jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Opalkysten

Opalkysten (fransk: Côte d'Opale) er et kystområde ved Den engelske kanal i Nord-Frankrike. Det er et populært turistområde.


== Geografi ==

Opalkysten er en fransk kystregion som grenser til Belgia. Regionen ligger rett overfor klippene ved Dover i Sørøst-England, mot Den engelske kanal og Nordsjøen.
Opalkysten strekker seg over 100 km av kysten mellom den belgiske grensen og grensen til Picardie.

Opalkysten inneholder et variert landskap som strender, sanddyner, myrer, elver og kalkklipper.
Opalkysten er preget av to store klipper mellom Calais og Boulogne: Cap Gris-Nez (bokstavelig Kapp grå nese på norsk) som rager 50 meter opp og Cap Blanc-Nez (bokstavelig hvit nese kapp på engelsk) rager opp til 132 m. Det er det stedet på Frankrikes kyst som ligger nærmest England.


=== Store byer ===
Boulogne-sur-Mer
Calais
Dunkerque


=== Kjente badebyer ===
Le Touquet-Paris-Plage
Blériot-Plage


=== Andre franske kommuner på kysten ===
Merlimont
Cucq


== Kunst ==

Mange kunstnere har blitt inspirert av landskapet, blant dem komponisten Henri Dutilleux, forfatterne, Victor Hugo og Charles Dickens, og malerne J. M. W. Turner, Carolus-Duran, Maurice Boitel og Eugène Boudin. Det var maleren Édouard Lévêque som er ansvarlig for navnet i dette området i 1911 for å beskrive dets særegne lyskvalitet.
U


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Côte d'Opale gjennom bilder : !
Côte d'Opale : Turisme, shopping, B&B
Le Cap Blanc-Nez
Le Cap Gris Nez
Le Grand Nettsted des 2 Caps
Skli på Côte d'Opale : B&b, Gîtes, Hôtels …
Turisme i Boulogne sur Mer, og Boulonnais området (på engelsk)
Cape Blanc-Nez Arkivert 8. februar 2017 hos Wayback Machine.
Cape Gris Nez Arkivert 24. oktober 2016 hos Wayback Machine.
Erling Thune

Erling Thune (1968) er en norsk økonom og aksjemegler. Han er født og oppvokst på Jessheim. Han er mest kjent for å ha vært IR-direktør i Telenor i perioden 2000-2007. Erling Thune har siden jobbet i DNB som fondsforvalter, hvor han investerer i teknologi og telekommunikasjon. Han tok sin utdanning på NHH i Bergen.


== Referanser ==
Paramenyllus

Paramenyllus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Levevis ==
Disse billene har larver som lever i død ved.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Papua Ny-Guinea.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Pteropliini Thomson, 1860
Slekten Paramenyllus Breuning, 1938
Paramenyllus albolateralis Breuning, 1938


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog over gruppen


== Eksterne lenker ==
Bilder av arten
(en) Paramenyllus i Encyclopedia of Life 
(en) Paramenyllus i Global Biodiversity Information Facility 
Paramenyllus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Pteropliini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mike Binder

Mike Binder (født 2. juni 1958 i Detroit) er en amerikansk filmregissør, produsent, manusforfatter, og skuespiller. Han vokste opp i Birmingham utenfor Detroit.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
(en) Mike Binder på Internet Movie Database 
(sv) Mike Binder i Svensk Filmdatabas 
(da) Mike Binder på Filmdatabasen 
(da) Mike Binder på Scope 
(fr) Mike Binder på Allociné 
(en) Mike Binder på AllMovie 
(en) Mike Binder hos The Movie Database
Hindrem kraftverk

Hindrem kraftverk er et vannkraftverk ved Hindrem i Indre Fosen kommune i Trøndelag.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 25 meter i Hindremselva.
Installert effekt er 15 kW. Årsproduksjon er 0,1 GWh.
Kraftverket er nedlagt.


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
Isles of Scilly Skybus

Isles of Scilly Skybus er et britisk flyselskap som året rundt opererer ruteflyvning til Scillyøyene fra Land's End flyplass og Newquay flyplass i Cornwall, og sesongbaserte ruter fra Exeter. Dets hovedkontor ligger i Isles of Scilly Travel Centre i Penzance i Cornwall.Isles of Scilly Skybus Limited har en Type B driftstillatelse fra det britiske luftfartstilsyn, Civil Aviation Authority. Dette innbærer at det har lov til å frakte passasjerer, frakt og post med fly med færre enn 20 seter,  og/eller veier mindre enn 10 tonn.Flyselskapet eies av Isles of Scilly Steamship Company. morselskapet driver skipsruter til Isles of Scilly i sitt eget navn, og eier også Westward Airways.


== Historie ==
Flyselskapet ble etablert i mars 1984 og startet sin virksomhet i august samme år. Isles of Scilly Skybus oppsto som en air charter-operatør ved Land's End flyplass som opererte hyppige ruter til Isles of Scilly. Etter at Brymon Airways trakk sine ruter til og fra øyene begynte operatøren i begynnelsen å operere ruten til Plymouth. Denne ruten ble senere droppet, men da selskapet fikk Twin Otter ble rutenettverket utvidet til sitt nåværende omfang Det er heleid av Isles of Scilly Steamship Company, som også opererer passasjerfergen «Scillonian III» og frakt-ruter fra Penzance til øyene. Skybus feiret sitt 25-årsjubileum i juni 2009 og markerte det med merket på flyenes haler. Et nytt Twin Otter-fly kom ved begynnelsen av 2013-sesongen, etter opphør av helikopter-ruter til og fra øyene. Flyvninger til Bristol og Southampton ble droppet på slutten av 2012-sesongen for å konsentrere driften om Exeter, Newquay og Land's End.


== Destinasjoner ==

Flyet basert på Land's End flyplass og Newquay Cornwall flyplass.


== Flåten ==

Isles of Scilly Skybus' flåte inneholder følgende fly (pr januar 2017):


== Referanser ==
Skogelva kraftverk

Skogelva kraftverk er et vannkraftverk ved Skogvatnet i Steinkjer kommune i Trøndelag.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 70 meter i Skogelva.
Installert effekt er 420 kW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 1,7 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Tverråa kraftverk

Tverråa kraftverk er et vannkraftverk i Dalbygda i Steinkjer kommune i Trøndelag.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 239 meter i Tverråa.
Installert effekt er 930 kW fra en horisontal peltonturbin. Årsproduksjon er 3 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Sandsøybruene

Sandsøybruene er fire bruer med fyllinger som forbinder øyene Grytøy og Sandsøya i Harstad kommune. Bruene sammen med Kvernsundtunnelen utgjør Bjarkøyforbindelsen på fylkesvei 8670 og fylkesvei 7800.
Tjeldevikbrua 44 meter, Dynabrua 66 meter og Hjellnesbrua også 66 meter er mindre bruer bygget som stålbjelkebruer. Sandsøysundbrua, 305 meter er bygget som stålkassebru. Til det kommer 900 meter sjøfylling. Bruene og tunnelen erstattet ferjesambandet Grytøy–Bjarkøy–Sandsøy.


== Referanser ==


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Eksterne lenker ==
Bjarkøy kommune om Bjarkøyforbindelsen
Fv. 867/fv. 125 Bjarkøyforbindelsene Arkivert 22. mars 2017 hos Wayback Machine. (Statens vegvesen)
Ukebrevet Mandag Morgen: Bytter kommunen mot bro, vei og tunnel (pdf-fil)
Piacenzium

Piacenzium er i internasjonal geologisk tidsskala den øvre scenen eller den siste alderen av pliocen. Den spenner over tiden mellom 3,6 og 2,5 millioner år siden. Piacenzium er etter Zancleum og etterfølges av gelasium (del av pleistocen). Piacenzium er omtrent på samme tid som den europeiske landpattedyr alderen MN 16, overlapper sent Chapadmalalum og tidlig Uquium Søramerikansk landpattedyr alder og faller inne i mer omfattende Blankan nordamerikanske landpattedyr-alderen. Det samsvarer også med Astium, Redonium, Reuverium og rumenske regionale stadier av Europa. Noen myndigheter beskriver det britiske Red Crag-dannelsen og Waltonium scenen så sent Piacenzium, mens andre betrakter dem som tidlig pleistocen.
Grimseidvassdraget

Grimseidvassdraget er et vassdrag som går gjennom Sandsli-området. Skranevatnet, Birkelandsvatnet, Håvardstunvatnet og Grimseidvatnet ligger i nedbørsfeltet. Strekningen fra Grimseidvatnet og ned til utløpet i Grimseidpollen er en viktig gytebekk for sjøørret.


== Referanser ==
Westward Airways (Storbritannia)

Westward Airways er et flyselskap basert på Land's End Airport, i nærheten av St Just og Penzance i Cornwall, England. Inntil februar 2009 opererte det rundflyvning i området. Det opererte også den tidligere Lands End Flying School og driftet Lands End Airport. Etter en vurdering av virksomheten ble besluttet å legge ned flyskolen og rundflyvningene lørdag 31. januar 2009. De to Cessna 152 ble avhendet, de resterende Cessna 172 ble overført til Westward's søster selskap, Isles of Scilly Skybus som ville fortsette rundflyging under deres egen driftstillatele.
Westward Airways (lands End) Ltd. har Type B driftstillatelse. De har lov til å frakte passasjerer, frakt og post på fly med færre enn 20 seter og/eller veier mindre enn 10 tonn.Flyselskapet er eiet  av Isles of Scilly Steamship Company som opererer fraktruter til Scillyøyene i sitt eget navn, og eier også Isles of Scilly Skybus som driver flyruter til øyene.


== Historie ==
Westward Airways (Lands End) Limited ble stiftet 18. august 1970. Det startet ruter i 1971 mellom Land's End Airport og Scilly-Øyene med en de Havilland Dragon Rapide og Britten-Norman Islander


== Flåten ==
Selskapet opererte to Cessna 152 og to Cessna 172 


== Referanser ==
Nils Eng

Nils Andreassen Eng (født 1871, død 1955) var en norsk lokalpolitiker og ordfører i tidligere Torpa kommune i Oppland.Eng ble den første ordføreren i Torpa kommune etter at kommunen ble utskilt fra Nordre Land fra og med 1914. 
Han innehadde ordførervervet i tre sammenhengende perioder fra 1914 til 1922, og han var også varaordfører i perioden 1926 til 1928.
Han representerte Småbrukernes og Arbeidernes liste som ordfører, senere sto han også på Radikale Folkepartis liste.Eng var mottager av Kongens fortjenstmedalje i sølv.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ødegaard, Svein-Erik (1948-) (2002). Torpa B: gardsnummer 77-107 : ("Øst-Torpen" til 1800) : grend, bosted, familie. Oslo: Cammermeyer. ISBN 8291525048.
Shuihudis bambustekst

Shuihudis bambustekst (forenklet kinesisk: 睡虎地秦简; pinyin: Shuìhǔdì Qín jiǎn) er en historisk kinesisk tekst skrevet på avlange smale bambusstykker.
En stor mengde bambuestykker med tekst ble i 1975 utgravd fra grav nummer 11 ved Shuihudi (睡虎地) i fylket Yunmeng i Hubei. Graven er datert til 217 f.Kr., det vil si fire år etter at Qin Shi Huangdi hadde forent Kina under Qindynastiet (221–206 f.Kr.). Teksten inneholder detaljert lovtekst. Visse deler av teksten i Shuihudis bambustekst er gjenfunnet i andre historiske tekster og det er trolig at det er sitat fra bøker som var aktuelle på den tiden.Shuihudis bambustekst har vist at lovene under Qindynastiet ikke var så ekstremt brutale som de tradisjonelt beskrives. Det finnes utførlige forskrifter som beskriver hvordan domstolene skulle dømme rettferdig. Men lovene var uansett strenge sett med den moderne tids mål. Shuihudis bambustekst har også gitt bidrag til forskningen om valutasystemet i Qindynastiet. Utover mynt fantss også tekstilpenger, bu (av silke og hamp) som representerte 11 qian, noe som forklarer hvorfor pengemengder ofte er multipel av 11 i historiske tekster. Loven foreskrev for eksempel at den som begår økonomiske forbrytelser av en verdi på mellom 22 og 660 qian skal straffes med bøter av et skjold.


== Referanser ==


== Litteratur ==
The first Emperor: China's terracotta army (engelska). British Museum Press. 2007. ISBN 0714124478. 
Kinas historia (svenska). Historiska media. 2012. ISBN 978-91-87031-24-3. 


== Eksterne lenker ==
Shuihudis bambutext på kinesiska
Ne partez pas sans moi

«Ne partez pas sans moi» (norsk oversettelse: ikke dra uten meg) er en sveitsisk popballade fra 1988 som synges av kanadiske Céline Dion. Sangen er skrevet av Nella Martinetti og Atilla Şereftuğ og vant Eurovision Song Contest 1988. Sangen ble utgitt som singel over hele Europa i mai samme år.


== Bakgrunn ==
Sangen er komponert av den tyrkiske låtskriveren og dirigenten Atilla Şereftuğ, mens sveitsiske Nella Martinetti skrev den franske teksten. Sangen deltok i den sveitsiske nasjonale finalen foran Eurovision Song Contest, og den ble fremført av Céline Dion. Deltakelsen skjedde før Dions internasjonale gjennombrudd, og hun representerte Sveits til tross for at hun kommer fra Canada. Det er ingen regler i Eurovision Song Contest som krever at artisten eller låtskriverne må være fra landet de representerer. 
I Eurovision Song Contest 1988 i Dublin var «Ne partez pas sans moi» det niende bidraget ut på scenen, og etter en svært spennende avstemning vant sangen med 137 poeng. Seieren var svært knapp, bare ett poeng foran Storbritannias Scott Fitzgerald og «Go». Seieren ble avgjort først da de aller siste stemmene kom inn. Den norske juryen ga den sveitsiske sangen 8 poeng.


== Utgivelser og salg ==
«Ne partez pas sans moi» var Sveits' andre seier i konkurransen, og sangen har fått mye oppmerksomhet i ettertid på grunn av Céline Dions etterfølgende verdenssuksess. Etter seieren solgte singelen i 200 000 eksemplarer i Europa i løpet av to dager, og 300 000 eksemplarer totalt. Den er likevel en av de minst suksessrike Eurovision-vinnerne kommersielt sett, blant annet ble den ikke utgitt i Storbritannia eller Irland. Dette var første gang en Eurovision-vinner ikke ble lagt ut for salg i disse to landene.«Ne partez pas sans moi» var også med på Dions album The Best of Celine Dion som ble utgitt i Europa i juni 1988. Sangen dukket dessuten opp i Canada som B-side til singelen «D'abord, c'est quoi l'amour». Den var også med på den franske versjonen av Dion-albumet Incognito, og senere hennes franskspråklige samlealbum On ne change pas.
En musikkvideo til sangen ble lansert i 1988, og Dion spilte også inn en tysk versjon, kalt «Hand in Hand».Sammen med ABBA og Cliff Richard er hun en av de mest kjente artistene som har deltatt i Eurovision Song Contest. Seieren var én av begivenhetene som beredte grunnen for Céline Dions kommende internasjonale gjennombrudd. Hun fremførte sangen igjen under åpningen av Eurovision Song Contest året etter og lanserte samtidig sin første engelskspråklige singel, «Where Does My Heart Beat Now»


== Teksten ==
Sangen har tekst på fransk, og Céline Dion synger til dem som leter etter stjernene, lever ut drømmen og som har store hjerter. Hun sier til dem at de må gi henne en sjanse og ber dem samtidig om ikke å reise videre uten henne.


== Listeplasseringer ==
Sangen kom ikke inn på norske VG-lista, men tok seg inn på hitlistene til flere andre europeiske land.


== Referanser ==
Hyrkania

Hyrkania (gresk: Ὑρκανία, Hyrkania, gammelpersisk: 𐎺𐎼𐎣𐎠𐎴, Varkâna, middelpersisk: 𐭢𐭥𐭫𐭢𐭠𐭭, Gurgān, akkadisk: Urqananu) er en historisk region bestående av land sørøst for Det kaspiske hav (som derfor en gang ble kalt Det hyrkanske hav) i dagens Iran, grenset i sør av Elburzfjellene og i øst av fjellkjeden Kopet Dag. De iranske provinser som dekker dette lands deler av området er Mazandaran, Gilan og Golestan.


== Navnet ==
Navnet Hyrkania har sitt utgangspunkt i Varkana, Vehrkana. Verk/verg på forskjellige mazenderaniske og gilakiske dialekter betyr «varg» (altså ulv), og således betyder Vehrkana «vargenes land».


== Historie ==
Landet ble beskrevet som skogdekket og rikt på ville dyr, og bare ved kysten fruktbart. Det ble i de aller tidligste tider bebodd av tapurene, amardene, gelerne og kadusierne. Tapl, Zodrakarta og Hyrkania ble omtalt som byer. Omkring 800 f.Kr. ble Hyrkania erobert av assyrerne.
Senere i antikken var landet underlagt oldtidsriket Media med en satrap (guvernør), siden en underprovins av det persiske Akamenideriket, og deretter en provins av rikets etterfølgere: Selevkideriket, Partia og Sasanideriket. Hyrkania grenset mot Partia i øst (senere kjent som Abarshahr), Dihistan i nord, Media i sør og Mardia i vest. Etter at Sasanideriket falt i 651 e.Kr. ble Hyrkania kjent som Tabaristan.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lendering, Jona (1996): «Hyrcania», Livius
Sherwin-White, Susan M.; Kuhrt, Amélie (1993): From Samarkhand to Sardis: A New Approach to the Seleucid Empire, University of California Press
Woodhouse, S. C. (1910): English-Greek Dictionary: A Vocabulary of the Attic Language Arkivert 24. februar 2021 hos Wayback Machine., University of Chicago Library
Einebæråsen (Molde)

Einebæråsen er en gate i Molde kommune i Møre og Romsdal. Gaten starter i Jensgurilia og går vestover, før den ender i en gangvei som ender i Lyngveien. Gaten har fått navn etter Einebær, i likhet med en del andre gater i bydelen som har navn etter lavtvoksende skogsvekster.


== Se også ==
Liste over gater i Molde


== Litteratur ==
(no) Gunnar Talsethagen: Gatelangs i Molde - M - Å. Romsdal sogelag, 2000. ISBN 82-90169-62-0
Lyngvegen (Molde)

Lyngvegen er en gate i Molde kommune i Møre og Romsdal. Gaten starter i Bregnelia og går vestover til den ender i en gangvei ved Einebæråsen. Gaten har fått navn etter Lyng, i likhet med en del andre gater i bydelen som har navn etter lavtvoksende skogsvekster.


== Se også ==
Liste over gater i Molde


== Litteratur ==
(no) Gunnar Talsethagen: Gatelangs i Molde - M - Å. Romsdal sogelag, 2000. ISBN 82-90169-62-0
Blåbærlia (Molde)

Blåbærlia er en gate i Molde kommune i Møre og Romsdal. Gaten starter i Olav Oksviks veg og slynger seg nordover til den ender i Tyttebærsvingen. Gaten har fått navn etter Blåbær, i likhet med en del andre gater i bydelen som har navn etter lavtvoksende skogsvekster.


== Se også ==
Liste over gater i Molde


== Litteratur ==
(no) Gunnar Talsethagen: Gatelangs i Molde - M - Å. Romsdal sogelag, 2000. ISBN 82-90169-62-0
Bjørnebæråsen (Molde)

Bjørnebæråsen er en gate i Molde kommune i Møre og Romsdal. Gaten starter i Kreklingbakken og i en smal bue før den ender i samme vei. Gaten har fått navn etter Bjørnebær, i likhet med en del andre gater i bydelen som har navn etter lavtvoksende skogsvekster.


== Se også ==
Liste over gater i Molde


== Litteratur ==
(no) Gunnar Talsethagen: Gatelangs i Molde - M - Å. Romsdal sogelag, 2000. ISBN 82-90169-62-0
Rognebærsvingen (Molde)

Rognebærsvingen er en gate i Molde kommune i Møre og Romsdal. Gaten starter i Blåbærlia og går østover før den ender blindt. Gaten har fått navn etter Rognebær, i likhet med en del andre gater i bydelen som har navn etter lavtvoksende skogsvekster.


== Se også ==
Liste over gater i Molde


== Litteratur ==
(no) Gunnar Talsethagen: Gatelangs i Molde - M - Å. Romsdal sogelag, 2000. ISBN 82-90169-62-0
Blokkebærvegen (Molde)

Blokkebærvegen er en gate i Molde kommune i Møre og Romsdal. Gaten starter i Blåbærlia og går vestover til Vassfaret. Gaten har fått navn etter Blokkebær, i likhet med en del andre gater i bydelen som har navn etter lavtvoksende skogsvekster.


== Se også ==
Liste over gater i Molde


== Litteratur ==
(no) Gunnar Talsethagen: Gatelangs i Molde - M - Å. Romsdal sogelag, 2000. ISBN 82-90169-62-0
Breviarium Nidrosiense

Breviarium Nidrosiense er et breviarium; en kort bønnesamling, for den norske kirkeprovinsen, Nidaros erkebispedømme. Boken inneholder blant annet liturgien for Olavsfeiringen. Breviarium Nidrosiense ble trykket i 1519, og er dermed en av de første trykte norske bøkene. Erkebiskop Erik Valkendorf tok initiativ til utgivelsen, som han selv bekostet. Breviariet ble satt sammen av dekan Peter Strut og erkedegn Eirik Jonsson. Breviarium Nidrosiense ble, sammen med Missale Nidrosiense (messebok) utarbeidet for å dekke den katolske kirkes behov for en standardisert liturgi i Norge. Disse skulle erstatte de gamle håndskrevne bøkene som var vanskelige å lese og som ofte hadde foreldet innhold. 
Boken er en del av Norges dokumentarv, og fire bevarte eksemplarer er valgt ut til dette. Disse er eid av henholdsvis Nasjonalbiblioteket, det Deichmanske bibliotek og Gunnerusbiblioteket ved NTNU Universitetsbiblioteket 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Breviaria ad usum ritumque sacrosancte Nidrosiensis ecclesie. Jam primum solerti optimorum artificum diligentia : impensis vero ac mandatis insignibus longe reverendi in christo patris et domini, domini Erici walkendorff, eiusdem ecclesie archiepiscopi dignissimi felix faustumque accipiunt exordium (Breviarium Nidrosiense), Paris 1519. Digitalt tilgjengelig hos Nasjonalbiblioteket.
Hailey Langland

Hailey Langland (født 2. august 2000 i Irvine i California) er en amerikansk snøbrettkjører som konkurrerer i big air og slopestyle.
29. januar 2016 debuterte Langland i X Games med en bronsemedalje i slopestyle under Vinter-X Games Aspen 2016.Langland ble tatt ut i den amerikanske troppen til Vinter-OL for ungdom 2016 på Lillehammer, og endte på 9.-plass i halfpipe og 8.-plass i slopestyle.
Under Vinter-X Games Aspen 2017 tok hun gull i big air med tidenes første dobbelcork.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hailey Langland – Olympics.com 
(en) Hailey Langland – Olympedia 
(en) Hailey Langland – USAs olympiske komité 
(en) Hailey Langland – X Games 
(en) Hailey Langland – FIS (snøbrett)
Melanie Bauschke

Melanie Bauschke (født 14. juli 1988 i Berlin) er en tysk friidrettsutøver.
Hun tok gull i lengdesprang under U23-EM i friidrett 2009 i Kaunas. Foran hviterussiske Nastassia Mironchyk og franske Éloyse Lesueur.


== Personlig rekord ==
Lengdehopp: 6,83 m 19. juli 2009, Kaunas
Hekk: 6,68 m, 2. februar 2013 Karlsruhe
Høydehopp: 1,90 m, 20. juni 2009, Berlin
Hekk: 1,89 m, 23. januar 2010 Potsdam
60-meter hekk: 7.85 s 23. januar 2010 Potsdam
 100 m hekk: 19. juni. 2011, Berlin


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Melanie Bauschke – Tysklands olympiske komité 
(en) Melanie Bauschke – World Athletics 
(en) Melanie Bauschke – Diamond League 
(en) Melanie Bauschke – Track and Field Statistics 
(en) Melanie Bauschke – TheSports.org
Elena Hight

Elena Hight (født 17. august 1989 i Kauai) er en amerikansk snøbrettkjører som konkurrerer i Halfpipe.
Hight representerte USA under Vinter-OL 2006 i Torino, hvor hun endte på 6.-plass i Halfpipe. Fire år senere var Hight på nytt en del av den amerikanske troppen under Vinter-OL 2010 i Vancouver, denne gang endte hun på 10.-plass i Halfpipe.
Under Vinter-X Games Aspen 2017 tok hun endelig X Games-gull i SuperPipe, etter tre sølv- og to bronsemedaljer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Elena Hight – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Elena Hight – Olympics.com 
(en) Elena Hight – Olympedia 
(en) Elena Hight – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Elena Hight – USAs olympiske komité 
(en) Elena Hight – X Games 
(en) Elena Hight – FIS (snøbrett)
Heltallsoverflyt

En heltallsoverflyt i programmering inntreffer når en aritmetisk operasjon prøver å skape en numerisk verdi som er for stor til å bli representert innenfor det tilgjengelige datalager, Å ta det aritmetiske gjennomsnitt av to tall ved å addere dem og dele på to, noe som gjøres i mange søkealgoritmer, kan forårsake feil hvis summen er for stor til å bli presentert, og derfor skaper overflyt. Det vanligste resultat av en overflyt er at de minst signifikante biter av resultatet blir lagret. På grafikkprosessorer og digitale signalprosessorer blir resultatet mettet; med det samme maksimumsverdien er oppnådd, vil ethvert forsøk på å øke den alltid returnere den maksimale heltallsverdi.
Dobbelpresisjons flyttallsformat

Dobbelpresisjons flyttallformat er et tallformat for datamaskiner som opptar 8 bytes (64 biter) i datamaskinens minne og som representeres av en omfattende, dynamisk rekke med verdier ved å bruke flyttall.
Det refererer vanligvis til binary64 (som er spesifisert av IEEE 754-standarden), og ikke til det 64-biter desimalformatet decimal64. I eldre datamaskiner ble forskjellige flyttallsformater på 8 bytes brukt. GW-BASICs dobbelpresisjons datatype var 64-biter Microsoft Binary Format.