Sajmište konsentrasjonsleir

Sajmiste konsentrasjonsleir (serbisk: Концентрациони логор Сајмиште, tysk: Semlin Judenlager) var en tyskdrevet konsentrasjonsleir i utkanten av ​​Beograd, i Den uavhengige stat Kroatia (i dag Novi Beograd kommune/Beograd i Serbia, etablert i desember 1941 og stengt i september 1944. Majoriteten av drepte i Sajmiste konsentradjonsleir var serbiske jøder.


== Opprettelse ==
I 1941 erobret Tyskland og dets allierte i aksemaktene Kongeriket Jugoslavia og delte landet opp i flere enheter og marionettstater. Beograd ble hovedstad i Serbia sør for Sava og Donau, som formelt ble styrt av regjeringen i Milan Nedić, men i virkeligheten administrert av nazistiske styrker. Srem på venstre bredd av Sava kom under kontroll av marionettstaten Kroatia, mens det tilstøtende Banat var under direkte tysk kontroll. Okkupantene søkte å «løse» «Jødespørsmålet» i Serbia. Den opprinnelige planen var å utvise mannlige jøder til leirer i Donaudeltaet eller til konsentrasjonsleirer i Tyskland. Men da de planlagte øyene ble oversvømmet, spurte tyskerne den kroatiske Ustasja (og fikk deres samtykke) til å bruke Sajmište som transittleir for serbiske jøder.


== Massedrap med avgassing fra lastebiler ==

SS-Gruppenführer Harald Turner og de ​​andre nazister som var ansvarlige for leiren var likegyldige til hvor mange mennesker døde, da planen var å myrde alle mennesker i øst likevel, og jo færre som man trengte å transportere, jo lettere ville det være å drepe de overlevende når de kom frem. Men da det viste seg at det ikke var mulig å transportere folk så tidlig som Turner og de andre hadde håpet, ble det besluttet å drepe folk i leiren i Serbia.
Den måte som dette skulle skje på, var fremfor alt ved kullosforgiftning, med eksosen fra forbrenningsmotorer. Følgelig arrangerte leirens myndigheter med deres overordnede i Berlin å få en gass-varevogn sendt til Beograd. Gassvarevogner hadde allerede vært brukt i Polen og andre steder til å gasse folk med. Fra mars til mai 1942 brukte nazistene en gassvarevogn til å drepe alle jøder i Sajmište. Det var omtrent samtlige av jødene i Serbia. Av den serbiske jødiske befolkning på 16 000, myrdet nazistene cirka 14 500. De fleste av de overlevende ble enten skjult av serbiske venner eller hadde sluttet seg til partisanene.


== Ødeleggelse av bevismateriale ==
I november 1943 ankom SS-Standartenführer Paul Blobel, lederen av Aktion 1005 (senere henrettet for sine forbrytelser mot menneskeheten), til Beograd for å organisere ødeleggelse av beviser for de nazistiske forbrytelser i Sajmište konsentrasjonsleir. Planen, som var uttenkt av Heinrich Himmler da krigen vendte seg mot Tyskland, var å grave opp likene og brenne dem. Blobel organiserte en enhet på 50 Sicherheitspolizei og tysk militærpoliti, og 100 jødiske og serbiske fanger til å utføre denne oppgave. Lignende aksjoner ble gjennomført på omtrent samme tid på andre steder der nazistene hadde myrdet og begravet et stort antall mennesker, for eksempel ved Rumbula i Latvia og Belzec utryddelsesleir i Polen.


== Etterspill ==
I 1944 ble Sajmište rammet av amerikanske bombefly. Ved bombingen ble det drept 80 og såret 170 personer i leiren. Bombemålet var egentlig en nærliggende jernbanestasjon.
Sajmište ble erklært «Kulturarv i byen Beograd» i 1987, og et monument ble reist den 21. april 1995. I 2013 ble et historisk senter til minne om ofrene åpnet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
In Belgrade, man wants memorial to a ‘forgotten concentration camp’
Semlin Judenlager in Serbian public memory
Voices on Antisemitism Interview with David Albahari from the U.S. Holocaust Memorial Museum