jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Grunnane naturreservat

Grunnane naturreservat utgjøres av bukta mellom Bokerøya og Krokåsen i Drammen kommune i Viken fylke, tidligere i Svelvik kommune i Vestfold. Hoveddelen består av gruntvannsområder, og ei mindre strandsone mellom sjøen og fylkesvei 319. Dette er ett av de mest uberørte gruntvannsområdene på Østlandet. Her møtes saltvann fra Oslofjorden med ferskvann fra Drammensfjorden, og det dannes store mudderflater som blottlegges ved lavvann.Reservatet er en viktig overvintringslokalitet for store fugler som svaner, gjess, gråhegre og skarver. Det er også viktig rasteplass for mange trekkfugler, men området har liten betydning som hekkeplass. Det er derfor ikke generelt ferdselsforbud i reservatet i hekketida, men forbud mot «unødige forstyrrelser». Reservatet grenser imidlertid mot til Saltskjær biotopvernområde i øst, hvor ferdselsforbud gjelder fra 15. april til 15. juli.
Det er fastsatt en forvaltningsplan for reservatet med hjemmel i verneforskrifta. I forvaltningsplanen står det blant annet: «Hogst av busker og trær, samt husdyrbeiting er nødvendige tiltak for å gjenopprette naturtilstanden som la grunnlaget for fuglelivet som førte fram til vernevedtaket. Beiting skal fjerne takrør og gi rom for flere mer konkurransesvake plantearter. Dette vil igjen tiltrekke seg et rikere insektliv, som så gir grunnlag for flere fuglearter».


== Referanser ==
Sveits under Paralympiske sommerleker 1984

Sveits deltok under Paralympiske sommerleker 1984 i New York / Stoke Mandeville.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Resultater hos paralympic.org
Saltskjær biotopvernområde

Saltskjær biotopvernområde ligger nesten midt i Drammensfjorden sør for Svelvik. Berggrunnen er drammensgranitt, og skjæret har lite vegetasjon. Verneområdet omfatter skjæret og sjøområdet 50 meter rundt. Verneformålet er å beskytte sjøfugl, spesielt stormåker, mot forstyrrelse i hekketiden. Det er derfor ferdselsforbud i området, herunder sjøen, i tiden 15. april til 15. juli.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Saltskjær biotopvernområde i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
Biotopvernområdets verneforskrift hos Lovdata
Glud Museum

Glud Museum er et friluftsmuseum, i den lille byen Glud på Juelsminde-halvøya øst for Horsens på Jyllands østkyst i Danmark. Museet tar for seg temaet landbruk og bondekultur på halvøya fra midten av 1600-tallet til midt på 1900-tallet. Utstillingene består av 14 autentiske hus fra området. Husene er forsynt med innbo som viser dagliglivet. I sommerperioden er museet levendegjort med tallrike verksteder, hvor det smies, veves, skjæres og dreies i tre, det blir kniplet og strikket og mye mer.  
Museet ble etablert i 1912 som et av de første friluftsmuseer i Danmark. Grunnleggeren var en lokal malermester, som var interessert i bygningshistorie. Under sin vandring som malersvenn i Europa omkring år 1900 ble Knudsen inspireret av Tysklands innsats for å bevare sine historiske bygninger. Det ble begynnelsen på Glud Museum. Stedets første bygning var Rasmus Thomesøns hus fra 1662, som var en tidligere festegård rett ved Glud kirke. 


== Litteratur ==
Bjerre Herreds Bogen 2, Knud Søndergaard (red.) m.fl., Glud Museums Forlag, 2001


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Museets hjemmeside
Per Mørch Hansson

Per Mørch Hansson (født 4. mars 1905 i Kristiania, død 6. oktober 1994 samme sted) var en norsk forretningsmann, direktør for Storebrand.Etter eksamen fra Kristiania handelsgymnasium 1921 og examen artium 1922 ble det cand.jur. i 1926 og jobb i Storebrand, som var et forsikringsselskap der faren var sjef. To års opphold i utlandet hadde også brakt ham til Tyskland, USA og Frankrike. Fra 1937 ledet han avdelingen for utenland, og tre år etter overtok han etter sin far som administrerende direktør, innsatt 9. april 1940, den dagen tyske styrker inntok landet.  
I sitt virke så han de store linjer samtidig med at enkeltheter hadde hans oppmerksomhet. Etter å ha gitt seg som direktør i 1965 og mottatt sin andre St. Olavs Orden samme året, var han styreformann til 1976. Han var også styreformann en tid for Scandinavian Airlines System og ellers medlem i styret for Det Norske Luftfartsselskap, Den norske Creditbank, Saugbrugsforeningen, Elektrokemisk og Sulitjelma Gruber.
Han var sønn av Christian Hansson (1870–1960), direktør i Storebrand, og Dagny Holmboe (1872–1957) fra Tromsø og av slekten Holmboe. Først var han gift 1928–1937 med Mimi Egeberg (1905–1999), datter av godseier Westye Parr Egeberg (1877–1959) av Egeberg (slekt fra Sjælland). Fra 1939 var han gift med Astri Scott-Hansen  (1993–2000), datter av Axel Aubert som var generaldirektør i Norsk Hydro.

Se Hansson (slekt fra Trondheim) for farssiden og Holmboe på morssidenEllers var han norgesmester i tennis for Idrettsforeningen Ready (etablert 1907), det var i mixed doble at han i 1926 vant i samspill med OL-deltakeren fra 1924, Caro Dahl (1890–1979). I herredouble ble det norgesmesterskap i årene 1931, 1932 og 1933 i samspill med Ragnar Hagen (1908–1969) som var far til Carl Ivar Hagen. Mørch Hansson var også skihopper som i 1925 deltok i Holmenkollrennene i juniorklassen, såvel som aktiv seiler. Som medlem av Norges Idrettsforbunds finanskomité mottok han i 1961 forbundets hederspokal. I mange år var han også styreformann for Kunstindustrimuseet.  Han ble i 1959 gjenvalgt som representantskapets ordfører i Kongelig Norsk Automobilklub (etablert 1907).


== Referanser ==
Teaterladan

Teaterladan, offisielt Hedemora Gamla Theater, er et teaterbygg i Hedemora, Dalarnas län. Det ble oppført på 1820-tallet, i tre etasjer, der to etasjer ble anvendt som lager og det tredje som teater. Det er et av Sveriges få bevarte teater av sin type (såkalt laduteatrar) og ble i  1964 klassifisert som byggnadsminne.


== Historie og anvendelse ==
Teaterladan ble oppført mellom 1826 og 1829. Bygget er i tre etasjer, med teateret øverst og lager på de to nederste etasjene. Den første forestillingen i teateret var en stykke med ukjent tittel fremført av A. P. Bergmans Sällskap den 1. februar 1829. Sammen med  Gamla teatern i Eskilstuna er Hedemora Gamla Theater det eneste bevarte såkalte laduteater i Sverige, og inngår i det nordiske avsnittet av Europavägen historiska teatrar. I ladan framføres nå teaterstykker og musikk i  sommerhalvåret. I ladan finnes også ett lite teatermuseum om blant annet skuespilleren August Lindberg.
Teaterladan hadde regelmessige teaterforestillinger mellom 1829 og 1888. I årene 1888–1910 leide Frelsesarméen huset. Deretter stod den og forfalt, men ble restaurert før byens 500-årsjubileum og ble på ny åpnet den 20. juni 1946.Den 9. oktober 1964 ble teaterladan klassifisert som såkalt enskilt byggnadsminne.


== Billedgalleri ==

		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hedemora Gamla Theater: en historik i ord och bild (swe). [Hedemora]: Föreningen Hedemora Gamla Theater. 2008. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hedemora Gamla Theater – kategori av bilder, video eller lyd på Commons  (svensk)
Alain Resnais

Alain Resnais (født 3. juni 1922, død 1. mars 2014) var en fransk filminstruktør. Ikke minst hans tidlige filmer er forbundet med den nye franske bølge.
Alain Resnais var aktiv som filminstruktør fram til sin død i 2014 i en alder av 91 år. Hans siste film var Aimer, boire et chanter som hadde premiere i Frankrike den 26. mars 2014.

Resnais filmer dreide seg lenge rundt temaene tid og minne, men på slutten av 70-tallet skjedde det et tematisk sporskifte: Livslinjer som krysset hverandre ble stadig viktigere, det samme ble dagdrøm og virkeligheten som teater og iscenesettelse av egen tilværelse, livsløgn og selvbedrag. Resnais er en vesentlig filmskaper ikke minst fordi han tematiserer alle livets sider og sjangernivåer. Han er en intellektuell som ikke er redd for å ta upopulære refrenger på alvor - en realist som stadig har døren på gløtt til surrealismen.


== Filmografi ==
1955: Natt og tåke (Nuit et Brouillard)
1959: Hiroshima, min elskede (Hiroshima mon amour)
1961: I fjor i Marienbad (L'Année dernière à Marienbad)
1963: Muriel (Muriel ou le Temps d'un retour)
1966: Krigen er slutt (La guerre est finie)
1968: Elsker deg, elsker deg (Je t'aime, je t'aime)
1974: Stavisky...
1977: Providence
1980: Min onkel i Amerika (Mon oncle d'Amérique)
1983: Livet er en roman (La vie est un roman)
1984: Kjærligheten til døden (L'Amour à mort)
1986: Mélo
1989: I Want to Go Home
1993: Smoking/No Smoking
1997: En velkjent melodi (On connaît la chanson)
2003: Pas sur la bouche
2006: Åpne hjerter (Cœurs)
2009: Les Herbes folles
2012: Vous n'avez encore rien vu
2014: Life of Riley (Aimer, boire et chanter)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alain Resnais – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alain Resnais på Internet Movie Database 
(sv) Alain Resnais i Svensk Filmdatabas 
(da) Alain Resnais på Filmdatabasen 
(da) Alain Resnais på Scope 
(fr) Alain Resnais på Allociné 
(en) Alain Resnais på AllMovie 
(en) Alain Resnais hos The Movie Database
Adalstjern naturreservat

Adalstjern naturreservat ligger på Raet sør i Horten kommune, like ved Høgskolen i Vestfold på Bakkenteigen. Sentralt i området ligger Adalstjern med myrflater rundt. Dette er det eneste myrområdet som er intakt på Raet. For øvrig er området for en stor del bøkeskog.
Det har vært drevet torvskjæring på myrene rundt tjernet, særlig i sør, helt til 1960-tallet. Staten kjøpte myra i 1967 med tanke på fredning. Pollenanalyser av torvlagene viser at bøk etablerte seg her omkring 650 e.kr. Dette er den eldste datering av bøk i Norge, og det antas at treslaget er innført sørfra av mennesker.På myra vokser foruten molte også to arter soldogg. Videre er det funnet flere rødlistede dyrearter, herunder blodrød høstlibelle.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Adalstjern naturreservat Fylkesmannen i Vestfold og Telemark
Roman Schaad

Roman Schaad (født 30. juli 1993) er en sveitsisk langrennsløper. Han representerte Sveits under Vinter-OL 2014. Storebroren Fabian Schaad er også profesjonell langrennsløper.Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble han nummer 31 på sprinten.


== OL-resultater ==
Sotsji 2014

Sprint: 83.-plass


=== Sammenlagtresultater i verdenscupen i langrenn ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Roman Schaad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Roman Schaad – Olympedia 
(en) Roman Schaad – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Roman Schaad – FIS (langrenn)
Vallby friluftsmuseum

Vallby friluftsmuseum i Västerås, er ett av Sveriges største friluftsmuseer, etablert 1921 av Västmanlands Fornminnesförening. Inspirasjonskilden var Skansen i Stockholm som ble grunnlagt i 1891. I planen for museet står at man med Vallby skulle skape et Västmanland "i smått". Man ville vise ulike kulturmiljøer fra Västermanland, og bygninger ble samlet fra ulike deler av landskapet. Disse er siden komplettert med gjenstander, kulturplanter og husdyr. 
Museet viser miljøer fra by og land, og de eldste er fra 1600-tallet. På museumsområdet finnes så vel hus av tre som av stein, hus fra by og land, gamle husdyrsraser, hager med nytte- og prydplanter, samt kunsthåndverk.  

		
		
		
		
		
		
		
		


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Vallby friluftsmuseum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Västerås kommun om Vallby friluftsmuseum
Vallby friluftsmuseums officiella webbplats
Teresa Stadlober

Teresa Stadlober (født 1. februar 1993) er en østerriksk langrennsløper. Hun representerte Østerrike under Vinter-OL 2014.Hun er datter av Alois Stadlober og søster av Luis Stadlober, begge langrennsløpere.Under OL i 2018 lå hun an til medalje på 30 kilometer, da hun gikk feil to ganger og endte på 9. plass I vinter-OL 2022 i Beijing gikk hun inn til bronse på 15 km med skibytte. Therese Johaug og Natalja Neprjajeva kom på de første to plassene.


== OL-resultater ==
Pyeongchang 2018

15 km skiathlon: 7.-plass
10 km individuell start: 9.-plass
Lagsprint: 14.-plass
30 km: 9.-plassSotsji 2014

15 km skiathlon: 37.-plass
4 x 5 km stafett: 13.-plass
Lagsprint fristil: 9.-plass
30 km fristil: 20.-plass


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Teresa Stadlober – Olympics.com 
(en) Teresa Stadlober – Olympic.org 
(en) Teresa Stadlober – Olympedia 
(en) Teresa Stadlober – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Teresa Stadlober – FIS (langrenn)
Célia Aymonier

Célia Aymonier (født 5. august 1991 i Pontarlier) er en fransk langrennsløper og skiskytter. Hun representerte Frankrike under Vinter-OL 2014.


== OL-resultater ==
Sotsji 2014

15 km skiathlon: 21.-plass
Sprint fristil: 40.-plass
10 km klassisk: 27.-plass
4 x 5 km stafett: 4.-plass
Lagsprint fristil: 6.-plass


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Célia Aymonier – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Célia Aymonier – Olympics.com 
(en) Célia Aymonier – Olympic.org 
(en) Célia Aymonier – Olympedia 
(en) Célia Aymonier – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(fr) Célia Aymonier – Frankrikes olympiske komité 
(en) Célia Aymonier – FIS (langrenn) 
(en) Célia Aymonier – IBU 
(en) Célia Aymonier – biathlon.com.ua
Edouard Suenson

Edouard Suenson (født 13. april 1805 i København, død 16. mai 1887) var en dansk sjøoffiser og viseadmiral, som spesielt er kjent for sin innsats i treårskrigen og den andre slesvigske krig. Han er begravet på Holmens kirkegård.
Suenson var sønn av kaptein Jean Isaac Suenson og hustru Anna Susanne, født Lütken. Han ble gift 11. september 1837 med Ottilia Uldall.
Edouard Suenson ble i 1817 kadett, den 14. september 1823 sekondløytnant, den 29. mai 1831 premierløytnant, den 13. februar 1841 kapteinløytnant, den 26. februar 1850 kaptein, den 24. september 1855 kommandørkaptein, den 24. mars 1858 orlogskaptein (kommandør), den 29. desember 1866 kontreadmiral og den 5. august 1880 til slutt viseadmiral.
Den 28. juni 1842 ble Suenson utnevnt til ridder av Dannebrogordenen, den 22. desember 1850 fikk han Dannebrogsmennenes hederstegn, den 27. april 1863 ble han utnevnt til kommandør av Dannebrogordenen og den 15. mai 1864 fikk han storkors av Dannebrogordenen.
Edouard Suenson hadde en sønn med samme navn: Edouard Suenson (1842-1921).
Den 9. mai 1889 ble det avduket et monument over Edouard Suenson i Nyboder, skapt av Th. Stein.


== Eksterne lenker ==
Edouard Suenson på siden Flådens Historie
Dracunculiasis

Dracunculiasis, også kjent som guineaorm er en nodulær dermatose som produseres av Dracunculus-parasitten i det subkutane vev hos pattedyr. Mennesker er det eneste reservoar for parasitten Dracunculus medinensis. En lignende art Dracunculus genus, D. insignis, er en parasitt som forårsaker dracunculiasis hos hunder, vaskebjørn, mink, rev, oter og stinkdyr i Nord-Amerika. Dracunculus medinensis er en lang og svært tynn rundorm (nematode). Parasitten går inn i en vert ved hjelp av vertens inntak av stillestående vann, forurenset med rødåte (vannlopper) befengt med guineaorm-larver. Omtrent ett år senere, vises sykdommen seg ved en smertefull, brennende følelse som den kvinnelige ormen forårsaker ved å danne en blemme, vanligvis på føttene.
En gang utbredt i 20 land i Asia og Afrika, er sykdommen nå fortsatt bare endemisk blant mennesker i fire land i Afrika.Guineaormen er en av de beste historisk dokumenterte menneskelige parasitter, med historier om parasittens oppførsel så langt tilbake som det andre århundre f.Kr. fra opptegnelser ført i pennen av greske kronikører. Den er også nevnt i den egyptiske medisinske Ebers Papyrus, datert 1550 BC. Navnet dracunculiasis er avledet fra latin "lidelse med små drager" mens det vanlige navnet «guineaorm» dukket opp etter at europeerne så sykdommen på Guinea-kysten av Vest-Afrika i det 17. århundre.Carter-senteret har spådd at guineaorm-sykdommen «vil være den første parasittsykdommen som blir utryddet og den første sykdommen som blir utryddet uten bruk av vaksine eller medisinsk behandling».Den primære modus for forebygging er gjennom adferdsendring, sammen med bestemmelsen av rene vannkilder og behandling av forurenset drikkevann med larvicider. Det er ingen dyre- eller naturreservoar av D. medinensis og dermed må parasitten passere gjennom mennesket hvert år for å overleve.


== Tegn og symptomer ==
Når ormen beveger seg nedover, vanligvis til leggen, gjennom underhuden vil det føre til intense smerter lokalisert på stedet ormen befinner seg. Den smertefulle, brennende følelsen infiserte mennesker opplever har ført til at sykdommen kalles «den brennende slangen». Andre symptomer inkluderer feber, kvalme og oppkast.


== Årsak ==

Guineaorm-sykdommen er forårsaket av drikkevann forurenset av vannlopper (mikroskopisk leddyr kjent som copepoder) som er vert for Dracunculuslarven. Guineaorm-sykdommen trivdes vanligvis i noen av verdens fattigste områder, spesielt de med begrenset eller ingen tilgang til rent vann. I disse områdene kan stillestående vannkilder fortsatt være vert for rødåte, som kan bære larver av guineaorm.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Guinea Worm Disease Eradication Program». Carter Center. 
Nicholas D. Kristof from the New York Times follows a young Sudanese boy with a Guinea Worm parasite infection who is quarantined for treatment as part of the Carter programme
Tropical Medicine Central Resource: "Guinea Worm Infection (Dracunculiasis)"
World Health Organization on Dracunculiasis
Quodlibet (herreklubb)

Quodlibet var en vennekrets eller herreklubb startet i Bergen 11. februar 1813. I tillegg til uhøytidelig selskapelig samvær fungerte sammenkomstene som diskusjonsforum hvor temaene gjerne var litteratur og politikk. Frem til 1814 ble det avholdt flere debattmøter over selvstendighetsspørsmålet og planene om en norsk grunnlov.
Klubben hadde fra starten av ni medlemmer; Georg Jacob Bull, Christopher Benedict Bøgh, Wilhelm F. K. Christie, Edvard Hagerup, Johan Arnoldus von Westen Kahrs, Hans Cornelius Klingberg, Peter Motzfeldt, Jonas Rein og Lyder Sagen. På et senere tidspunkt fikk den to medlemmer til; Johan Andreas Budtz og Christies yngre bror Werner.
De første årene hadde klubben møter en gang i uken. Det ble ført protokoll over alle sammenkomstene, men kun den siste er bevart.
Siste kjente møte var 9. mai 1836.
Av klubbens medlemmer var Christie og Rein medlemmer av Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814, senere samme høst ble Hagerup valgt til det første overordentlige storting.


== Kilder ==
Erling Gjelsvik: «Quodlibet - selvstendighetens herreklubb», Grunnlovsmagasinet 2014, side 35-37
Amrahkulturen

Amrahkulturen var en kulturepoke i historien til førdynastiske Øvre Egypt som varte omtrentlig fra 4000 til 3500 f.Kr. Det er navngitt etter stedet El-Amrah, rundt 120 km sør for El-Badari ved Asyut i Øvre Egypt.
El-Amrah var det første stedet hvor denne kulturen ble avdekket og identifisert uten være sammenblandet med den senere Gerzehkulturen. Imidlertid er denne perioden bedre bevitnet ved stedet Naqada, og således også referert til som Naqada I-perioden (innenfor Naqadakulturen). Keramikk med svart topp fortsatte å bli produsert, men en annen type keramikk med hvite parallelle linjer som krysset hverandre, begynte å bli produsert i denne epoken. Amrahepoken faller mellom S.D. 30 og 39 i sekvensdateringssystemet til den engelske egyptologen William Flinders Petrie.Handel mellom Øvre og Nedre Egypt er bevitnet for denne epoken ved utgravde objekter. En steinvase fra nord har blitt funnet ved El-Amrah, og kobber, som ikke finnes i Egypt, ble importert fra Sinaihalvøya eller kanskje fra Nubia. Obsidian, en naturlig bergart som er særlig hard og således velegnet for å bearbeide andre steinsorter, og meget små mengder med gull, ble begge deler importert fra Nubia i løpet av denne tiden. Handel med oasene er også sannsynlig.Nyvinninger som bygging med soltørket murstein framstilt av leire, som Gerzehkulturen er velkjent for, begynte også i Amrahkulturen, noe som viser at det var en kulturell kontinuitet mellom epokene. Imidlertid fikk denne byggeskikken ikke den samme utstrakte bruk som ble vanlig i senere epoker. I tillegg ble ovale og dyreformete (eksempelvis som en skilpadde sett ovenfra) kosmetikkpaletter i bruk i denne perioden. Den håndverksmessige dyktigheten var fortsatt meget uutviklet og utviklingen med framstilling av relieffbilder var ennå ikke tilstedeværende.


== Referanser ==
Sergej Aksionov

Sergej Valerjevitsj Aksionov, russisk Сергей Валерьевич Аксёнов (født 26. november 1972 i Bălți) er en ukrainsk politiker og fra 27. februar 2014 regjeringssjef i Krim.Aksionov ble utnevnt til regjeringssjef av Krims parlament men under omstendigheter som førte til at han ble ansett som selvutnevnt. Utnevnelsen skjedde etter at soldater uten kjennetegn, siden antatt som russiske styrker, tok kontroll over Krimhalvøya. Innmarsjen ble av vestens ledere hevdet å være i strid med folkeretten. Aksionov ble ikke anerkjent av den ukrainske regjeringen og er etterlyst av politiet i Ukraina, formelt siktet etter landssvikparagrafen i den ukrainske straffeloven. Russlands handlinger ble fordømt av store deler av det internasjonale samfunn, og lovligheten av utnevnelsen av Aksionov ble bestridt. 
Aksionovs parti «Russisk enhet» oppnådde 4% ved parlamentsvalget på Krim i 2010.


== Se også ==
Krimkrisen 2014


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Sergey Aksyonov – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sergej Aksionov på Internet Movie Database 
Sergej Aksionov på Twitter 
Sergej Aksionov på Telegram
«Kertsj»

«Kertsj» (russisk: Керчь) er en missilkrysser av Kara-klassen som tidligere tjenestegjorde for den sovjetiske marinen og nå er i aktiv tjeneste med Russlands svartehavsflåte.


== Historie ==
Kjølen til «Kertsj» ble lagt i Sovjetunionen den 30. april 1971, og skipet ble sjøsatt 21. juli 1972. Den 25. desember 1974 gikk det inn i tjeneste med Svartehavsflåten tilhørende den sovjetiske marinen. «Kertsj» ble bygget ved verft 61 i Mykolajiv ved Svartehavet, og var i tjeneste med den sovjetiske flåten frem til Sovjetunionens oppløsning i 1991 før det ble overført til etterfølgeren, den russiske marinen. «Kertsj» er det eneste skipet av den gamle Kara-klassen som fortsatt (per 2014) er i aktiv tjeneste, og det skal etter planen tas ut av tjeneste i 2019.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kara-klassen (Prosjekt 1134B) - Russian Ships (en)