jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Phyllotocus

Phyllotocus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Små til middelsstore, blanke, svarte oldenborrer med mer eller mindre rødbrune dekkvinger.


== Levevis ==
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader og blomster. De flyr godt og mye, helst om natta.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien småoldenborrer (Sericinae) Hope, 1837
Stammen Sericini
Understammen Sericina
Slekten Phyllotocus Fischer, 1823
Phyllotocus apicalis MacLeay, 1864
Phyllotocus armstrongi Britton, 1957
Phyllotocus australis Boisduval, 1835
Phyllotocus basalis Lea, 1919
Phyllotocus bimaculatus Erichson, 1842
Phyllotocus chapmanni Britton, 1957
Phyllotocus darlingtoni Britton, 1957
Phyllotocus decipiens Lea, 1919
Phyllotocus erythropterus Blanchard, 1850
Phyllotocus gilvus Britton, 1957
Phyllotocus giveni Britton, 1957
Phyllotocus kingii MacLeay, 1864
Phyllotocus laterofuscus Lea, 1919
Phyllotocus luridus Britton, 1957
Phyllotocus macleayi Fischer, 1823
Phyllotocus marginipennis MacLeay, 1864
Phyllotocus melanurus Britton, 1957
Phyllotocus meyricki Blackburn, 1888
Phyllotocus moestus Boisduval, 1835
Phyllotocus navicularis Blanchard, 1850
Phyllotocus nigripennis Lea, 1919
Phyllotocus occidentalis Blackburn, 1888
Phyllotocus pelus Britton, 1957
Phyllotocus praeusta Boisduval, 1835
Phyllotocus rostrata MacLeay, 1864
Phyllotocus ruficollis MacLeay, 1864
Phyllotocus rufipennis Boisduval, 1835
Phyllotocus scutellaris MacLeay, 1864
Phyllotocus ustulatus Blanchard, 1850
Phyllotocus variicollis MacLeay, 1871


== Eksterne lenker ==
(en) Phyllotocus i Encyclopedia of Life 
(en) Phyllotocus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Phyllotocus hos NCBI 
(en) Kategori:Phyllotocus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Phyllotocus – detaljert informasjon på Wikispecies
Hengam

Hengam (farsi: جزیره هنگام‎) er en øy tilhørende Iran, beliggende i Hormuzsundet i Persiabukten. Hengam ligger sør for den større øya Qeshm. Hengam er en viktig hekkningsplass for havskilpadder. Masser av delfiner, hvaler og haier holder også til her.
Ved øya bedrives først og fremst fiske. Det er også en del turisme - man kan se gamle engelske havnebygninger og noen portugisiske skipsvrak, og de nevnte havsdyr.


== Eksterne lenker ==
Hengam Island
Volkswagen Iltis

Volkswagen Type 183, ellers kjent som Iltis (tysk for ilder) er et militært kjøretøy bygget av Volkswagen for bruk i den tyske hær. Iltis ble også bygget på lisens i Canada av Bombardier som bygget 2 500 kjøretøyer for Canadas hær og  2 673  for den belgiske armé. Produksjonen i Canada pågikk fra 1984 til 1988. Samtidig ble det bygget et mindre antall for Kamerun og Oman.


== Brukere ==
Argentinas hær
Belgiske landstyrker
Republikken Makedonias hær


== Tidligere brukere ==
Kanadiske styrker (erstattet av G-klasse)
Estlands hær (erstattet av G-klasse)
Tyske hær (erstattet av G-klasse)]
Rumpler

Rumpler Flugzeugwerke, vanligvis bare kjent som Rumpler, var en tysk flyfabrikk grunnlagt i Berlin av den østerrikske ingeniøren Edmund Rumpler i 1909 som Rumpler Luftfahrtzeugbau.. Fabrikken bygde i starten bare kopier av Etrich Taubes endekkere, men dreide mot å bygge rekognoseringsfly, dobbeltdekkere av egen design i løpet av første verdenskrig i tillegg til et mindre antall jager- og bombefly. Rumpler mislyktes i å sikre seg en plass i etterkrigstidens marked og selskapet ble oppløst i 1920.


== Bygde fly ==
Rumpler 6B
Rumpler B.I
Rumpler C.I
Rumpler C.III
Rumpler C.IV
Rumpler C.VI
Rumpler C.VII
Rumpler C.VIII
Rumpler D.I
Rumpler G.I


== Se også ==
Rumpler Taube
Rumpler Tropfenwagen, bil tegnet av Edmund Rumpler etter selskapet ble oppløst.


== Referanser ==
Kariba

Kariba kan vise til:

Karibasjøen – en kunstig innsjø på grensa mellom Zimbabwe og Zambia
Kariba-demningen – en demning med vannkraftverk på grensa mellom Zimbabwe og Zambia
Kariba (by) – en by i Zimbabwe
Kariba (distrikt) – et distrikt i Zimbabwe
Locus Computing Corporation

Locus Computing Corporation var et IT-selskap i USA. Selskapet ble etablert i 1982 av Gerald J. Popek og Gregory I. Thiel for å kommersialisere teknologier som var utviklet for det distribuerte operativsystemet LOCUS som var blitt utviklet ved UCLA.
Locus Computing er også kjent for kommersialiseringen av programvare for single-system image. Selskapet skapte også programvarepakken Merge, som gjorde det mulig å kjøre programvare for MS-DOS og Windows 3.1x på Unix-systemer. I 1988 startet også selskapet utviklingen av en versjon av operativsystemet AIX for IBM stormaskiner, i samarbeid med IBM. Operativsystemet ble lansert i 1991.
Locus Computing ble oppkjøpt av Platinum Technology Inc. den 17. august 1995.


== Referanser ==
Gunnar Carlquist

Nils Vilhelm Gunnar Carlquist (født 3. februar 1889 i Knästorp i Skåne i Sverige, død 19. november 1963 i Lund) var en svensk historiker og biblioteksmann.


== Biografi ==
Carlquist var historiker og disputerte i 1920 på en avhandling om Carl Fredrik Scheffer och Sveriges politiska förbindelser med Danmark 1752-1765. Framfor alt ble han kjent som personhistoriker og fikk 1937 i oppdrag å utgi et nytt herdaminne for Lunds stift. Dette begynte å komme ut i 1943 og han utgav ni omfangsrike bind. Etter hans død fortsatte arbeidet av andre, det ble ferdig i år 2006. Tilsammen omfatter Carlquists herdaminne nær 9000 sider, hvorav Carlquist selv rakk å publisere 4600. Det inneholder utførlige biografier over ca 6000 prester og detaljerte personopplysninger om mer enn  100.000 familiemedlemmer.I 1953 ble han æresdoktor i teologi, som erkjentlighet for sitt kirkehistoriske arbeid.Han var hovedredaktør for Svensk uppslagsbok 1929-37 og 1944-55 der han forfattet ca. 1600 artikler i første opplag og 600 i den andre, signert G. Cqt. Han tilhørte redaksjonen for Svenskt biografiskt lexikon fra 1938.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bibliografi över Gunnar Carlquists tryckta skrifter sammanställd av Rolf Arvidsson. Ystad 1966.
G. Carlquist, "Lunds stifts herdaminne. Historik och program", i Personhistorisk tidskrift 1943, s. 76-98.
J. Feuk, "Gunnar Carlquist och Lunds stifts herdaminne", i Personhistorisk tidskrift 1963, s. 134-143.
I. Brohed, Förord till Lunds stifts herdaminne. Serie II. Biografier 1. Biskopar och domkapitel 1980, s. 7-10.
Bror Olsson: «Gunnar Carlquist - en stor biblioteksman». Biblioteksbladet 1964
Knut-Oscar Nymo

Knut-Oscar Nymo (født 30. juni 1985, Moss) er bassist i Oslo Ess, FORK, og OnklP & De Fjerne Slektningene. Han er også tidligere skøyteløper.


== Diskografi ==


=== Oslo Ess ===
Album/EP-erPromo EP (2010)
Uleste bøker og utgåtte sko (2011)
Verden på nakken, venner i ryggen (2012)
#199 Live Akustisk fra Rockefeller (2013)
Alle hjerter deler seg (2014)
Oppbevaringsboks (6x7'') (2014)
Konge uten ei krone (2016)
Frie radikaler (2018)
Det blir bra når det kommer folk (Live Akustisk) (2018)Singler

«Gi meg noe dritt» (2011)
«Alt jeg trenger» (2011)
«Hold deg våken» (2011)
«Caroline» (2012)
«Bislett stadion/Primitiv» (2012)
«Fritt fram/Tøffe gutter (Live)» (2012)
«Under radaren» (2013)
«Tøffe gutter - Live akustisk fra Rockefeller» (2013)
«Midnatt» (2014)
«Det brenner under mena mine» (2014)
«Bitre Birger» (2014), med Stein Torleif Bjella
«Stormen» (2014)
«Himmel og Helvete» (2015)
«Amerika» (2015)
«Napoléon» (2016)
«Trøbbel» ft. OnklP (2016)
«Finner ikke ord» (2016)
«Hardt mot hardt» (2017)
«Leter etter deg» (2017)
«Jeg vil ikke!» (2018)
«Ingen forhandling» (2018)
«I fritt fall» (2018)
«Bislett Stadion (live akustisk)» (2018)


=== OnklP & De Fjerne Slektningene ===
OnklP & De Fjerne Slektningene (2014)
Slekta II (2014)
Slekta III (2015)Singler/EP-erPanderosa/Gæærn (2014)
Styggen på ryggen (2014)
Endelig hjemme (2016)
Ett skritt (2017)
Den hellige gral (2017)
Kommer ikke hjem (2018), med Pant
Slekta fyre: Mornings (2018)
Sweatpants (2018)
Slekta fyre: Nattings (2018)


=== Fork ===
Harlekin (2008)
The Reverend (2011)
1890 Antislum (2013)


=== All Friday ===
AlbumGood Life Crew (2008)SinglerSqueeze Tits, Not Triggers (2004)
One Last Try/Break Me Down (2006)


=== Norske Gutter ===
Jordens sønn (2016)Deltar påSilver: Wolf Chasing Wolf (2008)
Halden Patriotene: Halden Patriotene Demo (2012)
Indie Recordings: Indie Recordings Compilation (2012)
Visions Magazine: All Areas Volume 145 (2012)
Indie Recordings: Christmas Carnage 2014... and a Metal New Year! (2014)
Jaa9 & OnklP: Føkk ferie (2015)
Backstreet Girls-hyllest: Deaf Boogie Compromise – A Volume Brutale Tribute to Backstreet Girls (2015)
Raga Rockers-hyllest: Sannhet på boks – en hyllest til Raga Rockers (2015)
Lyngfarer: Support Your Local Coven (2016)
RadioSignal: Hjerteslag (2017)
Lyngfarer: Dagen kommer (2018)


== Personlige rekorder i skøyteløp ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Knut-Oscar Nymo på Internet Movie Database 
(en) Knut-Oscar Nymo – Speedskatingbase.eu 
(en) Knut-Oscar Nymo – SpeedSkatingNews.info
John Robert Clynes

John Robert Clynes (født 27. mars 1869 i Oldham i Lancashire i England, død 23. oktober 1949 i London) var en britisk politiker.
Clynes var fra begynnelsen  kroppsarbeider og kom tidlig å spille en viktig rolle i den britiske fagforeningsbevegelsen. Han ble innvanlgt i 1906 i underhuset og var 1921-1922 Labour Partys ordførende. Clynes var 1917-1918 parlamentssekretær ved næringsmiddelsdepartementet og utførte et betydningsfullt arbeide. I Ramsay MacDonalds første regjering i 1923 innehadde Clynes posten som Lord privy seal og var i hans andre regjering i 1930 innriksminister. Clynes tilhørte de moderate elementer i den britiske arbeiderbevegelsen og var en bestemt motstander mot revolusjonæär taktikk.


== Referanser ==


== Kilder ==
Svensk uppslagsbok. Lund 1931.


== Eksterne lenker ==
(en) John Robert Clynes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) J. R. Clynes hos Hansards parlamentsdebatter
Jan Polanc

Jan Polanc (født 6. mai 1992 i Kranj) er en slovensk landeveissyklist som fra 2013-sesongen sykler for Lampre-Merida. Hans største seier i karrieren kom på den 5. etappen av Giro d'Italia 2015, en seier som også var hans første som profesjonell syklist.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jan Polanc – Olympics.com 
(en) Jan Polanc – Olympedia 
(en) Jan Polanc – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jan Polanc – ProCyclingStats 
(en) Jan Polanc – Cycling Archives 
(en) Jan Polanc – Cycling Quotient
Rumpler Tropfenwagen

Rumpler Tropfenwagen ("Rumpler dråpebil" på grunn av fasongen) var en bil utviklet av den østerrikske ingeniøren Edmund Rumpler.
Rumpler var født i Wien, og var kjent som flykonstruktør da han under Motormessen i Berlin i 1921 introduserte Tropfenwagen. Det var den første strømlinjeformede bilen - tidligere ute enn både amerikanske Chrysler Airflow og tsjekkiske Czech Tatra T77). Tropfenwagen hadde en luftmotstandskoeffsient på bare 0,28, et mål som har forundret senere bilkonstruktører;. Fiat Balilla fra samme periode, hadde til sammenligning 0,60.Bilen hadde en 2 580 cm3 midtmontert toppventilert W6 motor med to rekker á tre sylindre på én veivaksel. bygd av Siemens & Halske  Motorytelsen var på 36 hestekrefter, og motoren var plassert like foran bakakslingen. Motor, transmisjon og differensial var montert som én enhet. 


== Utforming ==
Bilen kunne romme fire eller fem personer, alle  passasjerene satt mellom akslene for maksimum komfort, mens sjåføren var alene foran for maksimal sikt forover og til sidene. Med 1923-modellen ble to klappseter installert.
Bilen veide nesten 1 361 kg, men allikevel hadde Tropfenwagen en toppfart på 112 km/t. Denne prestasjonen påkalte Benz & Cie.'s sjefingeniør, Hans Nibels oppmerksomhet. Nibel konstruerte Tropfenwagen løpsbiler ved å benytte et praktisk talt uforandret Rumpler chassis. Dårlig salg og økende tap førte til at Benz ga opp projsjektet. Senere utgaver av Auto Unions løpsbiler lignet Benz Tropfenwagen, og ble bygget delvis av Rumplers ingeniører.


== Ny modell ==
Rumpler gjorde et nytt forsøk i 1924 med en modell kalt  4A106. Denne bilen hadde en 50 hestekrefters firesylindret rekkemotor med slagvolum 2 614 cm3. Dette betød større akselavstand, og denne bilen hadde plass til seks eller syv personer. Selv om bilen var meget avansert for sin tid, solgte den dårlig - kun 100 eksemplarer ble bygd. Småproblemer i starten (kjøling - styring), bilens utseende, og mangel på bagasjeplass var en hemsko for salget. De fleste ble solgt som drosjer der lettvint av- og påstigning samt god takhøyde var et fortrinn. Den siste bilen ble bygd i 1925.
Tropfenwagen ble berømt, takket være filmen Metropolis. Den var også inspirasjon for Mercedes-Benz 130H og 150H gatebiler.Kun to overlevende eksemplarer er kjent: 

En er utstilt i Deutsches Museums bilsentrum i München
En er utstilt på Deutsches Technikmuseum i Berlin.


== Referanser ==


== Kilder ==
Deutsches Museum: Der Tropfenwagen von Edmund Rumpler (tysk) Besøkt 16. oktober 2017


== Eksterne lenker ==
(en) Rumpler Tropfenwagen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Robert Kiyosaki

Robert Toru Kiyosaki (født 8. april 1947 i Hilo på Hawaii i USA) er en amerikansk investor, gründer, foredragsholder og forfatter.
Kiyosaki er mest kjent for sin bok Rich Dad, Poor Dad. Boken tar utgangspunkt i opplevelser han hadde i sin oppvekst på Hawaii, og han beskriver hvordan to menns forskjellige strategier påvirket hans veivalg i livet. Mange av fortellingene er imidlertid fiktive. Kiyosakis bøker har blitt svært populære og solgt 26 millioner eksemplarer, men de har også blitt karakterisert som anekdotiske og villedende ved at de ikke inneholder noen konkret og sannsynlig fremgangsmåte for å bli rik. Bøkene har blitt særlig populære blant personer som driver med nettverkssalg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Robert Kiyosaki – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Robert Kiyosaki på Internet Movie Database 
(en) Robert Kiyosaki på Twitter 
(en) Robert Kiyosaki på Facebook 
(en) Robert Kiyosaki på Instagram 
(en) Robert Kiyosaki på YouTube
Skunk Anansie

Skunk Anansie er et britisk band som består av vokalisten Skin, Cass (gitar, bass, vokal), Ace (gitar, vokal) og Mark Richardson (trommer og perkusjon).
Skunk Anansie ble dannet i mars 1994, oppløst 2001 og gjenforent 2009. Navnet er tatt fra den vest-afrikanske myten om en edderkopp-skikkelse ved navn Anansi, og Skunk ble lagt til for å «gjøre navnet røffere». Bandet har hatt hits med blant andre «Weak» (1996) og «Hedonism (Just Because You Feel Good)» (1997).


== Studioalbum ==
Paranoid and Sunburnt (1995)
Stoosh (1996)
Post Orgasmic Chill (1999)
Wonderlustre (2010)
Black Traffic (2012)
Anarchytecture (2016)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Skunk Anansie – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Skunk Anansie på Internet Movie Database 
(en) Skunk Anansie på Apple Music 
(en) Skunk Anansie på Discogs 
(en) Skunk Anansie på MusicBrainz 
(en) Skunk Anansie på Spotify 
(en) Skunk Anansie på Songkick 
(en) Skunk Anansie på Last.fm 
(en) Skunk Anansie på AllMusic
Erlend Svardal Bøe

Erlend Svardal Bøe (født 30. desember 1992) er en norsk politiker (H). Han ble i 2021 valgt inn på Stortinget fra Troms. Han var inntil da gruppeleder for Høyre i bystyret i Tromsø. I perioden februar 2015 til januar 2017 var han generalsekretær i Unge Høyre.
Han har vært medlem av Unge Høyres sentralstyre siden 2014. Bøe ledet Troms Unge Høyre 2013–2014.
Han er oppvokst i Florø i Sogn og Fjordane. Han har studiekompetanse fra Flora videregående skole. Bøe studerte statsvitenskap ved Universitetet i Tromsø.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Erlend Svardal Bøe på Høyres nettsider
Down Town

Down Town er et kjøpesenter i Porsgrunn som ligger ved Porsgrunnselva. Senteret ble åpnet 27. oktober 1988, og hadde pr. 2022 75 butikker og 1 200 parkeringsplasser.
Omsetningen på Down Town passerte 1mrd i 2021. Senteret fungerer som et regionssenter i Grenlandsområdet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Monacos Grand Prix 2015

Monacos Grand Prix 2015 (offisielt navn: Formula 1 Grand Prix de Monaco 2015) var et Formel 1-løp som ble arrangert 24. mai 2015 på Circuit de Monaco i Monaco. Det var det sjette løpet i 2015-sesongen og det 73. Monacos Grand Prix. Løpet ble vunnet av Mercedes-føreren Nico Rosberg, som tok sin tredje Monaco-seier på rad. På andreplass kom Ferraris Sebastian Vettel, og Rosbergs teamkollega Lewis Hamilton tok tredje.


== Klassifisering ==


=== Kvalifisering ===


=== Løpet ===
Noter til tabellene:

Note 1:  - Romain Grosjean fikk en gridstraff på fem plasser for et ikke-planlagt bytte av girkasse.
Note 2:  - Carlos Sainz jr. ble straffet med start fra pit lane for ikke å ha møtt opp til vektkontroll etter Q1.


== Stillingen i mesterskapene etter løpet ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) 2015 Monaco Grand Prix – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mount Siple

Mount Siple, tidligere også kjent som Mount Ruth Siple, er en massiv, kjegleformet og potensielt aktiv skjoldvulkan i Antarktis, med en høyde over havet på 3 110 meter. Den dominerer nordvestdelen av Siple Island, som har Getz isbrem beliggende mellom seg og Bakutis Coast i Marie Byrd Land. Vulkanens utseende indikerer at den sist hadde utbrudd i holocen. Den er dekket av snø og en 4 x 5 km stor kaldera, og tuffkjegler finnes i den nedre delen av fjellsiden. Det massive volumet på 1 800 km³ kan sammenlignes med Mount Erebus. Høyden gjør Siple Island til den 15. høyeste øya i verden. 
Mount Siple er kalt opp etter Paul A. Siple (1908–68), en amerikansk antarktisfarer og geograf som deltok på seks ekspedisjoner til Antarktis, blant annet de to Byrd-ekspedisjonene i 1928-30 og 1933-35 (Siple Coast, Siple Island). Han var leder for West Base fra U.S. Antarctic Service (USAS) i perioden 1939–41, og var navigatør på alle de store flyturene som ble gjennomført fra basen under utforskningen av området, inkludert flyturen da Mount Siple ble oppdaget. Han tjente som seniorrepresentant for den amerikanske hæren under Operasjon Highjump i 1946–47; som direktør i Scientific Projects i planleggingsstadiet av Det internasjonale geofysiske året og som første forskningssjef ved Amundsen-Scott-stasjonen i 1956-57. Richard Byrd sendte et forslag til Siple om at sistnevnte skulle navngi fjellet etter sin kone, Ruth Ida Johannesmeyer (1912–2004), og Siple godtok dette forslaget og ga følgelig fjellet navnet Mount Ruth Siple. Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) aksepterte dette navnet i 1947 og forkortet det til Mount Siple i 1966.USAS anslo Mount Siples høyde først til å være drøyt 4 570 meter over havet. Da Mount Siple ble besøkt for første gang 22. februar 1984, viste det seg at fjellet hadde blitt feilplassert på kart med hele 48 km og at det var langt lavere enn først antatt. I 1992 satte USA opp en automatisk værstasjon på fjellet, i en høyde av 230 meter over havet.Fjellet har «trolig blitt besteget», men det finnes «ingen kjente kilder» for at det skal ha skjedd. Dersom det faktisk er ubesteget er det et av fjellene med størst primærfaktor i verden som ikke har blitt klatret til nå. Mount Siple er sjelden omtalt på grunn av dens avsidesliggende geografiske beliggenhet, og vulkanens topografi er kun kjent fra et skissekart. Mount Siple har fått færre besøk enn mange av sine nærmeste vulkaner.


== Se også ==
Liste over vulkaner i Antarktis
Liste over fjell i Antarktis etter primærfaktor
Liste over verdens høyeste ubestegne fjell


== Referanser ==


== Litteratur ==
LeMasurier, W. E. (1990). Volcanoes of the Antarctic Plate and Southern Oceans. American Geophysical Union. s. 512. ISBN 0-87590-172-7. 


== Eksterne lenker ==
Mount Siple. Global Volcanism Program. Smithsonian Institution. (engelsk)
Mount Siple i Antarktis – Peakbagger (engelsk)
Skiing the Mount Siple – skimountaineer.com (engelsk)
Mount Sidley

Mount Sidley, tidligere også kjent som Mount Mabelle Sidley eller Mount Maybelle Horlick Sidley, er den høyeste (sovende) vulkanen i Antarktis og det høyeste fjellet i Marie Byrd Land, og hører til Volcanic Seven Summits med en høyde på 4 181–4 285 meter over havet. Den er en massiv, hovedsakelig snødekt skjoldvulkan som er det høyeste av fem vulkanske fjell som utgjør Executive Committee Range i Marie Byrd Land. Fjellet har en 5 km bred, markant kaldera på sørsiden av toppen og ligger nordøst for Mount Waesche i den sørlige delen av fjellkjeden.Det siste store utbruddet fant sted for om lag 4,7 millioner år siden. Dette utbruddet skal ha blåst ut mesteparten av massene i kanten på sørsiden av kalderaen, slik at det ble dannet en senkning i terrenget (kjent som Weiss Amphitheater) som er åpen mot sør, med omfattende hydrovulkanske avsetninger fra det subglasiale utbruddet som strekker seg mange kilometer utover fra vulkanen.Fjellet ble oppdaget av kontreadmiral Richard E. Byrd på en flytur 18. november 1934, og fikk navnet Mount Mabelle Sidley eller Mount Mabelle Horlick Sidley av han etter Mabelle Emma Sidley, dattera til William Horlick som støttet Byrd-ekspedisjonen til Antarktis i 1933–35. Navnet ble også skrevet som Mount Maybelle Sidley og Mount Maybelle Horlick Sibley. I 1947 ble Mount Mabelle Sidley akseptert som navn av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN), men i 1956 ble det forkortet til Mount Sidley. Til tross for at fjellet ligger høyt over havet er det lite kjent som følge av den særs avsidesliggende geografiske plasseringen. Det er langt mindre kjent innen klatremiljøet enn Mount Erebus, den nest høyeste vulkanen i Antarktis som ligger nær de amerikanske og newzealandske basene på Rossøya. 
Den første dokumenterte bestigningen av Mount Sidley ble foretatt av newzealenderen Bill Atkinson 11. januar 1990, mens han arbeidet for en USAP-feltgruppe. Dette ble etterfulgt av to bestigninger utført av amerikanske feltgrupper i første halvdel av 1990-tallet. I 2010 ble fjellet klatret på nytt av turister på en ekspedisjon organisert av Adventure Network International (ANI).


== Se også ==
Liste over vulkaner i Antarktis
Liste over fjell i Antarktis etter primærfaktor
Volcanic Seven Summits


== Referanser ==


== Litteratur ==
LeMasurier, W. E. (1990). Volcanoes of the Antarctic Plate and Southern Oceans. American Geophysical Union. s. 203–207. ISBN 0-87590-172-7. 


== Eksterne lenker ==
Mount Sidley i Antarktis – Peakbagger (engelsk)
Skiing the Mount Sidley – skimountaineer.com (engelsk)