jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Max Wallraf

Ludwig Theodor Ferdinand Max Wallraf (født 18. september 1859 i Köln, død 6. september 1941 i Oberstdorf) var en tysk politiker. Han var statssekretær og (leder) av innenriksdepartementet og i 1924 riksdagspresident. Max Wallraf var gjennom sin søster Emilie, gift Weyer, onkel til Emma Adenauer, Konrad Adenauers første hustru.Han var overborgermester i Köln (1907-1917).
Han meldte seg inn i NSDAP i 1933, men var ikke politisk aktiv lengre.


== Referanser ==
Australsk sjøløve

Australsk sjøløve (Neophoca cinerea) er en sjøløve i øreselfamilien. Den finnes på sør- og vestkysten av Australia.


== Eksterne lenker ==
(en) Australsk sjøløve – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Australsk sjøløve i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Australsk sjøløve hos Fossilworks 
(en) Australsk sjøløve hos ITIS 
(en) Australsk sjøløve hos NCBI 
(en) Kategori:Neophoca cinerea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Neophoca cinerea – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Neophoca cinerea – detaljert informasjon på Wikispecies
Nasjonale mesterskap i landeveissykling 2017

Nasjonale mesterskap i landeveissykling 2017 startet i Australia og New Zealand i januar. De fleste andre mesterskapene arrangeres i siste uke i juni, før Tour de France.


== Resultater ==
Pardaliscoides tenellus

Pardaliscoides tenellus er en art innen slekten Pardaliscoides av i alt 22 slekter av krepsdyr innenfor Pardaliscidae-familien, som er plassert direkte (incertae sedis) i den relativt store og artsrike underordenen Gammaridea av amfipoder. Gruppens arter er alle bentiske bunndyr med relativt sett små øyne. De har stor egenframdrift, til forskjell fra de planktonisk frittsvevende og relativt mer storøyde artene i Hyperiidea-ordenen.


== Gruppens taksonomi ==
Gruppen har, i likhet med hele Gammaridea-ordenen, gjennomgått en betydelig revisjon av sin systematiske plassering og sammensetning. Taksonomien til krepsdyrene er generelt komplisert og usikker. En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i  WoRMS-databasen.
Rekke: Krepsdyr (Crustacea) - 67 000 arter
Klasse storkreps (Malacostraca) - + 25 000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - 9 000 arter, 1 900 i ferskvann Latreille, 1816
Underorden Gammaridea - 4 overfamilier, 59 familier Latreille, 1802
Incertae sedis
Familie Pardaliscidae  Boeck, 1871
Slekt Pardaliscoides  Stebbing, 1888
Pardaliscoides ficotelson J.L. Barnard, 1966
Pardaliscoides longicaudatus Dahl, 1959
Pardaliscoides stebbingi Ledoyer, 1970
Pardaliscoides tenellus Stebbing, 1888


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pardaliscoides tenellus – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Pardaliscoides tenellus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Pardaliscoides tenellus hos ITIS
Pardaliscoides ficotelson

Pardaliscoides ficotelson er en art innen slekten Pardaliscoides av i alt 22 slekter av krepsdyr innenfor Pardaliscidae-familien, som er plassert direkte (incertae sedis) i den relativt store og artsrike underordenen Gammaridea av amfipoder. Gruppens arter er alle bentiske bunndyr med relativt sett små øyne. De har stor egenframdrift, til forskjell fra de planktonisk frittsvevende og relativt mer storøyde artene i Hyperiidea-ordenen.


== Gruppens taksonomi ==
Gruppen har, i likhet med hele Gammaridea-ordenen, gjennomgått en betydelig revisjon av sin systematiske plassering og sammensetning. Taksonomien til krepsdyrene er generelt komplisert og usikker. En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i  WoRMS-databasen.
Rekke: Krepsdyr (Crustacea) - 67 000 arter
Klasse storkreps (Malacostraca) - + 25 000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - 9 000 arter, 1 900 i ferskvann Latreille, 1816
Underorden Gammaridea - 4 overfamilier, 59 familier Latreille, 1802
Incertae sedis
Familie Pardaliscidae  Boeck, 1871
Slekt Pardaliscoides  Stebbing, 1888
Pardaliscoides ficotelson J.L. Barnard, 1966
Pardaliscoides longicaudatus Dahl, 1959
Pardaliscoides stebbingi Ledoyer, 1970
Pardaliscoides tenellus Stebbing, 1888


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pardaliscoides ficotelson – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Pardaliscoides ficotelson i Encyclopedia of Life 
(en) Pardaliscoides ficotelson i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Pardaliscoides ficotelson hos ITIS 
(en) Kategori:Pardaliscoides fictotelson – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pardaliscoides fictotelson – detaljert informasjon på Wikispecies
Åker stoppested

Åker stoppested var en jernbanestasjon på Rørosbanen øst for E6 ved Åkersvika, i Hamar kommune. Ved åpningen av strekningen Hamar-Grundsetbanen i 1862 var statusen holdeplass. Et sidespor ble anlagt i 1872. I 1877 ble holdeplassen oppgradert til stoppested, for så å bli nedgradert til holdeplass igjen i 1931. Den ble nedlagt i 1986.
Navnet ble skrevet Ager før 1877, så Aker til 1894 og Aaker til 1921.
På stedet står en vokterbolig tegnet av Georg Andreas Bull. Denne er solgt til private og var oppført i vernelisten per 2017.


== Referanser ==


== Kilder ==
Thor Bjerke og Roar Stenersen (2002). Rørosbaneboka. s. 206. ISBN 82-90286-24-4. 
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 100-101. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1988). Bygningsregistrering: Rørosbanen, Hamar distrikt. NSB Arkitektkontoret. s. 25–28, 31–32. 


== Eksterne lenker ==
(no) Åker stoppested i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Rørosbanen (Hmr.)
Internationaux de Strasbourg

Internationaux de Strasbourg er en profesjonell tennisturnering som blir spilt på grus. Den er en del av WTA-touren, og er klassifisert som en WTA International-turnering.
Den blir spilt hvert år i Strasbourg i Frankrike.


== Vinnere ==


=== Singel ===


=== Dobbel ===


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) Internationaux de Strasbourg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Pardaliscoides longicaudatus

Pardaliscoides longicaudatus er en art innen slekten Pardaliscoides av i alt 22 slekter av krepsdyr innenfor Pardaliscidae-familien, som er plassert direkte (incertae sedis) i den relativt store og artsrike underordenen Gammaridea av amfipoder. Gruppens arter er alle bentiske bunndyr med relativt sett små øyne. De har stor egenframdrift, til forskjell fra de planktonisk frittsvevende og relativt mer storøyde artene i Hyperiidea-ordenen.


== Gruppens taksonomi ==
Gruppen har, i likhet med hele Gammaridea-ordenen, gjennomgått en betydelig revisjon av sin systematiske plassering og sammensetning. Taksonomien til krepsdyrene er generelt komplisert og usikker. En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i  WoRMS-databasen.
Rekke: Krepsdyr (Crustacea) - 67 000 arter
Klasse storkreps (Malacostraca) - + 25 000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - 9 000 arter, 1 900 i ferskvann Latreille, 1816
Underorden Gammaridea - 4 overfamilier, 59 familier Latreille, 1802
Incertae sedis
Familie Pardaliscidae  Boeck, 1871
Slekt Pardaliscoides  Stebbing, 1888
Pardaliscoides ficotelson J.L. Barnard, 1966
Pardaliscoides longicaudatus Dahl, 1959
Pardaliscoides stebbingi Ledoyer, 1970
Pardaliscoides tenellus Stebbing, 1888


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pardaliscoides longicaudatus – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Pardaliscoides longicaudatus i Global Biodiversity Information Facility
Pardaliscoides stebbingi

Pardaliscoides stebbingi er en art innen slekten Pardaliscoides av i alt 22 slekter av krepsdyr innenfor Pardaliscidae-familien, som er plassert direkte (incertae sedis) i den relativt store og artsrike underordenen Gammaridea av amfipoder. Gruppens arter er alle bentiske bunndyr med relativt sett små øyne. De har stor egenframdrift, til forskjell fra de planktonisk frittsvevende og relativt mer storøyde artene i Hyperiidea-ordenen.


== Gruppens taksonomi ==
Gruppen har, i likhet med hele Gammaridea-ordenen, gjennomgått en betydelig revisjon av sin systematiske plassering og sammensetning. Taksonomien til krepsdyrene er generelt komplisert og usikker. En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i  WoRMS-databasen.
Rekke: Krepsdyr (Crustacea) - 67 000 arter
Klasse storkreps (Malacostraca) - + 25 000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - 9 000 arter, 1 900 i ferskvann Latreille, 1816
Underorden Gammaridea - 4 overfamilier, 59 familier Latreille, 1802
Incertae sedis
Familie Pardaliscidae  Boeck, 1871
Slekt Pardaliscoides  Stebbing, 1888
Pardaliscoides ficotelson J.L. Barnard, 1966
Pardaliscoides longicaudatus Dahl, 1959
Pardaliscoides stebbingi Ledoyer, 1970
Pardaliscoides tenellus Stebbing, 1888


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pardaliscoides stebbingi – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Pardaliscoides stebbingi i Global Biodiversity Information Facility
Nürnberger Versicherungscup

Nürnberger Versicherungscup er en profesjonell tennisturnering som blir spilt på grus. Den er en del av WTA-touren, og er klassifisert som en WTA International-turnering. 
Den blir spilt hvert år i Nürnberg i Tyskland.


== Vinnere ==


=== Singel ===


=== Dobbel ===


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) Nürnberger Versicherungscup – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kveka holdeplass

Kveka holdeplass var en holdeplass på Rørosbanen i Hamar kommune, mellom stasjonene Hjellum og Ilseng. Holdeplassen var i bruk fra 1957 til 1986.


== Kilder ==
Bjerke, Thor og Holom, Finn (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 100. ISBN 82-90286-28-7. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)


== Eksterne lenker ==
(no) Kveka holdeplass i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Rørosbanen (Hmr.)
Nottingham Open

Nottingham Open er en profesjonell tennisturnering som blir spilt på gress. Den er en del av WTA-touren, og er klassifisert som en WTA International-turnering. Det er også en del av Challenger-touren for menn, og har tidligere vært en ATP 250-turnering.
Den blir spilt hvert år i Nottingham i Storbritannia.


== Vinnere ==


=== Singel menn ===


=== Dobbel menn ===


=== Singel kvinner ===


=== Dobbel kvinner ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) Nottingham Open – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ebru holdeplass

Ebru holdeplass var en holdeplass på Rørosbanen i Løten kommune, et stykke øst for Løten tettsted. Holdeplassen var i bruk fra 1932 til 1967.


== Kilder ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 100. ISBN 82-90286-28-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) Ebru holdeplass i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Rørosbanen (Hmr.)
Torgerstua holdeplass

Torgerstua holdeplass var en holdeplass på Rørosbanen i Elverum kommune, mellom Øksna og Rudstad. Holdeplassen åpnet i 1937. I slutten av 1960-årene ble posisjonen justert fra 173,30 km til 173,20 km. Holdeplassen mistet alminnelig persontrafikk i 1985, men enkelte tog stoppet for transport av skoleelever frem til 1997.


== Kilder ==
Bjerke, Thor og Holom, Finn (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 102–103. ISBN 82-90286-28-7. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)


== Eksterne lenker ==
(no) Torgerstua holdeplass i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Rørosbanen (Hmr.)
Chris Lamb

Christopher «Chris» Lamb (født 21. juni 1989) er en amerikansk tidligere skihopper som konkurrerte internasjonalt i årene 2003-2015. Han vokste opp i Andover, New Hampshire og bor i Concord i samme delstat.Lamb deltok i junior-VM i 2007, 2008 og 2009, med 32. plass i Zakopane i 2008 som beste individuelle plassering. I VM i skiflyging i Planica i 2010 var han på USAs lag som ble sist av 10 lag i lagkonkurransen; i den individuelle konkurransen greide han ikke å gå videre fra kvalifiseringen. Hans eneste tellende resultat i verdenscupen var 62. plass i storbakken i Sapporo 26. januar 2014. Lambs beste sammenlagtplassering i vinter-kontinentalcupen var 95. plass i 2010/11; beste enkeltrenn var 19. plass i storbakken i Zakopane 27. februar 2011. Han vant de to FIS-cup-rennene i Brattleboro 16. og 17. februar 2013; hans beste sammenlagtplassering i FIS-cupen var 17. plass sesongen 2012/13.Plasseringer i junior-VM:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Chris Lamb – FIS (skihopping) 
(pl) Chris Lamb – skijumping.pl
Bjørånes stasjon

Bjørånes stasjon var en jernbanestasjon på Rørosbanen i Stor-Elvdal kommune. Den åpnet som Bjøraanæset stoppested i 1881. Navnet ble endret til Bjøraanæsset ca. 1883, til Bjøraaneset i 1894, til Bjøråneset i 1921 og til Bjørånes i 1926. Stedet fikk kryssingsspor i 1911. Stoppestedet ble oppgradert til stasjon i 1923 og nedgradert til stoppested i 1932 og til holdeplass i 1947. Holdeplassen ble nedlagt i 1985.
I begynnelsen ble en vokterbolig (ark. Georg Bull) fra 1877 tatt i bruk som ekspedisjonsbygning. En ny ekspedisjonsbygning ble oppført i 1956, og i 1958 ble den gamle bygningen solgt til nedriving sammen med et uthus og et vanntårn. Den nye ekspedisjonsbygningen ble revet i 1983. Det er bare enkeltspor på stedet i dag.


== Kilder ==
Thor Bjerke og Roar Stenersen (2002). Rørosbaneboka. s. 234. ISBN 82-90286-24-4. 
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 104–105. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1988). Bygningsregistrering: Rørosbanen, Hamar distrikt. NSB Arkitektkontoret. s. 231. 


== Eksterne lenker ==
(no) Bjørånes stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Rørosbanen (Hmr.)
Blomstre som en rosengård

Blomstre som en rosengård er en dansk salme, som er skrevet over Jesaja 35,1-6 av dikteren og presten N.F.S. Grundtvig (1783 – 1872) i 1837/1853. Johan Peter Emilius Hartmann (1805 – 1900) komponerte melodien i 1861. Thomas Laub har også komponert en melodi til salmen (1916).
Salmen er en typisk adventssalme og omhandler profetien om Herrens komme. 


== Tekst ==
Grundtvigs tekst, spesielt de 4 første versene, er gjendiktning av Jesaja 35. Teksten omhandler glede og forventning ved at Gud skal komme og frelse sitt folk. 

Jesajaboken er en av de viktigste kildene til messiasforventninger i Det gamle testamente, men Jesaja 35 er ikke blandt de viktigste og det alluderes til mer kjente Jesajatekster i salmen (for eksempel i vers 3 'Immanuel' til Jes. 7 og vers 5 til Jes. 6). Grundtvigs gjendiktning gjør Jesajabokens ord tidsaktuelle; både for den enkelte og for menigheten.Versene 5-7 skjerper ytterligere aktualiteten og nærværet som etableres gjennom de fire første vers. Fortid (v5), nåtid (v6) og fremtid (v7) knyttes sammen og rommes i en og samme profeti.

Grundtvig skrev opprinnelig teksten som en pinsetekst, men omarbeidet den i 1853 til en adventstekst. Pinsesalmen var en «bøn om et nyt pinsens vejr over den danske kirke og tilmed forhåbningen om, at det allerede er ved at trække op».Grundtvigs salme er å finne i den norske salmebok på nummer 10, under advent, i salmeboken fra 1985 på nummer 13 og i Den Danske Salmebog på nummer 78Rimmønstret er ABABCCd. Verselinjene veksler mellom 6 og 7 stavelser. Den første, tredje, femte, sjette og syvende strofe har 7 stavelser, mens andre og fjerde strofe har 6. Grundtvigs opprinnelige tekst fra 1837 har 15 vers, mens den i den bearbeidede utgaven fra 1853 er med 7 vers.


== Melodi ==
Johan Peter Emilius Hartmanns melodi fra 1861 er valgt i den norske salmeboken. 


== Innspillinger og versjoner ==
Melhus Pensjonistkor fremførte salmen i forbindelse med NRKs utsendelse Salmeboka minutt for minutt i 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Blomstre som en rosengård», musikkfokusperm fra Det Kongelige Bibliotek
Bathyvargula

Bathyvargula er en av tretten slekter i familien Cypridinidae. Den igjen er en av fem familier innenfor ordenen Myodocopida, under klassen av muslingkreps som er små krepsdyr. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopida-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars.
Gruppen Cypridinidae har arter med mykt skall (carapax) på overkroppen (thorax) og lang ytter-gren (i stedet for lang inner-gren) på andre antenne-par. Det særegne for artene er at antennen sitter på et feste med en nebb-liknende utvekst (rostrum). Individene er små.


== Taksonomisk plassering av gruppen ==
Taksonomien til muslingkrepsene er omstridt og inneholder vanskelig systamiserte grupper. Det er generelt omstridt å fin-inndele organismer taksonomisk. Skillene mellom de ulike gruppene av muslingkreps er usikre, og stort sett basert på  morfologi snarere enn molekylær analyse. En vanlig oppdeling anerkjenner muslingkreps som en av seks ulike klasser av krepsdyr. En moderne oppdatering av systematikken gis av Martin and Davis, som følgende oversikt følger ned til nivået orden, mens lavere nivåer i enkelte tilfeller følger Catalogue of Life: - og detaljene gis etter WoRMS-databasen.
Rekke: krepsdyr (Crustacea) - 67 000 arter Brünnich, 1772
Klasse muslingkreps (Ostracoda) - 4 ordener, 13 000 arter Latreille, 1802
Familie Leguminocythereididae - 2 arter
Slekt Leguminocythereis
Orden Palaeocopida - 1 art
Familie Punciidae
Slekt Puncia N. de B. Hornibrook, 1949
Underklasse Myodocopa  Sars, 1866
Orden Myodocopida - 3 overfamilier, 5 familier, 228 arter Sars, 1866
Underorden Myodocopina Sars, 1866
Overfamilie Cypridinoidea Baird, 1850
Familie Cypridinidae - 27 arter Baird, 1850
Slekt Bathyvargula Poulsen, 1962
Bathyvargula optilus = Metavargula optilus Kornicker, 1968
Bathyvargula parvispinosa Poulsen, 1962
Bathyvargula walfordi Poulsen, 1962
Cypridina (Bathyvargula) = Bathyvargula Poulsen, 1962


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bathyvargula – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Bathyvargula i Encyclopedia of Life 
(en) Bathyvargula i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Bathyvargula hos ITIS
Koyukon

Koyukon er en folkegruppe i Alaska. Deres tradisjonelle boterritorier er ved Koyukuk- og Yukon-elvene, hvor de har levd av å jakte og fange dyr i flere tusen år. Koyukonfolkets tradisjonelle språk er koyukon.
De første europeere som dukket opp i deres områder var russere, som kom opp Yukon River til Nulato i 1838. Epidemier fulgte dem, og mange indianere døde. Relativ isolasjon vedvarte til 1898, da gullrushet i Yukon brakte mer enn tusen mann dit. Ettersom det var lite gull å finne dro de fleste sin veg året etter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Koyukon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
International Mountain Running Youth Cup 2017

International Mountain Running Youth Cup 2017 ble arrangert i Gagliano del Capo i Italia 24. juni 2017. Mesterskapet U18, dvs. for utøvere som fyller 16 eller 17 det året mesterskapet arrangeres. 
Løypa var ca. 5,3 km for gutter og 3,85 km for jenter. International Mountain Running Youth Cup arrangeres årlig.I lagkonkurransen teller de tre beste utøverne på laget, men alle fire utøverne blir tildelt den plassen laget kommer på. 


== Resultater ==


=== Gutter, individuelt ===


=== Gutter, lagkonkurranse ===


=== Jenter, individuelt ===


=== Jenter, lagkonkurranse ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
ResultaterAmerican Trail Runner Association - 12. WMRA International Youth Cup - Gagliano del Capo - ITA, 24. June 2017
Røsta stoppested

Røsta stoppested var en jernbanestasjon på Rørosbanen i Tynset kommune. Stoppestedet åpnet under navnet Røstvangen den 10. desember 1913 ved posisjonen 342,94 km. Denne ble nedlagt allerede den 1. november 1922. Den 1. juli 1935 ble en holdeplass opprettet på stedet og mistet trafikken 31. august samme år for så å bli nedlagt den 15. mai året etter. Røsten holdeplass ble så opprettet den 15. juni 1952. Ti dager senere ble posisjonen justert til 342,80 km. I desember samme år ble navnet endret til Røsta, og holdeplassen ble nedlagt den 2. juni 1985 sammen med en rekke andre holdeplasser på Rørosbanen.
Ekspedisjonsbygningen på stedet er revet. Anleggelsen av stoppestedet hadde sammenheng med gruvedrift.


== Referanser ==


== Kilder ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 104–105. ISBN 82-90286-28-7. 
Thor Bjerke og Roar Stenersen (2002). Rørosbaneboka. s. 241. ISBN 82-90286-24-4. 


== Eksterne lenker ==
(no) Røsta stoppested i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Rørosbanen (Hmr.)
Eid stoppested

Eid stoppested på Rørosbanen (i Tolga kommune) åpnet den 15. februar 1921 og ble nedgradert til holdeplass i 1952. Denne mistet persontrafikken i 1985 og ble nedlagt i 1987.
Stoppestedet ble anlagt nær en vokterbolig, og en materialbu her ble flyttet og ombygget til ekspedisjonslokale. I 1990 ble den flyttet til Lommedalsbanen.


== Kilder ==
Thor Bjerke og Roar Stenersen (2002). Rørosbaneboka. s. 244. ISBN 82-90286-24-4. 
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 104–105. ISBN 82-90286-28-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) Eid stoppested i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Rørosbanen (Thm.)
Orvos stasjon

Orvos stasjon var en jernbanestasjon på Rørosbanen i Røros kommune. Den åpnet som Nypladsen stoppested 31. mai 1879. Den 1. juli 1910 ble stoppestedet oppgradert til stasjon, og i 1921 ble navnet forkortet til Nyplass. Samme år ble stasjonen nedgradert til stoppested, og dette skiftet i 1939 navn til Orvos. Orvos ble nedgradert til holdeplass i 1954, mistet persontrafikken i 1985 og ble nedlagt i 1987.
Stoppestedet ble anlagt primært for malmtransport, men hadde også persontrafikk. Den opprinnelige ekspedisjonsbygningen fra 1879 brant ned i 1889. En ny bygning fra den tiden ble revet i 1985.


== Kilder ==
Thor Bjerke og Roar Stenersen (2002). Rørosbaneboka. s. 250. ISBN 82-90286-24-4. 
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 106–107. ISBN 82-90286-28-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) Orvos stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Rørosbanen (Thm.)