jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Michael Stub Arentz

Michael Stub Arentz (født 5. november 1738 i Askvoll, død 18. mars 1799 i Haus på Osterøy i Hordaland) var en norsk prest. Han var sønn av Frederik Arentz (1702-1779), biskop i Bergen, og Cathrine Fredrikke Holberg (1715-1738). Han ble undervist hjemme av broren, Frederik Christian Holberg Arentz, som seinere ble rektor ved  katedralskolen i Bergen. Han ble dimittert til Københavns Universitet i 1756 og tok teologisk eksamen i 1759. Fra 1762 fungerte han som assistent for faren, Frederik Arentz, som da var biskop i Bergen. Året etter ble han utnevnt til sokneprest i Haus på Osterøy i Hordaland. Hans forfatterskap omfatter prekener, bryllupstaler og vers.


== Verk ==
En patriarchalsk Konges sidste Farvel til sine Børn forestillet udi en Klage-Prædiken over Friedrich V saaledes som den blev holden udi Hougs Hoved-Kirke. (Bergen, 1767)
 Et velmeent Brev, sendt og uddeelt til Hver Almues Mand i Annex-Sognerne under Hougs Præstegield (Bergen, 1773)
Fader vor omskreven udi en Bede-Sang (Bergen, 1786)
Brudevielses-Tale til Brudgommen Johannes Fougstad og bruden Charlotta Elenora Tidemand Arentz : holden i Hougs Kirke ... 9de Søndag efter Trinitatis den 5te Augustii 1798 (Bergen, 1798)


== Litteratur ==
Johan Nordahl Brun:  Liig-tale over salig Hr. Michael Stub Arentz, Sognepræst til Hougs : holden i Hougs Hovedkirke den 7de April 1799 (Bergen, 1799)
Optegnelser paa adskillige løsøre-effecter som efter sal. M.S. Arentz, bliver ved offentlig auction solgt paa Hougs Præstegaard tirsdagen den 3die juni og følgende dage (Bergen, 1800)
Ephraimpaleet

Ephraimpaleet (tysk: Ephraim-Palais) i Berlin, er en rokokkobygning i utkanten av strøket Nikolaiviertel i ortsteil Mitte i den administrative bydel med samme navn. Bygningen ble revet på 1930-tallet men gjenoppført i 1980-årene og regnes som et av Berlins vakreste borgerskapshus. Det tilhører stiftelsen Berlin bymuseum og brukes som utstillingslokale.


== Byggherren ==
Bygningen har sitt navn etter Veitel Heine Ephraim, en jødisk forretningsmann og hoffaktor for Fredrik den store. Ephraim ble fra ungdommen og livet igjennom kongens leverandør av sølv og kreditter. Som kongens myntforpakter utstedte han under sjuårskrigen sølvmynter med redusert kvalitet, de såkalte «ephraimitter.» Han var dessuten kongens hoffjuveler og skapte seg gjennom dette og andre forretninger en betydelig formue.


== Bygningen ==
På tomten Poststraße/Ecke Mühlendamm sto i sin tid Berlins første apotek. Ephraim kjøpte bygningen og renoverte den fra 1662 til 1666 i rokokkostil, etter planer av arkitekt Friedrich Wilhelm Dietrichs. I 1935 ble paleet revet i forbindelse med byggingen av Mühlendammbrücke. Fasaden og enkelte bygningsdeler ble imidlertid etter protester fra befolkningen demontert og lagret. 
Lagringsstedet befant seg etter den andre verdenskrigen i Vest-Berlin, forøvrig uten å ha fått skader. Det fantes planer om å gjenoppføre bygningen i Lindenstrasse i Kreuzberg i forbindelse med Berlinmuseenes jødiske avdeling. Dette lot seg ikke gjøre da bygningstegningene befant seg i Øst-Berlin. DDR ønsket imidlertid å gjenoppføre Ephraimpaleet foran feiringen av Berlins 750-årsjubileum i 1987. Tomten befant seg øst for Berlinmuren. Det vestberlinske Berlins parlament besluttet derfor i 1982 å stille bygningsdelene som var lagret i Vest-Berlin, til disposisjon ved gjenoppbygningen. Som motytelse fikk vestberlinerne arkivet til Königliche Porzellan-Manufaktur Berlin. 
I perioden 1985 til 1987 gjenoppførte arkitekt Franz Klinger Ephraimpaleet som tro kopi, bare 12 meter lengre nedstrøms, det vil si i nordlig retning. Bygningens søyler, balkonggitter, trappegelender, puttoer, vindus- og dørkarmer og sluttsteiner er originale fra det gamle paleet. Noe stukkatur i huset er kopi fra det såkalte Palais Wartenberg (Alte Post), et tidligere borgerhus oppført av arkitekt Andreas Schlüter i samme område.   


== Bildegalleri ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ephraim-Palais – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Ephraim-Palais (tysk)
Stiftung Stadtmuseum Berlin (tysk)
Berlins liste over kulturminnesmerker Arkivert 16. april 2014 hos Wayback Machine.
Chaniabukten

Chaniabukten er en bukt i Kretahavet ved Chania utenfor den nordvestlige delen av den greske øya Kreta. Akrotirihalvøya er et nes som er med på å danne denne bukten.I forhistorisk tid ble Chaniabukten kontrollert av den mektige bystaten Kydonia, som var et sentrum for tidlig kretisk kunst og kultur på det vestlige Kreta. I 74 f.Kr. slo bystaten Kydonia tilbake et angrep fra Roma under et sjøslag i bukten.


== Se også ==
Britomartis (gresk gudinne)


== Referanser ==

Chania i antikken Arkivert 19. mai 2009 hos Wayback Machine. (en)
C. Michael Hogan, Cydonia, The Modern Antiquarian, 23. januar 2008 (en)
Robert Lambert Playfair (1892) Handbook to the Mediterranean: Its Cities, Coasts and Islands, J. Murray publisher (en)
Den pagasetiske bukt

Den pagasetiske bukt, også kjent som Pagastikosbukten (gresk: Παγασητικός κόλπος, Pagastikós kólpos), er en rund bukt i prefekturet Magnesia i det sentraløstlige Hellas. Den er dannet av Pilionhalvøya og er 102 meter dyp på det dypeste. Bukten er forbundet til Nord-Evvia-bukten i sør og grensen mellom disse to områdene er et stred som bare er 4 km bredt. Den har fått sitt navn fra den antikke byen Pagases.
Den største havnebyen i bukten er Volos.


== Steder i bukten ==
De følgende stedene i eller rundt bukten er oppgitt i rekkefølge fra vest og med klokken:

Amaliapolis − vest, havn
Alos − vest, ingen havn
Almyros − vest, ingen havn
Nea Ankhialos − nordvest, havn
Pagasae − nordvest, ingen havn
Demetrias − nordvest, ingen havn
Iolkos − nordvest, ingen havn
Volos − nord, hovedhavn
Agria − nordøst, strand og havn
Neokhori − øst, ingen havn
Argalasti − øst, ingen havn, strender (Lefokastro, Kalamos og Khorto)
Milina − sørøst, ingen havn, strender
Trikeri − sør, ingen havn, strender
Kjetil Gulsrud Lundemoen

Kjetil Gulsrud Lundemoen (født 22. april 1983) er en norsk politiker (Ap). 
Han ble første gang valgt inn på fylkestinget i Oppland ved valget i 2003, og har blant annet vært leder av Komité for kultur, miljø og næring og gruppeleder for Arbeiderpartiet.
Lundemoen kommer fra Nord-Aurdal kommune i Oppland. Han har en bachelorgrad i samfunnsvitenskap og en mastergrad i moderne forvaltning fra Høgskolen i Lillehammer. 


== Verv ==
2011-2014 leder i Komité for kultur, miljø og næring
2009-2011 leder i Kommunalkomiteen
2006-2010 nestleder i Oppland Arbeiderparti
2007-2009 leder i Internasjonal komité
2003-2007 medlem av kommunestyret i Nord-Aurdal
2003-2005 leder i AUF i Oppland


== Referanser ==
Russell Carpenter

Russell Paul Carpenter (født 9. desember 1950) er en amerikansk filmfotograf. Han er mest kjent for sitt samarbeid med regissør James Cameron, og vant Oscar for beste kinematografi for sitt arbeid med filmen Titanic i 1998. Carpenter ble født i Van Nuys, California, og er et barnebarn av en film lyd-teknikker.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Russell Carpenter på Internet Movie Database 
(sv) Russell Carpenter i Svensk Filmdatabas 
(da) Russell Carpenter på Filmdatabasen 
(da) Russell Carpenter på Scope 
(fr) Russell Carpenter på Allociné 
(en) Russell Carpenter på AllMovie 
(en) Russell Carpenter hos The Movie Database
Svein Solenes

Svein Solenes (født 28. juni 1974) er en norsk skuespiller som for tiden er i den faste staben ved Rogaland Teater.Han er utdannet ved ArtsEd London School of Acting i England. Etter studiene spilte han en rekke roller ved Teatret Vårt i Molde, hvor han var fast engasjert i en årrekke. 
Våren 2008 spilte han i norgespremieren på Produktet av Mark Ravenhill, et skuespill som han selv hadde oversatt. Høsten 2008 spilte han hovedrollen i Sigurd Slembe, og senere  Jamie i den kritikerroste forestillingen Lang dags ferd mot natt i 2009.
I 2011 spilte han treneren i Ari Behns teaterdebut Treningstimen . Høsten 2011 spilte Svein Solenes i Peer Gynt.  I en tid medvirket han Kaizers Orchestra-stykket Sonny og i KOPIER.


== Referanser ==


== Kilder ==
rogaland-teater.no: Svein Solenes
Lars Skjølaas

Lars Ingvar Skjølaas (født 14. august 1933, død 21. juli 2011 i Hov i Land) var en norsk lokalpolitiker (Ap). Han var fylkesordfører i Oppland fylke.
Skjølaas vokste opp på småbruket Klokkersveen i Søndre Land. Faren Bernt hadde kjøpt bruket i 1925. Han og kona Margit (1907-91) oppdro der åtte unger, med Lars som den nest eldste. Han var blant annet fylkesordfører i Oppland fra 1992 til 1999. Før det var Skjølaas fylkesvaraordfører og fra 1977 til 1981 vararepresentant til Stortinget. Den politiske karrieren begynte imidlertid i hjembygda Søndre Land. Skjølaas ble i 1971 vararepresentant i kommunestyret, og fra 1975 fast representant. Ved 1975-valget fikk han flest stemmer av Ap-kandidatene. Som fylkespolitiker var han særlig engasjert innenfor landbrukssektoren og sykehussektoren.Skjølaas hadde slektstradisjoner å bygge på, for faren Bernt Skjølaas (1904-78) hadde vært Ap-ordfører i Søndre Land i 30 år. Han ble altså tidlig politisk interessert, og meldte seg inn i Arbeiderpartiet som 16-åring i 1949. Først da Bernt Skjølaas trakk seg ut av politikken i 1975, ble sønnen Lars valgt inn i Søndre Land kommunestyre.Han ble i 1999 hedret med Kongens fortjenstmedalje i gull.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Lars Skjølaas hos Stortinget 
(no) Lars Skjølaas hos Norsk senter for forskningsdata
Nord-Evvia-bukten

Nord-Evvia-bukten (gresk: Βόρειος Ευβοϊκός Κόλπος, Vórios Evvoikós Kólpos) er en bukt i Egeerhavet i det sentrale Hellas. Den skiller den nordlige delen av øya Evvia fra det greske fastlandet. Det smale Eripusstredet, nær Khalkida, forbinder bukten til Sør-Evvia-bukten i sør. I nordvest grenser bukten til Maliabukten. Nord-Evvia-bukten er om lag 60 km lang og 10−20 km bred. Den går diagonalt fra nordvest til sørøst.  
Fjell dominerer de sørvestlige og de nordøstlige områdene, bortsett fra slettene der Ylikisjøen ligger og kystlinjen rundt Khalkída. Flere elver munner ut i bukten.


== Mindre tilstøtende bukter ==
Agias Kyriakis-bukten, sør


== Steder ved bukten ==
Følgende byer og landsbyer finnes ved bukten i rekkefølge fra sør og med klokken:

Drosia, sør
Livanates, sørvest
Kamena Vourla, nordvest
Nea Artaki, sørvest
Psakhna, sørvest
Fornesbreen

Fornesbreen er en isbre i Ullsfjord i Tromsø kommune i Troms. Den ligger i Lyngsalpan, på sørsida av Kjosen. Breen har et areal på 6,34 km². Den strekker seg rundt 3,5 kilometer fra det høyeste punktet i sør på 1 684 moh., til det laveste punktet i nord på 654 moh. Fra brefronten har en av Forneselvas hovedtilløp sitt utspring.


== Referanser ==


== Se også ==
Norges isbreer
Fugldalsbreen

Fugldalsbreen er en isbre  i Lyngsalpan i Tromsø kommune i Troms og Finnmark. Den har et areal på 3,52 km². Breen er rundt tre kilometer bred og 1,5 kilometer lang. Det høyeste punktet er på 1 681 moh. og det laveste punktet på 846 moh.


== Se også ==
Norges isbreer


== Referanser ==
Bajo Chirripó indianske territorium

Bajo Chirripó indianske territorium er et territorium for cabécar-folket øst i Costa Rica, hovedsakelig i den sørlige delen av kantonen Matina i provinsen Limón. Territoriet har om lag 8 000 innbyggere (2008), og dekker et areal på 19 683,295 km².Territoriet omfatter landsbyene Namaldi, Palmera (Catsäqibi), Dyey, Tcucäläri (Sirinachi), Saseyn og Nimari de Saseyn.Navnet på territoriet, som betyr «Nedre Chirripó», kommer av at det befinner seg ved den nedre delen av løpet til elva Chirripó.


== Referanser ==
Playa Herradura

Playa Herradura er ei strand ved stillehavskysten i kantonen Garabito i Costa Rica. Den befinner seg om lag 6 kilometer nord for det større strandstedet Jacó langs riksvei 34, og er en av strendene som er aller nærmest landets hovedstad San José. I åsene ovafor Playa Herradura ligger det en rekke eksklusive boliger.Navnet Herradura betyr «hestesko» på spansk.
Canadas Grand Prix 2014

Canadas Grand Prix 2014 (offisielt navn: Formula 1 Grand Prix du Canada 2014) var et Formel 1-løp som ble arrangert 8. juni 2014 på Circuit Gilles Villeneuve i Montréal, Canada. Det var det syvende løpet i 2014-sesongen, og det 51. Canadas Grand Prix. Løpet ble vunnet av Red Bulls Daniel Ricciardo, som tok sin første seier i Formel 1. På andreplass kom Mercedes-føreren Nico Rosberg, som dermed økte sin ledelse i førermesterskapet over sin teamkollega Lewis Hamilton, som måtte bryte med tekniske problemer. På tredje kom regjerende verdensmester Sebastian Vettel.


== Klassifisering ==


=== Kvalifisering ===


=== Løpet ===
Noter til tabellene:

Note 1:  - Esteban Gutiérrez deltok ikke i kvalifiseringen, ettersom skadene på bilen etter et krasj i tredje treningsomgang ikke var mulig for teamet å reparere i tide. Han fikk tillatelse til å starte løpet fra løpsledelsen, som basert på tidene fra treningsomgangene anså at han var i stand til å kjøre innenfor 107%-grensen. På grunn av skadene på bilen måtte teamet også bytte girkasse og overlevelsescelle, og som følge av dette ble Gutiérrez pålagt å starte fra pit lane.
Note 2:  - Kamui Kobayashi fikk en gridstraff på fem plasser for å ha foretatt et ikke-planlagt bytte av girkasse før løpet.
Note 3:  - Sergio Pérez, Felipe Massa og Esteban Gutiérrez brøt løpet, men ble klassifisert ettersom de hadde fullført over 90% av løpsdistansen.


== Stillingen i mesterskapene etter løpet ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 2014 Canadian Grand Prix – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Østerrikes Grand Prix 2014

Østerrikes Grand Prix 2014 (offisielt navn: Formula 1 Grosser Preis von Österreich 2014) var et Formel 1-løp som ble arrangert 22. juni 2014 på Red Bull Ring ved byen Spielberg i Steiermark, Østerrike. Det var det åttende løpet i 2014-sesongen. Det var det 27. Østerrikes Grand Prix, som ikke hadde vært kjørt siden 2003. Løpet ble vunnet av Mercedes-føreren Nico Rosberg, med hans teamkollega Lewis Hamilton på andreplass. På tredjeplass kom Williams' Valtteri Bottas, som tok den første pallplasseringen i sin karriere.


== Klassifisering ==


=== Kvalifisering ===


=== Løpet ===
Noter til tabellene:

Note 1:  - Sergio Pérez fikk en gridstraff på fem plasser for å ha forårsaket en kollisjon med Felipe Massa i Canadas Grand Prix.
Note 2:  - Romain Grosjean kvalifiserte til 16. startposisjon, men startet fra pit lane etter å ha foretatt endringer i girkassen og bilens oppsett.
Note 2:  - Max Chilton fikk en gridstraff på tre plasser for å ha forårsaket en kollisjon med Jules Bianchi i Canadas Grand Prix.


== Stillingen i mesterskapene etter løpet ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 2014 Austrian Grand Prix – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Andreas Hansson

Andreas Hansson (født 23. september 1853, død 14. oktober 1923) var en norsk handelsmann og pressemann fra Tromøy ved Arendal. Han var medlem av Venstre, og satt i tre perioder på Stortinget. På et tidspunkt spilte han også en sentral rolle i den gryende arbeiderbevegelsen. 
Hansson var sønn av en gårdbruker og snekker på Gjerstad i Tromøy. Tretten år gammel reiste han til Vigsnes i Karmøy og jobbet som gruvearbeider et års tid. I årene 1869 til 1871 var han krambusvenn samme sted. Deretter var han sjømann fra 1872 til 1873 og gikk folkehøgskole 1873–74. Fra 1874 til 1877 var han på nytt ansatt på krambu, mens han i perioden 1877–16 var landhandler i egen forretning hjemme på Tromøya.I 1886 rammet imidlertid krisen sørlandsbyen, med sviktende frakter og slapt trelastmarked. Arendals Privatbank gikk konkurs, og banksjef Herlofson ble arrestert da han forsøkte å forlate landet. I kjølvannet av bankkrakket samlet distriktets arbeidere seg i oktober i foreningen «Samhold».  
Hansson ble sentral i denne bevegelsen, som foredragholder og som redaktør for Samholds Avis i Arendal. Den begynte å komme ut i februar 1887. Bladet skulle virke for «Arbeiderstandens Frigjørelse fra det uretferdige Aag som Kapitalen og Samfundet har lagt paa dens Skuldre». Inspirert av egen framgang tok «Samhold» initiativ til samling av alle «virkelige Arbeiderforeninger», noe som ledet til det såkalte Arendalsmøtet i august 1887. Der møttes 29 utsendinger fra ulike foreninger, blant andre Carl Jeppesen og Christian Holtermann Knudsen.
 Det forente norske arbeiderparti ble stiftet på dette møtet, og Andreas Hansson var sekretær i partiets første styre, som hadde basis i Arendal. Samhold-bevegelsen i Arendal gikk i oppløsning alt første året, men partiet som ble stiftet, skulle få stor betydning i norsk historie. 
Hansson vendte tilbake til partiet Venstre og flyttet til Risør. Fra 1888 var han utgiver og redaktør av avisen Folketanken, som kom ut der fra 1889. Han ledet denne avisen helt til han døde. Hansson var medlem av bystyret i Risør fra 1887 til sin død, også skolestyreformann og forlikskommissær i flere år. Han var ordfører i Risør i 1922.I stortingsperioden 1904–1906 og 1907–1909 representerte Hansson kretsen Østerrisør og partiet Venstre på Stortinget. I den første perioden var han medlem av gasje- og pensjonskomiteen, i den andre sekretær i sosialkomiteen. Han ble på nytt valgt inn for bykretsen Risør i perioden 1916–1918. Da var han medlem av justiskomite nr. 1. Hansson ble også valgt for 1919–1921, men valget ble forkastet av Stortinget, og ved omvalg 20. februar 1919 ble han ikke valgt.


== Referanser ==


== Kilder ==
Lindstøl, Tallak:Stortinget og Statsraadet 1814-1914. Kristiania, 1914


== Eksterne lenker ==
(en) Andreas Hansson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Andreas Hansson hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Politiske taler av Andreas Hansson, virksommeord.uib.no
Protonarthrini

Protonarthrini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore trebukker, mønstret i brunt, svart og hvitt. Antennene er lengre enn kroppen. Pronotum er nærmest tønneformet uten pigger på sidene, litt bredere enn langt. Dekkvingene har nokså avrundede "skuldre".


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Vest-Afrika og Kongo, dessuten én art i Tanzania.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Protonarthrini J. Thomson, 1864
Slekten Brachynarthron Breuning, 1956
Slekten Falsosophronica Breuning, 1952
Slekten Protonarthron J. Thomson, 1858
Slekten Wernerius Téocchi et al., 2010


== Kilder ==
Longicorn ID - Protonarthrini
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 16. april 2014 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Protonarthrini – detaljert informasjon på Wikispecies
Rhodopinini

Rhodopinini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, slanke, brunspraglete trebukker. Antennene er omtrent dobbelt så lange som kroppen, også hos hunnene.


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==
Disse slektene blir noen ganger plassert i Desmiphorini.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Rhodopinini Gressitt, 1951
Slekten Alice Slipinski & Escalona, 2013
Slekten Bucynthia Breuning, 1963 - kan også plasseres i Apodasyini
Slekten Cristorhodopina Breuning, 1966
Slekten Cyocyphax Thomson, 1878
Slekten Demonassa Thomson, 1864 - kan også plasseres i Zygocerini
Slekten Illaena Erichson, 1842 - kan også plasseres i Apodasyini
Slekten Microrhodopis Breuning, 1957
Slekten Mimostenellipsis Breuning, 1956
Slekten Neissa Pascoe, 1866 - kan også plasseres i Apodasyini
Slekten Pentacosmia Newman, 1842
Slekten Phyxium Pascoe, 1864 - kan også plasseres i Velorini
Slekten Probatodes Thomson, 1864 - kan også plasseres i Velorini eller Acanthocinini
Slekten Pseudorhodopis Breuning, 1940
Slekten Rhodopina Gressitt, 1951 (= Rhodopis J. Thomson, 1857, ikke Reichenbach, 1854)
Slekten Temnolamia Breuning, 1961
Slekten Tetroreopsis Breuning, 1940
Slekten Thyada Pascoe, 1863 - kan også plasseres i Zygocerini


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata


== Eksterne lenker ==
(en) Rhodopinini hos NCBI 
(en) Kategori:Rhodopinini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Rhodopinini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Rhodopina sp. (to til høyre)
Stenobiini

Stenobiini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, brunlige trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Dekkvingene har markerte "skuldre" og er jevnt tilsmalnede bakover fra disse. Oversiden er knudrete.


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Gruppen er vidt utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Stenobiini Breuning, 1950
Slekten Aphalanthus Kolbe, 1894
Slekten Emphreus  Pascoe, 1864
Slekten Plectroscapoides Téocchi, 1996
Slekten Plectroscapus Gahan, 1890
Slekten Stenobia Lacordaire, 1872
Slekten Temnoscelis Chevrolat, 1855
Slekten Temnosceloides Breuning & Téocchi, 1973


== Kilder ==
Longicorn ID - Stenobiini
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Kategori:Stenobiini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Stenobiini – detaljert informasjon på Wikispecies
Budstikkas revypris

Budstikkas revypris er en pris som siden 2006 er blitt delt ut av anmelderkorpset i Budstikka. Prisen går til den eller de skolerevyene i Asker og Bærum fra det inneværende årets sesong som anmelderne har syntes best om. Vinnerne får et diplom og midler til trykk av programblader det påfølgende året. 
I 2012 ble anmelderkorpsets avgjørelse supplert av en veiledende nettavstemning. Erfaringene med dette var ifølge utdelerne både «på godt og vondt», og ordningen er ikke blitt gjentatt. 


== Vinnere ==


== Referanser ==
Sternotomini

Sternotomini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, noe brede, litt blanke trebukker. Disse artene utmerker seg gjerne med livlige farger, ofte med innslag av brunrødt og grønt.
Antennene er lengre enn kroppen.


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Gruppen er vidt utbredt i Afrika, inkludert Madagaskar og Komorene.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Sternotomini J. Thomson, 1860
Slekten Anatragoides Breuning, 1938
Slekten Demagogus J. Thomson, 1868
Slekten Freadelpha J. Thomson, 1868
Slekten Mimotragocephala Breuning, 1971
Slekten Paracylindrothorax Breuning, 1968
Slekten Pinacosterna Harold, 1879
Slekten Pseudoharpya Breuning, 1935
Slekten Pterochaos J. Thomson, 1868
Slekten Stellognatha Dejean, 1835
Slekten Sternoharpya Aurivillius, 1913
Slekten Sternotomiella Aurivillius, 1911
Slekten Sternotomis Percheron, 1836
Slekten Zographus Dejean, 1835


== Kilder ==
Longicorn ID - Sternotomini
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Sternotomini hos NCBI 
(en) Kategori:Sternotomini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sternotomini – detaljert informasjon på Wikispecies