Salvatore Baccaloni

Salvatore Baccaloni (født 14. april 1900 i Roma, død 31. desember 1969 i New York City) var en italiensk operasanger, bass, ofte betraktet som den største buffoartist på 1900-tallet.


== Liv og karriere ==
Baccaloni ble født i Roma. Etter skolegang ved det Sixtinske kapells sangskole fra syv-års alder, studerte han stemmebruk hos den anerkjente barytonsanger Giuseppe Kaschmann (Josip Kašman, 1847–1925) og kastet tilside alle sine ambisjoner om å bli arkitekt. Han hadde sin profesjonelle debut som "Bartolo" i Barbereren i Sevilla ved Romas Teatro Adriano i 1922.
Han sang for første gang i La Scala i Milano in 1926, i Ildebrando Pizzettis Debora e Jaele. Opprinnelig sang de vanlige bass partier, slik som Raimondo i Lucia di Lammermoor og Sparafucile in Rigoletto. Likevel, etter råd fra La Scalas dirrigent, Arturo Toscanini, bestemte han seg til å spesialisere seg i de komiske rollene. Han gjorde et uutslettelig inntrykk som "Leporello" i Don Giovanni, Dulcamara i L'elisir d'amore, den lille skikkelsen,i Don Pasquale, Varlaam i Boris Godunov, den lille skikkelsen iFalstaff og den lille karakteren i Gianni Schicchi. Baccaloni sang også andre roller, som Benoit i La bohème og kirketjeneren i Tosca, fylte dem med masse humor på scenen.  Han skapete flere operatroller i tillegg, også den som  L'uomo di legge (dommeren) in Umberto Giordanoss Il re (i La Scala i 1929) og deler av Riccardo Zandonais La Farsa amorosa (Rome, 1933) og Vigna av Guerrini (Roma 1935).


== Internasjonal karriere ==
Baccaloni kunne notere seg en suksessfull internasjonal karriere, så vel som han fikk debutere i Londons  Kongelige opera, Covent GardeninTurandot Turandot i 1928; ved Chicagos Lyric Opera som Melitone i La forza del destino i 1930; ved Glyndebourne Festival som Alfonso i Così fan tutte i 1936; ved San Franciscos Opera som Leporello i 1938; og ved Metropolitan Opera den on 7. desember 1940, a Bartolo i The Marriage of Figaro. Han ble ved "Met" frem til 1962.
Baccaloni hadde også sitt eget his operaselskap, Baccalino Co., som han turnerte med USA på 1940-tallet. 
Baccaloni  sang også ofte i Philadelphia ved flere opera selskaper fra 1951 frem til 1966. Han hadde sin debut med Philadelphia Civic Grand Opera Company i 1951 i tittelrollen i  Don Pasquale, hans debut med Philadelphia Grand Opera Company i 1956, a Benoît/Alcindoro La Bohème, og hans  debut med Philadelphia Lyric Opera Company i 1959, som Benoît/Alcindoro.
Salvatore Baccaloni er sett på som en som har hatt den fineste bassrollen i sin tid. Tett bygget (til tider veide han mer enn 300 pund), var han i besittelelse
av en rik og reasoant stemme, forbundet med en impeccable diksjon, og i sine beste år, 1925–50 en a commendable grad av musikalit. Likevel, han kunne også vise mangel på å vise kunstnerisk selvkontroll fra tid til annen da han "bodde"' på scenen, på grunn av overflod av sitt talent. 
Baccaloni døde i New York City, nyttårsaften 1969 i en alder av  69 år. Hans stemme er bevart på utallige  plater,  mange er blitt utgitt på nytt som CD-plater.  Han deltok også i flere filmer på 1950-  '60-tallet. Den  27. april 1959, spilte han seg selv i  Make Room for Daddy med Danny Thomas


== Sources ==
Alain Pâris, Dictionnaire des interprètes et de l'interpretation musicale au XX siècle (2 vols), Ed. Robert Laffont (Bouquins, Paris 1982, 4th Edn. 1995, 5th Edn 2004). ISBN 2-221-06660-X
D. Hamilton (ed.),The Metropolitan Opera Encyclopedia: A Complete Guide to the World of Opera (Simon and Schuster, New York 1987). ISBN 0-671-61732-X
Roland Mancini and Jean-Jacques Rouveroux,  (orig. H. Rosenthal and J. Warrack, French edition), Guide de l’opéra, Les indispensables de la musique (Fayard, 1995). ISBN 2-213-59567-4


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Salvatore Baccaloni på Internet Movie Database 
(en) Salvatore Baccaloni hos The Movie Database 
(en) Salvatore Baccaloni på Discogs 
(en) Salvatore Baccaloni på MusicBrainz 
(en) Salvatore Baccaloni på AllMusic