jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
De tre lærer

De tre lærer (kinesisk: 三教一 , pinyin: Sānjiào, på japansk: sankyō) er i tradisjonell kinesisk kultur den forståelse at de tre store «lærer» i Kina gjensidig utfyller hverandre. I det kinesiskinfluerte Japan har det samme kulturelle trekk gjort seg gjeldende.
Med de tre lærer siktes det til konfucianisme, daoisme og buddhisme. Dene harmoni- og harmoniseringemodellen var svært utbredt, men ikke enerådende.
Et uttrykk for harmoniseringen kan man se avtegnet i den tradisjonelle kinesiske embedsmanns virke. Når han innføres i sitt embede er han desidert konfucianer, siden selve embedet er innføyet i en konfuciansk samfunnsforståelse. Legger han så vekt på livsforlengende forholdsregler, da er han i dette snarere daoist. Dør noen i hans familie, konsulterer han en buddistisk munk, ettersom buddhistene har den beste kontakt med det hinsidige.
Denne holdning gjenspeiler seg i et utsagn fra en kinesisk keiser under Ming-dynastiet: «De tre lærer er ett» (三教一。 Sānjiào yī). Men dette må imidlertid forstås på bakgrunn av at disse tre lærer i Ming-tiden ble sett på som ortodokse lærer som skulle organiseres med keiseren i spissen, og at andre grupper ble brennemerket som heterodokse og samfunnsskadelige.
Derutover har også de samme tre lærer gjensidig influert, befruktet og komplettert hverandre, på synkretistisk vis. Slik er for eksempel chan-buddhismen (zen) oppstått i møtet mellom daoisme og buddhisme. De religiøse spekulasjoner i neokonfucianismen overtok forestillinger fra buddhisme og daoisme. Daoismen utviklet til og med en skoleretning som hadde som sitt prosjekt å forene de tre lærer: «Den fullkomne virkelighets skole», quanzhen.
Fenomenet er også blitt betegnet som kinesisk universisme, et uttrykk først brukt av sinologen Jan Jakob Maria de Groot.


== Litteratur ==
Ingrid Fischer-Schreiber: Lexikon der östlichen Weisheitslehren: Buddhismus, Hinduismus, Taoismus, Zen. O. W. Barth, München 1986, ISBN 3-502-67404-3.


== Referanser ==
Tupolev Tu-324

Tupolev Tu-324 er et  30–50 seters kortdistanse, regionalt  passasjerfly som ble bygget tre varianter, Det er utstyrt med to Ivchenko-Progress AI-22 eller  Rolls-Royce BR710 turbofan motorer. Flyet vil også bli tilgjengelig som forretningsfly innredet for  8–10 passasjerer. Rekkevidden for de tre varianter er 2 500 km, 5 000 km og 7 000 km. Fraktversjonen kan frakte 3 000 kg last med en forventet rekkevidde på 5 900 km. Tu-324 er konstruert for erstatte de aldrenede Yak-40, Tu-134, An-24 og An-26 i Russlands regionale rutenett


== Produksjon ==
Eksekutiv-versjonen er utstyrt med satellitt-telefon, FAX og tilkobling for PC .Tupolev Tu-324 vil være istand til å starte eller lande på grus-og jord rullebaner. Tupolev Tu-324 bygges ved S.P.Gorbunov Aircraft Production Association i  Kazan i Russland.


== Se også ==
Yak-40
Tupolev Tu-134


== Eksterne lenker ==
Tupovlev Tu-324/Tu-414 page
[1]
Bjørgjo kraftverk

Bjørgjo kraftverk er et vannkraftverk ved Etnefjorden i Etne kommune i Hordaland.
Kraftverket utnytter et fall på 349 meter fra Mørkavatnet til fjorden. Det er et elvekraftverk uten magasin. En bekk som tidligere rant forbi er også avledet via en kanal inn til Mørkavatnet.
Installert effekt er 600 kW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 2,3 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Viktor Axelsen

Viktor Axelsen (født 4. januar 1994) er en dansk badmintonspiller. Han tok OL-gull i Sommer-OL 2020. Han ble verdensmester i 2017. Han er også europamester og har seire i Thomas Cup. Han tok OL-bronse i 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Viktor Axelsen – Olympics.com 
(en) Viktor Axelsen – Olympic.org 
(en) Viktor Axelsen – Olympedia 
(en) Viktor Axelsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Viktor Axelsen – BWF (bwf.tournamentsoftware.com) 
(en) Viktor Axelsen – BWF (bwfbadminton.com) 
(en) Viktor Axelsen – TheSports.org
Kung Tsui-chang

Kung Tsui-chang (forenklet kinesisk: 孔垂长; tradisjonell kinesisk: 孔垂長; pinyin: Kǒng Chuícháng, født 1. juli 1975 i Taipei på Taiwan) er offerembedsmann for Konfucius i Republikken Kina (Taiwan) og seniorrådgiver til Republikken Kinas president.
Kung er 79.-generasjons direkte etterkommer i mannslinjen fra Konfucius, og dermed titularoverhode for Kong-slekten. Kung overtok etter sin farfar Kung Te-cheng vervet offerembedsmann for Konfucius i 2009. etter dennes død. Hen ble samtidig utnevnt til seniorrådgiver til president Ma Ying-jeou.
Tegnet 垂 (tsui/chuí) i hans navn er generasjonsnavnet for den 79. generasjons etterkommere av Konfucius. Alle hans barn har tegnet 佑 Yu i sine navn; dette er generasjonsnavnet for den 80. generasjon etter Konfucius.
Hans far Kung Wei-yi døde før bestefaren. Hans mor var Kung Wei-yis hustru Yu Yuejie (于曰洁). Kung Tsui-chang og hans hustru Wu Shuoyin (吳碩因) har sønnen Kung Yu-jen (孔佑仁), født 1. januar 2006 i Taipei, og datteren Kung Yu-xin (孔佑心).


== Referanser ==

China Post article from 2007
China Post from 2009
UltraBirken

UltraBirken kan henvise til:

UltraBirken sykkel - et årlig terrengløp på sykkel
UltraBirken løp - et årlig terrengløp
Kong Shangren

Kong Shangren (kinesisk: 孔尚任; pinyin: Kǒng Shàngrèn; Wade–Giles: K'ung Shang-jen; født i 1648 i Qufu i Shandong i Kina, død i 1718) var en dramatiner og dikter under Qing-dynastiets Kina, best kjent for sitt chuanqistykke Ferskenblomstviften om Ming-dynastiets siste dager.

Kong var en 64.-gererasjons etterkommer av Konfucius. Han viste Kangxi-keiseren rundt da han besøkte Qufu.
Ferskenblomstviften forteller kjærlighetshistorien mellom embedsmannen Hou Fangyu og kurtesanen Li Xiangjun, under den såkalte Sørlige Ming - det vil si Ming-dynastiets forsøk på å videreføre seg selbv etter at rikshovedstaden Meijing og det meste av Kina var falt. Som drama er det ebn favoritt innen den kinesiske operaformen kunqu.
Kong Shangren er også kjent for et merkelig dikt om briller, en vestlig innovasjon som portugiserne medbragte til Macao.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Owen, Stephen, "Kong Shang-ren, Peach Blossom Fan: Selected Acts," in Stephen Owen, ed. An Anthology of Chinese Literature: Beginnings to 1911. New York: W. W. Norton, 1997. p. 942-972().


== Eksterne lenker ==
(en) Verker av Kong Shangren i Prosjekt Gutenberg
MT «Independența»

Oljetankeren «Independența» var den største rumenske oljetankeren noensinne. Den ble bygd i 1977 ved Constanța Verft.
Med et deplasement på 164 000 dvt, var Independența den første oljetankeren i denne serien, og det største skipet noengang bygd i Romania.
Dåpsseremonien fant sted den 27. mai 1977, med Nicolae og Elena Ceaușescu til stede. Champagneflasken, som Elena Ceaușescu lanserte, gikk ikke i stykker da den traff skroget. Dette ble av noen ansett for å være et dårlig tegn.Om morgenen den 15. november 1979, på vei tilbake fra sin 19. sjøreise, befant «Independența» seg i Marmarahavet på vei mot Bosforus og Svartehavet. Klokka 04:35 (lokaltid), ble tankeren påkjørt av den greske lastebåten «Evriali». Sammenstøtet førte til at noen av tankene ble revet opp og en stor mengde råolje lekket ut i sjøen.Gnister utløste flere kraftige eksplosjoner, noe som førte til at skipet ble antent og forliste. Av besetningen på 45, døde 42, 11 av dem ble aldri funnet. Kun tre besetningsmedlemmer kunne komme seg i sikkerhet. Brannen fortsatte i 29 dager.Kapteinen på «Evriali», Alekos Adamopoulos, ble funnet skyldig og dømt til 20 måneder i fengsel.Tankeren Independența ble erklært til totalvrak.


== Søsterskip ==
MT «Unirea» («Unionen»)
MT «Biruința» («Seieren»)
MT «Libertatea» («Friheten»)
MT «Pacea» («Freden»)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Constantin Cumpănă: Tragedia navei Independența - cea mai mare catastrofă din istoria navigației maritime românești, Editura Ex Ponto Constanța, 2006 


== Eksterne lenker ==
(en) MT «Independența» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
Detaljer og bilder av Independența Arkivert 30. juni 2016 hos Wayback Machine.
Se implinesc 30 de ani de la tragedia navei Independenta, 14 noiembrie 2009, Anca Chicu, Ziua de Constanța (på rumensk)
Constanța: Sorin Mihăilescu, mecanicul supraviețuitor de pe nava Independența, este înmormântat astăzi, 28 februarie 2010, Adevărul (på rumensk)
Tragedia navei Independența, 20 aprilie 2007, Adevărul (på rumensk)
Catastrofa Independența - 30 de ani de la cel mai mare dezastru din istoria flotei maritime românești, 15 noiembrie 2009, Adevărul (på rumensk)
Petrolierul „Independența“ și misterele lui, 19 noiembrie 2009, Adevărul (på rumensk)
Omagiu adus tragediei navei „Independența”, Mirela Stîngă, 17 noiembrie 2009, Telegraf Online Constanța (på rumensk)
FOTO VIDEO Mărturii din Iad. Ultimul supraviețuitor de pe Independența: „Am deschis gura morților pentru a-i recunoaște“, 15 noiembrie 2014, Mariana Iancu, Adevărul (på rumensk)Video

Video - Supertancul Independenta - Del 1, youtube
Katastrofen Independenta.mp4 YouTube-fil
Compagnie Française des Mines de Bamble

Compagnie Française des Mines de Bamble var et fransk gruveselskap som i en periode var Norges største industriforetak. Det hadde skaffet seg retten til sølv- og kobberutvinning i Kviteseid og drev apatittutvinning i Bamble, lenger sør i Telemark.
På 1800-tallet skjedde det en «industriell revolusjon» i Bamble. Det var bl.a apatittforekomstene ved Feset som ga grunnlaget for virksomheten til gruveselskapet. Virksomheten gikk lokalt under navnet Ødegården Verk. Dette var også navnet på poststedet helt fram til det ble nedlagt midt på 1990-tallet.
Gull var mer interessant enn apatitt, og franskmennene kjøpte seg inn i Blika gruver i Svartdal i Seljord i begynnelsen av 1880-tallet, og som de opererte fram til århundreskiftet.
På det mest intense hadde de 350 mann (1880) i arbeid som produderte 10 000 tonn årlig. Fire innslag i fire nivåer – til sammen 900 meter.I 1897 oppførte de driftsbygninger, og smelteovn var på plass året etter. Men gruven hadde ikke stor nok avkastning til at franskmennene kunne fortsette. Etter noen år solgte de den til norske kreditorer. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bambles historie på kommunens nettsted
Pöpa Tulku Dongak Tenpé Nyima

Pöpa Tulku Dongak Tenpé Nyima (tibetansk: བོད་པ་སྤྲུལ་སྐུ་མདོ་སྔགས་བསྟན་པའི་ཉི་མ་, Wylie: bod pa sprul sku mdo sngags bstan pa'i nyi ma) (født 1895 eller 1900, død 1959) var en person som tilhørte Nyingma-retningen av tibetansk buddhisme.
Pöpa Tulku var en elev av Khenpo Kunpal Rinpoche som tilhørte tradisjonen som ble innledet av Jamgön Mipham Rinpoche.


== Litteratur ==
Bötrül, Distinguishing the Views and Philosophies: Illuminating Emptiness in a Twentieth-century Tibetan Buddhist Classic, State University of New York Press, 2011
Nyoshul Khenpo, A Marvelous Garland of Rare Gems,  Padma Publishing, 2005
Patrul Rinpoche

Patrul Rinpoche (Wylie: dpal sprul rin po che, født 1808 i Dzachukha, østlige Tibet, død 1887) var en prominent skikkelse og forfatter innenfor skolen Nyingma i tibetansk buddhisme.
Patrul Rinpoche forfattet en rekke bøker. Flere av dem er oversatt til engelsk.


== Referanser ==
Søvngjenger (Štyrský)

Søvngjenger eller somnambulist (tsjekkisk: Náměsíčná) er et maleri fra 1925 av den tsjekkiske surrealist Jindřich Štyrský (1899–1942). 
Bildet er malt i pastellfarver og består av kubistisk-lignende flater med enkelte gjenkjennelige elementer som stiger, nett og et tomt hode.
Det ble kjøpt i 1965 av Moravisk Galleri i Brno. Stilmessig refererer bildet til Štyrskýs artificialisme, som han arbeidet med på den tiden. Štyrský var en av grunnleggerne av surrealismen i Tsjekkoslovakia.


== Referanser ==
Saltåno kraftverk

Saltåno kraftverk er et vannkraftverk ved Åkrafjorden i Etne kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 92 meter i Saltåna.
Installert effekt er 250 kW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 1 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Olaf Dahl

Olaf Dahl (født 1974) er en norsk styrkeløfter og tidligere strongman.
Hans personlige styrekløftrekorder i konkurranse er 390 kg i knebøy, 270 kg i benkpress, 367.5 kg i markløft og 1010 kg sammenlagt.


== Meritter ==


=== NM i styrkeløft ===
2012: 3.-plass (klasse +120 kg)
2010: 1.-plass (klasse +125 kg)
2009: 1.-plass (klasse +125 kg)
2008: 1.-plass (klasse +125 kg)
2007: 1.-plass (klasse +125 kg)
2006: 2.-plass (klasse +125 kg)
2005: 2.-plass (klasse +125 kg)
2004: 2.-plass (klasse +125 kg)
2001: 3.-plass (klasse -125 kg)
2000: 2.-plass (klasse +125 kg)
1999: 2.-plass (klasse -125 kg)


=== Norges sterkeste mann ===
2005: 2.-plass
2004: 3.-plass
2002: 2.-plass
2000: 3.-plass


== Referanser ==
Piken fra Palls

Piken fra Palls (dansk: Pigen fra Palls) er en dansk stumfilm fra 1917, regissert av Eduard Schnedler-Sørensen. Han skrev også manuset. Norske Alf Blütecher ses i rollen som John, Eltons sønn.
Det var den aller første filmen som ble vist på Sandefjord-kinoen Verdensteatret da den ble innviet 17. mars 1917.


== Rolleliste ==
Emil Helsengreen - I.C. Brown, kjøpmann i Palls
Karen Sandberg - Elly, Browns pleiedatter
Frederik Jacobsen - Elton, fhv. militærlege
Alf Blütecher - John, Eltons sønn
Ove Kühl- Tom, Eltons sønn
Arne Weel - Teddy, journalist
Peter Nielsen - James Murray, toldsergent
Agnes Lorentzen


== Merknad ==
Et lite klipp på 1:58 min. kan ses på DFIs filmdatabase.


== Referanser ==


== Kilder ==
Pigen fra Palls i DFIs filmdatabase
Kinodriften i Sandefjord 1904-1968 : 50 år 1918-1968 Sandefjord komm. kinematografer, 1968, s. 37
Erik Stiklestad

Erik Stiklestad (født 30. november 1970 i Verdal) er en norsk industrileder og tidligere styrkeløfter.
Han er en av tidenes mestvinnende norske utøvere i styrkeløft. Han er to ganger europamester (1997 og 2000), og han vant åtte NM-gull på rad i perioden 1995 til 2002. Hans personlige rekorder i styrkeløftkonkurranser er 352,5 kg i knebøy, 212,5 kg i benkpress, 350 kg i markløft og 900 kg sammenlagt.
Han er utdannet sivilingeniør med fordypning i stålteknologi. Han har hatt en rekke ingeniør- og lederstillinger i Aker-konsernet; i 2019 ble han verftsdirektør ved Aker Solutions Verdal.


== Nasjonale resultater og meritter i styrkeløft ==


=== NM i styrkeløft ===


=== Ungdoms-/junior-NM i styrkeløft ===


=== Lag-NM i styrkeløft ===


== Internasjonale resultater og meritter i styrkeløft ==


=== EM i styrkeløft ===


=== VM i styrkeløft ===


== Referanser ==
H.P. Clausen

Hans Peter Clausen (født 31. januar 1928 i Bredebro i Sønderjylland, død 21. april 1998) var en dansk historiker og konservativ politiker. Han var minister 1986–1989 og formann i Folketingets presidium 1989–1993.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han vokste opp i Bredebro som sønn av førstelærer, senere skoleinspektør Peter Clausen og hustru Mette Marie Thomsen.
Etter studentereksamen i Sønderborg i 1946 studerte han historie og dansk ved Københavns Universitet, og ble cand.mag. ved Århus Universitet i 1955. 
Han giftet seg i 1958 med journalist Ester Birthe Lindberg Nielsen fra Herlufsholm.


=== Karriere ===
Han ble vitenskapelig assistent og senere adjunkt ved universitetets institutt for nyere historie, i 1964 amanuensis og lektor ved instituttet for statsvitenskap. I 1969 ble han professor. Han var overbibliotekar ved Statsbiblioteket i Århus 1984–1986. Som historiker arbeidet Clausen især med metode og Sønderjyllands historie i første halvdel av 1800-tallet. Ottar Dahl og Clausen tok initiativet til de nordiske metodekonferansene, avholdt fra 1965.


=== Politiker ===
Etter å ha ledet regjeringens mediekommisjon, ble Clausen overraskende utnevnt til kulturminister i 1986. I 1987 fikk han også tilført ansvaret for radio og TV som kommunikasjonsminister. Som kultur- og kommunikasjonsminister forberedte han oppstarten av TV 2. Fra 1987 var Clausen valgt til Folketinget fra Nordjyllands amtskrets, fra 1994 fra Århus amtskrets. I 1988 ble han trafikkminister, og sikret flertall i Folketinget for Storebæltsbroen. Deretter var han justisminister fra januar til oktober 1989, da han ble formann i Folketingets presidium.I 1993 ble Clausen kritisert for påstått unnfallenhet som daværende justisminister i tamilsaken, og avgikk som Folketingets formann. Han er den eneste formannen som ikke har ønsket sitt portrett hengende i Folketinget. Han avslo å bli de konservatives leder etter Hans Engell og Per Stig Møllers fall. I 1997 trådte Clausen ut av Folketinget for å bli dansk generalkonsul i Flensburg.Clausen ble utnevnt til ridder av Dannebrogordenen i 1977.


== Referanser ==
Kong Youde

Kong Youde (kinesisk: 孔有德, pinyin: Kǒng Yǒudé; død 7. august 1652) var en eventyrer og offiser som tjenestegjorde under krigsherren Mao Wenlong frem til Maos død i 1629. 
Deretter arbeidet han for Sun Yuanhua, guvernør av Shandong, sammen med Geng Zhongming, en annen av Maos tidligere undergitte. Da Sun beordret dem om å forsterke Zu Dashou under slaget ved Dalinghe i 1631, gjorde Kong og Geng opprør, og gikk over til mandsjuene (som kort etter proklamerte seg som Qing-dynastiet i 1633. 
I 1634 tilkom også nok en tidligere av Maos offiserer, Shang Kexi. De tre deltok i flere felttok for Qing-duynastiet, og bidto til Ming-dynastiets sammenbrudd.
Kong Youde hevdet å nedstamme fra Konfucius. Dette ble også fastholdt av Qing-tidens biografier, men er blitt ansett som feilaktig. I Qufu ble han til og med nektet å besøke Konfuciusgravfeltet fordi man ikke anderkjente hans påstand. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Agnew, Christopher S. (2009), «Migrants and Mutineers: The Rebellion of Kong Youde and Seventeenth-Century Northeast Asia», Journal of the Economic and Social History of the Orient (Brill Publishers) 52 (3), , , http://booksandjournals.brillonline.com/content/journals/10.1163/156852009x458232 Jami, Catherine; Engelfriet, Peter Mark; Blue, Gregory (2001), Statecraft and Intellectual Renewal in Late Ming China: The Cross-Cultural Synthesis of Xu Guangqi (1562–1633), Sinica Leidensia, 50, Brill Publishers, , http://books.google.com/books?id=dHLbB2OVYQYC Wakeman Jr., Frederic (1985), The Great Enterprise: The Manchu Reconstruction of Imperial Order in Seventeenth-century China, Berkeley: University of California Press, , http://books.google.com/books?id=8nXLwSG2O8AC
Geir Sommerseth

Geir Sommerseth (født 19. mai 1961 i Moss, Østfold) er en norsk styrkeløfter og friidrettsutøver.
Sommerseth startet med styrkeløft tidlig på 1990-tallet i Moss Styrkeidrettsklubb, og i 1990 og 1991 vant han henholdsvis bronse- og sølvmedalje under NM i styrkeløft. I 1992 ble han dømt og midlertidig utestengt for dopingmisbruk.Senere har Sommerseth deltatt internasjonalt i både EM og VM i styrkeløft, og nasjonalt vant han NM-gull fem år på rad i perioden 1996-2000. Hans personlige rekorder i konkurranse er 355 kg i knebøy, 212,5 kg i benkpress, 345 kg i markløft og 902,5 kg sammenlagt.


== Nasjonale resultater og meritter i styrkeløft ==


=== NM i styrkeløft ===


== Internasjonale resultater og meritter i styrkeløft ==


=== Nordisk mesterskap i styrkeløft ===


=== EM i styrkeløft ===


=== VM i styrkeløft ===


== Referanser ==
Radioåret 1930

Radioåret 1930 er en oversikt over hendelser, radioprogram, fødte og avdøde personer med tilknytning til radio i 1930.


== Hendelser ==
30. oktober: Moldovisk radio starter med kringkastinger til deler av Bessarabia fra Tiraspol.


== Fødsler ==


== Referanser ==
Mao Wenlong

Mao Wenlong (tradisjonell kinesisk: 毛文龍, forenklet kinesisk: 毛文龙, pinyin: Máo Wénlóng, Wade-Giles: Mao Wen-lung; født 10. februar 1579 i Hangzhou i Kina, henrettet 24. juli 1629), stilnavn Zhennan,  振南; pinyin: Zhènnán; Wade–Giles: Chen-nan) var en general i Ming-dynastiets siste tider. Han er mest kjent for sin ledelse av ming-styrken i sjøslag mot mandsjuiske Qing-styrker i Gulehavet under Qing-herskernes erobring av Korea.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Mao Wenlong kom fra Hangzhou i Zhejiang og tjente i sine yngre år til livets opphold som spåmann. Han sluttet seg til Ming-militæret i Shanhaiguan ved Den kinesiske mur nord i landet omkring år 1600.


=== Karriere ===
Mao Wenlong er noen ganger gitt skylden for at mandsjuene den gang invaderte Korea. Han er kjent for å ha operert mot mandsjuene fra baser på den koreanske halvøy - Korea var den gang alliert med Ming-dynastiets Kina. Da mandsjuene satte igang, med en straffeoperasjon mot Joseon-dynastiet i Korea, beordret general Mao de kinesiske styrker til å trekke seg tilbake. Dette opprørte mange handelsfolk i Beijing som frem til da hadde drevet handel med Korea-halvøya.
Mao våget aldri å trekke de større av mandsjuenes byer inn i krigen, selv om det syntes å ha vært klare strategiske fordeler ved å gjøre det. I tillegg betalte Mao bestikkelser til mange evnukker og embedsmenn. På denne måte klarte Mao å sikre seg innflytelesrike allierte i sin egen maktkamp mot Yuan Chonghuan (1584 – 1630), en annen ledende hærfører som kjempet for Ming-dynastiet.
Han var også kjent for bruk av artilleri og for en vellykkede integrering av vesterlandsk militær taktikk i de kinesiske hærstyrker.
Mao Wenlong bedrev også utstraks smuglervirksomhet. Dette klarte han ved hjelp av sin bruk av Mings marinekorps. Virksomheten bidro sterkt til det nordlige Kinas økonomiske liv, på en måte som i høy grad kom Mao til gode. Han ble til slutt avslørt og henrettet for smugling av Yuan Chonghuan, som da var blitt forfremmet av Ming-keiseren så å si til militærdiktator.Det antas at Maos død var en av grunnene til den økonomiske nedgangen i riket som så fulgte, og således også til Ming-dynastiets undergang.


== Referanser ==


== Litteratur ==
"Mao Wen-lung" i Eminent Chinese of the Ch'ing Period
Martino Martini: De Bello Tartarico Historia (Antwerpen, 1654) eller Regni Sinensis a Tartaris evastati depopulatique enarratio (1661). Mao Wenlongs navn gjengis av Martini på latin som Maovenlungus.
Johan Nieuhof: An embassy from the East-India Company of the United Provinces, to the Grand Tartar Cham, emperor of China : delivered by their excellencies Peter de Goyer and Jacob de Keyzer, at his imperial city of Peking wherein the cities, towns, villages, ports, rivers, &c. in their passages from Canton to Peking are ingeniously described by John Nieuhoff ; also an epistle of Father John Adams, their antagonist, concerning the whole negotiation ; with an appendix of several remarks taken out of Father Athanasius Kircher ; Englished and set forth with their several sculptures by John Ogilby (1673), p. 266 sq.
Etappene i Giro d’Italia 2016

Etappene i Giro d'Italia 2016


== 1. etappe ==
6. mai 2016,  Apeldoorn, 9 km (ITT)


== 2. etappe ==
7. mai 2016,  Arnhem  –  Nijmegen, 190 km


== 3. etappe ==
8. mai 2016,  Nijmegen –  Arnhem, 190 km


== 4. etappe ==
10. mai 2016, Catanzaro – Praia a Mare, 200 km


== 5. etappe ==
11. mai 2016, Praia a Mare – Benevento, 233 km


== 6. etappe ==
12. mai 2016, Ponte–Roccaraso, 165 km


== 7. etappe ==
13. mai 2016, Sulmona–Foligno, 211 km


== 8. etappe ==
14. mai 2016, Foligno–Arezzo, 186 km


== 9. etappe ==
15. mai 2016, Radda in Chianti - Greve in Chianti, 40 km (Temporitt)


== 10. etappe ==
17. mai 2016, Campi Bisenzio – Sestola, 219 km


== 11. etappe ==
18. mai 2016, Modena–Asolo, 227 km


== 12. etappe ==
19. mai 2016, Noale–Bibione, 182 km


== 13. etappe ==
20. mai 2016, Palmanova – Cividale del Friuli, 170 km


== 14. etappe ==
21. mai 2016, Alpago–Corvara, 210 km


== 15. etappe ==
22. mai 2016, Castelrotto/Kastelruth–Alpe di Siusi/Seiseralm, 10 km (Temporitt)


== 16. etappe ==
24. mai 2016, Bressanone/Brixen–Andalo, 132 km


== 17. etappe ==
25. mai 2016, Molveno – Cassano d'Adda, 196 km


== 18. etappe ==
26. mai 2016, Muggio–Pinerolo, 240 km


== 19. etappe ==
27. mai 2016, Pinerolo–  Risoul 162 km


== 20. etappe ==
28. mai 2016,  Guillestre– Vinadio 162 km


== 21. etappe ==
29. mai 2016, Cuneo– Torino 163 km