jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gudmund på Glæsivollene

Gudmund på Glæsivollene (Godmund, norrønt: Guðmundr), var en mytisk norsk konge i det opprinnelig omtalte Jotunheim i Finnmark. og hersket over området Glæsivollene. (Glæsisvellir) som var kjent som et fristed for krigere.Gudmund omtales i flere fornaldersagaer:

Bosi og Herrauds saga (Bósa saga ok Herrauðs)
Helgi Thorissons tått (Helga þáttr Þórissonar)
Hervors saga (Hervarar saga ok Heiðreks)
Tåtten om Norne-Gjest (Norna-Gests þáttr)
Thorstein Bæjarmagns tått (Þorsteins þáttr bæjarmagns)Han figurerer også i Saxo Grammaticus' bok Gesta Danorum (Bok VIII) og i Sagaen om Samson den fagre, en islandsk saga fra sen middelalder i sjangeren høvisk litteratur eller ridderromaner.Gudmund bar samme navn som sin far, men sønnen fikk tilnavnet Úlfhéðinn («ulvepels») som er synonymt med berserk for å skille mellom far og sønn. I noen kilder sies Gudmund Úlfhéðinn å ha sønnen Heidrek Ulveham (Heiðrekr Úlfhamr). I Hervors saga heter Gudmunds sønn Höfund som ble gift med sagaens Hervor. Deres sønner var Angantyr og Heidrek. Denne Heidrek var farfar til Heidrek Ulveham. Saxo Grammaticus omtaler i Gesta Danorum (Bok VIII) Gudmund Ulfheðinn som Guthmundus og omtaler ham som en kjempe og bror til Geirrød (Geruthus). Ifølge Saxo bodde Gudmund i Bjarmeland.
Han har noen steder fått tilnavnet faxe, det vil si «han med man», «hesten». Det er foreslått at dette trekker en forbindelse mellom Gudmund og Oskoreia (Åsgårdsreia) som etter folketrua opptrer midtvinters, mellom jul og nyttår. Otto Höfler, som bygde videre på etnologen Nils Lids forskning, har funnet at navnet fax og faxe refererer til grastyper eller aks som ferilitetssymboler i juleneketIngemar Nordgren betraktet Gudmund den eldre (faren) som en slags «kult-gud», og sønnen ble en slags «fertilitets-gud» i en tidlig form som etter hvert ble identifisert med Odin. Glæsivollene, Gudmunds hjemsted, ble betraktet som motsvarende Valhall.Den islandske litteraturforskeren Einar Ólafur Sveinsson mente at myten rundt Gudmund var av irsk opprinnelse, mens Geirrød var skandinavisk.


== Referanser ==
Forskrift om utøvelse av myndighet i havområdene

Forskrift om utøvelse av myndighet i havområdene er en norsk forskrift som regulerer utøvelse av politimyndighet, namsmyndighet og domsmyndighet i havområdene utenfor Svalbards territorialfarvann samt på innretninger og anlegg for undersøkelse, utnyttelse, lagring eller transport av undersjøiske naturforekomster på norsk kontinentalsokkel og i norsk økonomisk sone.Forskriften ble fremmet av Justis- og beredskapsdepartementet og fastsatt ved kongelig resolusjon 17. desember 1999 med hjemmel i politiloven, domstolloven og tvangsfullbyrdelsesloven. Den trådte i kraft umiddelbart.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lovdata
Sveits rundt 2014

Sveits rundt 2014 var den 78. utgaven av sykkelrittet Sveits rundt. Det ble arrangert fra 14. juni til 22. juni 2014 i Sveits. Rui Costa vant for tredje år på rad.


== Lag ==
I tillegg til de 18 WorldTourlagene får 3 UCI ProContinental-lag delta.


== Etappene ==


=== 1. etappe ===
14. juni 2014 — Bellinzona, 9,4 km (ITT)


=== 2. etappe ===
15. juni 2014 — Bellinzona to Sarnen, 182 km


=== 3. etappe ===
16. juni 2014 — Sarden – Heiden, 203 km


=== 4. etappe ===
17. juni 2014 — Heiden – Ossingen, 160 km


=== 5. etappe ===
18. juni 2014 — Ossingen – Büren an der Aare, 184 km


=== 6. etappe ===
19. juni 2014 — Büren an der Aare – Delémont, 184 km


=== 7. etappe ===
20. juni 2014 — Worb, 24,7 km (ITT)


=== 8. etappe ===
21. juni 2014 — Delémont to Verbier, 219 km


=== 9. etappe ===
22. juni 2014 — Martigny – Saas-Fee, 157 km


== Trøyene dag for dag ==


== Resultater ==


=== Sammenlagt ===


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Tour de Suisse 2014 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Elsertifikatloven

Elsertifikatloven (fullt navn: lov om elsertifikater) er en norsk lov som har til formål å bidra til økt produksjon av elektrisk energi fra fornybare energikilder.Loven ble sanksjonert 24. juni 2011 og trådte i kraft 1. januar 2012.
Elsertifikatloven regulerer bruk av «elsertifikater», også kalt grønne sertifikater, som defineres som bevis utstedt av myndighetene for at det er produsert en megawattime fornybar elektrisk energi i henhold til lovens bestemmelser. Det følger av lovens paragraf 7 at sertifikatene kan utstedes for produksjon av elektrisk energi basert på blant annet vannkraft, vindkraft, solenergi, havenergi, geotermisk energi og bioenergi.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lovdata
Hugo Campagnaro

Hugo Armando Campagnaro (født 27. juni 1980) er en argentinsk fotballspiller som spiller for den italienske fotballklubben Pescara Calcio. Han er også en del av det argentinske landslaget. Han har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Napoli og Sampdoria fra Italia. 
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2014 i Brasil.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hugo Campagnaro – FIFA 
(en) Hugo Campagnaro – UEFA 
(fr) Hugo Campagnaro – LÉquipe 
(en) Hugo Campagnaro – Transfermarkt 
(en) Hugo Campagnaro – Transfermarkt (manager) 
(en) Hugo Campagnaro – national-football-teams.com 
(en) Hugo Campagnaro – WorldFootball.net 
(en) Hugo Campagnaro – Soccerbase.com 
(en) Hugo Campagnaro – FootballDatabase.eu 
(en) Hugo Campagnaro – Soccerway
Enzo Pérez

Enzo Pérez (født 22. februar 1986) er en argentinsk fotballspiller som spiller for den argentinske fotballklubben Club Atlético River Plate. Han er også en del av det argentinske landslaget. Han har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Estudiantes og Godoy Cruz fra Argentina. 


== Landslaget ==
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2014 i Brasil.Han ble tatt ut i Argentinas tropp til VM i fotball 2018 i Russland. Han ersattet en skadet Manuel Lanzini.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Enzo Pérez – FIFA 
(en) Enzo Pérez – UEFA 
(en) Enzo Pérez – Transfermarkt 
(en) Enzo Pérez – national-football-teams.com 
(en) Enzo Pérez – WorldFootball.net 
(en) Enzo Pérez – Soccerbase.com 
(en) Enzo Pérez – FootballDatabase.eu 
(en) Enzo Pérez – Soccerway 
(en) Enzo Pérez – Fora De Jogo 
(en) Enzo Pérez – PlaymakerStats.com
Agustín Orión

Agustín Ignacio Orión (født 26. juni 1981) er en argentinsk fotballspiller.
Han har tidligere spilt for Estudiantes LP og San Lorenzo, samt landslagsfotball for Argentina, og var en del av Argentinas tropp til VM i 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Agustín Orión – FIFA 
(en) Agustín Orión – Transfermarkt 
(en) Agustín Orión – national-football-teams.com 
(en) Agustín Orión – Soccerway 
(en) Agustín Orión – FBref 
(es) Agustín Orión – as.com 
«Agustín Orion», profil på Boca Juniors' hjemmeside (es)
Aremark gamle kirke

Aremark gamle kirke var en steinkirke fra 1100-tallet i Aremark kommune i Østfold (fra 2020 Viken fylke). Kirken ble revet ca 1850. Nye Aremark kirke ble bygget på samme sted i 1861.
Kirken fungerte som valgkirke i forbindelse med valget til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Aremark gamle kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Askim kirke

Askim kirke er en korskirke i tømmer fra 1878 i Indre Østfold kommune i Viken fylke. Den er sognekirke for Askim, tilhører Den norske kirke og hører til Østre Borgesyssel prosti i Borg bispedømme.
Dens forgjenger var en romansk steinkirke fra middelalderen. Kirkestedet ligger på en høyde litt nord for nåværende sentrum i Askim.


== Middelalderkirken ==
Askim gamle kirke lå like øst for den nåværende kirken. Den var antakelig oppført rundt 1200 og er første gang nevnt i skriftlige kilder i 1336. Den har hatt rektangulært skip og avlangt, smalt kor, og murt opp med store kvaderstein.  På taket var en åttekantet takrytter med høy hjelm. Utseendet er bevart ved samtidige tegninger og ett fotografi. Den ble revet umiddelbart etter at den eksisterende kirken sto ferdig. I dag består store deler av kirkegårdsmuren av kvaderstein fra den gamle kirken.


== Eksisterende kirke ==
Dagens kirke ble oppført i 1877-78 som korskirke av rundtømmer, etter et noe modifisert forbilde i Båstad kirke, som ble tegnet av Christian H. Grosch. Tegningene for Askim ble utarbeidet av byggmester A.C. Furuholmen og korrigert av Jacob Wilhelm Nordan. Sakristitilbygget i øst ble utvidet i 1962 etter tegninger av arkitektene Hanssen og Baltsersen. Kirken har 395 sitteplasser.

Askim kapell ligger sør for kirken, og ble innviet 1. mars 1957. Det er utsmykket innvendig med en stor mosaikk av Per Vigeland.


== Referanser ==


== Kilder ==
Bjorvand, Einar; Stene, Odd, red. (1978). Askim kirke 100 år 1878–1978. Askim: Askim menighetsråd. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
Pettersen, Tore Steinar (2008). Kirker i Østfold, Borg bispedømme. Fredrikstad: Tindlund Forlag. s. 157-160. ISBN 978-82-92923-09-2. 
Rasmussen, Alf Henry (1993). Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 677. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
Sigrid og Håkon Christie: Askim kirke i «Norges kirker»
(no) «Askim kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Askim kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Askvoll gamle kirke

Askvoll gamle kirke var en tømret kirke i Askvoll bygget i 1604. Den var valgkirke i 1814. 
Kirken erstattet Askvoll stavkirke, som trolig sto på stedet som nå kalles Kyrkjebakken. Stavkirken er nevnt i kilder fra 1306. Tømmerkirken fra 1604 stod til 1859, da den ble erstattet av en korskirke som stod i kun tre år før den brant ned etter lynnedslag. Nåværende Askvoll kirke ble bygget i 1863.


== Eksterne lenker ==
«Askvoll gamle kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Johan Selmers gate (Oslo)

Johan Selmers gate (1-5, 2-12) er en gate på Torshov i Oslo. Den går mellom Johan Svendsens gate og Jolly Kramer-Johansens gate.
Gaten fikk navn i 1923 etter komponisten Johan Selmer. I området finnes også en rekke andre gater med navn etter komponister og musikere.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Johan Selmers gate». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 284. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (J)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Johan Svendsens gate (Oslo)

Johan Svendsens gate (1-31; ingen partallsnumre) er en gate på Torshov i Oslo. Den går fra Hegermanns gate til Nordkappgata, for en stor del langs østsiden av Torshovparken. Det stykket som går langs parken, har midtrabatt.
Gaten fikk navn i 1923 etter komponisten Johan Svendsen. I området finnes også en rekke andre gater med navn etter komponister og musikere.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Johan Selmers gate». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 284. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (J)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Volker Finke

Volker Finke (født 24. mars 1948) er en tysk fotballmanager som er trener for Kamerun. Han var hovedtrener for SC Freiburg i 16 år.


== Trenerkarriere ==
6. desember 2008 signerte Finke for den japanske klubben Urawa Red Diamonds på en kontrakt fram til 2010.
18. desember 2010 ble han utnevnt til sportsdirektør i den tyske klubben 1. FC Köln f.o.m. 1. februar 2011. F.o.m. 27. april tok han over treneransvaret ut sesongen. I mars 2012 gikk han av etter gjensidig enighet med klubben etter en 10-seier mot Herta Berlin.22. mai 2013 fikk han jobben son trener for Kamerun.


== Statistikk ==
Pr. 13. juni 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Volker Finke – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Volker Finke – FIFA 
(jp) Volker Finke – J.League Data (manager) 
(en) Volker Finke – Transfermarkt 
(en) Volker Finke – Transfermarkt (manager) 
(en) Volker Finke – WorldFootball.net 
(en) Volker Finke – Soccerway
Arkitekturåret 2002

Arkitekturåret 2002 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 2002.


== Bygninger ==

Båtheisen Strépy-Thieu i den belgiske provinsen Hainaut ble fullført.
Esplanade – Theatres on the Bay åpnet.
Mortensrud kirke tegnet av Jensen & Skodvin ble ferdigstilt.
Oltedal kirke tegnet av Olav Urstad.
Tananger kirke av Ewa Oudshoorn ble  innviet 1. september


== Hendelser ==


== Priser ==
AIA-gullmedaljen – Tadao Ando, Japan
Architecture Firm Award –  Thompson, Ventulett, Stainback & Associates, Inc.
Betonelement-Prisen  – Arkitektgruppen Aarhus
Betongtavlen –
Arne Henriksen Arkitekter og Bystrup Arkitekter for Norges varemesse på Lillestrøm
Dahle/Dahle Arkitekter for Villa Berg Nåvik
C.F. Hansen-medaljen –
Hanne Kjærholm
Grethe Meyer
Den europeiske unions pris for samtidsarkitektur – ikke utdelt
Eckersbergmedaljen –
Søren Robert Lund (arkitekt)
Stig Lennart Andersson (arkitekt)
Grand prix de l'urbanisme – Bruno Fortier
Houens fonds diplom – ikke utdelt
Kasper Salin-prisen – danske KHRAS arkitekter og deres svenske partner KHR Rundquist for pir F på Arlanda flyplass
Murverksprisen – ikke utdelt
Norsk Stålkonstruksjonspris – ikke utdelt
Nykredits Arkitekturpris – Tegnestuen PLOT, v/arkitektene Julien De Smedt og Bjarke Ingels
Pritzker Architecture Prize – Glenn Murcutt, Australia
Progressive Architecture Award – ikke utdelt
RAIA Gold Medal – Brit Andresen
Royal Gold Medal – Archigram
Sundts premie – ikke utdelt
Treprisen – Carl-Viggo Hølmebakk
Vincent Scully-prisen – Robert Venturi og Denise Scott-Brown


== Dødsfall ==
13. april - Franz Krienbühl, sveitsisk arkitekt og skøyteløper (født 1929)
Signalinstrument

Signalinstrument er et musikkinstrument som brukes for å kommunisere over lengre avstander. Trompet og tromme ble brukt av hærer for å gi signal under strid.


== Litteratur ==
Kristensen, Bjørn Sverre (1954-) (2010). Militære signalinstrumenter: et gjenstandsstudium. Oslo: Forsvarsmuseet.
Så seile vi på Mjøsa

«Så seile vi på Mjøsa» er en sangtekst av Alf Prøysen. Teksten er en bearbeidelse av Ulf Peder Olrogs vise «Resan till Chyteræ» fra 1945. Prøysen sang den inn på plate for Philips 23. mars 1966. Den ble trykket første gang i boken "Så seile vi på Mjøsa" og andre viser i 1969 (Tiden Norsk Forlag). I boken P x 3 skriver Jan Erik Vold en omfattende artikkel om visa.


== Kilder ==
Prøysen, Alf (1914-1970) (1969). "Så seile vi på Mjøsa" ; og andre viser: noter med gitarbesifring. [Oslo]: Tiden. ISBN 8210004972. 
Vold, Jan Erik (1939-) (2003). P x 3: Prøysen, Stevens, Tranströmer. [Oslo]: Gyldendal. s. 19. ISBN 8205315019.
Disiplin i VM i fotball 2014

Her følger en oversikt over de disiplinære tiltak som er fattet under VM i fotball 2014 i Brasil 2014.
Spillere som ble utvist ble automatisk utestengt i den neste kampen vedkommendes lag spilte, dette gjaldt både ved direkte rødt kort eller røde kort som tildeles som resultat av 2 gule kort. FIFA kunne bestemme eventuelle sanksjoner ut over de som er fastsatt som minimum, ved f.eks. alvorlige forbrytelser mot regelverket. Når man kom til kvartfinalen ble alle gule kort akkumulert i gruppespillet og åttedelsfinalen eliminert, men karantener ved utvisning ble med videre.

Totalt antall gule kort: 187
Gjennomsnittlig antall gule kort pr. kamp: 2,92
Totalt antall røde kort: 10
Gjennomsnittlig antall røde kort pr. kamp: 0,16
Første gule kort i turneringen: Neymar - Brasil mot Kroatia
Raskeste gule kort i en kamp fra start: 2 minutter Thiago Silva - Brasil mot Nederland
Raskeste gule kort i en kamp fra en innbytter: 3 minutter José Miguel Cubero - Costa Rica mot Italia
Seneste gule kort i en kamp (uten ekstraomganger): 95. minutt João Moutinho - Portugal mot Ghana
Første røde kort i turneringen: Maxi Pereira - Uruguay mot Costa Rica
Raskeste røde kort i en kamp fra start: 37 minutter  Pepe - Portugal mot Tyskland
Raskeste røde kort i en kamp for en innbytter: 20 minutter Ante Rebić - Kroatia mot Mexico
Korteste tid mellom første og andre gule kort, spiller: 11 minutter Kostas Katsouranis - Hellas mot Japan
Flest antall gule kort (lag): 14 - Brasil
Flest antall røde kort (lag): 1 - Belgia, Costa Rica, Ecuador, Hellas, Honduras, Italia, Kamerun, Kroatia, Portugal, Uruguay
Færrest antall gule kort (lag): 2 - Portugal
Flest antall gule kort (spiller): 3 - Thiago Silva
Flest antall røde kort (spiller): 1 - Steven Defour, Óscar Duarte, Kostas Katsouranis, Claudio Marchisio, Wilson Palacios, Pepe, Maxi Pereira, Ante Rebić, Alex Song, Antonio Valencia
Flest gule kort i en kamp: 8 - Costa Rica mot Hellas
Flest røde kort i en kamp: 1 - Uruguay - Costa Rica, Frankrike - Honduras, Tyskland - Portugal, Kamerun - Kroatia, Japan - Hellas, Kroatia - Mexico, Italia - Uruguay, Ecuador - Frankrike, Sør-Korea - Belgia, Costa Rica mot Hellas
Færrest gule kort i en kamp: 1 - England - Italia, Iran - Nigeria, Sveits-Frankrike, Tyskland - Ghana, USA - Portugal, Honduras - Sveits, Ecuador - Frankrike, Sør-Korea - Belgia, Brasil - Tyskland
Flest kort totalt i en kamp: 9 (1 rødt, 8 gule) - Costa Rica - Hellas


== Utdelte kort ==


== Noter ==
1.^  I tillegg fikk Hellas' trener Fernando Santos advarsel og ble utvist i pausen mellom ekstraomgangene og straffesparkkonkurransen, men inngår ikke i FIFAs offisielle kortstatistikken da den gjelder bare for spillere.


== Kilder ==
«Gule kort (etter kamp)». UEFA.com. Besøkt 24. juni 2014. 
«Røde kort (etter kamp)». UEFA.com. Besøkt 24. juni 2014.
Skruemekanisme

Skruemekanisme er en mekanisme som brukes på bakladete kanoner og haubitser for å lukke kammeret. Den ble oppfunnet rundt 1845.Mekanismen består av en skrue som har deler av gjengene frest av i lengderetningen. Skruen er hengslet på enden av løpet og passer i et motsvarende hull i bakre del av våpenets kammer. Dette hullet har gjenger der skruen mangler dem, og motsatt. Skruen føres inn i rørets bakre ende og låses med så lite som en 1/6 omdreining, og den plugger dermed kammeret. Skruemekanismer finnes i enkelte svartkruttrifler siden dette historisk har vært en av få praktiske måter å få en gasstett tetting på bakladervåpen som ikke bruker patroner. En tidligere metode benyttet en kile for å blokkere bakenden av våpenet.Den franske artillerioffiseren Charles Ragon de Bange forbedret tettingen ytterligere i 1872 med sitt De Bange system som benyttet en tetningsring av asbest.En svakhet ved den opprinnelige designen var at bare halvparten av omkretsen til skruen kunne ha gjenger. Dette gjorde at skruen måtte være ganske lang for å oppnå sikker låsing. Svensken Axel Welin løste dette problemet rundt 1890 ved å utvikle en skruemekanisme med trinnvise gjenger. Skruen og blokken fikk gjengepartier som hadde suksessivt større radius. Med denne designen kan 4/5 av omkretsen være gjenget dersom man har 4 trinn, samtidig som man kan låse mekanismen med 1/5 omdreining. Varianter av denne mekanismen er fremdeles i bruk idag for artilleriskyts som blir ladet med kardus og frittstående granater, slik som f.eks. M109.

		


== Se også ==
Kilemekanisme er en annen type lukkemekanisme som også brukes på bakladere.


== Referanser ==
Antipodeøyene

Antipodeøyene (engelsk: Antipodes Islands) er ei øygruppe som hører til New Zealands subantarktiske øyer i det sørlige Stillehavet.


== Geografi ==
Antipodeøyene ligger ca. 650 km sørøst for Sørøya. Øygruppa er av vulkansk opprinnelse og har et areal på om lag 22 km². Hovedøya ,Antipode Island, er ca. 8 km lang med en bredde på ca. 5 km. Øygruppas høyeste punkt er Mount Galloway (366 moh.) på hovedøya.
Rundt hovedøya ligger en rad småøyer der den største er Bollons Island i nord på ca. 2 km², samt de mindre Windward Islets, Leeward Islets og Archway Island. Ingen av øyene er bebodde.
Antipodeøyene er ved siden av Bountyøyene den eneste hekkeplassen for hornpingvinen (Eudyptes sclateri). Området er også hekkeplass for antipodeparakitt (Cyanoramphus unicolor) og en rekke sjøfugler, blant annet silkepetrell og albatrosser. Dessuten holder sjøelefanter til på øygruppa. Mus ble introdusert på øyene av europeerne.


== Historie ==
Området ble oppdaget og utforsket i 1800 av den britiske kapteinen Henry Waterhouse på fartøyet «Reliance». Øyene ble da ansett for å utgjøre antipodepunktet til Storbritannia, men i virkeligheten ligger punktet nær den franske byen Gatteville-le-Phare ved Cherbourg.
Fra 1804 drev selfangere jakt i området, og utryddet snart hele denne bestanden.
Området ble i 1998 oppført på Unescos verdensarvliste, og det kreves særskilt tillatelse for å gå i land på øygruppa.


== Eksterne lenker ==
(en) Antipodes Islands – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Antipodes Islands Department of Conservation
Antipodes Islands World Wildlife Fund
Kampen mot vekten

Kampen mot vekten er en norsk dokumentarfilm  som hadde norgespremiere i Haugesund mai 2014. Filmen er produsert av Manuelfilm, og Cato Manuel Ekrene debuterte som regissør og manusforfatter til filmen, som han også produserte.
Medvirkende: Ingrid Jeaneth Vega Roman, Frode Rommetveit, Alexander Toft Søderlund, Bjørn Rikard Børgesen, Christina Sørnsen, Linda Elise Fugah Eiternes, Hege Torunn Kovajord, Kristoffer Froestad, Peter Holthe, Ida Rørheim, Julie Steiro, Hanne Kalleland, Ellen Emberland og Martin Thormodsen.
Filmen er basert på intervjuer.


== Eksterne lenker ==
(en) Kampen mot vekten på Internet Movie Database 
(no)  Kampen mot vekten hos Filmweb
Spray (fotball)

Fotballspray (også kalt dommerspray og frisparkspray) er en vannbasert spray, patentert av brasilianeren Heine Allemagne i 2002. Sprayen brukes av fotballdommere for å markere korteste tillatte avstand mellom motstanderlagets spillere og ballens plassering under frispark, og ble i VM-sammenheng første gang benyttet av Yuichi Nishimura under åpningskampen mellom Brasil og Kroatia i VM 2014.I Norge ble fotballsprayen tatt i bruk i semifinalene i cupen for menn i 2014.


== Tekniske data ==
Sprayboksen inneholder ca. 80 % vann, ca. 20 % butan og under 1 % surfaktant. Butanet ekspanderer under trykkforandringer, og det formes dermed små dråper av butan (fylt av vann) på gresset. Butanet fordamper etter kort tid, og kun vannet og surfaktantet ligger igjen. Alt forsvinner etter ca. ett minutt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vanishing foam – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fyrste av Gerona

Fyrste av Gerona er en tittel for arvingen til Aragóns krone og som senere er tilknyttet Spanias krone.
Den går tilbake til hertugtittelen Peter IV av Aragón ga sin nyfødte sønn Johan 21. januar 1351. I 1414 ble Alfonso gitt tittelen fyrste av Gerona av sin far, Ferdinand I av Aragón, og to år etter, i februar 1416, ble fyrstedømmet Gerona formelt etablert. Alfonso arvet tronen i april 1416 og var barnløs. Tittelen fyrste av Gerona kom først i bruk igjen med Ferdinand IIs sønn Johan i 1481.Tittelen fyrste av Gerona er senere benyttet i Spanias kongehus. Etter gjeninnsettelsen av Bourbon-dynastiet i 1975, ble tittelen i 1977 tatt i bruk som en av flere titler for tronarvingen.


== Se også ==
Fyrste av Asturias
Fyrste av Viana


== Referanser ==
Fyrste av Viana

Fyrste av Viana er en tittel for arvingen til Navarras trone, senere også tilknyttet Spanias krone. 
Tittelen ble i 1423 gitt av kong Karl III av Navarra til sin sønnesønn. Den er senere benyttet i Spanias kongehus. Etter gjeninnsettelsen av bourbonerne i Spania i 1975, ble tittelen i 1977 tatt i bruk som en av flere titler for tronarvingen.


== Se også ==
Fyrste av Asturias
Fyrste av Gerona


== Referanser ==
Kverninga kraftverk

Kverninga kraftverk er et vannkraftverk i Rendalen kommune i Innlandet.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 306 meter. Kverninga er en sideelv til Rena (elv).
Installert effekt er 2,5 MW. Årsproduksjon er 6,2 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase