jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mats Joachim Walberg

Mats Joachim Walberg (født 19. september 1993 i Bergen) er en norsk fotballspiller som spiller for TB Tvøroyri/FC Suðuroy/Royn.
Walberg startet sin fotballkarriere i Fana Fotball. Han spilte 6 sesonger for Fana Fotball A-lag før han i sommeren 2014 ble hentet til Bærum Sportsklubb i Obos-Ligaen. Walberg var en del av Bærum-laget som kvalifiserte seg til 2. kvalifiseringskamp til tippeligaen sesongen 2014, der Bærum tapte etter ekstraomganger mot Mjøndalen, som senere rykket opp til Tippeligaen. Sommeren 2015 inngikk divisjonskollega Nest-Sotra en avtale med Bærum om et lån av Walberg ut sesongen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mats Joachim Walberg – Transfermarkt
Espen Rasmussen

Espen Rasmussen (født 4. februar 1976) er en norsk fotograf, bosatt på Nesodden.  
Han er en av Norges mest prisbelønte fotografer, og har vunnet Årets bilde to ganger, både for årene 2003 og 2015. I 2014 og 2015 ble han kåret til Årets fotojournalist i Norge. Han ble kåret til verdens nest beste reportasjefotograf i Picture of the Year International i 2015.Rasmussen jobber som bildesjef for lørdagsmagasinet i VG. Han er også redaktør for Norwegian Journal of Photography.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Espen Rasmussen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Alexander Berzin

Alexander Berzin (født 1944 i Paterson i New Jersey i USA) er en filolog, oversetter og lærer innen tibetansk buddhisme. Berzin mottok en bachelor of arts i 1965 ved institutt for orientalske studier ved Rutgers University i samarbeid med Princeton University, en mastergrad i 1967 og en filosofisk doktorgrad i 1972 fra institutt for studier av det fjerne østen (kinesisk) og sanskrit og indiske studier ved Harvard University.


== Referanser ==
Jevgeni Jevgenjevitsj Obermiller

Jevgeni Jevgenjevitsj Obermiller (Obermüller; født 28. oktober 1901 i Peterhof, død 3. juni 1935 i Leningrad) var en russisk orientalist, tibetolog, sanskrit-forsker og buddholog. Han var elev av Fjodor Scherbatskoy (1866%ndash;1942). Han oversatte en rekke viktige buddhistiske verker fra tibetansk, deriblant buddhismens historie av Buton Rinchen Drub


== Referanser ==
Frit Danmark

Frit Danmark var en dansk motstandsgruppe  under Nazi-Tysklands okkupasjon av Danmerk som eksisterte fra 1942 til 1945. Frit Danmark var også navnet på gruppens illegale blad, som utkom første gang 22. april 1942.Blant stifterne var politikerne John Christmas Møller, Aksel Larsen, og legene Mogens Fog og Ole Chievitz. Organisasjonen hadde bred forankring i det politiske spektrum, men kommunistene ble etter hvert mer framtredende. Organisasjonen var sentral i Frihedsrådet, som samlet og koordinerte de ulike motstandsgruppene i den danske motstandstanden.
Gruppen var samlet omkring utgivelse av bladet Frit Danmark (1942-1982), som i alle årene var redigert av Kate Fleron.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Olesen, Niels Wium (13. mai 2009): «Frit Danmark», Danmarkshistorien.dk. Institut for Historie og Områdestudier, Aarhus Universitet.
Green Cross International

Green Cross International (GCI) er en NGO som er representert i 31 land. Green Cross International ble etablert etter verdenstoppmøtet om miljø og utvikling i Rio de Janeiro i 1992. På oppfordring fra deltagerne på konferansen tok Mikhail Gorbachev initiativ til etableringen og har siden fungert som president for Green Cross International.Det var viktig for Green Cross International å etablere nasjonale avdelinger som vil få fullt selvstyre til å drive sine egne prosjekter og samtidig delta i minst et internasjonalt program, for å oppnå troverdighet.  Den danske avdeling ble oprettet i 2007. 
Green Cross International har fått rådgivende status i FNs økonomiske og sosiale råd i De forente nasjoner samt UNESCO. GCI er også opptatt som observatørorganisasjon i UNFCCC (FNs konvensjon om klimaendringer) og samarbeider direkte med UNEP / OCHA miljøkatastrofeavdeling UN-HABITAT og andre internasjonale organisasjoner.GCI har hovedsete i Genève i Sveits. 


== Oppgaver ==
Green Cross Internationals oppgaver er å sikre en rettferdig, bærekraftig og sikker fremtid for alle ved å støtte et verdiskifte og dyrke en ny fornemmelse av gjensidig avhengighet og delt ansvar i menneskehetens forhold til naturen. Som representant støtter Green Cross Internationals arbeide med å øke oppmerksomheten omkring bærekraftig utvikling


== Se også ==
Luc Hardy


== Eksterne lenker ==
Green Cross Internationals hjemmeside
Nordisk mesterskap i troppsgymnastikk for junior 2016

Nordisk mesterskap i troppsgymnastikk for junior 2016 ble arrangert 16. april 2016 i Odense i Danmark. Dette mesterskapet er for klubblag, ikke for landslag. 
Konkurranseformen er TeamGym, slik at det konkurreres sammenlagt i trampett, tumbling og frittstående. 


== Resultater ==


=== Mix ===


=== Kvinner ===


=== Herrer ===


== Se også ==
Europamesterskapet i troppsgymnastikk 2016


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Resultater (arkivert)
Kvinner i hvitt (film)

Kvinner i hvitt (svensk: Kvinna i vitt) er en svensk svart-hvitt dramafilm fra 1949 i regi av Arne Mattsson. Manuset ble skrevet av Oscar Hemberg. Det bygde på sveitsiske Rudolf Egers roman Hertzen in der Klinik fra samme år.
Den ble spilt inn 12. november-30. desember 1948 i Filmstaden i Råsunda (studioscener), Stockholms konserthus, Djurgårdsbrunns Wärdshus i Stockholm, Koppartälten i Hagaparken i Stockholm, Jämtlands läns centrallasarett i Östersund og i Frösö kyrka på Frösön.


== Handling ==
Karin Lange blir ansatt som lege på sykehuset S:t Botwids. Sjefen, professor Borenius, synes at kvinner egentlig ikke skal sysle med kirurgi. Den éne av Karins nærmeste arbeidskamerater er legen Jan Lindquist. Konsertpianisten Solveig Rygård har tidligere vært dypt forelsket i ham og ønsket å gifte seg med ham. Når Jan nå kontakter henne, svarer hun at hun kommer til å gifte seg med en annen mann. Den andre mannen er professor Borenius, som hun er forlovet med. 
Legen Bo Wallgren er den andre av Karins nærmeste arbeidskamerater. En kveld når han har vakt bærer ambulansepersonalet inn en pasient med alvorlige hodeskader. Bo konstaterer - etter en kjapp undersøkelse - at pasienten må røntgenundersøkes neste dag. Karin mener imidlertid at en umiddelbar operasjon er nødvendig. Professor Borenius gjør samme bedømmelse som henne. Karin får lov til å assistere ham under operasjonen. Professoren roser henne etterpå og vil gjerne ha henne som medarbeider.
I Borenius' arbeidsrom får Karin en pakke med bøker om hodeskader som hun skal studere. Kort etter trer Solveig inn gjennom døren. Hun kommer rett fra et møte med Jan, som hadde oppsøkt henne for å gjenoppta den gamle kontakten. Professoren skal reise bort på et oppdrag et par dager, og Solveig skal samtidig dra på ferie. Han overlater ansvaret for sykehuset til Karin. Solveig har utsatt sin reise og sitter på restaurant med Jan. Når de litt senere tar seg en biltur blir de utsatt for en bilulykke. Solveig og Jan kommer til S:t Botwids. Jan må innstille seg på flere uker i gips. Solveig, som er lettere skadd, blir hjulpet hjem av Karin.  For at Solveigs forlovede, professor Borenius, ikke skal få vite hva som har skjedd river Karin ut en side fra sykehusjournalen. Søster Aina, som er ulykkelig forelsket i Jan, blir vitne til Karins bedragerske gjerning.


== Rolleliste ==
Margareta Fahlén - Karin Lange, lege
Georg Løkkeberg - Professor Borenius
Eva Dahlbeck - Solveig Rygård
Karl-Arne Holmsten - Jan Lindqvist
Holger Löwenadler - Bo Wallgren
Sigge Fürst - Boman
Barbro Nordin - Søster Aina
Julia Cæsar - Clara Clarin
Artur Rolén - Hampling
John Melin - Algotsson
Marianne Löfgren - Konsulinne Blom
Ludde Juberg - Konsul Blom
Mimi Nelson - Olga Lindberg
Aurore Palmgren - Frøken Andersson
Georg Skarstedt - Alm


== Eksterne lenker ==
(en) Kvinner i hvitt på Internet Movie Database 
(no) Kvinner i hvitt hos Filmfront 
(sv) Kvinner i hvitt i Svensk Filmdatabas 
(en) Kvinner i hvitt på AllMovie 
(en) Kvinner i hvitt på Rotten Tomatoes
Hedvig Taube

Hedvig Ulrika Taube (født 31. oktober 1714 i Stockholm, død 11. februar 1744 samme sted) var den svenske kong Fredrik Is elskerinne fra hun var 16 år gammel til sin død og fødte ham fire barn. 
Hun var datter av admiral Evert Taube, og hun og hennes far fikk i perioden en betydelig politisk innflytelse. Hedvig ble romersk riksgrevinne med navnet von Hessenstein, som også barna brukte. Dronning Ulrika Eleonora og prestestanden kritiserte skarpt forholdet. Hedvig von Hessenstein døde i barselseng som tredveårig.


== Referanser ==


== Kilder ==
Lars-Ove Larsson: Vem är vem i svensk historia, Rabén Prisma 1993, femte opplag 1998, ISBN 91-518-2647-X
Stig Hadenius, Torbjörn Nilsson og Gunnar Åselius: Sveriges historia - Vad varje svensk bör veta, Bonnier Alba 1996, ISBN 91-34-51857-6


== Eksterne lenker ==
Hedvig Taube i Wilhelmina Stålberg, Anteckningar om svenska qvinnor (1864)
Povl Bang-Jensen

Povl Bang-Jensen (født 6. april 1909 i København, død 26. november 1959 i New York) var en dansk diplomat i den danske utenrikstjenesten og senere tjenestemann i FN.
Bang-Jensen ble jurist i 1934, og i årene 1939-1948 gjorde han tjeneste ved den danske ambassade i Washington. Der var han en nær medarbeider for ambassadøren, Henrik Kauffmann, og deltok derfor i hans helt usedvanlige ledelse av ambassaden og forholdet til USA, under den andre verdenskrig.Etter krigen var Bang-Jensen i 1948 involvert i den såkalte anden påskekrise, fordi han hadde utarbeidet en sikkerhetspolitisk analyse som spesielt omhandlet den mulige trusselen om en sovjetisk besettelse av Danmark, eller en tvangsmessig opprettelse av russiske militærbaser i Danmark. Dette skjedde på et tidspunkt da kommunistene nettopp hadde overtatt makten i Tsjekkoslovakia, og hvor uroligheter i Finland ga frykt for en tilsvarende utvikling der. Kauffmann sendte Bang-Jensen til Danmark for å forelegge analysen for statsminister Hans Hedtoft, og Bang-Jensen dro deretter på en foredragsturné i anti-kommunistiske kretser, hvor han fremla en litt mer dyster versjon av rapporten.Dette ga anledning til sterk kritikk av Bang-Jensen, og han måtte søke avskjed.I perioden 1949-1958 var han ansatt som FN-embedsmann. I 1956 gjorde han tjeneste i New York i Ungarn-avdelingen, hvor han i kjølvannet av oppstanden i Ungarn i 1956, avhørte omkring 80 ungarske flyktninger. Da FNs generalsekretær Dag Hammarskjöld forlangte få overlevert listen over de avhørte, nektet Bang-Jensen å utlevere den. Han skal ha fryktet at kommunistiske sikkerhetstjenester skulle få tak i den, og dermed utsette flyktningenes familier for represalier. I stedet brente Bang-Jensen listen på taket av FN-bygningen. Dette førte til at han ble oppsagt fra sin stilling.Povl Bang-Jensen er som følge av sin holdning i denne saken, særdeles velkjent i Ungarn.
I 1959 ble Bang-Jensen funnet skutt og drept på en benk i Alley Pond Park i New York. Han hadde en pistol liggende ved siden av seg og hadde vært forsvunnet i 3 dager. Det er aldri blitt avklart om det var mord eller selvmord.


== Litteratur ==
DeWitt S. Copp, Marshall Peck: Betrayal at the UN - the story of Paul Bang-Jensen, Devin-Adair Co. (1961) ISBN 1-258-25640-1
Bo Lidegaard: Den højeste pris : Povl Bang-Jensen og FN 1955-59, Samleren (1998) ISBN 87-568-1499-2
Bo Lidegaard: I kongens navn : Henrik Kauffmann i dansk diplomati 1919-1958, Samlaren (1996) ISBN 87-568-1377-5
Nagy András: A Bang-Jensen ügy, Magvető Budapest (2005) ISBN 963-14-2481-2


=== Referanser ===
Simen Brekkhus

Simen Brekkhus (født 6. mai 1997) er en norsk fotballspiller som spiller for den norske klubben Fana Fotball.
Brekkhus kom til Sogndal sommeren 2014, som del av utviklingsprogrammet til Sogndal 2. Brekkhus har utallige kamper både for SIL3 og SIL2. Simen fikk kontrakt med Sogndal sommeren 2015, etter et år med hard trening.Simen har spilt A-lagskampar for Sogndal, og er fast inventar ved andrelaget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Simen Brekkhus – Transfermarkt 
(en) Simen Brekkhus – FBref
Iancu Fischer

Iancu Fischer (født 4. desember 1923 i Iași, død 18. oktober 2002 i București) var en rumensk filolog. Han var elev av Alexandru Graur. Han utga bl. a. verkene til Anton Pann og Grigore Alexandrescu.
Han var sønn av en rik godseier (familien eide bl. a. over 500 ha skog i Vaslui fylket) og studerte filologi ved Universitetet i București mellom 1942 og 1946. I 1948 ble han vitenskapelig assistent ved samme universitet, men ble avskjediget i 1952 på grunn av sitt «usunne opphav». Han ble gjeninnsatt i 1954, men ble nok en gang avskjediget i 1958 av samme grunn. Han tok doktograden i 1966, og ble gjenansatt ved universitetet i 1968 som amanuensis. I mellomtiden hadde hele sin familie, inklusiv foreldrene, bosatt seg i Israel. Senere ble han professor ved avdelingen for klassisk filologi.
Han var en av grunnleggerne, og senere formann, av Den rumenske forening for klassiske studier, og etter den rumenske revolusjonen i 1989 bl. a. formann i Nasjonalkommisjonen for godkjennelse av skolebøker.


== Bøker ==
Aulus Gellius, Nopțile atice (oversettelse, forord, kommentarer), București, Editura Academiei, 1965
Latina dunăreană. Introducere în istoria limbii române, București, Editura Științifică și Enciclopedică, 1985
Les substrats et leur influence sur les langues romanes: la Romania du Sud-Est / Substrate und ihre Wirkung auf die romanischen Sprachen: Südostromania. În: Romanische Sprachgeschichte / Histoire linguistique de la Romania. Gerhard v. Ernst et al. De Gruyter, 2003
Substantif et adjectif substantié en latin tardif et en roman. Actes du Ve Colloque international sur le latin vulgaire et tardif (Heidelberg, 5–8 septembre 1997). Universitätsverlag Winter, 1998
Griechisch-lateinische Sprachbeziehungen auf dem Balkan. Actes du III Colloque international sur le latin vulgaire et tardif (Innsbruck, 2–5 septembre, 1991). Max Niemeyer Verlag, 1992
Romanitatea românească (konferanse), București, Editura Academiei Române, 2002


== Bibliografi ==
Jana Balacciu, Rodica Chiriacescu, Dicționar de lingviști și filologi români, București, Editura Albatros, 1978, s. 121
Bibliografia lucrărilor profesorului I. Fischer, i In memoriam I. Fischer, București, Editura Humanitas, 2004, s. 7-25


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Intervju

Implicarea in cetate si rezistenta activa. Intervju med Iancu Fischer, Raluca Alexandrescu, Observator cultural - numărul 37, noiembrie 2000 (på rumensk)
Arya Vimuktisena

Ārya Vimuktisena (sanskrit; tibetansk: འཕགས་པ་རྣམ་གྲོལ་སྡེ་, Pakpa Namdroldé, wylie: ‘phags pa rnam grol sde, 6. århundre e.Kr.) var en indisk paṇḍita og en disippel av Vasubandhu. Vimuktisena var også nevø av den store mesteren Buddhadasa.
Det sies at Vasubandhu hadde fire disipler som spesialiserte seg på bestemte emner. Vimuktisenas spesialområde var den store prajñāpāramitāsūtraen, og i denne sammenheng skrev han den eldste bevarte kommentar til Abhisamayālaṃkāra.


=== Eksegese forfattet av Vimuktasena ===
Sanskrit-tittelen på denne kommentaren er Ārya­pañcaviṃśatisāhasrikā-prajñāpāramitopadeśa-śāstrābhisamayālaṃkāra­vṛtti, eller «en løpende kommentar til Abhisamayālaṃkāra. En avhandling med personlige instruksjoner i prajñāpāramitāsūtraen i 25 000 vers». Den tibetanske tittelen er  'phags pa shes rab kyi pha rol tu phyin pa stong phrag nyi shu lnga pa'i man ngag gi bstan bcos mngon par rtogs pa'i rgyan gyi 'grel pa/ (འཕགས་པ་ཤེས་རབ་ཀྱི་ཕ་རོལ་ཏུ་ཕྱིན་པ་སྟོང་ཕྲག་ཉི་ཤུ་ལྔ་པའི་མན་ངག་གི་བསྟན་བཅོས་མངོན་པར་རྟོགས་པའི་རྒྱན་གྱི་འགྲེལ་པ།) (Toh. 3787). I Dergé Tengyur befinner den seg i folioene  14v-212r og opptar 397 sider. Kommentaren er ikke bevart på sanskrit eller i kinesisk oversettelse, men finnes utelukkende i en tibetansk oversettelse i Tengyur. Padmakara Translation Group har ennå ikke påbegynt oversettelsen av denne eksegesen (pr 19. oktober 2022).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lobsang N. Tsonawa, Indian Buddhist Pandits from The Jewel Garland of Buddhist History, Dharamsala: Library of Tibetan Works and Archives, 1985.
Ian Charles Harris

Ian Charles Harris (født 17. juni 1952, død 23. desember 2014) var en engelsk orientalist, sanskrit-forsker og buddholog. Harris studerte ved Lancaster University fra 1977 til 1982.  Han tok en mastergrad i religiøse studier ved Lancaster University, og tok deretter en doktorgrad ved Lancaster, med boken The Continuity of Madhyamaka and Yogācāra in Indian Mahāyāna Buddhism (1991). Han tok deretter en videreutdannelse ved University of Cambridge, og ble deretter lærer i religiøse studier og deretter departementsoverhode for skoler i Bradford og Keighley. I 1987 begynte hans tid som foredragsholder i religiøse studier ved St. Martin’s College Lancaster (senere en del av University of Cumbria).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Professor Ian Charles Harris, omtale ved IABS
Śūnyatā

Śūnyatā (sanskrit; pali: suññatā) er et ord som kan betyr tomhet, åpenhet eller romslighet. I buddhismen er det et begrep med mange betydninger, avhengig av dets doktrinære sammenheng. Innenfor theravada, refererer suññatā ofte til Anatman eller ikke-selv. I prajnaparamita brukes ordet til beskrive at fenomenene er tomme, i den forstand at de er konseptuelle og mentale konstruksjoner.


== Se også ==
De seksten former for tomhet


== Referanser ==
NM i ultraløp 2016

NM i ultraløp 2016 er en del av NM i friidrett 2016. Det ble arrangert NM i ultraløp på to distanser, 100 km gateløp og 75 km terrengløp.100 km ble arrangert i Bergen, 7. mai 2016, rundt Lille Lungegårdsvannet. Dette løpet het tidligere Trolløpet.NM terrengultra ble arrangert som Hornindal Rundt (75 km) i Sogn og Fjordane 9. juli 2016.


== 100 km ==


=== Kvinner ===

Følgende deltakere stilte også til start, men fullførte ikke: Aud Elisabeth Stuhr, Ninette Banoun, Merete Vågheim Tellevik, Pia-Camilla Tømmersnes.


=== Menn ===

Følgende deltakere stilte også til start, men fullførte ikke: Morten Auset, Jørgen Nordanger, Per Gunnar Alfheim, Ole Erik Flatin, Sondre Ramsrud. 


== Terrengultra 75 km ==


=== Kvinner ===

27 deltakere fullførte løpet. 


=== Menn ===

39 deltakere fullførte løpet. 


== Referanser ==


== Kilder ==
Kondis.no - Hermansen og Skjeggerud vant NM 100 km, to norske rekorder (arkivert)
Norges idrettsforbund - NM terrengultraløp Hornindal 9.7.2016
friidrett.no: Andre NM/UM 2016
Dan Faur

Dan Faur (født Avram-Alfred Fechner, 20. januar 1911 i Calafat, død 22. mai 1961 i București) var en rumensk forfatter. Han publiserte i avantgardetidsskriftene unu og Contimporanul.I 1930 publiserte han på forlaget unu boken Bust, hvis omslag ble designet av Jules Perahim.
Han var også kjent som tegner av surrealistiske verk.I 1930-årene arbeidet han på en ufullført roman kalt provisorisk Oameni («Mennesker»). Kapitlet Munci și socoteli («Arbeider og regnskaper») fra denne boken ble lest opp i litteratursirkelen Sburătorul den 22. september 1935. Dens leder, litteraturkritikeren Eugen Lovinescu, skrev: «Faur, en åpenbaring, talent: rom[anen] Mennesker provisorisk. Et nytt talent.». Dette fragmentet ble senere publisert i tidsskriftet Viața românească (år XXVII, nr. 11-12, s. 18-20). 
I 2006 publiserte broren hans, Simion Faur, et annet utdrag fra boken i litteraturtidsskriftet România literară (nr. 38/2006), Când înfloresc rapițele («Når rapsene blomstrer»).


== Referanser ==
Emil Blichfeldt

Frederik Thorvald Emil Blichfeldt (født 5. november 1849, død 20. oktober 1908) var en dansk arkitekt som var virksom i den arkitektoniske epoken historismen. Han vant det danske Kunstakademiets høyeste priser, var elev av Ferdinand Meldahl og ble spådd en stor karriere, men fikk kun delvis muligheter til å innfri omverdens store forventninger til ham ettersom mange av tidens store arkitekturoppgaver gikk til andre. Han har likevel satt sitt preg på den danske hovedstaden København med en rekke velkjent monumentalbygninger.


== Liv og virke ==
Blichfeldt ble født i 1849 som sønn av fabrikant Jens Christian Frederik Blichfeldt og Marie Sophie Nielsen. Han gikk i tømmerlære i tre måneder, var elev på Teknisk Institut og ble tatt opp i Kunstakademiets første ornamentskole mars 1864 som han gikk ut av i desember 1871. Mens han studerte arbeidet han som medhjelper for arkitekten Ferdinand Meldahl. Han vant den lille gullmedalje i 1876 og den store gullmedalje i 1878 (for et nasjonalmuseum). Blichtfeldt vant Akademiets reisestipendier for årene 1878, 1879, 1880 og 1881, og var derfor på et flerårig opphold i Italia fram til foråret 1882.Han stilte ut tegninger på Charlottenborg i 1874 og 1878, på Den Nordiske Industri-, Landbrugs- og Kunstudstilling i København i 1888, og på Rådhusudstillingen 1901.
Blichfeldt ble gift den 12. oktober 1908 i København med Sidse Dorthea Sophie Caroline Saabye (1872–1935), datter av skomakermester Palle Saabye og Karen Thomasen. Blichfeldt døde i 1908 og ble urnebegravet på Bispebjerg Kirkegård. Han var ridder av Dannebrog.


== Utvalgte verker ==
Planlegging og oppførelse av Marmorkirkens omgivelser, København (1876-94, under ledelse av Ferdinand Meldahl, fredet)
73-77 Bredgade/18 Esplanaden, København (1884–86)
Hovedinngangen, Tivoli, København (1889–90)
Det Store Nordiske Telegraf-Selskab, Kongens Nytorv, København (1890–94)
Varehuset Messen, Købmagergade 42, København (1895, vinduer endret)
12-16 Halmtorvet, København (1897–98)


== Bilder ==

		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
«Emil Blichfeldt» i Weilbachs Kunstnerleksikon 1947 og 1994
«Emil Blichfeldt» i Salmonsens konversationsleksikon
(da) Emil Blichfeldt på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon


== Eksterne lenker ==
(en) Emil Blichfeldt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Trådsløyd

Trådsløyd er et håndverk der ståltråd (tidligere: jerntråd), i ulik tykkelse bøyes, bukkes, vris og surres sammen til ulike kjøkkenredskaper og annet husgeråd. Det eneste utstyret man trenger, er ståltråd og tenger. Begrepet «trådsløyd» brukes både om selve håndverket og om gjenstandene. I Sverige kalles det gjerne luffarslöjd, ettersom det ofte var loffere og andre som vandret langs veiene, som laget slike gjenstander og tilbød for salg. I Norge er slike arbeider, av samme årsak, også kalt tater- eller fantesløyd.I flere utviklingsland lages fortsatt en del redskaper og leketøy i trådsløyd, men i Vesten er trådsløyd blitt mer en hobby enn en levevei, etter at industrien har overtatt produksjonen av visper, knagger, kurver, kleshengere og andre metallprodukter som var typiske for håndverket. Det utgis lærebøker og holdes kurs og demonstrasjoner i trådsløyd, også nettbaserte, for å bevare kunnskapen om – og ferdigheten i – denne teknikken. Enkelte kunsthåndverkere lager objekter i trådsløyd, og kombinerer ofte metalltråden med porselens- og glassgjenstander. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ljungberg, Gert (2000). Luffarslöjd och andra trådarbeten (svensk). Stockholm: Ica bokförlag. ISBN 9153420632. 
Mellberg, Gerd (2004). Trådkonster : en bok om luffare, järntråd och trådslöjd (svensk). Vadstena: Auctores. ISBN 9197426903. 


== Eksterne lenker ==
«Luffarslöjd, luffartjack, trådslöjd» (Om trådsløyd på ifokus.se) (svensk)
Statsflyget

Statsflyget, eller mer hverdagslig Regeringsplanet, er en enhet på tre svenske militære transportfly med oppgave å transportere Sveriges høyeste sivile og militære ledelse samt kongefamilien.


== Organisasjon ==
Flyene tilhører Transport- och specialflygenheten under Skaraborgs flygflottilj (F 7), som opererer fra Bromma flygplats. Flyenheten opererer med to Tp 102 Gulfstream IV og én Gulfstream G550, det sistnevnte levert i 2011.
Flyene har plass til 12 passasjerer og en besetning på fire personer. Lengste flytid er cirka 8 timer.


== Prioritetsordning for bruk ==
statssjefen
Riksdagens talman
statsministeren
utenriksministeren
øvrige statsråder
överbefälhavaren
generaldirektøren i Försvarsmakten
andre personer i Riksdagens og en statlig myndighets ledelse i mån av tilgjengelighet


== Kilder ==
Statsflygsförordning (1999:1354)
Information från försvarsmakten om Tp 102, odaterad, läst 2014-08-10
Dagens Nyheter 12 maj 2014 om kostnaden för statsflyget