jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sparing

Sparing er at disponibel inntekt ikke blir brukt, altså å unnlate å bruke penger man har. Metoder for sparing kan være å sette penger i banken, i fond, obligasjoner eller å legge til side kontanter. Sparing gjelder ikke bare privatpersoner, men også bedrifter og det offentlige.


== Sparing i bank ==
I bank er en høyrentekonto en bankkonto beregnet på sparing. Den gir bedre avkastning (rente) enn en brukskonto eller lønnskonto. I Norge er Boligsparing for ungdom (BSU) en ordning som gir skattefordeler og der bankene vanligvis tilbyr gunstigere rentebetingelser enn de gjør for vanlige høyrente- og sparekonti. Inntil 1992 var sparing med skattefradrag en egen ordning i Norge. 


== Fondssparing ==
Fondssparing er en annen metode for å disponere inntekt på. Avhengig av hvilket fond man har, vil det som regel gi høyere avkastning enn en vanlig sparekonto i banken.


== Litteratur ==
Erling Steigum (1991). Sparing, konsum og investering: en innføring. [Bergen]: Norges Handelshøyskole.
Spion 13

Spion 13 er en norsk tegneserie i Texas-format som utkom mellom 1963 og 1990.  Tegneserien er et typisk krigsblad med handling fra den andre verdenskrig.  I motsetning til andre krigsblader hadde Spion 13 en gjennomgangsfigur, i praksis to; John Steel og David Doughty.  John Steel forekom i bladene de tre første årene før han ble erstattet av David Doughty, men serien beholdt det samme navnet hele tiden.  I mange blader ble David Doughty kalt for David Holden.
Det spesielle med Spion 13 var at han var en forkledningens mester.  Med enkle midler kunne han forandre utseende til å ligne nesten hvem som helst, normalt tyske offiserer.
I likhet med andre tegneserier som ble utgitt i samme sjanger på denne tiden, var alle historiene pro de allierte, mens enten Tyskland eller Japan var fienden.  Sammenlignbare krigsblader fra samme periode var Seriemagasinet, Kampserien, På Vingene og Commandoes.  


== Utgivelsene ==
Det utkom i alt 245 blader.  De første 12 årene (1963 – 1975) kom de månedlig, i 1976 kom det 10 og fra 1977 kom det 6 årlige utgivelser.  Utgivelsene stoppet med nr. 1 i 1990.  Historier om Spion 13 er også trykket to ganger i Seriemagasinet og en gang i Commandoes.


== Utgiveren ==
Det var SE-bladene (Stabenfeldt forlag) i Stavanger som sto for utgivelsen.  Seriene ble produsert av det engelske forlaget Fleetway.


== Kilder ==
http://bladblogg.blogspot.no/2013/05/historien-om-spion-13-i-norge.html


== Litteratur ==
Knut Eide og Stig Kjelling: Norsk Tegneserieindex 2001
Tarald Lima, Ole Gjesdal og Torfinn Jåsund: Norske Tegneseriekatalog (NTK Forlag AS 2013)
Ernst Sprockhoff

Ernst Sprockhoff (født 6. august 1892 i Berlin, død 1. oktober 1967 i Kiel) var en tysk arkeolog og offiser tilknyttet SA. Han var stasjonert i Norge under delere av andre verdenskrig. 
Sprockhoff var opprinnelig lærer, men han studerte samtidig arkeologi og eldre historie. I 1924 ble han utdannet arkeolog ved Universitetet i Königsberg. Fram til 1926 var han ansatt ved distriktsmuseet i Hannover, deretter ved det Romersk-Germanske Sentralmuseet i Mainz fram til 1935. Fra 1935 til 1945 var han direktør for Den romersk-germanske kommisjon. I 1947 ble han professor i arkeologi og tidlig historie ved Universitetet i Kiel, en stilling han hadde til han gikk av med pensjon i 1958.
Han ble medlem i SA på starten av 1930-tallet og i NSDAP i 1937.
Under annen verdenskrig gjorde Sprockhoff tjeneste for Ahnenerbe med grad av hauptmann. Da Herbert Jankuhn ble beordret til Østfronten i 1941, kom Sprockhoff til Norge for å overta ansvaret for arkeologiske utgravninger i forbindelse med militære utbygginger. Han ledet flere større utgravninger, særlig på Sørvestlandet, der det ble bygget flere større festningsanlegg. I forbindelse med disse var det Sprockhoff som tok seg av dokumentasjon og funn fra førhistoriske kulturminner som gikk tapt ved utbyggingen. Han sørget også for at gjenstander og dokumentasjonsmateriale ble overlevert til de arkeologiske museene.


== Referanser ==
Sengrui

Sengrui (僧睿; født 371, død 438) var en buddhistisk munk og lærd.
Han ble født i det som nå er Henan. Han ble munk som 18-åring, og reiste rundt til han var 24 år, og møtte blant andre Dao An. Han endte opp i Chang'an, der han tok del i Kumarajivas oversettelsesprosjekt av buddhistiske skrifter til kinesisk. Han regnes som Kumarajivas hoveddisippel.
Oderfronten

Oderfronten var den delen av østfronten som i januar–april 1945 fulgte elven Oder. 
Under den enorme Wisla-Oder-offensiven nådde sovjeterne Oder sørøst for Breslau (dagens Wrocław) 23. januar, og ved Küstrin rett øst for Berlin den 30. Deretter var Oderfronten mellom Schwedt og Frankfrurt an der Oder tyskerne siste forsvarslinje øst for hovedstaden. Lenger sør ble Oderfronten gjennombrutt tidlig i februar, men ved Küstrin tok sovjeterne en pause (selv om de klarte å erobre denne byen i mars). 
Forsyningslinjene var blitt svært lange, og omslag til mildvær sinket både hæravdelingene og forsyningskolonnene. Den tyske motstanden på andre frontavsnitt var også blitt hardere, og vårflommen gjorde Oder til en betydelig hindring. 
Da sovjeterne 16. april satte en ny storoffensiv, som innledet Slaget om Berlin, fulgte østfronten omtrent den senere Oder-Neisse-linjen. Tyskernes forsvar var dyktig ledet, men sovjeterne var knusende overlegne og brøt gjennom etter 3-4 dager. Mellom Stettin og Schwedt, hvor sovjeterne satte inn angrepet 20. april, holdt tyskerne Oderfronten til de den 26. måtte trekke seg vestover.
Hansreia

Hansreia er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned. Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor, kraftig, metallglinsende skarabide. Hodet er bredt skovlformet med to korte tenner på forkanten. Pronotums sidekant har en vinkel midt på, oversiden er skinnende grønnlig metallisk. Dekkvingene er nærmest halvkuleformede, tett og fint punktert og derfor ganske matte, med markerte lengdefurer. Leggene på forbeina har glatt ytterkant bortsett fra i spissen der det sitter tre korte tenner.


== Levevis ==
Arten lever i tropisk regnskog, men også i andre naturlige skogtyper og sekundærskog.


== Utbredelse ==
Arten er vidt utbredt i tropiske deler av Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
Stammen Deltochilini Lacordaire, 1856
Slekten Hansreia Halftter & Martínez, 1977
Hansreia affinis (Fabricius, 1801)


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Hansreia i Encyclopedia of Life 
(en) Hansreia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Hansreia hos NCBI 
Hansreia affinis – detaljert informasjon på Wikispecies
ANO 2011

ANO 2011 (tsjekkisk: Politické hnutí ANO 2011) er et politisk parti i Tsjekkia, stiftet 2011. Ordet «ano» betyr «ja» på tsjekkisk og står samtidig for akce nespokojených občanů eller aksjonen av protesterende borgere. Sentralt ved etableringen av partiet var forretningsmannen Andrej Babiš. Ved parlamentsvalget i Tsjekkia 2013 ble partiet det nest største. ANO 2011 undertegnet en koalisjonsavtale med det sosialdemokratiske ČSSD og det kristeligdemokratiske KDU-ČSL. ANO fikk seks medlemmer av regjeringen. Partiets linje er beskrevet som mot det etablerte system.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(cs) Offisielt nettsted 
(en) ANO – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hammondantus

Hammondantus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned. Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==


== Utbredelse ==
Arten er beskrevet fra Namibia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
Stammen Deltochilini Lacordaire, 1856
Slekten Hammondantus Cambefort, 1978
Hammondantus psammophilus Cambefort, 1978


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Hammondantus i Encyclopedia of Life 
(en) Hammondantus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Hammondantus hos NCBI 
Hammondantus – detaljert informasjon på Wikispecies
Caeconthobium

Caeconthobium er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned. Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==


== Utbredelse ==
Arten er endemisk for Ny-Caledonia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
Stammen Deltochilini Lacordaire, 1856
Slekten Caeconthobium Paulian, 1984
Caeconthobium parvulum Paulian, 1984


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Caeconthobium i Encyclopedia of Life 
(en) Caeconthobium i Global Biodiversity Information Facility 
Caeconthobium – detaljert informasjon på Wikispecies
Oficanthon

Oficanthon er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned. Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på Ny-Guinea.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
Stammen Deltochilini Lacordaire, 1856
Slekten Oficanthon Paulian, 1985
Oficanthon mirabilis Paulian, 1985


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Oficanthon i Encyclopedia of Life 
(en) Oficanthon i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Oficanthon hos NCBI 
Oficanthon – detaljert informasjon på Wikispecies
Penalus

Penalus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned. Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Papua Ny-Guinea.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
Stammen Deltochilini Lacordaire, 1856
Slekten Penalus Paulian, 1985
Penalus waui Paulian, 1985


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Penalus i Encyclopedia of Life 
(en) Penalus i Global Biodiversity Information Facility 
Penalus waui – detaljert informasjon på Wikispecies
Paraphacosomoides

Paraphacosomoides er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned. Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utbredelse ==
Arten er beskrevet fra Papua Ny-Guinea.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
Stammen Deltochilini Lacordaire, 1856
Slekten Paraphacosomoides Balthasar, 1968
Paraphacosomoides curvipes (Balthasar, 1966)


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Paraphacosomoides i Encyclopedia of Life 
(en) Paraphacosomoides i Global Biodiversity Information Facility 
Paraphacosomoides curvipes – detaljert informasjon på Wikispecies
Baloghonthobium

Baloghonthobium er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned. Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==


== Utbredelse ==
Arten er endemisk for Ny-Caledonia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
Stammen Deltochilini Lacordaire, 1856
Slekten Baloghonthobium Paulian, 1986
Baloghonthobium monommoides Paulian, 1986


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Baloghonthobium i Encyclopedia of Life 
(en) Baloghonthobium i Global Biodiversity Information Facility 
Baloghonthobium – detaljert informasjon på Wikispecies
Miro Cerars parti

Miro Cerars parti (slovensk: Stranka modernega centra, SMC) er et slovensk politisk parti stiftet 2014. SMC regnes som et sentrum-venstre parti. 
Jusprofessoren Miro Cerar kunngjorde i mai 2014 at han ville gå inn i politikken da den sittende statsminister Alenka Bratušek søkte om avskjed etter å ha tapt ledervalget i eget parti. Han grunnla i juni samme år partiet Stranka Mira Cerarja (SMC) (Cerars parti).SMC gjorde 13. juli 2014, bare seks uker etter grunnleggelsen, et meget godt parlamentsvalg og oppnådde ca. 34,8 % av stemmene. Partiet ble parlamentets største med 36 av 90 plasser. Nasjonalforsamlingen valgte 25. august 2014 Miro Cerar med 51 av 90 stemmer som ny statsminister med oppdrag å fremsette forslag til regjering. Regjeringen Cerar tiltrådte 18. september 2014, med grunnlag i en koalisjon med pensjonistpartiet og sosialdemokratene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Når rosene blomstrer i mormors hage

Når rosene blomstrer i mormors hage er en gammel norsk slager. Tekst og melodi er skrevet av Kolbjørn Ofstad.


== Innspillinger ==
Sissel Kyrkjebø har sunget denne sangen i radioprogrammet Noteloftet på 80-tallet. Denne innspillingen finnes på dobbeltalbumet De beste (2006).


== Kilder ==
sissel.net
Globularia bisnagarica

Globularia bisnagarica er en kuleblom-art.
Den er en lav til middels høy, flerårig urt. Bladene er eviggrønne, og planten danner tuer med opprette blomsterstengler. De nedre bladene er ovale til skjeformede og danner en rosett, mens bladene langs stilken er lansettformede og sitter spredt. Blomsterhodene er blå. Arten vokser i eng, steinete steder og åpen skog, ofte på kalkgrunn. Den finnes opp til 1650 moh, og er utbredt i Mellom- og Sør-Europa. Nordgrensen er i Nord-Frankrike, Belgia og Sør-Tyskland.
Flere andre vitenskapelige navn brukes om denne arten. De vanligste er Globularia punctata, Globularia willkommii og Globularia vulgaris ssp. willkommii.  


== Litteratur ==
C. Grey-Wilson og M. Blamey; norsk utgave T. Faarlund og P. Sunding (1992). Teknologisk Forlags store illustrerte flora for Norge og Nord-Europa. Teknologisk Forlag. s. 374–375. ISBN 82-512-0355-4.  [som Globularia punctata]


== Eksterne lenker ==
(en) Globularia bisnagarica i Encyclopedia of Life 
(en) Globularia bisnagarica i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Globularia bisnagarica hos NCBI 
(en) Globularia bisnagarica hos The International Plant Names Index 
(en) Globularia bisnagarica hos Tropicos 
(en) Kategori:Globularia punctata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Globularia punctata – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Globularia punctata – detaljert informasjon på Wikispecies
Tanzanolus

Tanzanolus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned. Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Tanzania.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
Stammen Deltochilini Lacordaire, 1856
Slekten Tanzanolus Scholtz & Howden, 1987
Tanzanolus leleupi (Balthasar, 1960)


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Tanzanolus i Encyclopedia of Life 
(en) Tanzanolus i Global Biodiversity Information Facility 
Tanzanolus leleupi – detaljert informasjon på Wikispecies
Endroedyolus

Endroedyolus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned. Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En ganske liten skarabide.


== Levevis ==
Arten lever i skog som ligger 1000-1100 meter over havet og har en årsnedbør på rundt 1000 millimeter, noe som er relativt fuktig for området.


== Utbredelse ==
Denne sjeldne og truede arten er bare kjent fra to fjell i provinsen Eastern Cape i Sør-Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
Stammen Deltochilini Lacordaire, 1856
Slekten Endroedyolus Scholtz & Howden, 1987
Endroedyolus paradoxus Scholtz & Howden, 1987


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Endroedyolus i Encyclopedia of Life 
(en) Endroedyolus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Endroedyolus hos NCBI 
Endroedyolus paradoxus – detaljert informasjon på Wikispecies
Globularia repens

Globularia repens er en kuleblom-art.
Den er en lav urt. Bladene danner en rosett, og blomsterstilken er kort. Blomsterhodene er blå og små, 1–1,5 cm brede. Arten vokser i urer og på steinete steder i en høyde på 1000–2100 moh. Den er utbredt i De kantabriske fjell, Pyreneene og sørvest i Alpene.


== Litteratur ==
L. Carles og L. Thébault (2010). Guide de la flore des Alpes-Maritimes: du Mercantour à la Méditerranée. Gilleta•nice-matin. s. 272. ISBN 978-2-915606-74-4. 
«Globularia repens». Flora iberica (PDF) (spansk). XIV. Madrid: RJB/CSIC. s. 9–11. 


== Eksterne lenker ==
(en) Globularia repens i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Globularia repens hos NCBI 
(en) Globularia repens hos The International Plant Names Index 
(en) Globularia repens hos Tropicos 
(en) Kategori:Globularia repens – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Globularia repens – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Globularia repens – detaljert informasjon på Wikispecies
Falsignambia

Falsignambia er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned. Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==


== Utbredelse ==
Arten er endemisk for Ny-Caledonia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
Stammen Deltochilini Lacordaire, 1856
Slekten Falsignambia Paulian, 1987
Falsignambia grandis Paulian, 1987


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Falsignambia i Encyclopedia of Life 
(en) Falsignambia i Global Biodiversity Information Facility 
Falsignambia – detaljert informasjon på Wikispecies
Holvik skole

Holvik skole (Holvik skule) er en 1-7-skole (barneskole) på Holvik i Kinn kommune. Skolen ble etablert i 1917. Det nåværende skolebygget gjennomgikk en renovering i 2003, med nye klasserom for 1.-4. klasse, samt nye lokaler for SFO og personalavdeling.
Skolen har rundt 60 elever fra Holvik og nabobygda Vågsvåg. Skolen har 6 pedagoger og 3 assistenter i tillegg til en mindre administrasjon. Skolen er 4-delt og organisert i to team: 1.-4. og 5.-7. trinn.
Kommunestyret har ved flere anledninger prøvd å legge ned grendaskolen, men press og aksjoner fra bygdefolket har ført frem.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Globularia alypum

Globularia alypum er en kuleblom-art.
Den er en eviggrønn, sterkt forgrenet busk og blir opptil én meter høy. Bladene er lansettformede, sylspisse og læraktige. De små, blå blomstene sitter i runde, 1–2,5 cm brede hoder og dufter godt. Arten vokser på tørre steder, i maquis og på klipper. I Nord-Afrika er det vanlig i busksjiktet i skoger av aleppofuru og sandaraksypress. Den er utbredt i det meste av middelhavsområdet, men mangler på Kypros.


== Kilder ==
O. Polunin og A. Huxley, norsk utgave P. Sunding (1978). Middelhavsflora. NKI-Forlaget. s. 166. ISBN 82-562-0490-7. 
M. Blamey og C. Grey-Wilson (2004). Wild Flowers of the Mediterranean (2 utg.). London: A & C Black. s. 418. ISBN 0-7136-7015-0. 
Mediterranean Woodlands and Forests in Northern Africa – Terrestrial Ecoregions, World Wildlife Fund. Besøkt 31. oktober 2014.


== Eksterne lenker ==
(en) Globularia alypum i Encyclopedia of Life 
(en) Globularia alypum i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Globularia alypum hos NCBI 
(en) Globularia alypum hos The International Plant Names Index 
(en) Globularia alypum hos Tropicos 
(en) Kategori:Globularia alypum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Globularia alypum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Globularia alypum – detaljert informasjon på Wikispecies
Gunhilds gate (Oslo)

Gunhilds gate er en gate på Tøyen i bydel Gamle Oslo. Den går fra Borggata til Magnus' gate.
Gaten het tidligere Eysteins gate, men ble i 1952 oppkalt etter dronning Gunhild, som var gift med Eirik Blodøks. Gaten fikk gatetun i 1999.Bebyggelsen består av bygårder, men ingen av dem har adresse knyttet til denne gaten.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Gunhilds gate». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 224. ISBN 978-82-573-1760-7.
Gruegata (Oslo)

Gruegata (15-23, 18-22) er en gate på Tøyen i bydel Gamle Oslo. Den går som blindvei nordvestover fra Sigurds gate og ender i en snuplass.
Før byutvidelsen i 1878 lå denne gaten i Aker kommune og het Nygaden. I 1879 fikk den navn etter Grueløkka, som har navn etter Ole Grue (1782–1861).
Bebyggelsen består av bygårder.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Gruegata». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 216. ISBN 978-82-573-1760-7. 
Arild Svensgam (1999). «Gruegata». De er døde - men lever fortsatt i Oslo! Gateskiltene i Oslo oppkalt etter avdøde personer (2. utg.). Oslo: Galehuset forlag. s. 81. ISBN 82-992894-2-4.  [Versjon på Bokhylla.no, tilgjengelig for norske IP-adresser]


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (G)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Vikengata (Oslo)

Vikengata (2-4; ingen oddetallsadresser) er en gate i Gamlebyen i bydel Gamle Oslo. Den går som blindvei nordover fra Schweigaards gate. (Agdergata går østover herfra som uskiltet gangvei.)
Gaten fikk navn i 1896 etter det tradisjonelle navnet på Oslofjordområdet.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Vikengata». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 620. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (V)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Genomisk preging

Genomisk preging (genomisk imprinting) er et epigenetisk fenomen der et gen vil uttrykkes ulikt avhengig av hvilken forelder allelet er arvet fra. Slike arveprosesser er uavhengige av klassisk mendelsk nedarving. Mekanismen består i at genet skrus av i eggcelle eller sædcelle ved metylering før befruktning, og at genet forblir avskrudd gjennom celledelingene etter befruktning. Siden allelet fra den ene forelderen dermed ikke gir noe genprodukt, vil kun allelet fra den andre forelderen bli uttrykt.
Genomisk preging er påvist hos planter, sopp og dyr. Hos menneske kan avvikende uttrykk av pregete gener gi opphav til en rekke sjeldne genetiske sykdommer, f.eks. Beckwith–Wiedemann syndrom, Silver–Russell syndrom, Angelman syndrom, Prader–Willi syndrom og Turners syndrom


== Referanser ==