jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Deir Mar Musa al-Habashi

Mar Musa eller Deir Mar Musa al-Habashi  (gammelsyrisk: ܕܝܪܐ ܪܡܪܝ ܡܘܫܐ ܟܘܫܝܐ, deiro d-mor mūše kūšoyo; arabisk: دير مار موسى الحبشي‎ / ALA-LC: dayr mār Mūsá al-Ḥabashī, som betyr St. Moses abyssineren-klosteret er et kloster av den syrisk-katolske kirke, nær byen Nabk,om lag 80 km (50 mi) nord for Damaskus, på et østlig utspring av Antilibanon-fjellene. Hovedkirken i anlegget har dyrebare fresker som er datert til 1000- og 1100-tallet.


== Arkeologi ==
En eldgammel bygning, steinsirkler og graver er blitt oppdaget nær klosteret i 2009 av arkeologen Robert Mason fra Royal Ontario Museum. Mason mente at ruinene kunne være fra ca 8.000 år f.Kr. og sannsynligvis ble konstruert i neolittisk tid (som Qaraoun-kulturen i Antilibanon). Krig har foreløpig (2014) hindret videre utforskning.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Deir Mar Musa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Nettside for Deir Mar Musa al-Habashi
Pictures of Deir Mar Musa (scroll to bottom)
Hordaland Skøytekrets

Hordaland Skøytekrets (tidligere Vestlandske Skøytekrets) er en særkrets som fungerer som et bindeledd for idrettene som sorterer under Norges Skøyteforbund (hurtigløp på skøyter, kunstløp, rulleskøyter, kortbaneløp og roller derby) i Hordaland. I Hordaland er det hurtigløp på skøyter som er den dominerende idretten, men det er også stor aktivitet innen kunstløp, rulleskøyter og roller derby.
Rogaland Skøytekrets ble skilt ut fra Vestlandske Skøytekrets i 1971. 
I 1986 ble Vestlandske Skøytekrets delt i Hordaland Skøytekrets og Sogn og Fjordane Skeisekrins.Hordaland Skøytekrets er ansvarlig for at det arrangeres kretsmesterskap på hurtigløp på skøyter og i kunstløp. En av medlemsklubbene er teknisk arrangør.
Hordaland Skøytekrets deler årlig ut stipend til unge utøvere i skøytekretsen.

Andre arrangementSkøytekretsting


== Medlemsklubber ==


== Styresammensetning i Hordaland Skøytekrets ==
For perioden 2019-21 består styret i HSK av følgende:

Martin Halvorsen (Styreleder)
Anita Pryme Hystad (Nestleder)
Petter Bentsen (Kasserer)
Håvard Raddum (Sekretær)
Sissel Borgen (Styremedlem)
Siv Kristin Stakkestad (Styremedlem)
Arthur Farestveit (Varamedlem)
Pernille Schaathun Berge (Varamedlem)
Arnt-Inge Solvang (Varamedlem)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hordaland Skøytekrets på Facebook
Hildeoc

Hildeoc (Ildeoc) var konge over langobardene i andre halvdel av det femte århundre. Han etterfulgte sin far, kong Lethu.Langobardene var et germansk folkeslag som var på vandring sørover og østover i Europa tidlig i folkevandringstiden. De nevnes allerede hos den romerske historikeren Tacitus i hans bok Germania fra 98 e. Kr. og de ble av ham betegnet som dyktige krigere.Hovedkilden til langobardenes historie, Historia Langobardum av Paulus Diaconus (fra ca 790), er svært sparsom på opplysninger om Hildeoc. Hans far Lethu skal ha regjert i førti år som langobardenes tredje konge og Hildeoc overtok etter ham. Innsettelsen av Hildeoc markerer innføringen av de letingiske dynastis arverett til tronen hos langobardene. Det letingiske dynasti er oppkalt etter Hildeocs far Lethu. Etter hans død ble kongemakten overlatt til Gudeoc.
I Hildeocs regjeringstid var langobardene bosatt i den romerske provinsen Noricum etter at de tidligere hadde beseiret hunerne i dette området. Siste halvdel av 400-tallet, da Hildeoc levde, var preget av stor uro etter hunernes nederlag og Attilas fall i 453, og kampene mellom herulerne i Italia under ledelse av Odovakar og rugierne med deres konge Feletheus.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Origo Gentis Langobardum, engelsk og latinsk tekst
Paulus Diaconus, Historia Langobardum, engelsk tekst
Ingunn Dybendal

Ingunn Dybendal (født 15. juli 1986) er en norsk illustratør. Hun har utdannelse i illustrasjon fra University College Falmouth i Falmouth helt sørvest i England der hun var ferdig i 2009. Hun har siden arbeidet i Oslo, fra 2013 i illustratørfellesskapet «Illustratørene». Hun har blant annet tegnet til artikler i tidsskriftene Aftenposten K, ENO Music magazine, NATT&DAG og Vinduet. 
Ingunn Dybendal lager særlig dekorative tegninger med naivistiske figurer og grafiske flater og mønstre i dempet fargepalett.


== Eksterne lenker ==
Egenpresentasjon på tumblr.com
Bildeeksempler
Jack Griffiths

John «Jack» Griffiths (født 15. september 1908 i Fenton, død 1. januar 1975) var en engelsk fotballspiller. Griffiths, som var venstreback, spilte profesjonell fotball for Wolverhampton Wanderers, Bolton Wanderers og Manchester United. Griffiths rykket opp til øverste nivå i engelsk fotball tre ganger: en gang med Wolverhampton Wanderers og to ganger med Manchester United. Griffiths' karriere som profesjonell spiller endte ved utbruddet av andre verdenskrig.


== Meritter ==


=== Wolverhampton Wanderers ===
Football League Second Division: 1931/32


=== Manchester United ===
Football League Second Division: 1935/36


== Referanser ==


== Litteratur ==
Biddiscombe, Ross; Curry, Patrick; Hayden, Jonathan (2011). The Official Encyclopedia of Manchester United (engelsk). London: Simon & Schuster UK. ISBN 978-1-84737-918-4. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Iain McCartney (2013). The official Manchester United Players' A–Z (engelsk). London: Simon & Schuster. ISBN 978-1-47112-846-2. 


== Eksterne lenker ==
«Jack Griffiths», spillerstatistikk fra StretfordEnd.co.uk (en)
Zita Szucsánszki

Zita Szucsánszki (født 22. mai 1987 i Budapest) er en ungarsk håndballspiller. Hun spiller på Ungarns landslag og for den ungarske klubben Ferencváros.Szucsánszki ble i 2011 stemt frem som årets håndballspiller i Ungarn.


== Karriere ==


=== Klubb ===
Szucsánszki begynte med håndball som 13-åring i den lokale klubben Budapest Postás, men meldte i 2002 overgang til Budapest Spartacus hvor hun også fikk sin seniordebut. Szucsánszki signerte i 2005 under for storklubben Ferencváros, som hun ble ungarsk seriemester med i 2007 og har i europeisk sammenheng vunnet Cupvinnercupen med to ganger, i 2011 og 2012, samt EHF-cupen i 2006.


=== Landslag ===
Szucsánszki fikk sin debut for det ungarske kvinnelandslaget i en kamp 4. november 2006 mot Slovakia, og har siden representert Ungarn i tre verdensmesterskap (2007, 2009, 2013) og tre europamesterskap (2008, 2010, 2012).


== Meritter ==


=== Klubb ===


==== Ferencváros ====
Nemzeti Bajnokság I:
Seriegull 2007
Seriesølv 2006, 2009, 2012
Seriebronse 2008, 2011
Magyar Kupa:
Cupfinalist 2007, 2010
EHF-cupen:
Vinner 2006
Cupvinnercupen:
Vinner 2011, 2012
Semifinalist 2007


=== Landslaget ===
Håndball-EM for kvinner
Bronsemedaljør 2012


=== Individuelt ===
Årets håndballspiller i Ungarn: 2011


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Zita Szucsánszki – Olympedia 
(en) Zita Szucsánszki – Det europeiske håndballforbundet (EHF)
Frank McPherson

Francis Comber «Frank» McPherson (født 14. mai 1901 i Barrow-in-Furness, død 5. mars 1953) var en engelsk fotballspiller. McPherson, som var spiss, startet sin profesjonelle karriere i skotske Partick Thistle, før han tilbragte nesten tjue år i The Football League som spiller i Chesterfield Municipal, Barrow, Manchester United, Watford og Reading.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Biddiscombe, Ross; Curry, Patrick; Hayden, Jonathan (2011). The Official Encyclopedia of Manchester United (engelsk). London: Simon & Schuster UK. ISBN 978-1-84737-918-4. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Iain McCartney (2013). The official Manchester United Players' A–Z (engelsk). London: Simon & Schuster. ISBN 978-1-47112-846-2. 


== Eksterne lenker ==
«Frank McPherson», spillerstatistikk fra StretfordEnd.co.uk (en)
Søren Espersen

Søren Espersen (født 20. juli 1953 i Svenstrup i Himmerland) er en dansk politiker (DF). Han har vært medlem av Folketinget siden 2005 og politisk nestformann i Dansk Folkeparti siden 2012.


== Familiebakgrunn og yrkesliv ==
Han vokste opp i Svenstrup i Himmerland som sønn av skoleinspektør og klokker Peder Christian Espersen og husmor Inger Lund. Hjemmet var preget av grundtvigianismen og interesse for sang og musikk.Etter studentereksamen ved Hasseris Gymnasium i Aalborg i 1973 og førstegangstjeneste i Søværnet studerte han teologi ved Københavns Universitet og journalistikk ved Danmarks Journalisthøjskole. Espersen var journalist i lokalavisen Dagbladet Ringsted i Ringsted i 1980, i tabloidavisen B.T. 1980–1988 og i ukebladet Billed-Bladet, som fokuserer på kongehuset, 1992–1996. Han var pressesjef i Dansk Folkeparti på Christiansborg 1997–2005.Søren Espersen er giftet seg i 1981 med engelske Yvette Kim Fay, som har vært reklametegner for Dansk Folkeparti. Mellom 1988 og 1992 var de bosatt i London, der Espersen arbeidet som frilansjournalist. Han har barn.


== Politisk arbeid ==
Espersen var medlem av Venstresocialisterne i Aalborg i 1960-årene, men meldte seg ut gymnastiden, fordi han var uenig i partiets kritikk av Israel. Espersen regnes stadig som en markant Israel-sympatisør i Folketinget.Han meldte seg inn i Fremskridtspartiet etter å ha flyttet tilbake fra London i 1992, etter sigende i skepsis til EU, innvandring og oppstandelsen rundt utgivelsen av Sataniske vers av Salman Rushdie. Han var nominert til Folketinget fra Præstø krets for Fremskridtspartiet 1992–1995 og kandidat til Europaparlamentet i 1994. I 1995 fulgte han blant andre Pia Kjærsgaard over i Dansk Folkeparti, der han ble ansatt som pressesjef og valgt til formann i København-avdelingen i 1997. Espersen har spilt en sentral rolle som partistrateg og rådgiver for Kjærsgaard.Han har vært valgt til Folketinget fra Sjællands storkrets siden 2015, og var valgt fra Københavns amtskrets 2005–2007 og Københavns omegns storkrets 2007–2015. Espersen er Dansk Folkepartis utenrikspolitiske ordfører. Han var medlem av Folketingets presidium 2007–2012 og medlem av Folketingets delegasjon til Nordisk råd 2005–2006. I 2012 overtok han den politiske nestformannsposten i partiet etter Peter Skaarup.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Offisielt nettsted 
(en) Søren Espersen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(da) Søren Espersen på Twitter 
(en) Søren Espersen hos Europarådets parlamentarikerforsamling 
(da) Søren Espersen hos Folketinget
Johan Ludvik Løvald

Johan Ludvik Løvald (født 14. mai 1943 i Brunlanes i Vestfold) er en norsk diplomat.Han er utdannet innen statsvitenskap, først med studier ved Universitetet i Oslo. Dernest tok han en doktorgrad (Ph.D.) ved Northwestern University i Evanston i Illinois, USA, på en avhandling om Forente nasjoner med tittel «Planning the future of ocean space : a case study of the United Nations Sea-bed Committee, 1968-1970».  I 1970 ble han tilsatt i Utenriksdepartementet og har blant annet vært ambassadør til Ottawa og ved Norges faste delegasjon til De forente nasjoner i New York. Han har også sittet i styret til International Peace Institute (IPI), der Terje Rød-Larsen var leder inntil oktober 2020.


== Posteringer ==
1973–1975 2. ambassadesekretær ved Norges ambassade i Beijing, Kina.
1977–1980 ambassadesekretær ved  Norges faste delegasjon til De forente nasjoner i New York
1985-1986 byråsjef/Nedrustningskontoret i UD.
1986–1989 ambassaderåd ved Norges delegasjon til NATO i Brussel, Belgia
1989–1991 underdirektør i UD.
1992–1993 avdelingsdirektør i UD.
1993–1996 ekspedisjonssjef i politisk avdeling i UD.
1996–2000 ambassadør ved Norges ambassade i Ottawa, Canada
2000–2003 assisterende utenriksråd i UD
2003–2008 ambassadør ved Norges faste delegasjon til De forente nasjoner i New York City.


== Referanser ==
The Race Is On (sang)

The Race Is On er en sang skrevet av Nicky Chinn og Mike Chapman som ble spilt inn og gitt ut på albumet If You Knew Suzi... med Suzi Quatro i 1978. Sangen ble også gitt ut på singel senere samme år. Singlenen kom på 28.-plass i Australia og 43.-plass i Storbritannia. Hun spilte den inn igjen i studio i 1996 og ga den ut på albumet What Goes Around - Greatest & Latest.
Stumblin’ In

«Stumblin' In» er en sang skrevet av Nicky Chinn og Mike Chapman som ble innspilt av Chris Norman og Suzi Quatro og gitt ut på Quatros album If You Knew Suzi... i 1978. Sangen ble også gitt ut på singel senere samme år. Singlenen kom på 2.-plass i Australia, 4.-plass i USA og 41.-plass i Storbritannia. Sangen ble Normanns eneste singel utenfor Smokie som kom inn på USAs Billboard Hot 100, og Quatros eneste topp 40-hit i USA. 
Quatro spilte den inn igjen i studio i 1996 og ga den ut på albumet What Goes Around - Greatest & Latest.
RSO

RSO var et plateselskap som ble grunnlagt av Robert Stigwood i 1973. RSO står for Robert Stigwood Organisation


== Artister ==
Bee Gees
Yvonne Elliman
Eric Clapton
Andy Gibb


== Filmumsikk ==
Fame
Sparkle
Star Wars Episode V: The Empire Strikes Back
Star Wars Episode VI: Return of the Jedi
Times Square
Grease
Saturday Night Fever
Don’t Change My Luck

Don't Change My Luck er en sang skrevet av Nicky Chinn og Mike Chapman som ble spilt inn og gitt ut på albumet If You Knew Suzi... med Suzi Quatro i 1978. Sangen ble også gitt ut på singel i 1979. Singelen kom på 72.-plass i Australia.
Jacqueline de Jong

Jacqueline de Jong (født 1939) er en nederlandsk maler, skulptør og redaktør for The Situationist Times. 
I 1959 besøkte hun London og ble venninne med den danske kunstneren Asger Jorn. Han var 45 år gammel, mens hun var 20. Hun ble medlem av den situasjonistiske internasjonale i 1960. Da Constant Nieuwenhuys ble ekskludert overtok hun ansvaret som den nederlandske fraksjonen.
Henie Onstad kunstsenter har flere av Jacqueline de Jong sine verk i sin samling.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jacqueline de Jong – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Australian Dictionary of Biography

Australian Dictionary of Biography (ADB eller AudB) er et nasjonalt samarbeidsforetak grunnlagt og vedlikeholdt av Australian National University (ANU) med formål om å produsere pålitelige biografiske artikler om eminente og nevneverdige personer i Australias historie.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
National Centre of Biography
Melanie Nolan and Christine Fernon (2013). The ADB’s Story. Canberra: ANU E-Press. ISBN 9781925021202. Arkivert fra originalen 29. oktober 2013. Besøkt 2. desember 2014.
Norges delegasjon til NATO

Norges delegasjon til NATO (NORDEL) er utenriksstasjon som ivaretar Norges interesser ved NATOs hovedkvarter i Brussel.
Delegasjonen ble etablert i 1950 i London og flyttet i 1952 til Paris, der det ble etablert en felles delegasjon til Organisasjonen for økonomisk samarbeid og utvikling (OECD) og NATO. Etter at man i 1966 flyttet det militære hovedkvarteret Supreme Headquarters Allied Powers Europe fra Paris til Mons i Belgia, ble den norske delegasjonen i 1967 flyttet til Brussel og NATOs hovedkvarter der.Delegasjonen ledes av den norske NATO-ambassadøren som også er Norges faste representant til Det nordatlantiske råd som møtes to ganger i uken til lunsj og uformelle samtaler. NORDEL ledes fra 2018 av ambassadør Øystein Bø og har et tyvetall medarbeidere med kontorer i NATO sitt hovedkvarter.
I Brussel ligger også Norges ambassade til Belgia og Norges delegasjon til EU som utgjør Norges største utenriksstasjon.


== Se også ==
Liste over norske NATO-ambassadører
Militærmisjonen i Brussel


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
http://www.norway-nato.org/
Indre Fiskelausvatnet

Indre Fiskelausvatnet er en innsjø mellom Aursfjorden og Storsteinnes i Balsfjord kommune i Troms og Finnmark. Det ligger 161 meter over havet og har et areal på 2,64 km². Vatnet har utløp mot vest gjennom den rundt 700 meter lange Storelva, som renner ned til Ytre Fiskelausvatnet. Fra Ytre Fiskelauvatnet renner Lakselva videre vestover til Aursfjorden.


== Referanser ==
Deltasenteret

Deltasenteret (av: Deltagelse og tilgjengelighet for alle) var statens kompetansesenter for deltakelse og tilgjengelighet for mennesker med nedsatt funksjonsevne, etablert i 1996. 
Senteret ble først etablert som et prosjekt under Rikstrygdeverket. Fra 2001 var senteret organisert som et statlig kompetansesenter under Sosial- og helsedepartementet, og i 2002 kom Deltasenteret inn i det nyetablerte Sosial- og helsedirektoratet. Fra 2010 ble senteret flyttet til Barne-, ungdoms- og familiedirektoratet (Bufdir), som en egen seksjon. Ved en omorganisering av Bufdir i 2018 ble Deltasenteret helt integrert i direktoratet som Seksjon for likestilling og universell utforming, og med det avviklet som et eget senter. 
Deltasenterets hovedmålsetning var å bidra til at personer med nedsatt funksjonsevne kunne ta del i samfunnet på linje med andre. Senterets visjon var Deltakelse og tilgjengelighet for alle. Deltasenteret skulle gjennom sitt arbeid bidra til regjeringens målsettinger på området.  


== Se også ==
Barne-, ungdoms- og familiedirektoratet (Bufdir)
Likestillings- og diskrimineringsloven
Universell utforming


== Eksterne lenker ==
NOU 2009:14 – Et helhetlig diskrimineringsvern
NOU 2010:5 – Aktiv deltakelse, likeverd og inkludering
Erna Mørch

Erna Mørch (senere gift Ramsbacher) er en norsk musikk- og plateartist som gjorde seg bemerket med et par singelutgivelser på 1960-tallet. Hun gjorde i tiden etter dette en viss karrière i Østerrike og Norge.
I Norge opptrådte hun mye sammen med Tønsberg Swing & Jazz Group.


== Diskografi ==
Singel: «Send ingen røde roser» / «Nino», 1964 - Triola (Arne Bendiksen)
Singel: «En norsk soldat» / «Mamutschka», 1966 - Triola


== Kilder ==
45-sleeves.com*«Triola». Arkivert fra originalen 15. mars 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) Erna Mørch på Discogs 
Erna Mørch på Facebook
Helge Sønneland

Helge Mossige Sønneland (født 18. april 1943 i Stavanger) var en norsk embetsmann og departementsråd i Kulturdepartementet.
Sønneland var elev ved Kongsgård skole i Stavanger.Han er utdannet cand.jur. og ble ansatt i Kirke- og undervisningsdepartementet i 1976, og fra 1982 i Kulturdepartementet.Han var underdirektør i årene 1978 til 1991, avbrutt av årene 1982 til 1984 da han var prosjektleder ved Nordisk ministerråds sekretariat i København og arbeidet med  for Nordsat-saken.I årene 1991 til 20o0 var han ekspedisjonssjef i Medieavdelingen i Kulturdepartementet. Han ble deretter departementsråd i samme departement, som året etter fikk navnet Kultur- og kirkedepartementet. Han gikk av som departementsråd i 2007, da det skulle være et anstrengt forhold mellom ham og Trond Giske som på denne tiden var statsråd, som ble kjent i forbindelse med en episode i forbindelse med Giskes 40 årsdag.Fra 2007 ble han spesialråd ved Norges delegasjon til Den europeiske union i Brussel med oppgaver knyttet til opphavsrett, medier og kultur fram til han gikk av med pensjon i utgangen av 2012. Han har imidlertid etter at han ble pensjonist fortsatt å arbeide for EU-delegasjonen og er særlig kjent for sin kompetanse innen opphavsrett.Han har også arbeidet som vitenskapelig rådgiver ved Institutt for privatrett ved det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo.


== Referanser ==
Thomas Ford

Thomas Ford (ca. 1580 – 1648) var en engelsk komponist, luttenist, gambist og poet. 


== Liv og musikk ==
Thomas Ford var musiker ved hoffet til prins Henry Frederick Stuart fra 1610 til 1612, og hos kong Karl I fra 1617 fram til den engelske borgerkrigen i 1642. I likhet med John Dowland var Ford en av de betydeligste engelske komponistene i generasjonen før Henry Lawes. Ford er gravlagt i St. Margaret's Church i Westminster.
Ford skrev tre- til seksstemmige hymner, fire kanons til kirkelige tekster, 35 partsongs (flerstemmige homofone sanger), seks femstemmige fantasias og gambemusikk. Den todelte Musicke of Sundrie Kindes (London 1607) regnes som hans mest betydelige verk. Første del, Aries for 4 voices to the Lute, Orphorion, or Basse-viol, with a Dialogue for two Voices består av airs for lutt, den andre delen for gambeconsorts inneholder dansesatser som Pavens, Galiards, Almaines, Toies, Jigges, Thumpes, and such like, der betegningen «Thump» betyr pizzicato med venstre hånd. Mange av air-stykkene er trykt i to versjoner, den ene var for én til flere sangstemmer med luttakkompagnement, den andre i firstemmig sats. Noen av Fords geistlige verk som kom på trykk i 1614 og 1620 er med generalbass. Generalbassen var allerede vanlig i kontinental barokkmusikk, men i England ble den vanlig først langt seinere.


== Verk ==
David Greer (red.): Musicke of Sundrie Kindes. Opptrykk. London: Brian Jordan 1978. ISBN 0-85417-554-7


== Referanser ==


== Litteratur ==
Leslie Stephen: Thomas Ford i  Dictionary of National Biography 19. London: Smith, Elder & Co.  (Wikisource)
Thomas Ford i 1911 Encyclopædia Britannica (Wikisource)


== Eksterne lenker ==
(en) Thomas Ford på Discogs 
(en) Thomas Ford på MusicBrainz 
(en) Thomas Ford på Songkick 

(en) Fritt tilgjengelige noter av Thomas Ford i Choral Public Domain Library (ChoralWiki)
(en) Fritt tilgjengelige noter av Thomas Ford i International Music Score Library Project
Christiansenhuset

Christiansenhuset, Strandgaten 219 i Haugesund, ble oppført i empirestil av skipsreder og forretningsmann Ole Michael Christiansen i 1842–43 og har vært patrisiervilla for Haugesunds borgerskap i flere tiår.Hovedbygningen ble oppført i en periode der sildefisket ga grunnlag for vekst i innbyggertall og næring. Det er tegnet av Hartvig Sverdrup Eckhoff.
Christiansenhuset var i familiens eie frem til 1972 da Haugesund kommune kjøpte eiendommen for å bevare den som ett kulturhistorisk minne.. Kommunen benyttet huset til ulike aktiviteter frem til 2004. Da ble huset solgt til private som gradvis har restaurert huset og bruker det som bolighus. Siden 2012 har huset vært eid av Erling og Helge Ytterøy L'orange.Christiansenhuset ble endelig fredet av Riksantikvaren oktober 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om fredningen av Christiansenhuset på Riksantikvarens nettsider
«Christiansenhuset». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Henning Bødtker

Henning Bremer Bødtker (født 14. august 1891 i Svelvik, død 19. november 1975) var en norsk høyesterettsadvokat. Han var formann i hovedstyret for Den norske sagførerforening fra 1940 til han ble avsatt og fengslet av okkupasjonsmakten i 1941 - og videre fra 1945 til 1947 - og regjeringsadvokat fra 1945 til 1962.
Bødtker tok examen artium i 1909 og juridisk embetseksamen i 1913. Han var dommerfullmektig 1914-1916 og advokatfullmektig 1916-1918 og fikk bevilling som advokat i 1919. I 1916 var han formann i Studentersamfunnet. Fra 1919 til han ble utnevnt til regjeringsadvokat i 1945 drev han sin egen advokatforretning i Oslo.
Bødtker var sekretær for Den norske sagførerforening (nå Den norske advokatforening) fra 1929 til 1937 og medlem av foreningens hovedstyre fra 1938. Han var styreformann i Fellesbanken i 1947-1964, formann for Nortraship-oppgjøret i 1944-1946, formann for oppgjørskommisjonen angående hvalfangerflåten i 1946-1947 og revisor for Den norske nobelkomité i 1946-1972. Han var også formann for Foreningen Nordens norske hovedstyre i 1950-1956 og formann i styret for Norsk kulelager AS og Norsk Trelleborg Gummi AS.


== Utmerkelser ==
Bødtker ble i 1955 utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden. Han mottok også Kongens fortjenstmedalje i gull og ble utnevnt til kommandør av Dannebrogordenen, Finlands hvite roses orden og den svenske Nordstjerneordenen.


== Bibliografi ==
Den norske sagførerforenings 25års beretning, 1922
Om god sakførerskikk og kollegiale forhold, 1949
En advokat forteller, 1970, sitert i http://www.regjeringen.no/nb/dep/jd/dok/nouer/2001/nou-2001-32/6.html?id=378629


== Referanser ==


== Kilder ==
Hvem er hvem 1973, side 99, http://runeberg.org/hvemerhvem/1973/0099.html


== Eksterne lenker ==
(no) Digitalt tilgjengelig innhold hos Nasjonalbiblioteket: bøker av Henning Bødtker