Walter Hincliffe

Walter George Raymond Hinchliffe (født 10. juni 1894 i Liverpool, død  13. mars 1928 i Atlanterhavet), også kjent som Hinch (familienavnet ofte feilaktig oppført som  Hinchcliffe) var et anerkjent  Royal Naval Air Service og Royal Force flyveress i første verdenskrig som fikk Distinguished Flying Cross. En pioner militær og sivil flyver som fikk sin luftfartskarriere avbrutt da han forsøkte å krysse Atlanterhavet sammen med Elsie Mackay i en enmotors  Stinson Detroiter.


== Privat liv ==
Hinchliffe ble født Liverpool i 1894 til Richard George Hinchliffe (1868 - circa 1942) og Florence Williams. Hans yngre søster Gladys ble født i 1897 i Liverpool. Han ble utdannet ved Liverpool College, hvor ha sluttet seg til Officer Training Corps, Han utdannet seg til tannlege og snakket fire språk. (inklusive tysk).), var en ivrig leser, dyktig kunstner, sportsmann og dyktig mekaniker. Han møtte sin hollandske kone, Emilie Gallizien da han var sjefflyver ved Royal Dutch Airlines (KLM) og hun assistent for selskapets General Manager.Hans svoger, F. C. Lay var den første elev som ble headmaster ved City of Oxford High School for Boys.


== Militær karriere ==
Hinchliffe ble utnevnt som sekondløytnant i North Lancashire Brigade Company, West Lancashire Divisional Transport and Supply Column (Territorial Army) of the British Army Service Corps den 20. mars 1912, og forfremmet til premierløytnant 17. september 1914. Det er antatt at han tjenesgjorde i Royal Artillery fra 1914 til 1916, før han sluttet seg til Royal Naval Air Service. Cranwell and Frieston.Etter å ha fått sitt Royal Aero Club Certificate i september 1916 som Flight Sub-Lieutenant, Royal Naval Air Service, tjenstgjorde han som instruktør før han sluttet seg til 10 Squadron RNAS i januar 1918 for aktiv tjeneste. I løpet av februar og mars førte hans vellykkede tokt med en 
Sopwith Camel kallt «Allo Lil Bird», inklusive strategiske bombetokt og nedskyting av to fly i luftkamper ved Rumbeke og Roulers.Da  Royal Air Force ble dannet 1. april 1918 ble han utnevnt til løytnant (Honorary Captain) RAF i det nye No. 210 Squadron RAF. Innen de neste tre måneder hadde han skutt ned ytterligere fem fiendtlige fly ved Roulers, Bailleul, Neuve-Église, Armentières og Hazebrouck. Under nattkampene ved Hazebrouck ble han skutt i pannen og havarerte ved Nieppe Forest (Dickebusch Lake). Han fikk fatale ansiktskader og mistet synet på venstre øye. Måtte bære bandasje resten av livet. For dette fikk han Distinguished Flying Cross. og satt på RAFs ledigliste 21. august 1919. Han ble først innlagt på hospital 23. juni 1918 og et sykehjem 27. juni og behandlet i et hospital i det sentrale Hampstead.


== Etter krigen ==
Etter krigen ble han en velkjent og erfaren pilot. Han åpnet og fløy mange nye sivile ruter, både for KLM og Imperial Airways. I 1920 fløy han den første airmail fra Nederland til England. I 1922, den første svile nattrute med passasjerer fra Lympne til Amsterdam, og Amsterdam til Berlin. Hans nye ruter omfattet Amsterdam-Gelsenkirchen-Dortmund-London-Amsterdam, 11 timer flytid og Berlin-Amsterdam-London-Lowestoft-Lympne på bare litt over 12 timer. I 1922-1923 var han sjefflyver i KLM.I 1923 ble han ansatt i Instone Air Line og fløy på Danmark, Tyskland, Nederlendene, Belgia, London og Paris, og etter sammenslåingen med  Imperial Airways fløy han de Havilland Hercules til Kairo og åpnet Imperial Airways rute til Østen.Hans erfaring med over 40 flytyper omfattet; Avro, British Aerial Transport, Bleriot, Bristol F2b, Caudron, Curtis, De Havilland, Fokker, Grahame-White Boxkite, Handley-Page, Nieuport, Pemberton-Billing Scout, Sopwith Camel, Sopwith Dolphin, Sopwith 1½ Strutter, Sopwith Pup, Vickers Vimy og Vickers Vulcan.I september 1927 fløy Hinchliffe Charles A. Levine tilbake til US for å bytte ut Clarence Chamberlin som hadde fløyet Levine fra U.S.A. til Tyskland. Hinchliffe og Levine ble filmet i Clapham Studios i London for en korfilm med  DeForest Phonofilm sound-on-film process før deres avreise.


== Atlanterhavsflyvningen ==
Hinchliffe's plettfrie rullebleblad gjorde ham til et selvsagt valg da Elsie Mackay som forsøkte sin ambisjon om å bli den første kvinne til å fly over Atlanterhavet. Hun var datter av Peninsular and Oriental Steam Navigation Company (P & O)s styreformann, James Mackay, 1st Earl of Inchcape som hadde kjøpt en Stinson Detroiter og fikk den sendt fra USA til England og levert på Brooklands bilbane, som da også ble brukt som flyplass. Det fikk navnet «Endeavour». Det var en enkeltdekker med gullfargede vingetipper og sort skrog. Det var drevet av en ni-sylindret, 300 hk Wright Whirlwind J-6-9 (R-975) motor som ga det en maksfart på 200 Km/t Tidlig mars 1928 oppdaget Daily Express at kaptein Hinchliffe og Elsie gjorde forberedelser for en transatlantisk flyvning med sine testflyvninger på RAF Cranwell og bodde på The George Hotel i Leadenham. nær Grantham. Historien var taus omkring om Elsie's trusler og legale tiltak. Hun hadde tenkt å starte i stillhet, mens hennes far var i Egypt. Hun hadde lovet sin familie at hun ikke ville gjøre noe forsøk. Avisen Irish Times reporterte 14. mars 1928 

Captain Hinchcliffe and Captain Joynson-Wreford were at Baldonnel Aerodrome about a fortnight ago, and, although no absolute definite arrangements were made, it was understood that he would make the aerodrome the headquarters for his Transatlantic attempt.Kl. 08:35 am, 13. mars 1928 tok Endeavour av fra RAF Cranwell, Lincolnshire, med minimal oppmeromhet, da Walter hadde forfalt det til bare to venner og Elsie hadde registrert seg under pseudonymet Gordon Sinclair. Om lag fem timer senere, 13:30 pm så fyrmesteren på Mizen Head fyr, sydvest for Cork Ireland flyet over landsbyen Crookhaven, på en storsirkelkurs for Newfoundland. En fransk dampbåt rapporterte senere å ha sett de, fortsatt på kursen. men intet annet er kjent. Om lag 5 000 er rapportert å ha ventet på Mitchel Field, Long Island. I desember 1928, åtte måneder senere ble en del av et identifiserbart understell vasket iland i North West Ireland.


== Referanser ==


== Bibliografi ==
Norman Franks, Sopwith Camel Aces of World War I
John G. Fuller, The Airmen Who Would Not Die


== Eksterne lenker ==
West over the Waves - Elsie Mackay tribute site Arkivert 8. august 2017 hos Wayback Machine.
Composite image of Captain W G. R. Hinchliffe, Elsie Mackay and a misleading Fokker aircraft at Jamd.com
Images and Info of Stinson Detroiter SM-1 at Airliners.net