jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Molorchini

Molorchini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Små (oftest mindre enn 10 millimeter), spinkle, brunlige trebukker eller rødlige. Antennene er ofte betydelig lengre enn kroppen, i alle fall hos hannene. Pronotum er lengre enn bredt og mye smalere enn dekkvingene. Dekkvingene er mer eller mindre forkortede med avrundet spiss, og dekker sjelden hele bakkroppen. De har gjerne en lys flekk i spissen. Lårene er mer eller mindre påfallende kølleformede, leggene (tibiae) tynne og litt krummede.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i alle verdensdeler bortsett fra Sør-Amerika, den er også representert på New Zealand og Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Molorchini Mulsant, 1873
Slekten Afromolorchus Tippmann, 1959
Slekten Anencyrus Sharp, 1886 - ofte plassert i Stenopterini
Slekten Anomoderus Fairmaire, 1871
Slekten Brachypteroma Heyden, 1863 - ofte regnet til en stamme for seg, Brachypteromini
Slekten Buddhapania Niisato, 2015
Slekten Earinis Pascoe, 1858
Slekten Elongatomerionoeda Hayashi, 1977
Slekten Epania Pascoe, 1858
Slekten Gastrosarus Bates, 1874 - ofte plassert i Stenopterini
Slekten Glaphyra Newman, 1840 - ofte regnet som en underslekt av Molorchus. I Norge:
Glaphyra umbellatarum (Schreber, 1759) - noen få funn fra Vestfold
Slekten Laopania Holzschuh, 2010
Slekten Leptepania Heller, 1924
Slekten Malayanomolorchus Hayashi, 1979
Slekten Mecynopus Erichson, 1842
Slekten Merionoedopsis Gounelle, 1911
Slekten Molorchoepania Picard, 1949
Slekten Molorchus Fabricius, 1793- i Norge:
Kortvinget granbukk, Molorchus minor (Linnaeus, 1758)- vanlig der det vokser gran
Slekten Nadezhdiana Tsherepanov, 1976
Slekten Nathrioglaphyra Semenov & Plavilstshikov, 1936 - ofte regnet som en underslekt av Molorchus.
Slekten Omotes Newman, 1842
Slekten Paranomoderus Breuning, 1954
Slekten Tsujius Ikeda, 2001 - noen ganger plassert i Prioninae, Anacolini


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 10. oktober 2018 hos Wayback Machine.
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(no) Molorchini hos Artsdatabanken 
(sv) Molorchini hos Dyntaxa 
(en) Molorchini hos Fossilworks 
(en) Molorchini hos ITIS 
(en) Molorchini hos NCBI 
(en) Kategori:Molorchini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Molorchini – detaljert informasjon på Wikispecies
Erlend Blikra

Erlend Jordbrekk Blikra (født 11. januar 1997 i Stavanger) er en norsk proffsyklist som sykler for Uno-X Pro Cycling Team
Han startet sin sykkelkarrière sammen med sin eldre bror, Håvard Blikra i 2006 da han var ni år. Han fikk sitt store gjennombrudd i European Youth Olympic Festival (EYOF) i 2013. Der fikk han gull på individuell tempo, og kom inn som nummer fem på fellesstarten. 
I 2014 har Blikra deltatt i flere store internasjonale ritt. Han var med på det norske laget i juniorversjonen av klassikeren Paris-Roubaix. Han deltar også på Nations Cup som tilsvarer verdenscupen for junior. I mai 2014 deltok han på rittet Course de la Paix Juniors, omtalt som Lille Fredsløpet. I rittet som er en del av Nations Cup presterte han en 2.-plass på 1. etappe, og etappeseier på andre etappe. Han fikk også ungdoms-trøyen i Nation Cup rittet Tour of Istria - Memorial Edi Rajkovic. 
Blikra fikk i mai 2014 Norges første sammenlagtseier UCI Nationscup for junior, da han deltok i rittet Le Trophée Centre Morbihan i Frankrike. Han vant førsteetappen og den individuelle tempoetappen, og fikk også poengtrøyen og ungdomstrøyen.Blikra vant i 2020 NM gateritt i Sandnes som ble avholdt på Forus Trafikkstasjon hvor Blikra har vunnet mange ritt i løpet av sin karriære. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Erlend Blikra – ProCyclingStats 
(en) Erlend Blikra – Cycling Archives 
(en) Erlend Blikra – Cycling Quotient 
(en) Profil på The-Sports.org
Kate Hansen Bundt

Kate Hansen Bundt (født 17. mai 1962) er generalsekretær for Den norske Atlanterhavskomité (2010-) og norsk statsviter fra Universitetet i Oslo (1992). Hennes faginteresse omfatter Tysklands politiske utvikling og rolle i Europa, den europeiske integrasjonsprosessen (EU), de transatlantiske relasjoner (NATO) og norsk forsvars- og sikkerhetspolitikk. Hun var stipendiat ved Humboldt Universitetet i Øst-Berlin under DDR-regimets siste år, og ble i 2018 tildelt Willy Brandt-prisen for sin lange og omfattende innsats for tysk-norske forbindelser.
Bundt er styreleder ved Norsk utenrikspolitisk institutt (NUPI) siden 2014, som hun også var tilknyttet som stipendiat i årene 1990-93. Hun var deretter tolv år ved Europa-programmet (1993-2006). Bundt er styremedlem i Norsk senter for fred og konfliktløsning (NOREF), nestleder i Rådet for Fridtjof Nansen Institutt (FNI) og medlem av CSIS Stuart Center Advisory Council. Bundt har vært medlem av flere regjeringsoppnevnte utvalg; «Utvalget for sikkerhetspolitikk, nedrustning og internasjonale utfordringer mot norsk sikkerhet» i UD 2007-09, Europautredningen 2010-12 (NOU 2012:2) og Ekspertgruppen for forsvaret av Norge nedsatt av FD (2015: Et felles løft). Bundt gjennomførte i 2009 sjefskurset ved Forsvarets Høgskole.


== Eksterne lenker ==
Kate Hansen Bundt - Den norske Atlanterhavskomité
Claude Malleville

Claude de Malleville (født 1597 i Paris, død 1647 samme sted) var en fransk forfatter. Han var blant de første medlemmer av Académie française.
Malleville var for en tid sekretær for marskalk av Frankrike François de Bassompierre; sener ble han forvaltningsmann i Anna av Østerrikes hoff.


== Verker (utvalg) ==
Diverses poésies de l'Académie, 1664
Œuvres poétiques. [Didier, Paris 1976].


== Referanser ==


== Litteratur ==
Paul Mesnard: Histoire de l'Académie française depuis sa fondation jusqu'en 1830. Charpentier, Paris 1857.
Mythodini

Mythodini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Små til middelsstore, brunspraglete eller mørke, blanke trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Antenner og bein har korte bremmer av utstående, mørke hår. Pronotum har rundede sider og er nesten sirkelformet sett ovenfra. Lårene er noe klubbeformede.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Mythodini Lacordaire, 1869
Slekten Diosyris Pascoe, 1866
Diosyris miranda Pascoe, 1866
Slekten Mythodes J.Thomson, 1864
Mythodes plumosa J.Thomson, 1864
Slekten Phyodexia Pascoe, 1871
Phyodexia atronitida Hayashi, 1979
Phyodexia carinata Pic, 1902
Phyodexia concinna Pascoe, 1871
Slekten Pseudomythodes Pic, 1922
Pseudomythodes rufipes Pic, 1922


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 18. oktober 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Kategori:Mythodini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Mythodini – detaljert informasjon på Wikispecies
Conchita Wurst

Thomas Neuwirth (født 6. november 1988 i Gmunden i Østerrike), bedre kjent som Conchita Wurst, er en østerriksk sanger. Hans alias, Conchita Wurst, vant i 2014 finalen i Eurovision Song Contest med låten «Rise Like a Phoenix». Etter seieren døpte flere europeiske medier Wurst til «dronningen av Østerrike».


== Eurovision Song Contest 2014 ==
I Eurovision Song Contest 2014 deltok Conchita Wurst for Østerrike i den andre semifinalen med låten «Rise Like a Phoenix». Conchita vant semifinalen med totalt 169 poeng og gikk dermed videre til finalen. I finalen sang Conchita som nummer 11 og endte til slutt opp med å vinne hele konkurransen med 290 poeng, 52 poeng foran andreplassen, Nederland med The Common Linnets og «Calm After the Storm», som fikk 238 poeng. Conchita skaffet dermed Østerrike sin andre seier i konkurransen, etter at landet vant første gang i 1966.Neuwirth mottok blandede reaksjoner etter seieren, ikke minst på grunn av skjegget til Conchita Wurst. Mens Europas LGBT-er hyllet henne, var kristenkonservative, særlig i Øst-Europa, negative. Russlands visestatsminister Dmitrij Rogozin mente seieren viste hva som ville bli resultatet av europeisk integrasjon i framtiden – en skjeggete dame. Ultranasjonalisten Vladimir Zjirinovskij mente dette var slutten for Europa og la til at Den røde armé gjorde en feil da de friga Østerrike etter andre verdenskrig. Tross kritikken fra deler av det politiske miljøet i Russland, toppet også «Rise Like a Phoenix» nedlastingslisten i Russland to dager etter finalen. Låten kom også på tredjeplass i den russiske telefonavstemningen. 
Patriarken Irinej av Serbia mente oversvømmelsene i det sørøstlige Europa i mai 2014 var en straff fra Gud på grunn av Wursts seier. Han fikk også støtte fra sin montenegrinske kollega.


== Identitet ==
Neuwirth er homofil og omtaler seg som en dragqueen, og ikke transkvinne. Han bruker altså hankjønnspronomen, men når det er snakk om den kvinnelige karakteren hans, Conchita Wurst, bruker han hunkjønnspronomen. Neuwirth har også diktet opp bakhistorier til Conchita Wurst.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Conchita Wurst – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Conchita Wurst på Internet Movie Database 
(en) Conchita Wurst hos The Movie Database 
(en) Conchita Wurst på Apple Music 
(en) Conchita Wurst på Discogs 
(en) Conchita Wurst på Discogs 
(en) Conchita Wurst på MusicBrainz 
(en) Conchita Wurst på MusicBrainz 
(en) Conchita Wurst på Spotify 
(en) Conchita Wurst på Songkick 
(en) Conchita Wurst på AllMusic 
Conchita Wurst på Twitter 
Conchita Wurst på Facebook 
Conchita Wurst på Instagram 
Conchita Wurst på YouTube
Manilamassakren

Manilamassakren var en massaker av sivile som fant sted under annen verdenskrigs siste faser, i februar 1945, i den filippinske hovedstaden Manila, utført av japanske soldater. Drapene ble underkastet grundig etterforskning etter fredsslutningen, og ble fulgt opp av krigsforbryterrettssakene.
Samtidig pågikk Slaget om Manila hvorunder byen ble hardt bombardert av framrykkende amerikanske styrker. Minst 100 000 personer kan ha blitt drept, hvorav en del, ukjent hvor mange, falt ofre for denne beskytningen.


== Forløp ==
Ved tilbakeerobringen av Filippinene gikk amerikanere fra den 6. arme under generalløytnant Walter Krueger sammen med filippinske og meksikanske enheter den  9. januar 1945 i land i Lingayenbukten på Luzon. Etter heftige kamper, blant annet om den viktige flyplassen Clark Field, trakk mesteparten av den japanske 14. regionalarmé seg tilbake mot nord. Men imot general Yamashita Tomoyukis ønsker, forble viseadmiral Sanji Iwabuchi med 10.000 marineinfanteristen og 4.000 andre japanske styrker i Manila, der de ble omringet av amerikanske og filippinske styrker. Slik ble byen til en slagmark.
Under pausene i kamphandlingene lot japanske soldater sinne og frustrasjon gå ut over sivilistene som også satt fast inne i hovedstadsområdet. Menn, kvinner, barn - prester, krigsfanger, leger, sykesøstre og pasienter i sykehusene - ble halshugget, ihjelstukket, lemlestet. Filippinske kvinner og jenter ble voldtatt og drept med bajonetter. I det minste 1000 innbyggere ble brent levende av en japansk enhet.
Deler av byen som ikke var blitt ødelagt av kamphandlingene, ble systematisk nedbrent av japanske enheter. Beboere, ofte i store skarer, ble innesperret i fengsler, kirker og kjellere som så ble sprengt eller satt fyr på.
Tallrike vestlige og østlige kilder havner på et tall på 100.000 dødsofre. Sjeldnere nevnes tallet 111.000 døde, og enda sjeldnere et tall på under 100.000.


== Krigsforbryterrettssak ==
Manilamassakren ble etter krigen betraktet som en av de verste krigsforbrytelser forøvet av japanske styrker. Selv om general Yamashita ikke hadde noen kontroll over styrkene i byen, ble han ikke desto mindre funnet ansvarlig og henrettet. Dommen er omdiskutert, men bygger på at hierarkisk overordede kommandanter må ta del i ansvaret for lavere styrkers krigsforbrytelser.
Den mer umiddelbart kommandoutøvende, viseadmiral Sanji Iwabuchi, hadde begått selvmord i slutten av februar 1945 - noen dager før slaget om Manila var endelig tapt for hans styrker.


== Litteratur ==
Taylor, Lawrence. A Trial of Generals. Icarus Press, South Bend IN, 1981
Quezon, Taylor (7. februar 2007). «The Warsaw of Asia: How Manila Was Flattened in WWII». Arab News. Besøkt 25. januar 2011. 


== Referanser ==
Akustoelektrisk omformer

Akustoelektrisk omformer, lydomformer eller akustisk transduser er omformer som konverterer fra akustisk til elektrisk energi, eller omvendt.
Akustoelektriske omformare kan klassifiseres på ulike vis, som bruksområde, teknologi, osv. Det vil alltid være noe overlapp mellom kategoriene, som for eksempel at en ultralydomformer også kan benyttes for hydroakustikk. 


== Akustoelektriske omformere for høyrbar lyd ==
Dette er omformere som arbeider i luft, i det høybare området.


=== Akustisk til elektrisk ===
Mikrofoner blir brukt til mange formål innen elektroakustikken, som for eksempel målinger av lydtrykk, intensitet, effekt, osv. Mikrofonar for lydopptak finnes i mange ulike varianter og med svært forskjellige karakteristikker.
Intensitetprober blir brukt i forbindelse med for eksempel måling av akustisk støy.
Partikkelfartprober brukes for å måle farten til luftpartikler i en trykkgradient.


=== Elektrisk til akustisk ===
Høyttalere blir brukt for å gjengi tale og musikk og finnes i mange ulike utgaver. Høyttalarar blir også brukt til romkorreksjon, måling av romakustikk, akustisk støykansellering, akustisk ekkokansellering, osv.
Høretelefoner brukes for å gjengi tale og musikk når en ikke ønsker å forstyrre andre.


== Ultralydomformere ==
Dette er omformere som arbeider med frekvenser over det hørbare området, i luft, væske, levende vev eller faststoff.


== Hydroakustiske omformere ==
Dette er omformere som brukes i vann, i forbindelse med sonar, ekkolodd, akustisk undervannskommunikasjon o.l.


=== Akustisk til elektrisk ===
Hydrofoner
9. serierunde i Tippeligaen 2014

9. serierunde i Tippeligaen 2014 ble spilt fredag 16. mai. Seks kamper startet klokken 18, Rosenborg mot Stabæk klokken 19, mens Strømsgodset mot Sarpsborg 08 startet klokken 20.05.


== Kampfakta ==
Fredag 16. mai 2014
Stålstuten

Stålstuten er en høy fjellrygg i den vestlige delen av Mühlig-Hofmannfjella i Dronning Maud Land. Det strekker seg nordover fra Hochlinfjellet, og høyeste punkt måler 2608 moh.Området ble fotografert fra fly av den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39 under ledelse av Alfred Ritscher. Stålstuten ble navngitt og ytterligere kartlagt av norske kartografer, basert på undersøkelser og flyfotografier fra den norske antarktisekspedisjonen 1956–60.


== Se også ==
Liste over fjell i Dronning Maud Land


== Referanser ==
Mount Andrus

Mount Andrus er en skjoldvulkan som ligger 3,2 km sørøst for Mount Boennighausen helt sørøst i Amesfjellene i Marie Byrd Land i Antarktis. Den ble kartlagt av USGS gjennom landmålinger og flyfoto tatt av den amerikanske marinen i perioden 1964−68. Vulkanen fikk sitt navn av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter løytnant Carl H. Andrus i den amerikanske marinen, som tjente som militærlege og øverstkommanderende på Byrd-stasjonen i 1964. 
Andrus har en 4,5 km bred kaldera ved toppen. Det ble oppdaget svak fumaroleaktivitet i 1977 ved Mount Kaufmann i nordenden av Amesfjellene der Mount Andrus er den sørligste vulkanen. Det vokser lav i fjellsiden.Mount Andrus ble klatret første gang av Michael J. Andrus, som stod på ski ned fjellet i august 2006. Han er ikke i slekt med Carl H. Andrus, som fjellet er kalt opp etter. 


== Se også ==
Liste over vulkaner i Antarktis


== Referanser ==

Mount Andrus. Global Volcanism Program, Smithsonian Institution. (en)
LeMasurier, W. E. (1990). Volcanoes of the Antarctic Plate and Southern Oceans. American Geophysical Union. s. 512 ff. ISBN 0-87590-172-7. 
Mount Andrus SCAR Composite Gazetteer of Antarctica (USA). Katalognr. 391


== Eksterne lenker ==
Mount Andrus − skimountaineer.com (en)
Mount Berlin

Mount Berlin er den sjette høyeste vulkanen i Antarktis, beliggende om lag 18,5 km vest for Mount Moulton i Marie Byrd Land nær østkysten mot Rosshavet. Vulkanen ligger i den vestlige enden av Floodfjellene og består av to skjoldvulkaner: Marren Peak og Berlin-krateret. Den vulkanske strukturen blir regnet som aktiv siden det har vært observert boblende fumaroler nær kanten av den nordlige og vestlige kalderaen. Disse har skapt fumarolske istårn. Den nedre fjellsiden av vulkanen er helt dekket av den vestantarktiske innlandsisen, mens høyere opp i fjellsiden vokser lav.Størknede lavastrømmer fra begge kraterne tyder på at det siste utbruddet har funnet sted i løpet av de siste 100 000 årene. En nylig undersøkelse ved hjelp av 40Ar/39Argon-metoden har funnet ut at dette utbruddet skjedde for 20 000−30 000 år siden. På grunn av partikkelstørrelsen til den vulkanske asken på 17−18 mm så vel som den store spredningen av askepartiklene i en avstand av over 30 km fra vulkanen, blir det antatt at utbruddene var meget eksplosive.
Vulkanen ble oppdaget av Byrd-ekspedisjonen på flytur nordøst og øst for Little America i november og desember 1934. Den ble navngitt «Mount Hal Flood» av Byrd etter hans onkel, men navnet Flood er nå brukt om hele fjellkjeden som vulkanen er en del av. Vulkanen fikk sitt nåværende navn av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter Leonard M. Berlin, lederen for den amerikanske gruppen som besøkte dette fjellet i desember 1940.


== Se også ==
Liste over vulkaner i Antarktis


== Referanser ==

LeMasurier, W. E. (1990). Volcanoes of the Antarctic Plate and Southern Oceans. American Geophysical Union. s. 512 ff. ISBN 0-87590-172-7. 
Mount Berlin. Global Volcanism Program, Smithsonian Institution. (en)
Mount Berlin SCAR Composite Gazetteer of Antarctica (Russland). Katalognr. 1231Mount Berlin SCAR Composite Gazetteer of Antarctica (USA). Katalognr. 1231


== Litteratur ==
L. Siebert, T. Simkin: Volcanoes of the World: an Illustrated Catalog of Holocene Volcanoes and their Eruptions. Smithsonian Institution, Global Volcanism Program Digital Information Series, GVP-3, fra 2002
T.I. Wilch, W.C. McIntosh, N.W. Dunbar: Late Quaternary volcanic activity in Marie Byrd Land: Potential 40Ar/39-dated time horizons in West Antarctic ice and marine cores. I: Geological Society of America Bulletin. Bind 111, nr. 10, 1999, s. 1563–1580.
Levi Sherwood

Levi Sherwood (født 22. oktober 1991 i Palmerston North) er en newzealandsk profesjonell FMX-utøver, med kallenavnet «rubber kid».Dave Sherwood, Levis far, var en profesjonell speedwaykjører. 
Sherwood har også kjørt normal motorcross gjennom tenårene, men gjorde mer hopping og endte opp i FMX-konkurranser.Han vant sin første Red Bull X-Fighters-konkurranse i Mexico by i 2009, bare 17 år gammel. Han konkurrerer for tiden i den samme touren. Han tok sin andre seier i 2010 i Moskva, den tredje i London. Han ble forkjemper for Red Bull X-Fighters World Tour i 2012. Hans siste seier i touren var i Mexico by i 2014.Sherwood har også deltatt i X-Games, og i 2010 vant han sølv i freestyle, bare ett poeng bak Travis Pastrana.


== Referanser ==


== Litteratur ==
The 50 coolest Kiwis ever (+photos), i: The New Zealand Herald, 19. april 2014


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Levi Sherwood – X Games
Bo Swenson

Knut Bo Lennart Swenson (født 1932 i Stockholm) er en svensk maler og grafiker.
Bo Swenson er utdannet fra Kungliga Konsthögskolan i Stockholm (1958-63) og gjorde studiereiser til Nederland, Frankrike og Italia. Han debuterte på Galerie Blanche, Stockholm 1963.
Swenson mottok Prins Eugen-medaljen 2013. Han er medlem av Konstakademien.

Han älskar starka färger, särskilt rött. Hans dukar är stora och myllrande abstrakta. Rörelsen är ständigt närvarande i hans verk – poetisk och otålig och osentimental. Han målar för att minnas, men han målar också det som finns kvar. Här finns en japansk inspiration, en tunn andlighet. Här finns också vadställena, dammarna, rörelsen över floden, lövverken, stränderna. Han för också en dialog över decennier och sekler med andra målare.


== Bibliografi ==
Beate Sydhoff: Vadställen: målaren Bo Swenson, 2007, ISBN 978 91 7331 119 9


== Referanser ==


== Kilder ==
Lexikonett Amanda, lest 2014-05-14
Pierre de Boissat

Pierre de Boissat (født 1603 i Vienne i Isère, død 28. mars 1662) var en frank soldat, forfatter og oversetter.
Boissat begynte sin karriere i militæet Han var en av de første medlemmer av Académie française, førstemann på Sete 31 i  1634.  Boissat oversatte Les fables d'Esope Phrygien, illustrées de Discours moraux, philosophiques et politiques, utgitt i 1633 av hans venn Jean Baudouin, benyttet av Jean de La Fontaine. Likeså stod han bak  Une Morale chrétienne og Une Histoire négropontique.


== Referanser ==
NOR 92 Innebandyklubb

NOR 92 Innebandyklubb (stiftet 20. februar 1992) er en innebandyklubb fra Mjøndalen i Nedre Eiker i Buskerud. Med over 700 medlemmer og 18 lag i 2006/07-sesongen, er klubben Norges største innebandyklubb.
NOR 92 spilte i eliteserien i innebandy for menn fra og med 1994/95-sesongen og med unntak av 1996/97-sesongen deltok klubben i eliteserien helt til og med 2002/03-sesongen. I sesongen 2014/15 var klubben tilbake i eliteserien.


== Historikk ==
Klubben ble startet av en vennegjeng med bakgrunn i Mjøndalen Idrettsforening som spilte for bedriftslaget Noratel Innebandyklubb. Navnet ble ikke godkjent av Norges Bandyforbund og klubben ble stiftet som NOR 92 Innebandyklubb den 20. februar 1992.


=== 1997/98 ===
Caj Holm ble hentet som klubbens nye A-lagstrener på slutten av 1997/98-sesongen. Sammen med toppscorer Manne Strandberg var Holm med på å snu trenden. Samme sesong ble også 18 år gamle Fredrik Steiner introdusert for klubbens tilhengere.


== Landslag ==
Siv Hunnestad ble den første spilleren til å representerte NOR 92 på kvinnelandslaget. Hun debuterte for Norge i mai 1993 under dobbeltlandskampene mot Sverige i Jønkøping. Hunnestad er foreløpig den eneste NOR 92-spilleren som har vunnet medalje med landslaget, da Norge under Innebandy-EM 2005 i Zürich tok sølvmedalje etter å ha slått Finland på straffer i semifinalen. I finalen ble favorittene Sverige for sterke og Norge tapte 8–2 foran 2 104 tilskuere.
Martin Petter Ringvold debuterte i 1996 for det norske herrelandslaget, men fikk kun to landskamper. Håkon «Tyss» Andersen spilte sin første landskamp i 1998, deltok under Innebandy-VM 2002 i Finland og fikk totalt fire landskamper.


== Tigers Cup ==
NOR 92 arrangerer årlig Tigers Cup, samt en årlig skoleturnering for barne- og ungdomsskolene i Nedre Eiker. Etter et par års opphold, kom turneringen tilbake i 2014, hvor Mjøndalen barneskole (gutter) og Åsen barneskole (jenter) vant.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted