jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ball Peak

Ball Peak er et fjell med en høyder opp mot 1 700 moh ved toppen av Loftusbreen i Asgard Range i Victoria Land. Det ligger 0,7 nautiske mil sørvest for Mount McLennan i nærheten av Mount Hall og Harris Peak, som navnet er knyttet til. Den ble navngitt av New Zealand Geographic Board (1998) etter Gary Ball fra New Zealand Antarctic Division som var feltguide og instruktør i overlevingsteknikk ved Scott-basen, 1976–77 og senere under GANOVEX-ekspedisjonen 1979–80. Gary Ball døde i Himalaya i 1993.


== Referanser ==


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra nettside eller dokument fra United States Geological Survey-artikkelen (innhold fra Geographic Names Information System).
McGee Rock

McGee Rock er en isolert klippe ved sørsiden av Parker Pass, rundt 9 km sør for Zuncich Hill i Marie Byrd Land. Den ble kartlagt av U.S. Geological Survey (USGS) etter landmålinger og flyfoto tatt av U.S. Navy i 1959-65. Klippen ble navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter Wayne R. McGee, som var utstyroperatør ved Byrd-stasjonen i 1966.


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra United States Geological Survey-artikkelen  «McGee Rock» (innhold fra Geographic Names Information System).
Epidote Peak

Epidote Peak er et markant fjell like nord for munningen av Heldbreen, over vestsiden av Shackletonbreen i Dronning Mauds Fjell i Antarktis. Den fikk dette navnet av Texas Tech Shackleton Glacier Expedition, 1964–65, på grunn av mye epidot,  et mineral som gjør at fjellet får et flekkete utseende.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra nettside eller dokument fra United States Geological Survey-artikkelen (innhold fra Geographic Names Information System).
Wilhelmbreen

Wilhelmbreen er en isbre i Antarktis som ligger 3,5 km nord for Olsonbreen, og som kommer fra nordenden av vestsiden av Malta Plateau og flyter vestover og ut i Seafarerbreen i Victoria Land i Antarktis. Den ble kartlagt av U.S. Geological Survey (USGS) etter landmålinger og flyfoto tatt av U.S. Navy i 1960-64 og navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter Robert C. Wilhelm, et medlem av den glasiologiske gruppen fra US Antarctic Research Program (USARP) ved Roosevelt Island i 1967-68.


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra nettside eller dokument fra United States Geological Survey-artikkelen (innhold fra Geographic Names Information System).
Stigant Point

Stigant Point er et lett synlig nes, 65 meter over havet, som ligger 11km sørvest for Davey Point på nordkysten av King George Island i Sør-Shetlandsøyene. Det ble kartlagt og navngitt i 1935 av mannskapet på RRS «Discovery II» under Discovery Investigations.


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra nettside eller dokument fra United States Geological Survey-artikkelen (innhold fra Geographic Names Information System).
Cape Betbeder

Cape Betbeder er et nes helt sørvest på Andersson Island, som ligger i Antarctic Sound utenfor nordøsttuppen av Den antarktiske halvøyen. Det ble kartlagt av Den svenske antarktisekspedisjonen på «Antarctic», 1901–04, under Otto Nordenskjölds ledelse og  navngitt av ham etter kontreadmiral Onofre Betbeder, en argentinsk marineminister, som gav ordre som førte til at det argentinske skipet «Uruguay» skulle sendes for å berge ekspedisjonen til Nordenskjöld.


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra nettside eller dokument fra United States Geological Survey-artikkelen (innhold fra Geographic Names Information System).
Mount Axtell

Mount Axtell er et lavt, men markant fjell 3 kilometer sørøst for Mount Gytt i Pirrit Hills i Antarktis. Det ble plassert på kartet av Ellsworth–Byrd Traverse Party 7. desember 1958 og oppkalt etter William R. Axtell jr. i U.S. Navy som var kokk på Ellsworth-basen i 1958 og som var med på dette laget.


== Referanser ==
Lenton Bluff

Lenton Bluff er en fjellskrent på nordsiden av munningen av Jeffriesbreen i Theron Mountains i Antarktis. Den ble først kartlagt i 1956–57 av Commonwealth Trans-Antarctic Expedition og  oppkalt etter Ralph A. Lenton, nestleder for den fremre gruppen til ekspedisjonen i 1955–56 og snekker og radiooperatør med den transpolare gruppen i 1956–58.


== Referanser ==


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra nettside eller dokument fra United States Geological Survey-artikkelen (innhold fra Geographic Names Information System).
Stout Spur

Stout Spur er en knivliknende utstikker som kommer fra nordkanten av Mackin Table, 6 km øst for Mount Campleman i Patuxent Range i Pensacolafjellene. Den ble kartlagt av U.S. Geological Survey (USGS) etter  landmålinger og flyfoto tatt av U.S. Navy i 1956-66 og navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter Dennis K. Stout, en sambandsoffiser ved Palmer-stasjonen, vinteren 1967.


== Kilder ==
  Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra nettside eller dokument fra United States Geological Survey-artikkelen (innhold fra Geographic Names Information System).
Weller Island

Weller Island er en øy som ligger øst for Snodgrass Island i Pitt Islands i Biscoe Islands. Den finnes på argentinske kart fra 1957. Den ble navngitt av United Kingdom Antarctic Place-Names Committee (UK-APC) i 1959 etter Samuel Weller, tjeneren til Mr. Pickwick i Charles Dickens-romanen Pickwick Papers.


== Se også ==
Liste over øyer i Antarktis


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra nettside eller dokument fra United States Geological Survey-artikkelen (innhold fra Geographic Names Information System).
Bigelow Rock

Bigelow Rock er en lav, 50 meter lang isdekt holme med mange klippeframspring som stikk like opp av sjøen, like vest for Shackletonisen, rundt 10 km nordøst for Junction Corner. Den ble kartlagt fra flyfoto tatt av U.S. Navy Operasjon Highjump (OpHjp), 1946–47. Det ble opprettet en astronomisk kontrollstasjon på holmen under U.S. Navy Operasjon Windmill (OpWml), 1947–48. Den ble navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names etter George H. Bigelow i United States Marine Corps, en traktorsjåfør og mekaniker med OpHjp og OpWml.


== Kilder ==

 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra nettside eller dokument fra United States Geological Survey-artikkelen (innhold fra Geographic Names Information System).
Microplophorus

Microplophorus er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 20 millimeter), gulbrune trebukker. Hannen har tynne, kamformede antenner. Fasettøynene er ganske store og litt utstående. Pronotum er bare litt bredere enn hodet og mye smalere enn dekkvingene, med rundede sider og tett, ullaktig behåring. Dekkvingene har rettvinklede "skuldre" og er parallellsidige, hver dekkvinge med to opphøyde ribber. Hunnen er betydelig større enn hannen og antennene er bare svakt kamformede.


== Levevis ==
Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørligste Sør-Amerika (Chile og Argentina).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802
Stammen Meroscelisini Thomson, 1861
Slekten Microplophorus Blanchard & Gay, 1851
Microplophorus calverti Philippi, 1897
Microplophorus magellanicus Blanchard, 1851
Microplophorus penai Galileo, 1987


== Kilder ==
Liste over artene
Prioninae of the World - Meroscelisini [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Microplophorus – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Microplophorus i Encyclopedia of Life 
(en) Microplophorus i Global Biodiversity Information Facility 
Microplophorus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Microplophorus calverti, hann
Måkedammen

Måkedammen er en liten innsjø mellom Midori-ike og Tarachine-ike sør i Øst-Ongul. Den ble kartlagt etter landmålinger og flyfoto tatt under Den japanske antarktisekspedisjonen (JARE), 1957 og navngitt Kamome-ike. Det norske navnet er en oversettelse av det japanske navnet


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra United States Geological Survey-artikkelen  «Lake Kamome» (innhold fra Geographic Names Information System).
Sandwich Bluff

Sandwich Bluff er et fjell med flat topp, 610 moh, som på vestsiden har en bratt, mørk skrent som ligger like vest for midten av Vega Island i James Ross-øyene. Det ble oppdaget av Den svenske antarktisekspedisjonen under Otto Nordenskjöld i 1901-04. Det ble kartlagt i 1945 av FlDS og fikk dette navnet på grunn av et horisontalt bånd med snø, slik at skrenten ser ut som en sandwich sett fra nord.


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra United States Geological Survey-artikkelen  «Sandwich Bluff» (innhold fra Geographic Names Information System).
Skarvhalsen

Skarvhalsen er et isdeket skar like sør for Neumayerskarvet, mellom Peterbreen og Swithinbankhallet i Dronning Maud Land. Det ble kartlagt av norske kartografer etter landmålinger og flyfoto tatt av Maudheimekspedisjonen (NBSAE) (1949–52) samt flyfoto av den norske ekspedisjonen (1958–59).


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra United States Geological Survey-artikkelen  «Skarvhalsen» (innhold fra Geographic Names Information System).
Ryder Bay

Ryder Bay er en bukt som ligger 9 km øst for Mount Gaudry på sørøstkysten av Adelaide Island. Leonie Islands ligger ytterst i denne bukten. Den ble oppdaget og først kartlagt i 1909 av Den franske antarktisekspedisjonen under Charcot og kartlagt på nytt i 1936 av British Graham Land Expedition (BGLE) under Rymill, og i 1948 av Falkland Islands Dependencies Survey (FIDS). Bukta er oppkalt etter Lisle C.D. Ryder, førstestyrmann på «Penola» under BGLE, 1934-37.


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra nettside eller dokument fra United States Geological Survey-artikkelen (innhold fra Geographic Names Information System).
Monteverdi Peninsula

Monteverdi Peninsula er en stor isdekt halvøy som ligger mellom Bach isbrem og George VI Sound, og den sørligste delen av Aleksanderøya i Antarktis. Nordsiden av Monteverdi Peninsula er omgitt av Bach isbrem, en stor isbrem mellom Monteverdi Peninsula fra Beethoven Peninsula. Fauréfjorden som ligger på sørsiden av halvøya. Den er fylt av is som kommer fra den nærliggende George VI isbrem og fra George VI Sound. Sørsiden av halvøya ble først sett og kartlagt av Finn Rønne og Carl Eklund i United States Antarctic Service, 1939–41, som reiste langs George VI Sound. Den ble kartlagt fra flyfotografi tatt av Ronne Antarctic Research Expedition, 1947–48, og fra landmålinger tstt av Falkland Islands Dependencies Survey, 1948-50 og navngitt av United Kingdom Antarctic Place-Names Committee etter den italienske komponisten Claudio Monteverdi, 1568-1643. Monteverdi Peninsula er en av åtte halvøyer på Aleksanderøya.


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra nettside eller dokument fra United States Geological Survey-artikkelen (innhold fra Geographic Names Information System).
Noxon Cliff

Noxon Cliff er en øst-vestgående klippe ved sørenden av Flint Ridge i Asgard Range i Victoria Land. Klippen ligger på nordsiden av Commonwealthbreen hvor den stiger 50 til 150 meter over isbreen. Den ble navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) (1997) etter John F. Noxon, som  benyttetet synlige spektroskopene for målinger av sporgasser i stratosfæren, som f.eks. nitrogenoksid. I 1975 begynte han å måle nitrogedioksid som en funksjon av breddegrad og oppdaget at det var en kraftig minke over den arktiske luften, sammenliknet  med verdiene ved lavere breddegrader. Dette uventede fenomenetet, som fikk implikasjoner for den senere forskningen på ozonhullet ble kjent som «Noxon cliff». I 1978 seilte Noxon med RV «Hero» fra Ushuaia, og fikk raskt bekreftet at en «klippe» i nitrogenoksiden også finnes i atmosfæren over Antarktis.


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra United States Geological Survey-artikkelen  «Noxon Cliff» (innhold fra Geographic Names Information System).
Dandamis

Dandamis er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore til store (ca. 25-35 millimeter), avlange, brunlige trebukker. Hodet er firkantet med litt utstående fasettøyne. Pronotum har rundede sider med en ganske liten pigg i midten. Dekkvingene er parallellsidige med stumpvinklede "skuldre" og har tre opphøyde lengderibber.


== Levevis ==
Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (bare kjent fra India og Sabah, Borneo).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802
Stammen Aegosomatini Thomson, 1860 (eventuelt Disteniinae, Cyrtonopini)
Slekten Dandamis Gahan, 1906
Dandamis nigropunctata (Aurivillius, 1897) - India
Dandamis sabahensis Hüdepohl, 1997 - Borneo
Dandamis tricostata Duffy, 1952 - India


== Kilder ==
Liste over artene
Prioninae of the World - Aegosomatini [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Dandamis i Global Biodiversity Information Facility 
Dandamis – detaljert informasjon på Wikispecies
Barker Nunatak

Barker Nunatak er en av Grossman Nunataks, 2,2 nautiske mil nordøst for Fletcher Nunataks. Den ble navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names etter Kenneth Barker, en kartograf i U.S. Geological Survey (USGS) som sammen med James B. Fletcher, dannet satellittovervåkingslaget til USGS ved Amundsen-Scott-stasjonen, vinteren 1977.


== Se også ==
Fletcher Nunataks


== Kilder ==

 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra nettside eller dokument fra United States Geological Survey-artikkelen (innhold fra Geographic Names Information System).
Russell Bluff

Russell Bluff er en isfri fjellskrent ved østsiden av munningen av Errantbreen, ved samløpet med Nimrodbreen. Den ble kartlagt av U.S. Geological Survey (USGS) etter tellurometermålinger og flyfoto, 1960-62. Den ble navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter John Russell i US Antarctic Research Program (USARP) ved McMurdo Sound i 1959.


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra United States Geological Survey-artikkelen  «Russell Bluff» (innhold fra Geographic Names Information System).
Langnabbane

Langnabbene eller Wilkinson Peaks er en gruppe fjelltopper i Napier Mountains 8 km sørøst for Mount Griffiths og 8 km nordøst for Mount Elkins i Enderby Land.


== Oppdagelse og navnsetting ==
Langnabbene ble kartlagt av norske kartografer etter flyfoto tatt av Lars Christensen-ekspedisjonen i 1936–37 og fikk dette navnet av dem. De ble besøkt i 1961 av et sledelag fra ANARE (Australian National Antarctic Research Expeditions) og fikk det nye navnet av Australian Antarctic Names and Medals Committee (ANCA) etter B.G. Wilkinson, som var assisterende motormekaniker ved Mawson Station i 1961.


== Referanser ==
Chariea

Chariea er en gruppe av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Små til middelsstore (6-20 millimeter), mørke trebukker med mer eller mindre utpreget, blålig eller purpuraktig metallisk glans. Hannen har forkortede dekkvinger og kamformede antenner. Kroppsformen er nokså bred. Pronotum kan være mer eller mindre rødlig.


== Levevis ==
Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er natt-aktive. En del av dem kommer til lys.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Brasil, Fransk Guyana, Peru).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802
Stammen Anacolini Thomson, 1857
Slekten Chariea Audinet-Serville, 1832
Chariea birai Monné & Monné, 2015
Chariea cyanea Audinet-Serville, 1832
Chariea lepesmei Tippmann, 1956
Chariea longispina Galileo & Martins, 1990


== Kilder ==
Liste over artene
Prioninae of the World - Chariea [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Chariea i Encyclopedia of Life 
(en) Chariea i Global Biodiversity Information Facility 
Chariea – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av Chariea longispina Arkivert 7. januar 2017 hos Wayback Machine.
Prince de Ligne-fjella

Prince de Ligne-fjellene er en liten gruppe fjell opp mot 2 285 moh som ligger 18 km nord for Belgicafjella. De ble oppdaget av en belgisk ekspedisjon i 1957–58 under Gaston de Gerlaches ledelse som navngav dem etter prins Antoine de Ligne, som var pilot og fotograf på ekspedisjonen.


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra United States Geological Survey-artikkelen  «Prince de Ligne Mountains» (innhold fra Geographic Names Information System).
Colosseum Ridge

Colosseum Ridge er en fjellrygg mellom Haskell Ridge og Richardson Hill i Darwin Mountains i Antarktis. Ryggen består av pyramideformede fjell og fem store dalbunner, som gjør at ryggen minner om Colosseum i Roma. Den ble kartlagt og navngitt av Victoria University of Wellington Antarctic Expedition (1962–63).
Talupes

Talupes er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 20-25 millimeter), avlange, blanke, brunlige trebukker. Antennene er ganske kraftige (men tynnere mot spissen), sagtakkede og noe kortere enn kroppen. Hodet er temmelig stort og bredt, firkantet. Pronotum er nærmest trapesformet, mye bredere enn langt, uten pigger langs ytterkanten. Det er bredest ved forhjørnene og ganske kraftig avsmalnende i den bakre halvdelen. Dekkvingene er parallellsidige med avrundede "skuldre".


== Utbredelse ==
Slekten er endemisk for Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802
Stammen Closterini Lacordaire, 1868
Slekten Talupes Quentin & Villiers, 1974 - tre arter
Talupes occidentalis Quentin & Villiers, 1974
Talupes orientalis Quentin & Villiers, 1974
Talupes vicinus Quentin & Villiers, 1974


== Kilder ==
Liste over artene
Prioninae of the World - Closterini [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Talupes i Encyclopedia of Life 
(en) Talupes i Global Biodiversity Information Facility 
Talupes – detaljert informasjon på Wikispecies
Insuetaspis

Insuetaspis er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).  Slekten omfatter bare én art.


== Utseende ==
En ganske stor (40-50 millimeter), bred trebukk, en av de største artene i Mallaspini. Kroppen er ganske blank og litt bronseaktig brunlig. Antennene er kraftige, noe lengre enn kroppen hos hannen og noe kortere hos hunnen. I alle fall de midtre leddene har en fiolett glans. Hodet er firkantet, minst så langt som bredt, med en bred, V-formet midtfure i pannen. Fasettøynene er ganske små og sitter langt framme på hodet. Kjevene er ikke forstørrede. Pronotum er omtrent trapesformet med en lang, skarp pigg litt foran bakhjørnet på hver side. Scutellum er nokså stort, trekantet, med flekker av påfallende, lysgul bestøvning. Dekkvingene er rundet tilsmalnende bakover, med skarpt markerte, rettvinklede "skuldre", uten opphøyde ribber. Beina er forholdsvis kraftige.


== Levevis ==
Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Mellom-Amerika (Nicaragua, Costa Rica, Panama).


== Systematisk inndeling ==
Arten har vært plassert i flere ulike slekter, vanligst i Pyrodes. Det finnes en lang rekke synonymer for denne påfallende og variable arten.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802
Stammen Mallaspini Thomson, 1861
Slekten Insuetaspis Galileo & Martins, 1992
Insuetaspis paradoxa (Bates, 1869)


== Kilder ==
Liste over artene
Prioninae of the World - Insuetaspis paradoxa


== Eksterne lenker ==
(en) Insuetaspis i Global Biodiversity Information Facility 
Insuetaspis – detaljert informasjon på Wikispecies
Aline Danioth

Aline Danioth (født 12. mars 1998) er en sveitsisk alpinist som representerer klubben Skiclub Gotthard Andermatt. Hun har gull i slalåm og kombinasjonen ved vinter-OL for ungdom 2016 på Lillehammer, tre gull i junior-VM i alpint og VM-gull i lagkonkurransen i VM 2019 som fremste internasjonale meritter.


== Idrettskarriere ==
2014/15Danioth deltok ved European Youth Olympic Festival i januar 2015, der hun kom på 3.-plass i slalåm og 6.-plass i storslalåm. Hun fikk også bronse i slalåm ved det sveitsiske juniormesterskapet 2015 i Sörenberg i februar, og hun kom der på 11.-plass i storslalåm. Ved junior-VM i alpint 2015 på Hafjell kom hun på 7.-plass i slalåm og 20.-plass i storslalåm.
Hun deltok også ved det sveitsiske mesterskapet i St. Moritz i mars-april, der hun endte på 7.-plass både i slalåm og storslalåm, og 22.-plass i super-G.

2015/16Ved europacupen i alpint 2015/16 fikk hun en 6.-plass i storslalåm som beste enkeltresultat.
Hun deltok i vinter-OL for ungdom 2016, der hun fikk fire medaljer. Her vant hun både slalåm og kombinasjonen. Hun fikk bronse i super-G og storslalåm, som ble vunnet av hhv. Nadine Fest og Mélanie Meillard.
Ved junior-VM i alpint 2016 i Sotsji i Russland vant hun kombinasjonen, og kom på 4.-plass i super-G.

Etter 2016I junior-VM i alpint 2018 i Davos tok Danioth gull i kombinasjonen, og hun kjørte på Sveits’ lag som vant lagkonkurransen.
Under VM i alpint 2019 i Åre kjørte Danioth på det sveitsiske laget som tok gull i lagkonkurransen. De øvrige på laget var Andrea Ellenberger, Wendy Holdener, Sandro Simonet, Daniel Yule og Ramon Zenhäusern.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 10 i slalåm.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aline Danioth – Olympedia 
(en) Aline Danioth – FIS (alpint) 
(en) Aline Danioth – ski-db.com 
(en) Profil hos ungdoms-OL 2016 (arkivert)
43. serierunde i GET-ligaen 2015/16

43. serierunde i GET-ligaen 2015/16 startet torsdag 3. mars 2016 klokken 18 med Stavanger mot Kongsvinger, etterfulgt av Lillehammer mot Lørenskog, Manglerud Star mot Frisk Asker, Sparta Warriors mot Storhamar og Stjernen mot Vålerenga kl. 18:30.


== Tabellen pr. 3. mars 2016 ==
      = Seriemester           = Laget kvalifiserer seg til sluttspillet          = Laget skal spille kvalifiseringsspillKilde: pointstreak.com


== Statistikk ==


== Kampfakta ==


== Se også ==
GET-ligaen 2015/16