jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Phaenognatha

Phaenognatha er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Middelsstore (7-21 millimeter), hvelvede, blanke, mørke skarabider. Kjevene er brede og utvidete, stikker noe ut på sidene av hodet. Pronotum er bredest nær roten og nærmest trekantet. Hannens frambein er svært lange, tynne og piggete.
Antennene er korte og 9-leddete med en tre-leddet klubbe Dekkvingene har ni markerte punktstriper.


== Levevis ==
Larvene og leveviset til disse billene er ukjente. De fleste kjente eksemplarene er hanner, kanskje fordi hunnene ikke kan fly og tilbringer mesteparten av livet under jorden. Hannene kommer av og til til lys om natten.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det nordlige Australia (Northern Territory og Queensland).


== Systematisk inndeling ==
Aclopinae av og til regnet som en familie for seg, Aclopidae.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilie Aclopinae Blanchard, 1850
Slekten Phaenognatha Hope, 1842 – 8 arter, nordlige Australia
Phaenognatha aequistriata Arrow, 1909
Phaenognatha angusta Arrow, 1909
Phaenognatha arrowi  Allsopp, 1981
Phaenognatha erichsoni Hope, 1842
Phaenognatha jenae  Allsopp, 1981
Phaenognatha pusilla Arrow, 1909
Phaenognatha scutellata  Arrow, 1909
Phaenognatha tristis Arrow, 1909


== Kilder ==
Allsopp, P. (1981) Revision of the Australian species of Phaenognatha Hope (Coleoptera: Scarabaeidae: Aclopinae). Journal of the australian Entomological Society 20:  185-195. [1]
Generic Guide to New World Scarabid Beetles – Aclopinae
Aclopidae i Encyclopedia of Life


== Eksterne lenker ==
(en) Phaenognatha i Encyclopedia of Life 
(en) Phaenognatha i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Phaenognatha hos NCBI 
Phaenognatha – detaljert informasjon på Wikispecies
Otonamaki

Otonamaki (japansk: 大人巻き, «voksensvøping») er en japansk trend, som blir av noen ansett for å være et alternativ til massasje eller fysioterapi.Den er innspirert av svøping, som mistet noe av sin utbredelse i 1980-årene i Japan på grunn av bekymringer over helseskader.Otonamaki består i av å bli viklet inn tett i fosterstilling i et hvitt, mykt klede som man lett kan puste gjennom. Hver sesjon varer i om lag tyve minutter.Noen mener at metoden kan lindre problemer med kroppsholdningen og stivhet i kroppen.Per 2017 er metoden ikke særlig utbredt, ikke en gang i Japan. Noen av dem som har prøvd ut denne metoden er kvinner etter barnefødsel.Metoden ble oppfunnet i 2015 av den japanske jordmoren Nobuko Watanabe, som også har oppfunnet et magebelte for gravide, som er mye brukt i Japan.


== Kritikk ==
Noen fagfolk er skeptiske til at denne metoden har noen virkning, mens andre mener at den i værste fall kan føre til belastningsskader i muskelsystemet, om ikke på kort sikt, så i hvert fall over tid.


== Referanser ==
Oliwa

Oliwa, også Oliva, er en bydel I Gdańsk i Polen. Fra øst grenser den mot Przymorze og Żabianka, mot nord Sopot og sør distriktene Strzyża, Dwór og Brętowo, mens mot vest ligger Matarnia og Osowa. Det er kjent for sitt middelalderske kloster og 
Slaget på Danzigs red i 1827 og Freden i Oliva i 1860.
David Pommer

David Pommer (født 8. mars 1993) er en østerriksk kombinertutøver som representerer SV Innsbruck Bergisel-Tirol.


== Karriere ==
Under Junior-VM 2012 i Erzurum tok Pommer en bronsemedalje i lagkonkurransen foran Italia og Tyskland.
Han fikk 20. januar 2013 sin verdenscupdebut i Seefeld, hvor han endte på en 37.-plass.
I 2016/17-sesongen var Pommer på det østerrikske laget som kom på 3.-plass på Lillehammer, bak Tyskland og Norge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) David Pommer – FIS (kombinert) 
(en) David Pommer – FIS (langrenn)
Sødal

Sødal er ei grend og en grunnkrets i bydelen Lund i Kristiansand, i tidligere Oddernes kommune ved østbredden av elva Otra.  Tidligere har det vært gårdsdrift og et kalkverk på Sødal.  I 1803 ble fire nærgående ulver fanget i utmarka. 
Fylkesvei 1 (Torridalsveien) løper ved elvebredden.  Det er en bomstasjon som er innlemmet i bomringen rundt Kristiansand.  Boligfeltene Kokleheia, Skaugo og Sødal Terrasse ligger på høydedragene.
Ei ny bru over Otra fra Sødal til Eg (Sørlandet sykehus Kristiansand) er under planlegging for å øke framkommeligheten til sykehuset.


== Se også ==
Gimlevang


== Kilder ==
Rudjord, Kåre: Oddernes bygdebok, Gårdshistorie, utgitt av Kristiansand kommune. Side 533 til 552.
Vegprosjekter: Eg - Sødal, ny bru (Statens vegvesen)
Slaget på Danzigs red

Slaget på Danzigs red, eller slaget ved Oliwa, stod mellom Polen og Sverige den 28. november 1627 under den andre polske krigen.
Den svenske flåten hadde sommeren 1627 blokkert havnen i Danzig. Svenskene trakk seg tilbake i slutten av september, men seks mindre fartøy ble etterlatt under Nils Stiernskölds kommando. Den 18 november, da den svenske styrken var i ferd med å reise hjem til Sverige, ble den angrepet av en polsk styrke på ti skip under kommando av Arndt Dickman.
De to svenske skipene «Tigern» og «Solen» ble omringet og bombardert, og vindretningen gjorde at de andre svenske fartøyene som lå lengre ute ikke kunne hjelpe til. «Solen» ble sprengt i luften av eget mannskap for å ikke falle i fiendens hender, mens «Tigern» ble overtatt av polakkene. Kun 70 av dens 210 mannskaper overlevde.
De polske tapene var på om lag 47 mann, deriblant admiral Dickman.


== Kilder ==
Gunnar Unger: Illustrerad Svensk Sjökrigshistoria, Albert Bonniers Förlag
Aclopus

Aclopus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Middelsstore, litt spinkle, blanke, mørke skarabider. Undersiden er tett kledt med lange hår, oversiden nesten naken. Pronotum har rundede sider. Beina er lange, tynne og piggete.
Antennene er korte og 9-leddete med en tre-leddet klubbe Dekkvingene har ni markerte punktstriper.


== Levevis ==
Larvene og leveviset til disse billene er ukjente. De fleste kjente eksemplarene er hanner, kanskje fordi hunnene ikke kan fly og tilbringer mesteparten av livet under jorden. Hannene kommer av og til til lys om natten.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige Brasil og Argentina.


== Systematisk inndeling ==
Aclopinae av og til regnet som en familie for seg, Aclopidae.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilie Aclopinae Blanchard, 1850
Slekten Aclopus Erichson, 1835
Aclopus brunneus Erichson, 1835
Aclopus intermedius Blanchard, 1850
Aclopus robustus Arrow, 1909
Aclopus vittatus Erichson, 1835
Aclopus wuenschei Ohaus, 1912


== Kilder ==
F.C. Ocampo & J. Mondaca (2012) Revision of the scarab subfamily Aclopinae Blanchard(Coleoptera: Scarabaeidae) in Argentina and Chile. Zootaxa 3409: 1-29. [1]

Generic Guide to New World Scarabid Beetles – Aclopinae Arkivert 19. juni 2010 hos Wayback Machine.
Aclopidae i Encyclopedia of Life


== Eksterne lenker ==
Bilder av Aclopus spp.
(en) Aclopus i Encyclopedia of Life 
(en) Aclopus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Aclopus hos NCBI 
(en) Kategori:Aclopus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Aclopus – detaljert informasjon på Wikispecies
Elle (film)

Elle er en fransk-tysk-belgisk psykologisk thriller fra 2016, regissert av Paul Verhoeven. Manuset ble skrevet av David Birke og er basert på Philippe Djians roman Oh.... Romanen ble utgitt i 2012 og vant Prix Interallié. Isabelle Huppert spiller hovedrollen som forretningskvinnen Michèle Leblanc, som blir voldtatt i sitt eget hjem og planlegger hevn. Laurent Lafitte, Anne Consigny og Charles Berling har andre roller.
Elle er Verhoevens første spillefilm siden Zwartboek fra 2006 og hans første på fransk. Filmen konkurrerte om Gullpalmen under filmfestivalen i Cannes 2016, hvor den fikk god kritikk. Elle vant en Golden Globe og en Critics' Choice Movie Award for beste fremmedspråklige film. Den ble også valgt ut som Frankrikes bidrag til Oscar for beste fremmedspråklige film for den 89. Oscar-utdelingen, men den ble ikke nominert. Filmen ble imidlertid nominert til elleve César Awards.
Huppert fikk mye ros for rolleskildringen sin, og den har blitt ansett som en av skuespillerens beste. Hun ble nominert til Oscar for beste kvinnelige hovedrolle og vant blant annet en Golden Globe for beste kvinnelige hovedrolle i en dramafilm.


== Handling ==
Filmen handler om den suksessrike forretningskvinnen Michèle Leblanc (Isabelle Huppert), som blir voldtatt i hjemmet sitt av en ukjent inntrenger. Etter hvert sporer hun opp gjerningsmannen og bruker et psykologisk maktspill for å sirkle seg inn mot ham.


== Medvirkende ==
Isabelle Huppert som Michèle Leblanc
Christian Berkel som Robert
Anne Consigny som Anna
Virginie Efira som Rebecca, Patricks kone
Laurent Lafitte som Patrick, Michèles nabo
Charles Berling som Richard Casamayou
Alice Isaaz som Josie
Judith Magre som Irène Leblanc, Michèles mor
Vimala Pons som Hélène
Jonas Bloquet som Vincent, Michèles sønn
Lucas Prisor som Kurt, Michèles kollega
Arthur Mazet som Kevin, Michèles kollega
Raphaël Lenglet som Ralph


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Elle på Internet Movie Database 
(no) Elle hos Filmfront 
(da) Elle i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Elle på Allociné 
(nl) Elle på MovieMeter 
(en) Elle på AllMovie 
(en) Elle på Turner Classic Movies 
(en) Elle på Rotten Tomatoes 
(en) Elle på Metacritic 
(en) Elle på Box Office Mojo
Halleluja (andre betydninger)

Halleluja kan være

Halleluja – et religiøst ladet gledesrop
Halleluja! – en TV-serie om livssyn på NRK1
«Hallelujah» – sang av Leonard Cohen
«Hallelujah (I am the Preacher)», på noen utgivelser «Hallelujah» – Ian Gillans debut i Deep Purple
Hallelujah (Gali Atari og Milk and Honey-sang) – en sang av Gali Atari og Milk and Honey
Halleluja-koret fra Georg Friedrich Händels Messias.
VM i bordtennis 1935

VM i bordtennis 1935 (verdensmesterskapet i bordtennis) ble arrangert i London i England i 1935.


== Medaljevinnere ==


=== Lag ===


=== Individuelt ===


== Referanser ==
VM i bordtennis 1936

VM i bordtennis 1934 (verdensmesterskapet i bordtennis) ble arrangert i Praha i Tsjekkoslovakia i 1936.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
VM i bordtennis 1937

VM i bordtennis 1937 (verdensmesterskapet i bordtennis) ble arrangert i Baden bei Wien i Østerrike i 1937.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
VM i bordtennis 1938

VM i bordtennis 1938 (verdensmesterskapet i bordtennis) ble arrangert i London i England i 1938.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
VM i bordtennis 1939

VM i bordtennis 1934 (verdensmesterskapet i bordtennis) ble arrangert i Kairo i Egypt i 1939.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
VM i bordtennis 1947

VM i bordtennis 1947 (verdensmesterskapet i bordtennis) ble arrangert i Paris i Frankrike i 1947.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
Arndt Dickman

Arndt Dickman (født 1572 i Delft som Arend Dijckman, død 1627) var admiral i den polske flåten. Fra 1608 bodde han i Danzig hvor han eide et handelsskip. I 1626 gikk han i tjeneste hos den polske kongen Sigismund. Den 24. november 1627 ble utnevnt til admiral i polske flåten.
Under slaget på Danzigs red mot den svenske flåten den 28. november 1627 hadde han kommando på galeonen «Sankt Göran». Polakkene erobret det svenske fartøyet «Tigeren» og fartøyet «Solen» ble sprengt i luften av dets eget mannskap. Dickman ble drept ombord på «Tigeren» av en kanonkule som gikk gjennom hans ben. Han fikk statsbegravelse i Danzig.


== Referanser ==
De troubadour

«De troubadour» (norsk oversettelse: trubaduren) er en nederlandsk slagerballade som vant Eurovision Song Contest 1969 for Nederland. Lenny Kuhr både komponerte og fremførte sangen, mens David Hartsema skrev teksten. Dette var Nederlands tredje seier i Eurovision Song Contest, men «De troubadour» delte seieren med tre andre land, siden det ikke var noen regler som hindret en deling av seieren.


== Eurovision Song Contest ==
«De troubadour» var én av ti sanger i den nederlandske nasjonale finalen, Nationaal Songfestival 1969. Finalen ble arrangert 26. februar, og sangen vant en knapp seier over andreplassen. «De troubadour» ble dermed Nederlands bidrag til Eurovision Song Contest i Spania lørdag 29. mars.Sangen var det åttende bidraget ut på scenen i Madrid av til sammen 16 deltakere. På scenen stilte Kuhr i en rød kjole og spillende på en kassegitar. I avstemningen fikk Nederland til sammen 18 stemmer – like mange som Spanias «Vivo cantando» med Salomé, Storbritannias «Boom Bang-a-Bang» med Lulu og Frankrikes «Un jour, un enfant» med Frida Boccara. Det var imidlertid ingen regler som sa at det bare skulle være én vinner. Dermed ble alle fire landene erklært som vinnere, for første – og eneste – gang i historien. Året etter ble reglene endret, slik at det bare kan være ett land som vinner Eurovision Song Contest. 
«De troubadour» fikk ett poeng fra den norske juryen. I juryen satt ti personer som hver hadde ett poeng å fordele til sin favorittmelodi.Nederland fikk likevel arrangere finalen i 1970, noe som ble avgjort ved kast av mynt og kron etter konkurransen i 1969.


== Sangen ==
«De troubadour» er en ballade, inspirert av folkevise-tradisjoner. Kuhr synger om en trubadur i middelalderen og beskriver hvilken kraft musikken hans har på publikum.Kuhr spilte også inn sangen på engelsk («The troubadour»), fransk («Le troubadour»), tysk («Der troubadour»), italiensk («Un canta storie») og spansk («El trovador»). Sangen ble ingen stor salgsuksess, og i hjemlandet lå den bare én uke på Topp 40-listen, på en 18. plass.I 1974 spilte hun inn en ny nederlandsk tekst, kalt «De generaal» (generalen). Dette var en hyllest til treneren for det nederlandske landslaget i fotball, Rinus Michels, som ble kalt «De Generaal» av spillerne.


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==
Gracilaclopus

Gracilaclopus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Små (3-5 millimeter), spinkle, blanke, brunlige skarabider. Undersiden er tett kledt med lange hår, oversiden nesten naken. Hodet har en fremstikkende overleppe (labrum), mandiblene stikker også fram på sidene av denne. Pronotum har parallelle sider i den bakerste halvdelen, og er rettlinjet avsmalnende i den fremre, eller det kan være mer rundet, med en smal midtfure. Beina er lange, tynne og piggete. Antennene er korte og 9-leddete med en tre-leddet klubbe. Dekkvingene er ganske tett punkterte. Hunnene har forkortede dekkvinger.


== Levevis ==
Larvene og leveviset til disse billene er ukjente. De fleste kjente eksemplarene er hanner, kanskje fordi hunnene ikke kan fly og tilbringer mesteparten av livet under jorden. Hannene kommer av og til til lys om natten.


== Utbredelse ==
Slekten er bare kjent fra et lite område i det nordvestlige Argentina, i moderat høytliggende områder på østsiden av Andesfjellene.


== Systematisk inndeling ==
Aclopinae av og til regnet som en familie for seg, Aclopidae.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilie Aclopinae Blanchard, 1850
Slekten Gracilaclopus Ocampo & Mondaca, 2012
Gracilaclopus bidentulus Ocampo & Mondaca, 2012
Gracilaclopus caceresi Ocampo & Mondaca, 2012
Gracilaclopus candelariae Ocampo & Mondaca, 2012
Gracilaclopus crepuscularis Ocampo & Mondaca, 2012
Gracilaclopus electricus Ocampo & Mondaca, 2012
Gracilaclopus morochus Ocampo & Mondaca, 2012
Gracilaclopus nigroscutatus Ocampo & Mondaca, 2012
Gracilaclopus parvulus (Ohaus, 1909)


== Kilder ==
F.C. Ocampo & J. Mondaca (2012) Revision of the scarab subfamily Aclopinae Blanchard(Coleoptera: Scarabaeidae) in Argentina and Chile. Zootaxa 3409: 1-29. [1]

Generic Guide to New World Scarabid Beetles – Aclopinae Arkivert 19. juni 2010 hos Wayback Machine.
Aclopidae i Encyclopedia of Life


== Eksterne lenker ==
Bilder av Gracilaclopus crepuscularis
(en) Gracilaclopus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Gracilaclopus hos NCBI 
Gracilaclopus – detaljert informasjon på Wikispecies
Desertaclopus

Desertaclopus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Små (5-8 millimeter), litt spinkle, blanke, brunlige skarabider. Undersiden er tett kledt med lange hår, oversiden nesten naken. Hodet har en fremstikkende overleppe (labrum), mandiblene stikker også fram på sidene av denne. Pronotum har rundede sider. Beina er lange, tynne og piggete. Antennene er korte og 9-leddete med en tre-leddet klubbe. Dekkvingene er ganske tett punkterte.


== Levevis ==
Larvene og leveviset til disse billene er ukjente, men de holder til i tørre områder. De fleste kjente eksemplarene er hanner, kanskje fordi hunnene ikke kan fly og tilbringer mesteparten av livet under jorden. Hannene kommer av og til til lys om natten.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Chile og Argentina, helst i moderat høytliggende områder på begge sider av Andesfjellene.


== Systematisk inndeling ==
Aclopinae av og til regnet som en familie for seg, Aclopidae.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilie Aclopinae Blanchard, 1850
Slekten Desertaclopus Ocampo & Mondaca, 2012
Desertaclopus atacamensis Ocampo & Mondaca, 2012
Desertaclopus lucasi Ocampo & Mondaca, 2012
Desertaclopus marcosi Ocampo & Mondaca, 2012


== Kilder ==
F.C. Ocampo & J. Mondaca (2012) Revision of the scarab subfamily Aclopinae Blanchard(Coleoptera: Scarabaeidae) in Argentina and Chile. Zootaxa 3409: 1-29. [1]

Generic Guide to New World Scarabid Beetles – Aclopinae Arkivert 19. juni 2010 hos Wayback Machine.
Aclopidae i Encyclopedia of Life


== Eksterne lenker ==
Bilder av Desertaclopus atcamensis
(en) Desertaclopus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Desertaclopus hos NCBI 
Desertaclopus – detaljert informasjon på Wikispecies
Neophaenognatha

Neophaenognatha er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Middelsstore, hvelvede, blanke, mørke skarabider. Kjevene er brede og utvidete, stikker noe ut på sidene av hodet. Pronotum er bredest nær roten og nærmest trekantet. Hannens frambein er svært lange, tynne og piggete.
Antennene er korte og 9-leddete med en tre-leddet klubbe. Hunnene har reduserte vinger og oppsvulmet bakkropp.


== Levevis ==
Larvene og leveviset til disse billene er ukjente. De fleste kjente eksemplarene er hanner, kanskje fordi hunnene ikke kan fly og tilbringer mesteparten av livet under jorden. Hannene kommer av og til til lys om natten.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Argentina.


== Systematisk inndeling ==
Aclopinae av og til regnet som en familie for seg, Aclopidae.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilie Aclopinae Blanchard, 1850 (usikker plassering)
Slekten Neophaenognatha Allsopp, 1983
Neophaenognatha capella Allsopp, 1983
Neophaenognatha jenseni (Heller, 1907)
Neophaenognatha minor (Bruch, 1910)
Neophaenognatha richteri (Ohaus, 1909)


== Kilder ==
Allsopp, P. (1983) Neophaenognatha, a new genus for the Neotropical species of Phaenognatha Hope  (Scarabaeidae: Aclopinae), with description of N. capella n.sp. and designation of lectotypes. The Coleopterists Bulletin 37:  208-211. [1]
Generic Guide to New World Scarabid Beetles – Aclopinae
Aclopidae i Encyclopedia of Life


== Eksterne lenker ==
(en) Neophaenognatha i Encyclopedia of Life 
(en) Neophaenognatha i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Neophaenognatha hos NCBI 
Neophaenognatha – detaljert informasjon på Wikispecies
Xenaclopus

Xenaclopus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
En liten (ca. 4 millimeter), bred, halvblank, brun skarabide, pronotum med et par vage, mørke flekker, dekkvingene mørke ved sømmen og langs sidene. Kroppen er sparsomt kledt med lange hår. Pronotum har rundede sider og er mye bredere enn langt. Beina er nokså kraftige bortsett fra føttene, som er påfallende tynne.
Antennene er korte og 9-leddete med en stor, tre-leddet vifte. Bakkroppen er sterkt forkortet, bakbeina sitter dermed tilsynelatende langt bak på kroppen. I likhet med Aclopinae har den en påfallende, framstikkende overleppe (labrum), men dette skyldes trolig ikke at den er i nært slekt med disse 


== Levevis ==
Larvene og leveviset til disse billene er ukjente. De fleste kjente eksemplarene er hanner, kanskje fordi hunnene ikke kan fly og tilbringer mesteparten av livet under jorden. Hannene kommer av og til til lys om natten.


== Utbredelse ==
Arten lever på Borneo og er, dersom plasseringen er korrekt, den eneste kjent representanten for Aclopinae utenom sørkontinentene.


== Systematisk inndeling ==
Aclopinae av og til regnet som en familie for seg, Aclopidae.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilie Aclopinae Blanchard, 1850 - tvilsomt om arten hører til her
Slekten Xenaclopus Arrow, 1915
Xenaclopus borneensis Arrow, 1915


== Referanser ==


== Kilder ==
Generic Guide to New World Scarabid Beetles – Aclopinae Arkivert 19. juni 2010 hos Wayback Machine.
Aclopidae i Encyclopedia of Life


== Eksterne lenker ==
(en) Xenaclopus i Global Biodiversity Information Facility 
Xenaclopus – detaljert informasjon på Wikispecies
Un jour, un enfant

«Un jour, un enfant» (norsk oversettelse: en dag, et barn) er en fransk chansonballade som vant Eurovision Song Contest 1969 for Frankrike. Sangen ble fremført av Frida Boccara og er komponert av Emil Stern og Eddy Marnay. Dette var Frankrikes fjerde seier i konkurransen, men «Un jour, un enfant» delte seieren med tre andre land, siden det ikke var noen regler som hindret en deling av seieren.


== Eurovision Song Contest ==
Sangen ble internt valgt av den franske kringkasteren ORTF til å representere Frankrike i Eurovision Song Contest i Madrid lørdag 29. mars. 
I Madrid var «Un jour, un enfant» det 14. bidraget ut på scenen av 16 deltakere. I avstemningen fikk den 18 poeng – like mange som Spanias «Vivo cantando» med Salomé, Storbritannias «Boom Bang-a-Bang» med Lulu og Nederlands «De troubadour» med Lenny Kuhr. Det var imidlertid ingen regler som sa at det bare skulle være én vinner. Dermed ble alle fire landene erklært som vinnere, for første – og eneste – gang i historien. Året etter ble reglene endret, slik at det bare kan være ett land som vinner Eurovision Song Contest. «Un jour, un enfant» fikk ingen poeng fra den norske juryen. I hver jury satt ti personer som hver hadde ett poeng å fordele til sin favorittmelodi.Dette var ikke siste gang Frankrike kom på en delt førsteplass i Eurovision Song Contest. I 1991 fikk det franske bidraget, «C'est le dernier qui a parlé qui a raison», like mange poeng som Sveriges Carola og «Fångad av en stormvind». På den tiden hadde imidlertid EBU innført regler for å kåre én vinner, og Sverige vant fordi de hadde fått flere toppoeng enn Frankrike.


== Om sangen ==
«Un jour, un enfant» er en klassisk fransk chanson. I teksten synger Baccara om verdens undre, sett gjennom et barns øyne.
Boccara spilte inn sangen på fem språk: fransk, engelsk («Through the Eyes of a Child»), tysk («Es schlägt ein Herz für dich»), spansk («Un día, un niño») og italiensk («Canzone di un amore perduto»).Sangen fikk begrenset kommersiell suksess og kom ikke inn på VG-lista. I hjemlandet Frankrike nådde «Un jour, un enfant» bare nummer 35 på singellisten.


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Un jour, un enfant på MusicBrainz