jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Lister over øyer

Dette er en liste over øyer i verden gruppert etter hav og etter land. 


== Liste over kontinentale øyer ==
Afrika-Eurasia
Amerika
Australia
Antarktika


== Øyer etter hav ==
De joniske øyer
Liste over øyer i Østersjøen
Liste over øyer i Middelhavet


== Øyer etter land ==


=== Asia ===
Liste over øyer i Japan
Liste over øyer i Korea
Liste over øyer i Singapore


=== Europa ===
Liste over øyer i Albania
Liste over øyer i Danmark
Liste over øyer i Estland
Liste over øyer i Finland
Liste over øyer på Færøyene
Liste over øyer i Kroatia
Liste over øyer i Italia
Liste over øyer i Norge
Liste over øyer i Skottland
Liste over øyer i Spania
Liste over øyer i Sverige
Liste over øyer i Tyskland


=== Nord-Amerika ===
USA
Liste over øyer i Aleutene


=== Sør-Amerika ===
Liste over øyer på Falklandsøyene
Liste over øyer i Galápagos-arkipelet


== Andre lister over øyer ==
Liste over subantarktiske øyer
Liste over øyer etter innbyggertall
Antiokos fra Syrakus

Antiokos fra Syrakus (Siracusa) var en gresk historiker i antikken som blomstret i tiden rundt 420 f.Kr.Lite er kjent om hans liv, bortsett at han var vitne til 423 f.Kr. Grunnet denne dateringen var han samtidig med Peloponneskrigen, og dermed også med Thukydides. Hans verker hadde høy anseelse, men kun fragmenter er bevart. Antiokos samlet de ulike lokale historiske tradisjoner på Sicilia og sørlige Italia, det vil si Magna Graecia. Antagelig var det hovedsakelig muntlige fortellinger, inkludert mytologisk materiale, som han bearbeidet til to historieverk. Det første var Sikelika i 9 bøker, antagelig fra de eldste tider på Sicilia og fra tiden med kong Kokalos og fram til fredsmøtet i Gela 424/423 f.Kr. Dette verket ble sitert av Thukydides. Det andre verket var Om Italia i en bok som var en bosetningshistorie, historisk og geografisk beskrivelse av Sør-Italia og Sicilia.
Hans samtidige og etterfølgere verdsatte hans tekster grunnet deres nøyaktighet. Derfor er Sikelia sitert hos geografen Pausanias, Klemens av Alexandria og Theodoret av Kyros. Om Italia er hyppig sitert av Strabon og Dionysios fra Halikarnassos.I moderne tid er fragmentene etter ham samlet i Die Fragmente der griechischen Historiker (FGrHist, nr. 555), henholdsvis i Brill’s New Jacoby (nr. 555, i engelsk oversettelse, kommentar og biografisk skisse av Nino Luraghi).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lendle, Otto (1992): Einführung in die griechische Geschichtsschreibung. Von Hekataios bis Zosimos. Darmstadt, ISBN 3-534-10122-7, s. 32–35.
Luraghi, Nino (2003): Antioco di Siracusa i: Vattuone, R. (red.): Storici greci di Occidente. Bologna, s. 55–89.


== Eksterne lenker ==
William Smith (1870): Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology
Rusanovhuset

Rusanovhuset var navnet på et gruveindustrianlegg på østsiden av  Colesbukta opp mot Rusanovodden litt nord for tettstedet Coles Bay. Det ble oppført 1913 av ingeniør Rudolf L Samoilovitsj for Handelshuset Grumant - A. G. Agafeloff & Co, med bolighus og lager for gruveskjerpformål. Stedet ligger i Nordenskiöld Land på vestre Spitsbergen, Svalbard.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Rusanovhuset Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Rusanovhuset, kulturminnets beskrivelse i Riksantikvarens kulturminnedatabase.
Hollendardalen

Hollendardalen er en 18 km lang dal i Nordenskiöld Land på midtre Spitsbergen, Svalbard. Den ligger om lag midtveis mellom Barentsburg og Colesdalen (neste dal), og graves ut av Hollendarelva. Dalen ender i Hollendarbukta i Isfjorden i nord, etter å ha gått fra Passfjellbreen under det bratte Bjørnsonfjellet (932 m). Hollendardalen er øverst relativt bratt men nederst flater den ut og danner en bred U-dal vest av fjellet Oppkuven. 
Dalen har vært brukt noe til ferdselen mellom øst og vest i Nordenskiöld Land, men ligger ikke veldig strategisk for passering av områdets sentrale fjellmasser.
Den har ingen vesentlige kulturminner, men det er noen jakt- og fangstminner ute ved kysten der elven ender. Fangstmannen Daniel Nøis oppførte i 1909 en fangsthytte nær munningen av elva, og solgte denne hytta året etter til John L. Gibson i det amerikanske Arctic Coal Company.I 1911 okkuperte kjøpmann H. B. Liholt fra Idd ved Halden et område for potensiell gruvedrift i nedre Hollendardalen, men det ble senere overtatt av A/S Stavanger Spitsbergen.I 1932 oppførte det sovjetiske selskapet Arktikugol et borehus der Hollendarelva munner ut i fjorden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hollendardalen Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Geraldine McCaughrean

Geraldine McCaughrean (født 6. juni 1951 i London) er en britisk barnebokforfatter, kjent for den offisielle oppfølgeren til Peter Pan – Peter Pan in Scarlet (2006), for The Kite Rider (2001) og for A Pack of Lies (1988). Hun mottok Carnegie Medal in Literature for A Pack of Lies i 1988.
I write for much the same reasons as I did when I was a child of eight, forever scribbling stories in an exercise book for no-one's benefit but my own:  I like to go somewhere else and become someone else.  Most of my central characters lack confidence but overcome their timidity or low self-esteem to win through in the end, so I suppose there is a kind of wish-fulfilment at work.

Hun er født og oppvokst i Enfield, Nord-London. Hun tok lærerutdannelse, og arbeidet i forlag i ti år før hun ble forfatter på fulltid i 1988. Hun ble fellow of Royal Society of Literature i 2010. 


== Bøker ==
Siden debuten med Adventure in New York (1979) har hun skrevet over 150 bøker. Forfatterskapet omfatter skoleteaterstykker, fem historiske romaner for voksne, barneromaner og gjenfortellinger av klassiske myter og eventyr.
A Pack of Lies (1988) er en samling historiske noveller, satt inn i ramme av en antikvitetshandel, hvor innehaveren forteller om sine varer. Boka vant både Guardian Children's Fiction Prize og Carnegiemedaljen. A Little Lower than the Angels (1987), Gold Dust (1993) and Not the End of the World (2004) har alle vunnet Whitbread Children’s Book Award. The Kite Rider (2001) – som foregår i Kina under Song-dynastiet (960–1279), ble i 2013 kåret til en av de 100 beste britiske barnebøkene fra de siste 100 årene.I 2005 ble hun valgt ut, blant 200 kandidater, til å skrive den offisielle oppfølgeren til J.M. Barries Peter Pan. Boka utkom året etter, og er oversatt til 37 språk. 
På norsk finnes Eventyr fra balletten (1995), Skjønnheten og udyret (1999),  Isai-treet (2005), Peter Pan i rødt (2006) og Julens fortelling (2008).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Meininger Hofkapelle

Meininger Hofkapelle er et symfoniorkester som i dag regnes blant de eldste og mest tradisjonsrike i Europa. Orkesteret er hjemmehørende i byen Meiningen i den tyske delstaten Thüringen.


== Historikk ==


=== Grunnleggelse ===
Meininger Hofkapelle ble grunnlagt av hertug Bernhard I av Sachsen-Meiningen i 1690. Selv om begynnelsen var sped, med kun et fåtall instrumentalister og sangere, rådet det allerede fra starten av en moderne tidsånd i den forstand at man forsøkte å forene kirke- og hoffmusikk med et borgerlig konsertliv.


=== Tidlig periode ===
En av de første dirigentene var Georg Caspar Schürmann som ledet orkesteret fra 1702 til 1707. I årene 1711 til 1731 var Johann Sebastian Bachs fjerne slektning Johann Ludwig Bach hoffkapellmester. Han ble etterfulgt av sønnen Gottlieb Friedrich Bach og senere av sønnesønnen Johann Philipp Bach.


=== Blomstringstid ===
I 1867 arrangerte Franz Liszt i samarbeid med hoffkapellet en festival der nye verk av Liszt, Bülow, Damrosch, Lassen, Draeseke og Volkmann ble oppført. På forespørsel av Richard Wagner stilte musikerne som festspillorkesterets hovedkontingent under det første Bayreuth-festspillet i 1876, og deltok ved festivalen i flere etterfølgende år.
Orkesterets virkelige storhetstid startet da den tyske dirigentlegenden Hans von Bülow i 1880 ble hoffkapellmester og gjorde ensemblet til et av Europas eliteorkestre. Takket være Bülow kom Johannes Brahms til Meiningen, der han arbeidet tett med orkesteret. Brahms' 4. symfoni ble uroppført i Meiningen og komponisten skrev fire verk for orkesterets kjente klarinettist, Richard Mühlfeld. Brahms ble dessuten en nær venn av hertug Georg II, og var fram til sin død en hyppig gjest i byen.
Fra 1881 reiste kapellet på omfattende turneer; under Bülows ledelse holdt de rundt 200 offentlige konserter over hele Tyskland og mange andre steder i Europa. Også Brahms dirigerte orkesteret nå og da.Andre fremragende dirigenter var Richard Strauss, Fritz Steinbach, Wilhelm Berger, og til sist Max Reger som ledet orkesteret fram til storhetstiden tok slutt med utbruddet av første verdenskrig.


=== Etter første verdenskrig ===

Fra 1952 har hoffkapellet vært en del av Meininger Theater. I 2012 ble Philippe Bach teaterets Generalmusikdirektor og leder for de 65 orkestermusikerne.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Kuratorium Meiningen (red): Meiningen: Lexikon zur Stadtgeschichte. red. Alfred Erck, ted. Johannes Mötsch, Bielsteinverlag, Meiningen 2008, ISBN 978-3-9809504-4-2.
Das Meininger Theater (red)/Alfred Erck: Geschichte des Meininger Theaters: 1831–2006. Resch-Druck, Meiningen 2006.


== Eksterne lenker ==
Meininger Hofkapelle, sidene til Das Meininger Theater
Das Meininger Theater
Orkester-portretter, vioworld-klassik.de
Kurvball under Verdenslekene 2013

Kurvball (engelsk: korfball) under World Games 2013 ble arrangert fra 31. juli. til 4. august, i Mundialista Coliseum i Cali. Det ble konkurrert i klassen mix, et lag består av fire kvinner og fire menn. 


== Medaljeoversikt ==


== Gruppespill ==


=== Gruppe A ===


==== Gruppe B ====


=== Finalespill ===


== Eksterne lenker ==
World Games 2013 - Korfball
Filosofiåret 1580

Filosofiåret 1580 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1580.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
født mellom 1570 og 1580 – François du Souhait, fransk oversetter, romanforfatter, poet, satiriker og moralfilosof (død 1617)


== Dødsfall ==
Filosofiåret 1611

Filosofiåret 1611 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1611.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
7. januar – James Harrington, engelsk politisk filosof (død 1677)


== Dødsfall ==
Hyllest til menneskets verdighet

Hyllest til menneskets verdighet (latin: De hominis dignitate) er et verk av den italienske renessanseforfatteren Giovanni Pico della Mirandola som ble utgitt i 1486.
Polaråret 1932

Polaråret 1932 er en oversikt over hendelser med tilknytning til Arktis eller Antarktis i 1932.


== Ekspedisjoner ==


=== Arktis ===
1931–34: Treårsekspedisjonen til Øst-Grønland, ledet av Lauge Koch.


=== Antarktis ===
1930–32: Discovery Investigations utfører oseanografiske undersøkelser rundt Sør-Georgia og i de nordlige delene av Weddellhavet med RRS «William Scoresby». Ekspedisjonen startet et fremdeles pågående (2009) hvalmerkingprogram.
1931–33: Discovery Investigations utfører oseanografiske undersøkelser nord for iskanten og gjennomfører tidenes fjerde omseilng av det antarktiske kontinentet.
1932–33: Den andre Thorshavn-ekspedisjonen til Øst-Antarktis. En tremannsgruppe ledet av Hjalmar Riiser-Larsen gjorde et mislykket forsøk å følge sjøisen langs Enderby Land med hundesleder, men ble berget av hvalbåten «Globe V».
I den antarktiske hvalfangstsesongen 1931–32 opererer to landstasjoner, 5 hvalkokerier og 45 hvalbåter. Fangsten var 9 572 hval. På grunn av overproduksjon og finanskrise lå hele den norske hvalfangstflåten i opplag.
I den antarktiske hvalfangstsesongen 1932–33 opererer en landstasjon (Grytviken), 16 hvalkokerier og 118 hvalbåter. Fangsten var 24 327 hval.


== Begivenheter og etableringer ==
Det andre internasjonale polaråret 1932–33 ble arrangert med 40 deltakende land. En rekke permanente observasjonsstasjoner ble etablert i Arktis. I Antarktis ble observasjoner gjennomført på Sør-Georgia, Sør-Orknøyene, av Discovery Investigations, av ti fartøyer tilhørende den norske hvalfangerflåten samt det sørafrikanske hvalkokeriet «Tafelberg».


== Oppdagelser og vitenskapelige resultater ==


== Fødsler ==


== Dødsfall ==
22. april – Umberto Cagni, italiensk admiral og arktisutforsker som i 1900 nådde 86° 34′ N, ny nordlig rekord.
Ca. 20. august – Gino Watkins, britisk arktisutforsker.
Martin Rønne, norsk seilmaker og polarutforkser som deltok på Rolad Amundsens ekspedisjon til Antarktis 1910–12.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Robert K. Headland (2009). A Chronology of Antarctic exploration. London: Quaritch. s. 285–290. ISBN 978-0-9550852-8-4. 
Einar-Arne Drivenes og Harald Dag Jølle, red. (2004). Norsk polarhistorie. 1 («Ekspedisjonene»). Oslo: Gyldendal. ISBN 82-05-32654-1.
Marquinhos

Marcos Aoás Corrêa (født 14. mai 1994) er en brasiliansk-portugisisk fotballspiller som spiller for den franske klubben Paris Saint-Germain FC. Han har tidligere spilt for den brasilianske klubben Corinthians og den italienske klubben Roma.


== Landslaget ==
Han tok gull under Sommer-OL 2016.Han ble tatt ut i Brasils tropp til VM i fotball 2018 i Russland.Han ble tatt ut i Brasils tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.


== Meritter ==
CorinthiansCopa Libertadores: 2012


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Marquinhos – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Marquinhos – Olympics.com 
(en) Marquinhos – Olympedia 
(en) Marquinhos – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(pt) Marquinhos – Brasils olympiske komité 
(en) Marquinhos – FIFA 
(en) Marquinhos – UEFA 
(fr) Marquinhos – LÉquipe 
(en) Marquinhos – Transfermarkt 
(en) Marquinhos – national-football-teams.com 
Player profile
Berlin–Hamburgbanen

Berlin–Hamburgbanen er en tysk jernbanestrekning mellom Hamburg og Berlin. Den er den første tyske jernbanestrekningen som ble utbygd for hastigheter over 200 km/t og er dermed Tysklands første høyhastighetsbane. Reisetiden mellom Hamburg og Berlin er rundt 100 minutter. Minimal reisetid er teoretisk 90 minutter, men på grunn av sterk trafikk på strekningen kan denne ikke realiseres. Et forsøk med en reisetid på 93 minutter viste seg heller ikke å være realistisk.


== Linjekart ==


== Referanser ==
Kortbane-EM i svømming 2013

Europamesterskapet i svømming på kortbane 2013 ble avholdt i Herning, Danmark, fra torsdag 12. til søndag 15. desember 2013. 


== Medaljesammendrag ==


=== Menn ===
Forklaring: VR - Verdensrekord; ÅBT - Årsbestetid; ER - Europeisk rekord; NR - Nasjonalrekord; MR - Mesterskapsrekord

a  Svømmere som bare deltok i innledningsheatene og mottok medaljer.


=== Kvinner ===
Forklaring: VR - Verdensrekord; ÅBT - Årsbestetid; ER - Europeisk rekord; NR - Nasjonalrekord; MR - Mesterskapsrekord

a  Svømmere som bare deltok i innledningsheatene og mottok medaljer.


=== Mixed øvelser ===
c  Svømmere som bare deltok i innledningsheat og mottok medaljer.


== Medaljetabell ==
      Host nation 


== Nasjoner som deltok ==
559 svømmere (313 menn, 246 kvinner) fra 42 land svømte ved mesterskapet i 2013.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Resultater Arkivert 28. juli 2014 hos Wayback Machine.
Offisielt nettsted
Omagh

Omagh (irsk: An Ómaigh) er en by i det østlige Nord-Irland, med et innbyggertall på rundt 20 000. Byen er hovedstaden i distriktet Fermanagh and Omagh, og ligger i grevskapet Tyrone.
Omagh er mest kjent i utlandet på grunn av terrorangrepet mot byen 15. august 1998. Ansvaret for bombeangrepet var den paramilitære organisasjonen Real IRA. 29 mennesker ble drept og mer enn 300 ble skadet.


== Historie ==
Navnet Omagh er en anglisering av det irske navnet an Óghmaigh (moderne irsk: an Ómaigh), som betyr «den jomfruelige sletten». Et kloster skal ha blitt etablert der hvor byen i dag ligger, i 792 og et fransiskansk kloster ble grunnlagt her i 1464. Omagh ble grunnlagt som by i 1610. Byen ble et tilfluktssted for flyktninger fra det østlige Tyrone under det irske opprøret i 1641. I 1689, samme år som slaget ved Boyne, kom Jakob II av England til byen, på vei til Derry. Støttespillerne til Vilhelm av Oranien brant da ned byen.
I 1768 overtok Omagh for Dungannon som administrasjonssted for grevskapet Tyrone. Omagh fikk jernbaneforbindelse med Derry gjennom Londonderry-Enniskillen linjen i 1852, til Enniskillen i 1853 og til Belfast i 1861. I 1881 ble det etablert en militærleir ved byen med en rekke brakker, og i 1899 åpnet Tyrone County Hospital i byen.
I 1957 ble jernbanestrekningen Omagh – Enniskillen lagt ned. I 1965 ble også hovedlinjen Portadown – Omagh – Derry lagt ned, slik at Omagh ikke lenger hadde jernbaneforbindelse. Som et ledd i demilitariseringen av Nord-Irland i henhold til Belfastavtalen, ble militærleiren St Lucia Barracks, Omagh lagt ned 1. august 2007. I 2010 ble det etablert en stasjon for Police Service of Northern Ireland, den nye politistyrken som ble opprettet gjennom Belfastavtalen.


== Personer med tilknytning til Omagh ==
Jimmy Kennedy (1902–1984) – medlem av Songwriters Hall of Fame («Red Sails in the Sunset», «Teddy Bears' Picnic»)
Benedict Kiely (1919–2007) – forfatter (Land Without Stars)
Linda Martin – sanger og programleder, vant Eurovision Song Contest i 1992.
Gerard McSorley – skuespiller (Veronica Guerin), (Omagh)
Sam Neill – Jurassic Park skuespiller, født i Omagh
Ivan Sproule – fotballspiller.
Arty McGlynn – gitarist.
Gerald Grosvenor – 6. hertug av Westminster.
Brian Friel – dramatiker, født i Killyclogher ved Omagh.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Omagh – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Omagh District Council nettside
Omagh Chamber of Commerce & Industry nettside
Omagh Directory 1910
Flickr-gruppe med bilder fra Omagh
Harald Liljedahl

Harald Liljedahl (født 19. november 1892 i Larvik, død 1940) var en norsk fagforeningsmann og organisator innen arbeideridretten.
Liljedahl ble fagorganisert i 1911, og snart engasjert i den politiske ungdomsbevegelsen og Arbeiderpartiet. Der tilhørte han i årene rundt 1918 den radikale opposisjonen. I årene 1921–1922 var han også lokalredaktør for Sørlandets Social-Democrat.Fra 1925 til 1926 var han formann i Cigararbeidernes forening i Oslo. Han ledet også en langvarig streik ved Tiedemanns Tobakksfabrikk, der kampen mot streikebryteri var hard. I forbindelse med konflikten ble Liljedahl dømt til 90 dagers fengsel for «overfald paa en arbeidsvillig under optøierne» ved fabrikken. Da han slapp ut etter soningen ble han hyldet av tobakksarbeiderne på justisbygningens trapp.På denne tiden var han også sentral i arbeidet med å grunnlegge arbeideridrettsbevegelsen. I 1920 var han en av grunnleggerne av Idrettslaget Spartacus, og han var formann i Arbeidernes Idrettsforbund fra stiftelsen i 1924 til 1926. Tidligere hadde han vært aktiv bokser for Kristiania Turnforenings Idrætsparti.


== Referanser ==
Søren Krarup

Søren Krarup (født 3. desember 1937 i Grenaa) er en dansk teolog og nasjonalkonservativ politiker (DF). Han var medlem av Folketinget i to perioder.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han er prestesønn og tok studentereksamen i Christianshavn i 1957 og teologisk embedseksamen ved Københavns Universitet i 1965. 


=== Karriere ===
Krarup ble i 1965 ordinert til prest i Ribe domkirke og ansatt som sogneprest i Seem og kapellan i Ribe samme år. Krarup pensjonerte seg fra stillingene i 2005. Hans oppvekst var preget av farens engasjement i tidsskriftet Tidehverv, der han selv har vært medutgiver og redaktør i flere tiår. Han har også stått for et tyvetall bokutgivelser, de fleste innen kirkelige, historiske og politiske emner.
Krarup hadde et renommé som polemisk debattant og radiopredikant da Dansk Folkeparti nominerte ham til Folketinget fra Sønderborg i 2000, senere fra Haderslev i 2007. Han var valgt til Folketinget fra Sønderjyllands amtskrets 2001–2007 og Sydjyllands storkrets 2007–2011. Før dette var han styremedlem i Danmarks Radio 1999–2001. Krarup har vært mest engasjert i nasjonale, familiepolitiske og innvandringspolitiske saker. Han er uttalt motstander av islam, multikulturalisme og dansk EU-medlemskap.Søren Krarup er far til folketingsmedlem Marie Krarup og teolog Katrine Winkel Holm, sønnesønn av historiker Alfred Krarup og fetter til folketingsmedlem Jesper Langballe og professor Ole Krarup.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Søren Krarup hos Folketinget
Eupatorus gracilicornis

Eupatorus gracilicornis bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En stor (hannene opptil 95 millimeter), blank hornbille. Den er den største arten i slekten Eupatorus og en av de største asiatiske hornbillene. Hodet, pronotum og bein er svarte, dekkvingene gulbrune. Hannen har et langt og slankt, krumt horn på hodet og to par slanke, spisse horn på pronotum: ett på sidene og ett nær midten.


== Levevis ==
Larven utvikler seg i råtten, død ved. De voksne billene kan drikke nektar og sevje som siver ut fra sår på trær. Hannene bruker hornene sine i kamp om hunnene.


== Utbredelse ==
Denne arten er utbredt i Sørøst-Asia, fra India i vest til Vietnam i øst.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Dynastini MacLeay, 1819
Slekten Eupatorus Burmeister, 1847
Eupatorus gracilicornis Arrow, 1908
Eupatorus gracilicornis davidgohi Yamaya, 2013
Eupatorus gracilicornis edai Hirasawa, 1991
Eupatorus gracilicornis gracilicornis Arrow, 1908
Eupatorus gracilicornis kimioi Hirasawa, 1992
Eupatorus gracilicornis prandii Moskalenko, 2017


== Eksterne lenker ==
(en) Eupatorus gracilicornis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Eupatorus gracilicornis hos NCBI 
(en) Eupatorus gracilicornis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Eupatorus gracilicornis – detaljert informasjon på Wikispecies
Gustav Hasselbrink

Gustav Hasselbrink (født 1900, død 1982) var en svensk prest og språkforsker. Han er fremfor alt kjent for sin ordbok for sørsamisk, og for en tidlig autosegmentale analyse av sørsamisk omlyd.
Hasselbrink var i mange år prest i Vilhelmina, hvor han gjorde feltarbeidet for sitt språklige arbeide. I sin doktoravhandling fra 1944 gikk han gjennom fonologien til det vilhelminasamiske språket. I 1957 publiserte han en sørsamisk lesebok sammen med Knut Bergsland.


== Bibliografi (utvalg) ==
Hasselbrink, Gustav 1944: Vilhelminalapskans ljudlära : med särskild hänsyn till första stavelsens vokaler / av Gustav Hasselbrink. Uppsala : Almqvist & Wiksell, 1944.
Hasselbrink, Gustav og Knut Bergsland 1957: Sámien lukkeme-gärjá : sydsamisk lesebok med grammatikk og ordliste / utgitt av naborikenes sydsamer ved Knut Bergsland og Gustav Hasselbrink. Oslo : 1957.
Hasselbrink, Gustav 1965: Alternative analyses of the phonemic system in Central South-Lappish. Indiana University publications. Uralic and Altaic series ; 49. Bloomington : Indiana University, 1965.
Hasselbrink, Gustav 1981-1985: Südlappisches Wörterbuch = Oårj'elsaamien baaguog'ärjaa Arkivert 27. juni 2018 hos Wayback Machine. / ausgearbeitet von Gustav Hasselbrink. Skrifter / utgivna genom Dialekt- och folkminnesarkivet i Uppsala Ser. C, Lapskt språk och lapsk kultur ; 4 Uppsala : Lundequistska bokhandeln, 1981-1985. 3 bind.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ruong, Israel 1980: Gustav Hasselbrink 80 år. In: Samefolket 1980/3, p. 9.