jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sølvvier

Sølvvier (latin: Salix glauca var glauca) er en liten busk av pilefamilien (vierfamilien) av maksimalt 2,5 meters høyde og oppreist. Arten vokser hos oss i innlandet og langs kysten hele veien fra Agder og helt opp til Barentshavet, samt i et belte sørover gjennom Sverige og Finland til Bottenviken. Den foretrekker fuktig torvjord, myr, hei, elvebredder, sumpskog, kystheier, og blant annet vierkratt. Den kan danne hybrid med myrtevier, grønnvier og svartvier.

Sølvvier er en busk på normalt 50 - 250 cm lengde, og er grovt oppstigende med rød bark. Årskvistene på nye skudd er svært lodne, grålodne («sølv»), mens de andre året er i praksis helt snaue. Bladene er grågrønne. litt tykke, helrandete uten tagger eller buktninger, og grå på undersiden. Bladene er lodne og eggformete med størst bredde ovenfor midten. Antall sidenerver er 6-11 par. Ørebladene er fraværende. Blomstringen foregår i juni. 
Raklene er lange og står på ullhårete skaft med 2-4 blader. Raklene er gulbrune eller blekbrune, og hårete. Den hårete grønn-gråhvite kapselen er 7-10 mm lang, og har kløvd griffel med kløvde arr.


== Utbredelse ==
Sølvvier vokser i Europa og er i Norden utbredt i fra Agder og oppover kysten, fjellet og innlandet til og med hele Finnmark, nordlige Sverige og hele nordlige  Finland ned til Bottenviken. Hos oss vokser den opp til 1.760 meters høyde i Jotunheimen. 
Ellers vokser den i Alaska, nordvestre Canada, Rocky Mountains ned til nordre New Mexico, og øst på Grønland samt videre østover inn i Sibir.


=== Varianter og hybrider ===
Sølvvier har en underart og tre kjente hybrider:

Underarten russevier (Salix glauca ssp stipulifera) er vanlig på marere jord, og først og fremst i Dovrefjell, Kjølen, Nordland, Lappland, hele Troms og hele Finnmark, videre nedover nordre Finland og inn på Kolahalvøya. Den vokser også i veikanter og på ruderatmark. Den har øreblader som er inntil 25 mm lange, og med lansettform. Bladene er smalere enn hos sølvvier, og har en mer kileformet grunn  og tettere behåret. Kapselen er også tett håret og griffelen er kløyvd hele veien ned.
Hybrid Sølvvier-myrtevier (Salix glauca x myrsinites)
Hybrid Sølvvier-svartvier (Salix glauca x myrsinifolia)
Hybrid Sølvvier-grønnvier (Salix glauca x phylicifolia)


== Kilder ==
Stenberg, Lennart & Bo Mossberg, Steinar Moen (norsk red.), Gyldendals store nordiske flora, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.


== Eksterne lenker ==
(en) sølvvier i Encyclopedia of Life 
(en) sølvvier i Global Biodiversity Information Facility 
(no) sølvvier hos Artsdatabanken 
(sv) sølvvier hos Dyntaxa 
(en) sølvvier hos ITIS 
(en) sølvvier hos NCBI 
(en) sølvvier hos The International Plant Names Index 
(en) sølvvier hos Tropicos 
(en) Kategori:Salix glauca – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Salix glauca – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Salix glauca – detaljert informasjon på Wikispecies
Xiao Zixian

Xiao Zixian (forenklet kinesisk: 萧子显; tradisjonell kinesisk: 蕭子顯; pinyin: Xiāo Zǐ Xiǎn, født 489, død 537), stilnavn: Jingyang (景陽), formelt vicomte Jiao av Ningdu (寧都驕子), var en historiker og forfatter, best kjent for  Qi-boken.


== Verker ==
Qi-boken (齐书)
Senere Han-boken (后汉书) - bidrag
Jinshicao (晋史草)
Putong Bei Fa Ji (普通北伐记)
Gui Jian Zhuan (贵俭传)


== Familie ==
Xiao Zixians bestefar var  Xiao Daocheng (keiser Gao av det sørlige Qi), og hans var keiser Gaos annen sønn, Xiao Ni - prins av Yuzhang.


== Referanser ==
Finnmarksvier

Finnmarksvier (Salix bebbiana var bebbiana) er en busk av pilefamilien (vierfamilien) av maksimalt 2 - 5 meters høyde og oppreist. Den er relativt sjelden i Norge. Arten vokser hos oss i indre Finnmark, dvs på Finnmarksvidda og videre innover nordre Finland  og Kolahalvøya. Den foretrekker sandjord, furumoer, sandmoer, elvebredder, grusmark, skråninger eller steinur. . Den kan av og til danne hybrid med krypvier eller ørevier.

Finnmarksvier er en busk på normalt 50 - 200 cm lengde, i sjeldne tilfeller opp til 500 cm (5 meter). Den er oppstigende med gråbrun bark og såkalte vedåser. Årskvistene og ferske skudd er loddengrå. Bladene er lansettformede, spisse i begge ender, og inntil 4 cm lange. Blandskivene er mellomgrønne oppå og gråblå-grønne under. De er tett krushåret oppå og lodne under. Bladene er nærmest elliptisk formet. Antall sidenerver er 6-8 par. Ørebladene er fraværende. Blomstringen foregår i juni. 
Raklene er korte og relativt glisne, de står på ullhårete grålodne skaft med få blader på. Raklene er lyst brune eller blekbrune. Den hårete og blanke kapselen er lang, og har en kort griffel med kløvde og utover-buede arr.


== Utbredelse ==
Finnmarksvier vokser i Sibir og er i Norden utbredt i nordlige  Finland og inn på Finnmarksvidda. Den vokser også i store deler av Canada og  i USA spredt i Rocky Mountains, og dessuten rundt De store sjøene ned til Chicago og ned til New York City.


=== Varianter og hybrider ===
Finnmarksvier danner tidvis to ulike hybrider:

Hybrid Finnmarksvier-ørevier (Salix bebbiana x aurita)
Hybrid Finnmarksvier-krypvier (Salix repens x bebbiana)


== Kilder ==
Stenberg, Lennart & Bo Mossberg, Steinar Moen (norsk red.), Gyldendals store nordiske flora, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.


== Eksterne lenker ==
(en) finnmarksvier i Encyclopedia of Life 
(en) finnmarksvier i Global Biodiversity Information Facility 
(no) finnmarksvier hos Artsdatabanken 
(sv) finnmarksvier hos Dyntaxa 
(en) finnmarksvier hos ITIS 
(en) finnmarksvier hos NCBI 
(en) finnmarksvier hos The International Plant Names Index 
(en) finnmarksvier hos Tropicos 
(en) Kategori:Salix bebbiana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Salix bebbiana – detaljert informasjon på Wikispecies
Tundravier

Tundravier (Salix arctica) er en krypende markbusk av pilefamilien (vierfamilien) av maksimalt 10 centimeters høyde. Den vokser i Arktis inklusive Island og Svalbard samt Færøyene. Den foretrekker fuktig jord, hei, grusbakker, frodig tundra, grusrygger, eller bekkekanter. Tundravier danner neppe hybrider eller varianter.


== Beskrivelse ==
Tundravier er en krypende, svært lav busk, men ellers morfologisk ganske lik på sølvvier men mangler de loddentykke hårene på årskvistene. Den har gråbrun til mørkebrun bark og ligger krypende langs bakken med blottede, knortete og krokete kvister og bladoverplater. Bladene er lansettformede, butte eller bare moderat spisse i begge ender, og 2 - 7 cm lange. Bladskivene er mørkegrønne oppå og litt glatte med noe hår, mens bladstilken er rød i likhet med bladets midtnerve. Ørebladene er små eller helt fraværende. Blomstringen foregår i juli-august. 
Raklene er inntil 8 cm lange og relativt snaue, de står på 1 - 5 cm lange, hårete skaft med 3-4 blader på. Raklene er brune og butte, kapslene er inntil 1 cm lange og av ulik farge, grønn-gråskjær med brunt eller rødt. Kapselen er tett hårete, og skaftet kapselen står på er svært kort med rødt arr. Raklene er iøynefallende og gir en illusjon av rød-hvite, oppstående «blomster».


== Utbredelse ==
Tundravier vokser på Grønland, Island, Færøyene og på sentral-sørlige Svalbard blant annet rundt Isfjorden. Den vokser også i store deler av Canada.


== Bruk ==
Nordvest på Grønland har rotbark, blader og modne hunnrakler vært brukt som tilskudd i kosten.


== Referanser ==


== Kilder ==
Stenberg, Lennart & Bo Mossberg, Steinar Moen (norsk red.), Gyldendals store nordiske flora, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.


== Eksterne lenker ==
(en) tundravier i Encyclopedia of Life 
(en) tundravier i Global Biodiversity Information Facility 
(no) tundravier hos Artsdatabanken 
(sv) tundravier hos Dyntaxa 
(en) tundravier hos ITIS 
(en) tundravier hos NCBI 
(en) tundravier hos The International Plant Names Index 
(en) tundravier hos Tropicos 
(en) Kategori:Salix arctica – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Salix arctica – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Salix arctica – detaljert informasjon på Wikispecies
Jean Casimir-Périer

Jean Paul Pierre Casimir-Périer (født 8. november 1847 i Paris, død 11. mars 1907 i Paris) var en fransk politiker som president i den tredje franske republikk.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Casimir-Perier deltok i den fransk-tyske krig, trådte deretter inn i det politiske liv som sekretær for sin far, mens denne var innenriksminister under Adolphe Thiers. 


=== Politiker ===
I 1876 blev han deputert for departementet Aube, der han siden skulle bli gjenvalgt resten av sitt liv. I motsetning til familiens konservative tradisjon sluttet Casimir-Perier seg til venstrerepublikanernes gruppe, men nektet i 1886 å stemme for landsforvisningen av det tidligere regjerende kongehusenes medlemmer.


=== Statsminister ===
I 1890–92 var han deputertkammerets visepresident og ble i 1893 valgt til dets president. Samme år ble han statsminister og innehadde samtidig utenriksministerposten. Han satte som mål å «omdanne den franske revolusjons prinsipper til et redskap for ordens opprettholdelse». Han undertrykte den anarkistiske voldspropagandaen, og motsatte seg grunnlovsendring og forslag om skille mellom stat og kirke.


=== President ===
Etter mordet på president Marie François Sadi Carnot ble han den 24. juni 1894 valgt til republikkens president. Allerede fra starten av ble han hardt angrepet fra venstresiden, og allerede etter seks måneder, noen dager etter at regjeringen Dupuy var falt, begjærte han den 14. januar 1895 sin avskjed. Han erklærte seg ved sin avskjed å ha lært seg å innse at republikkens president var berøvet enhver aktiv innflytelse og at hans ministre ikke hadde rådført seg med ham før de fattet sine beslutninger, særskilt angående utenrikspolitikken.


=== Etter politikken ===
Casimir-Perier forlot deretter helt politikken, og viet seg til forretningsvirksomhet. Under Dreyfus-saken avgav han ett vitnemål, som gikk stikk i strid med general Merciers og ble av stor betydning for frifinnelsen av Alfred Dreyfus.


== Casimir-Périers regjering, 3. desember 1893 – 30. mai 1894 ==
Jean Casimir-Perier – regjeringssjef og utenriksminister
Auguste Mercier – krigsminister
David Raynal – innenriksminister
Auguste Burdeau – finansminister
Antonin Dubost – justisminister
Jean Marty – handels-, industri- og koloniminister
Auguste Alfred Lefèvre – marineminister
Eugène Spuller – minister for offentlig undervisnings-, kunst og religiøs tilbedelse
Albert Viger – landbruksminister
Charles Jonnart – Offentlig bygg og anleggsministerEndringer

20. mars 1894 – Jean Marty ble post- og telegrafminister samt handels- og industriminister.  Ernest Boulanger etterfulgte Marty som koloniminister.


== Referanser ==
Barutus

Barutus er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En ganske stor (opptil 34 millimeter), avlang, rødbrun hornbille. Kroppen er bredest nær bakenden, den bakre del av dekkvingene tydelig utvidet. Dekkvingene er ganske kraftig punkterte. Hodet har et trekantet område foran øynene avgrenset av en fin list. På pronotum er det en markert, U-formet fordypning i midten.


== Levevis ==
Biller i gruppen Pentodontini lever stort sett i forholdsvis tørre biotoper, som steppe og ørkener.
Denne arten finnes i litt høyereliggende områder.


== Utbredelse ==
Arten er beskrevet fra Panama og er også kjent fra Costa Rica.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae  MacLeay, 1819
Stammen Pentodontini Mulsant, 1842
Slekten Barutus Ratcliffe, 1981
Barutus hartmanni Ratcliffe, 1981


== Kilder ==
Ratcliffe, B.C. (1981) Barutus hartmanni, a new genus and species from Panama with a key to the genera of New World Pentodontini (Coleoptera: Scarabaeidae: Dynastinae). The Coleopterists Bulletin 35: 463-471. Sammendrag: [1]
Generic Guide to New World Scarab Beetles - Barutus [2]
Dynastidae du monde- sjekkliste over artene Arkivert 5. august 2013 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Barutus hartmanni i Encyclopedia of Life 
(en) Barutus hartmanni i Global Biodiversity Information Facility 
Barutus hartmanni – detaljert informasjon på Wikispecies
Collagenus

Collagenus er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor (lengde ca. 20 millimeter), rødbrun hornbille, uten horn i pannen. Kroppen er nokså bredt oval. Området foran øynene ("snuten") er halvsirkelformet, avgrenset av en markert list, grovt og svært tett punktert. Pannen har en lav knøl, pronotum er fint og middels tett punktert. Dekkvingene har fem markerte, fordypede lengdestriper, mellom dem rader av ganske grove punkter.


== Levevis ==
Biller i gruppen Pentodontini lever stort sett i forholdsvis tørre biotoper, som steppe og ørkener.


== Utbredelse ==
Arten er beskrevet fra det østlige Venezuela. Arten ble beskrevet ut fra ett enkelt hann-eksemplar og er trolig ganske sjelden.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Pentodontini Mulsant, 1842
Slekten Collagenus Ratcliffe & Hardy, 2005
Collagenus dasysternus Ratcliffe & Hardy, 2005


== Kilder ==
Ratcliffe, B.C. og M. Hardy (2005) Collagenus dasysternus, an new genus and species of Dynastinae from eastern Venezuela, With a key to the New World genera of Pentodontini (Coleoptera: Scarabaeidae: Dynastinae). Papers in Entomology, University of Nebraska, Lincoln: 22 [1]
Dynastidae du monde- sjekkliste over artene Arkivert 5. august 2013 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Collagenus i Encyclopedia of Life 
(en) Collagenus i Global Biodiversity Information Facility 
Collagenus dasysternus – detaljert informasjon på Wikispecies
Friminutt

For TV-serien, se Friminutt (TV-serie)
Et friminutt eller frikvarter er en pause mellom skoletimene.
Et friminutt er vanligvis ti minutter. Langfriminuttet eller det store friminuttet (storefri) er vanligvis rundt en halv time for at elevene skal ha tid til å spise matpakken (i Norge).Ordet friminutt kan også brukes i overført betydning om en pause fra f.eks. en arbeidsoppgave.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Blatchford, Peter (1998). Social life in school. The role of breaktime. ISBN 0-7507-0743-7


== Eksterne lenker ==
Søk etter Friminutt i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok
Bård Flovik

Bård Henning Flovik (født 3. oktober 1964 i Andøy) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller. 
Han trente Tromsø fra 2015 til 26. juni 2017.


== Karriere ==


=== Spiller ===
Som aktiv spiller spilte Flovik blant annet for Skarp i 1. divisjon og Harstadklubben Landsås i 2. og 3.divisjon.


=== Trener ===
Som trener var Flovik i seks år engasjert i ulike roller hos Tromsø før han i 2003 avsluttet sin første periode i klubben. Et par år senere begynte Flovik som trener for aldersbestemte landslag hos Norges Fotballforbund. Han sa opp jobben som hovedtrener for Norges G18-landslag i fotball i januar 2014, og ble presentert som ny assistenttrener under Steinar Nilsen i Tromsø.
Da Nilsen høsten 2015 ble sagt opp i klubben overtok Flovik ansvaret for laget, og fikk senere forlenget denne kontrakten.


== Referanser ==
Johan Ehrenberg

Johan Ehrenberg (født 14. juli 1957 i Linköping, Sverige) er en svensk journalist, publisist, bedriftsleder, samfunnsdebattant og forfatter. Ehrenberg leder selskapet ETC Utveckling, og står bak utgivelsen av flere publikasjoner under ETC-navnet.
Ehrenberg vokste opp i Hässleholm og Hästveda i Skåne, men flyttet alt som sekstenåring hjemmefra og til Stockholm. Der startet han sammen med venner bladet Partisano i desember 1976. To år senere fikk bladet navnet ETC. Det stakk seg fram i svensk mediaverden med frekk layout, undersøkende journalistikk og personlig pregede artikler. Etter et kort opphold i utgivelsene kom bladet fast fra 1990, på nett fra 1996.
Ehrenberg fikk mye oppmerksomhet i svenske medier i 1983, da han etter å ha levd et halvt år som kvinne under navnet «Jenny Ehrenberg» lanserte reportasjen «kjønnskiftet».
Han har gitt ut en rekke bøker, dels skjønnlitterære, dels som rene innlegg i den svenske samfunnsdebatten. 
Med utgangspunkt i ETC har han bygget ut en omfattende forretningsvirksomhet. Det er lansert flere publikasjoner:  ETC Stockholm, ETC Göteborg, ETC Örebro, ETC Bergslagen, ETC Malmö, Smålands Folkblad, Kloka Hem - og Dagens ETC. Den siste ble i januar 2014 lansert som dagsavis, med Ehrenberg selv som ansvarlig utgiver.
Ehrenberg driver også selskap innen andre sektorer. Hans ETC El driver med miljøvennlig energi, selskapet Egen el med salg av  solceller og småskala vindkraft. Han driver en varehusvirksomhet og selger produkter som skal være klimavennlige. Forretningsmessig er driften organisert i selskap som ETC förlag og ETC Utveckling.


== Bibliografi ==
Bara lite kärlek (1986)
Löjliga familjen (1987)
Pengar, makt och alla vi andra (1994)
Mera pengar (1996)
Globaliseringsmyten (1998)
Socialismen, min vän (2000)
Ekonomihandboken (med Sten Ljunggren) (2002)
Stackars oss! : en bok om jättemycket mera demokrati (2003)
Aileme – befrielsens tid (2005)
Sagan om Bonusgrisen och Bläckfisken (2006)
Nya Ekonomihandboken (med Sten Ljunggren) (2006)
Könsbytet: plus vad hände sen? (2007)


== Priser ==
2008: Katrineholms miljöpris
2009: Årets Klimatrådgivare


== Eksterne lenker ==
ETC's  nettsider
Anisorrhina (Melinesthes)

Anisorrhina (Melinesthes) er en underslekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Små til middelsstore (10-20 millimeter), gulbrune eller rødbrune gullbasser. Oversiden er naken og nokså blank, kroppsformen avlang og litt avflatet. Hannene har to nokså korte, rette, fremoverrettede, i spissen avrundede horn. Pronotum er gjerne litt rødlig, med to mer eller mindre tydelige, trekantede, mørke flekker i midten. Dekkvingene har en mørkere stripe langs midten (sømmen) og en svart flekk på "skuldrene".


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i muld som samler seg i råtnende trestammer. De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og utflytende sevje.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige og sentrale Afrika, mot nord til Rwanda og Tanzania.


== Systematisk oversikt ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821
Stammen Goliathini
Slekten Anisorrhina Westwood, 1842
Underslekten Melinesthes Kraatz, 1880
Anisorrhina (Melinesthes) algoensis (Westwood, 1843)
Anisorrhina (Melinesthes) conradsi Schauer, 1935
Anisorrhina (Melinesthes) elongata (Bates, 1881)
Anisorrhina (Melinesthes) jocquei Allard, 1989 - trolig et synonym for A. elongata
Anisorrhina (Melinesthes) lequeuxi Allard, 1989 - trolig et synonym for A. elongata
Anisorrhina (Melinesthes) manowensis Schürhoff, 1933
Anisorrhina (Melinesthes) murphyi Allard, 1989 - trolig et synonym for A. elongata
Anisorrhina (Melinesthes) roggemani Krikken, 1987
Anisorrhina (Melinesthes) scheini Basilewsky, 1956
Anisorrhina (Melinesthes) simillima Kraatz, 1880 - vanligvis regnet som et synonym for A. umbonata
Anisorrhina (Melinesthes) touroulti Antoine, 2009
Anisorrhina (Melinesthes) umbonata (Gory & Percheron, 1833)


== Kilder ==
Erik Holm (1993) On the genera of African Cetoniinae: Anisorrhina Westwood 1842, Melinesthes Kraatz 1880 and Inhambane Peringuey 1907. Tropical Zoology 6: 165-177 [1]
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
Bilder av noen arter
(en) Anisorrhina (Melinesthes) hos NCBI 
(en) Kategori:Melinesthes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Melinesthes – detaljert informasjon på Wikispecies
Deutschböhmen

Deutschböhmen (tsjekkisk: Německé Čechy, no: Tyskböhmen) var en provins i Böhmen, dagens Tsjekkia som var etablert en kort periode etter første verdenskrig som en del av statsdannelsen Deutschösterreich.
Den besto av de nordlige og vestlige delene av Böhmen som på den tiden var hovedsakelig befolket av etniske tyskere. Provinsen Deutschböhmen ble senere slått sammen med provinsen Sudetenland lengre øst og kalt Sudetenland.
Viktige befolkningsentre var byene Eger, Karlsbad, Marienbad, Aussig an der Elbe, Teplitz-Schönau, Leitmeritz, Brüx, Gablonz an der Neiße, Dux, Saaz og Reichenberg som også var administrasjonssenteret. Området hadde et areal på 14 496 kvadratkilometer. Befolkningen var på 2,23 millioner derav 2,07 millioner tyskere og 116 275 tsjekkere.
Fra slutten av 1918 rykket tsjekkoslovakiske tropper inn i området og avbrøt etableringen av en tysk-østerriksk forvaltning. I desember flyktet provinsregjeringene i provinsene Deutschböhmen og Sudetenland i eksil for å unngå å bli tatt til fange. I september 1919, ble Sudetenland, som da var en samlebetegnelse for begge de tidligere propvisene, tildelt Tsjekkoslovakia ved fredsslutningen med Østerrike, St. Germain-traktaten.
Etter andre verdenskrig ble området igjen en del av Tsjekkoslovakia. Etter bestemmelsene fra Potsdamkonferansen ble alle tyskere og et stort antall av ungarere brutalt fordrevet, igangsatt av Stalins Røde armé og fullbyrdet av tsjekkoslovakene. Dette anses som et tilfelle av etnisk rensning. Mange sudettyskere og ungarere ble også satt i tsjekkoslovakiske konsentrasjonsleirer hvor en regner med at store antall døde av mishandling. Etter folketellinger var antallet sudettyskere kort etter krigen redusert med ca. 200 000.
Ca. 2 millioner bøhmiske tyskere fra Sudetenland kom som flyktninger til Tyskland, hvorav størsteparten til Bayern, som har tatt på seg et særlig ansvar (Patenschaft) for dette folket. Andre reiste til Østerrike. Det finnes flere tyske og østerrikske organisasjoner som representerer sudettyskerne, den viktigste er Sudetendeutsche Landsmannschaft (SL) i Tyskland og Sudetendeutsche Landsmannschaft in Österreich (SLÖ). Sudentendeutsche Landsmannschaft hører til de tre største av alle de fordrevnes organisasjoner (sammen med Landsmannschaft Schlesien og Landsmannschaft Ostpreußen), og spiller en stor rolle i tysk, særlig bayersk, politikk, og er nært knyttet til CSU og søsterpartiet CDU. Formannen for SL er også medlem av bl.a. Europaparlamentet.


== Referanser ==
Kleineberg, A.; Marx, Ch.; Knobloch, E.; Lelgemann, D.: Germania und die Insel Thule. Die Entschlüsselung von Ptolemaios`"Atlas der Oikumene". WBG, 2010. ISBN 978-3-534-23757-9.
Franzel, Emil: Sudetendeutsche Geschichte. Mannheim, 1978. ISBN 3-8083-1141-X.
Meixner, Rudolf: Geschichte der Sudetendeutschen. Nürnberg, 1988. ISBN 3-921332-97-4.
de Zayas, Alfred M.: A terrible Revenge. Palgrave/Macmillan, New York, 1994. ISBN 1-4039-7308-3.
de Zayas, Alfred M.: Nemesis at Potsdam. London, 1977. ISBN 0-8032-4910-1.
Douglas, R.M.: Orderly and Humane. The Expulsion of the Germans after the Second World War. Yale University Press 2012. ISBN 978-0-30016-660-6.