Standard J

Standard J var et standard basis treningsfly, bygget i USA fra 1916 til 1918. Det var en to-seters dobbeltdekker bygget av tre med wire-forsterking og kledd med duk. Flyet var konstruert av Charles Healy Day som tidligere hadde konstruert Sloan H og fortsatte i Standard Aero Corporation (senere Standard Aircraft Corporation). Fire selskaper—Standard, Dayton-Wright, Fisher Body, og Wright-Martin, bygde 1 601 J-1 som alle ble levert mellom juni 1917 og juni 1918.  J-1 ble opprinnelig sett på som et supplement til den mer foretrukne Curtiss JN-4. selv om J-1 med varianter ble bygget i større antall, var den mislikt av instruktører og elever på grunn av dens sterke vibrasjoner og de upålitelig firesylindret Hall-Scott motor. Ulykkesstatistikken viste at mens  JN-4 var bygget i  dobbelt så stort antall som Standard  (juni 1918), var det syv ganger så mange dødsulykker med J-1 som med Curtiss  JN-4. Noe kan skyldes begrenser antall tilgjengelige fly.  Mange av de sist bygde  J-1 ble aldri pakket ut. I juni 1918 ble alle Standard J-1 satt på bakken, og selv om de kunne utstyres med  OX-5 motor, samme som på Curtiss JN-4, ble det ikke sett på som lønnsomt, og det var tilstrekkelig tilgjengelige Curtiss JN-4s for elementær opplæring. Alle kontrakter for  JS-1 ble kansellert. Gjenværende J-1 ble  solgt på det sivile marked eller skrotet. Produsenten kjøpte mange tilbake for modifikasjon, (byttet motor) og solgte de videre. Mange J-1 ble benyttet av sivile flyselskap til trening, lystturer og barnstorming til de var helt utslitt eller ble nektet videre bruk etter nye luftfartslover i 1927 som forbød bruk av fly bygget av trematerialer til passasjertransport. (se: DC-1). Mange blander Standard J-1 med Curtiss JN-4, selv om Charles H. Day var ansvarlig for begge, men Standards svakt tilbakeformede vinger med trekantet king post over øvre vinge (kontra Jennys rektangulære utforming av de samme elementer) — samt understellet sett fra siden, raskt viser forskjellen mellom Standard J-1 og Curtiss.


== Varianter ==

Sloan H  - skole-og rekogniseringsfly  fra 1913
Standard H - produsert av Standard fra Sloan H
Standard J - første Standard-designed variant
Standard J-1 - skolefly for US Army
Standard SJ-1 - J-1 med ekstra par understell for å forhindre kolbøtte ved landing
Standard JR-1 - avansert  skolefly for US Army
Standard JR-1B - postfly for US Post Office, modifisert utgave av JR-1
Standard E-4 - ny betegnelse JR-1B postfly


=== Ombygde overskuddsfly ===
Curtiss Night Mail - 1922 ombygget til postfly av Curtiss med nye vinger (seks eksemplarer ombygget)
Lincoln Standard L.S.5 J-1 modifisert med åpen cockpit for fire passasjerer.
Nicholas-Beazley-Standard - J-1 fly, modifisert av Nicholas-Beazley
Ryan Standard - J-1 med lukket kabin for fire passasjerer,med Ryan Aeronautical motor. (9 converted)
Sikorsky Standard - sivilt skolefly med  Sikorsky-Gluhareff Parasolvinge (også kjent som Standard SJ)


== Brukere ==
US Army Air Service
US Navy
US Post Office


== Museumsfly ==

Over et dusin J-1-er er restaurert og finnes i museer. Andre er ufullstendige, og venter på restaurering. De finnes bl.a. i: 

National Museum of the United States Air Force i Dayton, Ohio
Henry Ford Museum, Hammondsport New York
Kermit Weeks samlinger, er utstilt i Fantasy of Flight i Polk City, Florida.
Pioneer Flight Museum. Kingsbury, Texas.


== Spesifikasjoner (J-1) ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Donald, David, ed (1997). Encyclopedia of World Aircraft. Ontario: Prospero Books. s. 854. CS1-vedlikehold: Ekstra tekst: forfatterliste (link)
The Illustrated Encyclopedia of Aircraft. London: Aerospace Publishing. 
«Standard, Standard-Caproni, Standard-DH,Standard-Handley-Page, Gates-Day Standard». Aerofiles. Besøkt 28. oktober 2008. 
Taylor, Michael J. H. (1989). Jane's Encyclopedia of Aviation. London: Studio Editions. 
United States Air Force Museum. Wright-Patterson AFB, Ohio: Air Force Museum Foundation. 1975. 


== Eksterne lenker ==
Standard J