jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Delta Island

Delta Island er en øy som ligger nær sørøst for Lambda Island og øst for Alpha Island i Melchior Islands i Det antarktiske arkipel. Navnet er hentet fra det greske alfabetet og ble trolig gitt av Discovery Investigations som grovt kartla øya i 1927. Øya ble kartlagt av argentinske ekspedisjoner i 1942, 1943 og 1948.


== Referanser ==
Alpha Island

Alpha Island eller Isla Huidobro er en liten øy som ligger mellom Epsilon Island og Delta Island i Melchior Islands i Det antarktiske arkipel. Øya ble kartlagt av Discovery Investigations i 1927 og  kalt opp etter den første bokstaven i det greske alfabetet, i samsvar med navn på andre øyer i gruppen. Øya ble kartlagt av argentinske ekspedisjoner i 1942, 1943 og 1948.


== Litteratur ==
(engelsk) United States Geological Survey-artikkelen «Alpha Island» (innhold fra Geographic Names Information System)
Mount Aciar

Mount Aciar, også kalt Monte Ferrer, Mount Ehrlich og Monte E, er et fjell med en høyde opp mot 1 300 moh mellom toppen av Rushbreen og Jennerbreen i Solvay Mountains på Brabant Island i Det antarktiske arkipel.Fjellet ble navngitt Monte Ferrer av en argentinsk ekspedisjon i 1953 etter Teniente F. Ferrer, men et argentinsk kart fra 1957 benytter navnet Monte Primer Teniente Aciar. Etter flyfotografering i 1956/57 av Falkland Islands and Dependencies Aerial Survey Expedition (FIDASE) ble fjellet av britiske myndigheter navngitt Mount Ehrlich etter den tyske legen og hematologen Paul Ehrlich (1854-1915). US Board on Geographic Names aksepterte navnet Mount Aciar i 1965.


== Referanser ==
Mount Allo

Mount Allo er et kjennelig, snødekt fjell, 285 moh, som ligger på Neyt Point nordøst på Île Liège i Det antarktiske arkipel. Det ble oppdaget av Belgica-ekspedisjonen, 1897–99, og kalt opp etter M. Allo, generaldirektør de la Marine i Anvers (Antwerpen).


== Litteratur ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra United States Geological Survey-artikkelen  «Mount Allo» (innhold fra Geographic Names Information System).
Mount Ancla

Mount Ancla er et fjell, 815 moh, som ligger 2 nautiske mil (3,7 km) nord for Cape Lancaster på Île Anvers i Det antarktiske arkipel. Bortsett fra en steinrygg på sørsiden, er fjellet snødekt. Fjellet ble kartlagt av Falkland Islands Dependencies Survey (FIDS) i 1944 og 1955. Navnet Monte Ancla dukket først opp på et argentinsk kart fra 1950.


== Litteratur ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra United States Geological Survey-artikkelen  «Mount Ancla» (innhold fra Geographic Names Information System).
Barbora Strýcová

Barbora Záhlavová-Strýcová (født Barbora Strýcová 28. mars 1986 i Plzeň) er en tsjekkisk profesjonell tennisspiller.
Hennes beste plassering på verdensrankinglisten er 16.-plass i single (16. januar 2017) og 7.-plass i double.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Barbora Strýcová – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Barbora Záhlavová-Strýcová – Olympedia 
(en) Barbora Záhlavová-Strýcová – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(cz) Barbora Záhlavová-Strýcová – Tsjekkias olympiske komité 
(en) Barbora Záhlavová-Strýcová – WTA Tennis 
(en) Barbora Záhlavová-Strýcová – ITF Tennis 
(en) Barbora Záhlavová-Strýcová – FedCup
Mount Banck

Mount Banck er et gjenkjennelig fjell av rød stein, 675 moh, som dominerer den lille halvøya like vest for Mascias Cove, på vestkysten av Graham Land. Under Belgica-ekspedisjonen i 1898 vart navnet «Ile Banck» benyttet om det som ble kartlagt som en øy adskilt fra fastlandet av et smalt sund. Flyfoto viste at det i virkeligheten er en liten halvøy, der dette fjellet dominerer.


== Litteratur ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra United States Geological Survey-artikkelen  «Mount Banck» (innhold fra Geographic Names Information System).
Mount Beddie

Mount Beddie er et rundt, snødekt fjell med en høyde på opp mot 435 moh på Hulot Peninsula i sørvestenden av Brabant Island i Det antarktiske arkipel. Fjellet ble kartlagt og navngitt av Den franske antarktisekspedisjonen, 1903–05, ledet av Jean-Baptiste Charcot.


== Litteratur ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra United States Geological Survey-artikkelen  «Mount Beddie» (innhold fra Geographic Names Information System).
Mount Bulcke

Mount Bulcke er et bratt fjell, 1030 moh, ytterst på en isdekt utstikker som strekker seg fra sør fra Solvay Mountains helt sør på Brabant Island i Det antarktiske arkipel. Det ble oppdaget av Belgica-ekspedisjonen under Gerlache, 1897–99, og ble navngitt av han etter Bulcke som støttet eksepdisjonen økønomisk.


== Litteratur ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra United States Geological Survey-artikkelen  «Bulcke, Mount» (innhold fra Geographic Names Information System).
Det russiske fascistpartiet

Det russiske fascistpartiet (russisk: Российская фашистская партия), forkortet RFP, var en liten russisk immigrant-bevegelse som holdt til i Mandsjukuo i løpet av 1930- og 1940-tallet. Fascistiske holdninger hadde eksistert blant de mandsjuriske russerne siden oktoberrevolusjonen og blitt fremmet av den russiske fascistorganisasjonen. Hemmelige møter mellom de forskjellige russiske fascistgruppene førte til at Det russiske fascistpartiet ble grunnlagt 26. mai 1931 under ledelse av generalmajor Vladimir Dmitrievisj Kozmin. Partiet brukte slagordet «gud, nasjon, arbeidskraft» og publiserte tidsskriftet Natsiya. Partiets mål var å utnytte den usikre posisjonen til de kommunistiske lederne når de ble satt under press fra både intern og ekstern opposisjon til å etablere et fascistisk styre etter italiensk mønster. 

I tett samarbeid med Japan ble RFP den mest innflytelsesrike innvandrerbevegelsen i Mandsjukuo. I 1932 etablerte de blant annet en partiskole i Harbin. Partiets generalsekretær Konstantin Rodsajevskij assisterte den keiserlige japanske hær i å etablere Asano gruppen som var en etnisk russisk spesialstyrke i Kwantunghæren. Den hadde i oppgave å utføre sabotasje aksjoner mot den sovjetiske hæren i tilfellet en japansk invasjon av Sibir og det russiske fjerne østen. 
I 1935 skrev Rodzaevsky en bok Den nasjonale staten Russland. I boken sto partiets partiprogram. Målet deres var at fascisme skulle være den ledende ideologien i Russland innen 1. mai 1938 og fjerne jødene fra Russland. Partiet hadde et tett bånd til den russisk-ortodokse kirke, der partiet lovet at det skulle være tette relasjoner mellom staten og kirken. RFP lovet også å respektere de forskjellige nasjonalitetene som holdt til i Russland og iverksette korporativisme.Under andre verdenskrig ble partiets aktiviteter utenfor Mandsjukuo stadig redusert. Partiet ble særlig sterkt begrenset etter at Japan inngikk en nøytralitetspakt med Sovjetunionen i 1941. Partiet ble offisielt lagt ned 1. juli 1943. De gjenværende delene av partiet ble ødelagt av Den røde armé under den sovjetiske innvasjonen av Mandsjukuo. Partiets generalsekretær Rodzaevsky ble tatt til fange og henrettet ett år senere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
'The All-Russian Fascist Party'
Various photos
Eugenie Bouchard

Eugenie Bouchard (født 25. februar 1994 i Montréal) er en canadisk profesjonell tennisspiller.
Hun har spilt tre Grand Slam-semifinaler i 2014, Australian Open, French Open og Wimbledon. De to første tapte hun, men i den tredje vant hun og kom til spille sin første finale i en Grand Slam-turnering.
I Australian Open 2014 vant hun over Tang Haochen, Virginie Razzano, Lauren Davis, Casey Dellacqua og i kvartfinalen Ana Ivanovic. Hun tapte semifinalen til Li Na.
På veien til semifinalen i French Open slo hun ut Shahar Peer, Julia Görges, Johanna Larsson, Angelique Kerber og Carla Suárez Navarro. Semifinalen tapte hun til Marija Sjarapova med 6–4, 5–7, 2–6.
I Wimbledon-turneringen 2014 har hun beseiret Daniela Hantuchová, Silvia Soler Espinosa, Andrea Petkovic, Alizé Cornet, Angelique Kerber i kvartfinalen og Simona Halep i semifinalen. I finalen møtte hun Petra Kvitová som tidligere har vunnet Wimbledon (2011), Bouchard var sjanseløs og tapte finalen med 3–6, 0–6.
Hun måtte trekke seg fra kamp under WTA-touren i Auckland på New Zealand i 2023 på grunn av matforgiftning.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eugenie Bouchard – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Eugenie Bouchard – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Eugenie Bouchard – Olympedia 
(en) Eugenie Bouchard – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Eugenie Bouchard – Canadian Olympic Committee 
(en) Eugenie Bouchard – WTA Tennis 
(en) Eugenie Bouchard – ITF Tennis 
(en) Eugenie Bouchard – FedCup
Rainer Stange

Rainer Stange (født 26. juni 1964 i Tønsberg) er en norsk landskapsarkitekt.


== Oppvekst og utdannelse ==
Stange er oppvokst i Ramnes i Re og utdannet landskapsarkitekt fra Norges miljø- og biovitenskapelige universitet (NMBU), tidligere Universitetet for miljø- og biovitenskap og Landsbrukshøgskolen i Ås, og École Nationale Supèrieure du Paysage i Versailles.


== Karriere ==
Rainer Stange har femten års praksis fra byplan- og arkitektkontorer i Paris, og arbeidet hos Snøhetta fra 1993 til 2005. I 2005 var han en av grunnleggerne av landskapsarkitekturfirmaet Dronninga landskap, der han i 2014 fortsatt er partner.Han er professor II ved Arkitektur- og designhøgskolen i Oslo, Institutt for urbanisme og landskap.Stange har prosjektert blant andre disse anleggene:

Dronning Eufemias gate, Oslo, 2014
Kong Håkon 5.s gate, Oslo, 2014
Bjerkedalen park, Oslo, 2013
Karl Johans gate, Oslo, renoveringen til 100-årsjubileet 2005 (Hovedstadsaksjonen 2004)
parken til Bjølsen Studentby
Stange Gjestegård, Ramnes i Vestfold


== Referanser ==


== Litteratur ==
50 år. Aftenposten, 26. juni 2014, side 43


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Rainer Stange i BIBSYS
Cercamon

Cercamon (gammeloksitansk: «ordsøker») var en av de første kjente oksitanske trubadurer (trobadors).


== Liv ==
Det meste av biografisk materiale om Cercamon er basert på rykter og gjetninger, men han kom sannsynligvis fra Gascogne og var muligens aktiv i årene rundt 1137 til 1149, hovedsakelig ved hoffet til hertug Vilhelm X av Akvitania, kanskje også hos Eble III av Ventadorn.
Cercamon skapte den provencalske klagesangformen planh og dediserte en slik, Lo plaing comenz iradamen, til Vilhelm X etter hans død 9. april 1137. I tillegg skapte Cercamon tenso, en form for rytmisk «debatt» der to diktere skrev hver sin strofe, og kanskje også sirventes, «knektedikt».
Sju dikt er bevart etter Cercamon, hvorav et som ikke med sikkerhet kan tilskrives ham. Ingen melodiene er bevart, heller ingen av de pastoretas («hyrdesanger») som han var mest kjent for i sin samtid.
Cercamon kan ha vært mentor for Marcabru.
Det finnes holdepunkter for å anta at Cercamon døde under et korstog mens han var i Ludvig VII av Frankrikes følge.


== Verk ==
Quant l'aura doussa s'amarzis («Når luften går fra mild til bitende»)
Ab lo temps qe fai refreschar («Med foryngelsens årstid»)
Assatz es or' oimai q'eu chan («Det er på høy tid at jeg synger»)
Ab lo pascor m'es bel qu'eu chan (Ved påsketider liker jeg å synge)
Puois nostre temps comens'a brunezir («Nå som vår årstid mørkner»)
Lo plaing comenz iradamen («Nedslått jeg begynner på min sørgesang»)
Car vei finir a tot dia («Siden jeg ser kjærlighet hver dag»)
Per fin'Amor m'esjauzira («Jeg skal synge en lovsang om nobel kjærlighet»)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Dietmar Rieger, red. og oversetting: Mittelalterliche Lyrik Frankreichs 1. Lieder der Trobadors. Zweisprachig Provençalisch & Deutsch. Reclams Universal-Bibliothek, Stuttgart 1980 ISBN 3-15-007620-X (av Cercamon Da unser Himmel sich zu bedecken beginnt … med kommentarer av redaktøren.)
Alfred Jeanroy (1966). Les Poésies de Cercamon. Paris: Libraire Honoré Champion.
George Wolf, og Roy Rosenstein (1983). The Poetry of Cercamon and Jaufre Rudel. London: Garland Publishing, Inc.
J. Boutière, A.-H. Schutz (red) Biographies des troubadours Paris: Nizet, 1964) s. 9–13.


== Eksterne lenker ==
(en) Cercamon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Narvik Krigsmuseum

Narvik Krigsmuseum, tidligere kalt Nordland Røde Kors krigsminnemuseum og ofte omtalt som Narvik krigsminnemuseum, er et militærhistorisk museum som ligger i Det 4. hjørnet i Narvik sentrum i Nordland. Museet har et utstillingsareal på 2 500 kvadratmeter og viser slaget om Narvik 1940 og situasjonen i Nord-Norge under andre verdenskrig ved hjelp av fotografier, plansjer og ulike gjenstander. I 2015 og 2016 hadde museet i overkant av 20 000 besøkende årlig.


== Historie ==
Museet startet i 1964 som Nordland Røde Kors krigsminnemuseum. Det holdt opprinnelig til i Torvhallen på Narvik torg, der det hadde et utstillingsareal på tusen kvadratmeter. Utenfor sto ankeret til panserskipet «Eidsvold». Eier var Stiftelsen Nordland Røde Kors Krigsminnemuseum og kompetansesenter 1. januar 2014 overtok stiftelsen Narviksenteret museumsdrifta.
Museet åpnet i Narviksenteret, et nybygd kunnskapssenter i Det 4. hjørnet, i juli 2016.


== Besøkstall ==
2015: 23 500
2016: 21 365


== Galleri ==

		
		


== Se også ==
Stiftelsen Narviksenteret
Okkupasjonshistoriske samlinger i Norge, andre hjemmefrontmuseer som formidler krigshistorien


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Uskyldighetens museum

Uskyldighetens museum (tyrkisk: Masumiyet Müzesi) er et museum i området Çukurcuma i Beyoğludistriket i Istanbul i Tyrkia. 
Den tyrkiske nobelprisvinneren i litteratur Orhan Pamuk skapte museet i tilknytning til sin roman Uskyldighetens museum. 


== Museet og romanen ==
Museet og boken ble skapt samtidig og forteller historien om to familier i Istanbul. Begge gir et bilde av overklasseliv i Istanbul fra begynnelsen av 1970-tallet til begynnelsen av 2000-tallet. Romanen gir detaljene i beretningen om Kemal, en formuende og kjent person i Istanbul som blir forelsket i sin fattige kusine, og museet stiller ut gjenstandene som har en rolle i historien. Samlingen, som består av mer enn tusen gjenstander, stilles ut i et hus fra 1800-tallet på hjørnet mellom Çukurcuma Sk og Dalgiç Sk.


== Historikk ==
Orhan Pamuk begynte å samle gjenstandene til museet midt på 1990-tallet. Han har fortalt at en del kommer fra familie og venner, andre stammer fra andre forbindelser i Istanbul eller andre steder i verden. Men forfatteren har ikke opplyst om hvilke gjenstander som er direkte knyttet til sitt eget liv. Han understreker at museets fortelling skal koples til romanen og ikke til Pamuks eget liv.”


== Konsept ==
Museet ligger i en del av Istanbul som er kjent for trange gater med antikvitetsbutikker. Museet inneholder et antall tablåer eller installasjoner, hvert enkelt svarer til romanens 83 kapitler. Utstillingen inkluderer blant annet et stort glassmonter som inneholder 4213 sigarettsneiper som Füsun har røkt, en samling saltkar, samt malerier og kart over gatene der romanens hendelser utspiller seg.
Orhan Pamuk utviklet ideen om museet og boken parallelt helt fra begynnelsen av, så museet kan ikke sees på som et museum over boken. 
Uskyldighetens museum fikk i 2014 prisen Årets museum i Europa.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(tr) Offisielt nettsted 
(en) The Museum of Innocence – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tsarskoje Selo-traktaten

Traktaten i Zarskoje Selo (Готторпский вопрос, også Makeskiftetraktakten) var et dansk-russisk makeskifte av landområder i Holstein og Oldenburg. Traktaten gav Danmark garanti for besittelsen av hele Slesvig og løfte om overdragelse av de gottorpske deler av Holstein. Den ble underskrevet 27. august 1773 på Katarinapalasset i Tsarskoje Selo 24 km syd for St. Petersburg.


== Deltagere ==
Parterne i avtalen var 

Det danske monarki
Den russiske kronprins Paul (senere keiser Paul I av Russland i sin egenskap av regjerende hertug av Holstein-Gottorp


== Forberedelse ==
Traktaten hadde gjennom flere år vært gjenstand for forhandlinger mellom den danske regjering og hertug Pauls mor (keiserinne Katarina II), som selv var datter av en gottorpsk prinsesse.
Fra dansk side var formålet med traktaten dels at få Holstein samlet under én fyrste og dels å bidra til en løsning av de innviklede arveforhold i det danske monarki.


== Innhold ==
Traktaten var et makeskifte, der hertug Paul gav avkall på sin del av hertugdømmet Holstein mot at få overlatt grevskapene Oldenburg og Delmenhorst, som hadde hørt til Det danske Monarki siden 1667. Hertug Paul overlot snart regentskapet i sine nye grevskaper til sin slektning fyrstbiskopen av Lübeck.
Traktaten er blitt betegnet som den største byttehandel (makeskifte) i 1700-tallets Europa.


== Følger for Russland ==
Traktaten gjorde den russiske keiser til overhode for fyrstehuset i landet Oldenburg. Derfor skulle endringer av den oldenburgske tronfølgelov fremover godkjennes i St. Petersburg. Etter russisk oppfatning gjaldt det samme i Holstein. Derfor kunne den senere kong Christian IX først bli dansk-holstensk tronarving etter at keiseren hadde godkjent ham.
Det russiske synspunkt ble understreket av at de russiske keisere helt frem til 1917 kalte seg regjerende hertuger av Slesvig og Holstein.


== Følger for Oldenburg ==
I 1774 godkjente den tysk-romerske keiser Josef II av Oldenburg og Delmenhorst ble slått sammen til hertugdømmet Oldenburg. I 1815 fikk landet lov til å kalle seg storhertugdømme. Denne betegnelse var i bruk i 1829-1918. Oldenburg, som var blitt republikk i 1918, måtte i 1937 avstå det tidligere fyrstebispedømme Lübeck til Preussen.
Ved slutten av 1800-tallet godkjente den russiske keiser at hvis den storhertuglige slekt døde ut, skulle de titulære hertuger av Glücksburg være arvinger til Oldenburg.


== Følger for Danmark og Holstein ==
I 1851 godkjente den russiske keiser prins Christian av Glücksborg som arving til Holstein. Dette bante vei for at han under navnet Christian IX kom på den danske trone i 1863.
I 1937 ble det tidligere fyrstebispedømme Lübeck i Østholsten en del av det dengang prøyssiske Holstein.
Marie Bochet

Marie Bochet (født 9. februar 1994 i Chambéry) er en fransk alpinist, som har vunnet flere paralympiske gullmedaljer og VM-gull.
Bochet er født uten venstre arm, og konkurrerer i klassen LW6/8-2. Hun begynte med skisport da hun var 5 år gammel, og ble «oppdaget» av det franske handicapidrettsforbundet da hun var 11 år gammel, som en potensiell eliteutøver. Hun debuterte internasjonalt i 2008.


== Idrettskarriere ==
Hun deltok i sitt første Paralympics ved Paralympiske vinterleker 2010 i Vancouver, kun 16 år gammel. Hun fikk to 4.-plasser som beste resultat; i slalåm og superkombinasjonen. I tillegg kom hun på 7.-plass i storslalåm, og 8.-plass i utfor og super-G.
Ved VM i alpint for funksjonshemmede 2011 vant hun storslalåm, og kom på 2.-plass i både utfor og super-G, bak hhv. Andrea Rothfuss og Solène Jambaqué. Frankrike vant også lagkonkurransen, der hun deltok sammen med Vincent Gauthier-Manuel, Nicolas Berejny, Cyril More og Yohann Taberlet. Hun vant også verdenscupen sammenlagt for sesongen 2010/11.
I verdenscupen 2011/12 vant hun slalåm sammenlagt, og hun kom på 2.-plass i storslalåm, bak Andrea Rothfuss. Hun kom også på 2.-plass i super-G, men vant superkombinasjonen. Hun deltok også i europacupen 2011/12, der hun kom på 2.-plass i superkombinasjonen. I tillegg kom hun på 4.-plass i slalåm, 6.-plass i storslalåm, 4.-plass i super-G og 7.-plass i utfor.Ved VM i alpint for funksjonshemmede 2013 vant hun alle øvelsene hun deltok i. Hun vant utfor, slalåm, storslalåm, super-G og superkombinasjonen. I verdenscupen 2012/13 vant hun utfor, delt med Andrea Rothfuss, og hun kom på 2.-plass i slalåm og storslalåm. Hun vant både utfor, super-G og superkombinasjonen ved europacupen 2012/13, og hun kom på 2.-plass i slalåm og storslalåm, igjen bak Andrea Rothfuss.Hun deltok ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji i Russland, der hun vant både utfor, storslalåm, superkombinasjonen og super-G. Hun var Frankrikes flaggbærer ved avslutningsseremonien.
Verdenscupen i alpint 2013/14 endte med seier i slalåm og storslalåm, 2.-plass i utfor bak russiske Inga Medvedeva, og 3.-plass i super-G. I superkombinasjonen kom hun på 4.-plass. I europacupen 2013/14 vant hun superkombinasjonen, men endte på 4.-plass i slalåm og delt 8.-plass i storslalåm.Etter de paralympiske vinterlekene i 2018, der hun vant fire gullmedaljer, ble Bochet forfremmet til offiser av Æreslegionen.


== Utmerkelser ==
2014 - Laureus World Sportsperson of the Year with a Disability


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Marie Bochet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Marie Bochet – IPC.infostradasports.com 
(en) Marie Bochet – Paralympic.org 
Profil hos Paralympics 2014 i Sotsji Arkivert 5. juli 2014 hos Wayback Machine.
Pupusa

Pupusa er en tjukk, håndlagd maistortilla fylt med en eller flere av ingrediensene ost, svor, ayote, bønnemos og loroco. Den er den mest typiske og utbredte matretten i El Salvador, og er også svært populær i Honduras.
Ordet pupusa kommer fra pipil (den salvadoranske varianten av nahuatl) av popotlax, som er sammensatt av orda popotl «stor» og tlaxkalli «tortilla».


== Eksterne lenker ==
(en) Pupusa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Oppskrift på pupusa hos Wikibooks på engelsk
Choripán

Choripán er en søramerikansk variant av pølse i brød som stammer fra Argentina. Den består av en bagett fylt med en grilla chorizo, og vanligvis chimichurri eller en annen saus.
Choripán regnes som en av de tradisjonelle argentinske matrettene. Den er også utbredt i andre søramerikanske land som Uruguay, Chile og Paraguay.
Choripán er et teleskopord som er satt sammen av den første delen av chorizo og ordet pan («brød» på spansk).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Choripán – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Maria de Ventadorn

Maria de Ventadorn (? – ca. 1222) var en oksitansk trobairitz (kvinnelig trubadur) og mesén.Maria var datter av vicomte Raymond II de Turenne og Elise de Séverac.Marias ektefelle, Eble V de Ventadorn, var sønnesønn av Eble III, en mesén for den betydelige trubaduren Bernart de Ventadorn, og oldebarn av Eble le chanteur – en av trubadurtradisjonens mulige grunnleggere.Mange trubadurer henvender seg til Maria i sine dikt, eller i det minste nevner henne, eksempler er Gaucelm Faidit, Monge de Montaudon, Gausbert de Puicibot, Pons de Capduelh, Guiraut de Calanso, Bertran de Born og Gui d'Ussel. Ifølge en vida var Hugh IX av Lusignan Marias «ridder»: era sos cavalliers.Maria de Ventadorns krav på status som trobairitz hviler på en tensó fra rundt år 1197 der hun i samarbeid med Gui d'Ussel belyser spørsmålet om hvorvidt en mann som lykkes i å oppnå en kvinnes gunst er blitt hennes like eller hennes tjener. Maria forfekter tjenersynspunktet.


== Referanser og noter ==


== Litteratur ==
Biographies des troubadours ed. J. Boutière, A.-H. Schutz (Paris: Nizet, 1964) pp. 170–179, 208-214, 314-320.
Pierre Bec, Chants d'amour des femmes-troubadours: trobairitz et chansons de femme (Paris: Stock, 1995) pp. 164–171: Oksitansk tekst og fransk oversettelse av Maria og Gui d'Ussels tensó.
Jean Mouzat, Les poèmes de Gaucelm Faidit. Paris: Nizet, 1965.


== Eksterne lenker ==
Hodeida

Hodeida eller Al-Hudayda (arabisk: الحديدة‎) er den fjerde største byen i Jemen. Den har omkring 500 000 innbyggere. Hodeida er hovedstad i guvernementet Al-Hudaydah. Byen ligger ved Rødehavet og er en viktig havneby, med eksportprodukter som kaffe, blekjord og skinn. Her finnes også en fiskehavn.


== Historie ==
Byen ble utviklet som havneby fra 1849, da den ble okkupert av Det osmanske rike og ble betydelig på bekostning av Mokka.I 1914, under første verdenskrig, etablerte tyske styrker under major Othmar von Stotzingen en kommunikasjonsstasjon i byen som ble brukt under det arabiske opprør for å kunne videreformidle kommunikasjon mellom Istanbul og Tysk Østafrika, samt for å kunne sende propaganda til Sudan, Somaliland og Etiopia.En alvorlig brann i januar 1961 ødela store deler av byen. Den ble gjenoppbygd, mer spesielt havneområdet, med sovjetisk hjelp. En vei til Sana ble ferdig samme år. Hodeida var en sovjetisk flåtebase i 1970- og 1980-årene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Al Hudaydah – kategori av bilder, video eller lyd på Commons