jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Stormbull

Stormbull (etablert 1898) er et norsk selskap som frem til 1980-tallet drev innen jern, stål og byggevarer, og som siden har drevet innen investering.
Det startet da Ole Olsen Bull (1870–1928) startet O. O. Bull & Co. i 1898, fra 1902 i kompaniskap med Ole Johannes Storm (1858–1934) som var tilbake etter mange år i Argentina.  Bull hadde forøvrig importert de første busser (dampdrevne) like før århundreskiftet. Som Storm, Bull & Co. solgte de mye papir og stein til England, importerte stål fra Tyskland, en del  jern, samt noe trelast. Fra 1914 var innenlandsdelen skilt ut i Stormbull A/S, ledet av Bull, mens Storm overtok utenlandsdelen.
Like før Bull's død i 1928 rakk han å etablere Stormbull-indeksen sammen med sosialøkonomen (og den senere Nobelpris-vinner) Ragnar Frisch. Det var en byggevare-indeks som har holdt det gående i mange tiår.  Ellers ga de ut «Stålboka» med materiallære og produktoversikt i 1940 og i 1955. I 1928 overtok Bernt Julius Fossum (1898–1971) eierskap og ledelse; han hadde vært disponent her siden 1917.I 1978 slo de seg sammen med Gustaf Aspelin AS til Aspelin-Stormbull AS.  Sønnene til Bernt J. Fossum solgte det meste til Aspelin Ramm på 1980-tallet, og Per Wedel Fossum (født 1935) drev Stormbull AS videre, men da innen investering i industri, eiendom og finans. Hans bror Bernt Julius Fossum (født 1930) etablerte firmaet Foinco AS.Redningsskøyta RS «Stormbull» ble gitt til Redningsselskapet av Per W. Fossum og først stasjonert på Oscarsborg.

		


== Referanser ==
JLG

JLG  (fransk: JLG/JLG - autoportrait de décembre) er en fransk dokumentarfilm fra 1995 skrevet og regissert av Jean-Luc Godard med ham selv i hovedrollen.
JLG er ikke en dokumentar i tradisjonell forstand, men en essay-film hvor Godard selv snakker om film samt bruker bilder og lyd fra andre filmer.


== Filmer som refereres til i lyd eller bildeklipp ==
Johnny Guitar


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) JLG på Internet Movie Database 
(no) JLG hos Filmfront 
(fr) JLG på Allociné 
(nl) JLG på MovieMeter 
(en) JLG på AllMovie
Grønnvasshøi

Grønnvasshøi er et fjell i Tafjordfjellene i Fjord kommune i Møre og Romsdal og Skjåk kommune i Innlandet. Det har to topper, hvorav den vestre er høyest med 1 840 meter over havet, mens den østre toppen er på 1 686 moh.
Grønnvasshøi ligger mellom  Fremste Vikvatnet i vest og Grønvatnet i øst.


== Se også ==
Liste over Norges høyeste fjell
Liste over fjell i Skandinavia


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Ten New Songs

Ten New Songs er Leonard Cohens tiende studioalbum og hans første på nesten ti år. Platen ble skrevet og produsert sammen med Sharon Robinson. Platen ble spilt inn i Cohens hjemmestudio i Los Angeles. Omslaget viser Cohen sammen med Robinson, et foto som Cohen tok med datamaskinens innebygde kamera. Cohen hadde sverget på å slutte å skrive musikk. Tidligere var det nesten utenkelig for Cohen å skrive sammen med andre, og ifølge Globe and Mails anmelder er Robinson den beste låtskriveren av de to.Etter det forrige albumet hadde Cohen trukket seg tilbake og blant annet tilbragt flere år i et zen-buddhistisk kloster i California. Fra zen-klosteret hadde Cohen med seg 250 mer eller mindre ferdige sang/dikt. Melodiene var påvirket av eldre musikk som både Cohen og Robinson likte, blant annet av Sam Cooke og Otis Redding. «By the Rivers Dark» er basert på Salme 137 i Det gamle testamentet, mens «Alexandra Leaving» er inspirert av Konstantinos P. Kavafis' dikt. En del av sangene hadde Cohen arbeidet med siden tidlig 1990-tall.«In My Secret Life» begynte Cohen å skrive i 1988 og fullførte i 2001. Den har blitt innspilt av blant andre Katie Melua (Pictures, 2009) og Eric Burdon (2004). I 1990-årene var Cohen sammen med Rebecca De Mornay. «A Thousand Kisses Deep» ble påbegynt hjemme hos De Mornay ved hjelp av hennes synthesizer, og utgitt 10 år senere på Ten New Songs.


== Mottakelse ==
Albumet fikk i hovedsak god kritikk og solgte bra i Europa (topplassering i Norge og Polen). I USA solgte den lite, mens i Canada solgte den til platina og resulterte i fire Juno-priser (beste album, artist, låtskriver og video). Albumet nådde 143 på Billboard 200, nr 4 i Canada (der den solgte til platina), det nådde toppen av platelistene i Polen (der den også solgte til platina) og nr 1 i Norge. Aftenposten plasserte den som nr 37 på sin liste over de 50 beste utgivelsen 2001. Platen ble i Norge solgt i over 45.000 eksemplarer på noen måneder høsten 2001. I perioder var den på toppen av bestselgerlistene i Norge. Innspillingen var ikke preget av strykere og svulmende arrangementer som på 1980-1990-tallet. Lydbildet var mer neddempet og mer sofistikert med melodier nærmere de tidligste utgivelsene, ifølge BTs anmelder. Nordlys' anmelder beskrev platen som et «mesterverk», også VGs anmelder ga den terningkast 6, mens Dagbladet og Aftenposten var mer forbeholdne ga 5 poeng.


== Spor ==

Alle sanger skrevet av Leonard Cohen og Sharon Robinson.

«In My Secret Life» – 4:55
«A Thousand Kisses Deep» – 6:29
«That Don't Make It Junk» – 4:28
«Here It Is» – 4:18
«Love Itself» – 5:26
«By the Rivers Dark» – 5:20
«Alexandra Leaving» (basert på et dikt av Konstantinos P. Kavafis) – 5:25
«You Have Loved Enough» – 5:41
«Boogie Street» – 6:04
«The Land of Plenty» – 4:35


== Litteratur ==
Rem, Håvard (1988). Leonard Cohen. Liv og karriere. Küenholdt forlag. ISBN 9788299977616. 
Simmons, Sylvie (2013). I'm your man : Leonard Cohens liv. Oversatt av Håvard Rem. Oslo: Cappelen Damm. ISBN 9788202410476. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ten New Songs på Discogs 
(en) Ten New Songs på MusicBrainz
Sharon Robinson

Sharon Robinson (født 1953 i San Francisco, USA) er amerikansk låtskriver, plateprodusent og sanger. Hun er kjent for sitt langvarige samarbeid med Leonard Cohen. Hun hadde bakgrunn fra blues og R&B da hun innledet samarbeid med Cohen.Robinson opptrådte første gange sammen med Cohen på turneen for Recent Songs fra høsten 1979 (Jennifer Warnes medvirket også). Albumet Ten New Songs (2001) ble skrevet og produsert av Cohen og Robinson i samarbeid. Omslaget viser Cohen sammen med Robinson, et foto som Cohen tok med datamaskinens innebygde kamera. Tidligere var det nesten utenkelig for Cohen å skrive sammen med andre, og ifølge Globe and Mails anmelder er Robinson den beste låtskriveren av de to. Robinson medvirket også på Cohens Dear Heather. Robinson var med i koret på Cohens siste store turneen fra 2008.Hun har også skrevet sanger for andre artister blant annet The Pointer Sisters, Aaron Neville, Brenda Russell, Diana Ross, Don Henley, Michael Bolton, Randy Crawford, Patti LaBelle og Roberta Flack. Robinson medvirket på Famous Blue Raincoat (1987), Jennifer Warnes' innspillinger av Cohens sanger. Platen ble en suksess og solgte 750.000 kopier i USA.


== Diskografi ==
Ten New Songs (2001; med Leonard Cohen)
Everybody Knows (2008)
Caffeine (2015)
EP 1 (sanger av Waits, Redding, Hornsby, Clapton) (2015)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Simmons, Sylvie (2013). I'm your man : Leonard Cohens liv. Oversatt av Håvard Rem. Oslo: Cappelen Damm. ISBN 9788202410476. 


== Eksterne lenker ==
(en) Sharon Robinson (songwriter) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sharon Robinson på Internet Movie Database 
(en) Sharon Robinson hos Rotten Tomatoes 
(en) Sharon Robinson på Discogs 
(en) Sharon Robinson på MusicBrainz 
(en) Sharon Robinson på SoundCloud 
(en) Sharon Robinson på Songkick 
(en) Sharon Robinson på AllMusic 
Sharon Robinson på Twitter 
Sharon Robinson på Facebook 
Sharon Robinson på Instagram
Huset (TV-program 2017)

Huset er en norsk realityserie som gikk på TV 2 i 2017. Konseptet gikk ut på at fire par flyttet inn i hvert sitt nye hus på Mogreina i Akershus. Husene var halvferdige og det var parenes oppgave bygge resten. De fikk utforme rommene etter eget ønske. Det var seerne som til slutt skulle bestemme hvilket par som skulle vinne huset de arbeidet med. Programmet ble ledet av Klaus Sonstad.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata
Ennu ikke landa

Ennu ikke landa er et musikkalbum med Halvdan Sivertsen. Albumet ble utgitt den 24. februar 2017.


== Sporliste ==
«Baklengs ombord»
«Pappa'n tell Jesus»
«Idol»
«Du når ikke frem»
«Helga»
«Anna Karoline (den siste jekta)»
«Gamle kanona (verden sett fra Nyholms skandse)»
«Ung»
«Når saken snues på hodet»
«Har du sett lyset?»
«God natt-visa»


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Halvdan Sivertsen - sang, gitar, låtskriver
Terje Nohr - div. gitarer, dobro, mandolin, kor
Rune Mathisen - div. trommer, perkusjon, kor
Trond-Viggo Solås - kontrabass, kor, hovedkoransvarlig
Børge Fjordheim - div. perkusjon, tramp, orgel, klokkespill, kor, produsent, miksing
Tore Johansen - trompet
Ragnhild Furebotten - fele


=== Øvrige ===
Aksel Bakke - tekniker
Are Simonsen - tekniker
Marit Ellisiv Bakken - sangpedagog
George Tanderø - miksing, mastering
Raymond Engmark - coverfoto/idé
Brynjar Erdahl - fotograf
Cathrine Terese Persson - fotograf
Martin Kvamme - grafisk design
Clayton K. Yeutter

Clayton Keith «Clay» Yeutter (født 10. desember 1930 i Eustis i Nebraska i USA, død 4. mars 2017 i Potomac i Maryland) var en amerikansk republikansk politiker.
Han tjenestegjorde som USAs handelsrepresentant 1985–1989 under president Ronald Reagan. Deretter var han jordbruksminister i George H.W. Bushs kabinett 1989–1991 og ordførende for republikanernes føderale partistyre Republican National Committee 1991–1992.


== Referanser ==
Josh Rouse

Josh Rouse (født 9. mars 1972 i Oshkosh i Nebraska i USA) er en amerikansk singer/songwriter-artist.
I sin barndom og ungdom flyttet Rouse til California, Utah, Wyoming, Sør-Dakota, Georgia og Arizona. Under oppveksten hørte han mye på britiske postpunk-band som The Cure og The Smiths, hans onkel lærte ham å spille gitar, og ved 18 års alder skrev han sin første låt.
På midten av 2000-tallet flyttet Rouse til Spania og sang deretter foruten på engelsk også på spansk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Josh Rouse – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Josh Rouse på Internet Movie Database 
(en) Josh Rouse på Apple Music 
(en) Josh Rouse på Discogs 
(en) Josh Rouse på Discogs 
(en) Josh Rouse på MusicBrainz 
(en) Josh Rouse på Spotify 
(en) Josh Rouse på Songkick 
(en) Josh Rouse på Last.fm 
(en) Josh Rouse på AllMusic 
Josh Rouse på Facebook 
Josh Rouse på Instagram 
Josh Rouse på YouTube 
Josh Rouse på Myspace 
Josh Rouse på Patreon
Samuel Roy McKelvie

Samuel Roy McKelvie (født 15. april 1881 i Clay County i Nebraska i USA, død 6. januar 1956 i Mesa i Arizona) var en amerikansk republikansk politiker. Han var Nebraskas viseguvernør 1913–1915 og guvernør 1919–1923.
McKelvie var redaktør for Nebraska Farmer som han senere ble eier av. I Lincolns bystyre satt han 1908–1909.McKelvie tiltrådte i 1913 som Nebraskas viseguvernør og ble etterfulgt i 1915 av James Pearson. I 1919 etterfulgte han såan Keith Neville som Nebraskas guvernør og ble avløst i 1923 av Charles W. Bryan.McKelvie døde i 1956 og ble gravlagt på Wyuka Cemetery i Lincoln.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Samuel Roy McKelvie hos Find a Grave
Sauternes (vin)

Sauternes er hvite og meget søte svakviner fra kommunen Sauternes og fire nabokommuner i departementet Gironde i Bordeaux-distriktet i Frankrike. Sødmen og den særpregede, tiltalende smak skyldes seninnhøstning av druer angrepet av snyltesoppen Botrytis cinerea, omtalt som pourriture noble eller edelråte.
Louisa May Alcott

Louisa May Alcott (født 29. november 1832, død 6. mars 1888) var en amerikansk forfatter. Hennes mest kjente bok er Little Women (1868). Den er oversatt til norsk med tittelen Småfrøkner. Boka er basert på hennes egen barndom i Concord, Massachusetts.


== Liv ==
Hun vokste opp som den andre av fire søstre Anna Bronson Alcott var eldre medan Elizabeth Sewall Alcott og Abigail May Alcott var yngre. Faren Amos Bronson Alcott var pedagog og mora Abigail Alcott var sosialarbeider. Da Louisa May Alcott var to år, flyttet familien fra Germantown, Pennsylvania til Boston og siden ble de boende i dette området. Familien var omgangsvenner med flere av datidens amerikanske intellektuelle, som Ralph Waldo Emerson, Nathaniel Hawthorne, Henry David Thoreau og Margaret Fuller. 
Hun ble aktiv i kampen mot slaveriet og engasjert i kvinnesaksarbeid og annet reformarbeid. Men faren hadde små inntekter, så barna måtte tidlig ut i arbeid og Louisa May Alcott hadde jobber som sydame, lærer, guvernante, hushjelp og skribent. Hun giftet seg ikke og døde to dager etter sin far etter å ha slitt med sykdom store deler av sitt liv.


== Forfatterskap ==
I 1855 ga hun ut sin første bok, Flower Fables, en samling fortellinger hun opprinnelig hadde laget for Ralph Waldo Emersons datter Ellen. Så gikk det flere år før hun igjen fikk publisert noe, men i 1860 begynte hun som spaltist i Atlantic Monthly. Da den amerikanske borgerkrigen brøt ut, skulle hun arbeide på et sykehus i tre måneder, men hun ble selv syk og jobbet bare seks uker. Erfaringen derfra ble til boka Hospital Sketches (1863), etter først å ha vært publisert som tekster i ei avis. Året etter kom romanen Moods.
Etter at hun i 1868 ga ut Little Women, skrev hun mest for barn. Little Women er første bok i en trilogi, i 1871 kom Little Men og to år før hun døde kom Jo's Boys. Aunt Jo's Scrap-Bag (1872–1882) er 66 fortellinger i seks bind, siden kom Lulu's Library (1886–1889), 32 fortellinger i tre bind, det siste kom ut etter hennes død. Hun skrev også noen bøker under pseudonymet A.M. Barnard.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Louisa May Alcott – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Louisa May Alcott – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Louisa May Alcott på Internet Movie Database 
(en) Louisa May Alcott hos The Movie Database 
(en) Louisa May Alcott hos Internet Broadway Database 
(en) Louisa May Alcott på Discogs 
(en) Louisa May Alcott på MusicBrainz 
(en) Louisa May Alcott hos American National Biography
Extent File System

Extent File System (EFS) er et tidligere extent-basert filsystem som ble benyttet av operativsystemet IRIX forut for versjon 5.3. I versjon 5.3 ble det erstattet av FXS.


== Eksterne lenker ==
EFS støtte for Linux
EFS støtte for NetBSD
Alexandra Ingier

Alexandra Felicité Villeminot Ingier (født 23. april 1867 i Blaker, død 11. januar 1940 i Oslo) var en norsk lege. Hun var den første kvinne i Norge som tok doktorgrad i medisinfaget.


== Familie ==
Hun var datter av Christopher Ingier (1829–88) og Eleonore Felicie Bull (1843–1923). Faren var lege i kommunen Blaker og tilhørte Ingier-slekten, og moren var datter av fiolinisten Ole Bull.


== Utdannelse og yrkesliv ==
Etter examen artium i 1886 ved Aars og Voss' skole i Kristiania tok hun anneneksamen i 1887. Hun ble cand.med. i 1899 med ren laud til eksamen.Ingier spesialiserte seg først i kvinnesykdommer og praktiserte på Rikshospitalet og Fødselsstiftelsen i Christiania. Hun studerte også bakteriologi på studieturer til Tyskland.
I 1900 tok hun i mot pasienter i sitt legekontor i Kristian Augusts gate i Kristiania. Samme år dro hun til Stockholm for å studere gynekologi. I 1904 studerte hun obstetrikk (fødselsvitenskap) i Dresden og Wien, og i 1970 var hun i København for å studere bakteorologi og anatomi.Hun tok medisinsk doktorgrad i 1914 etter å ha studert patologi og anatomi i Europa. Doktorgradsavhandlingen hennes het Beiträge zur Kenntnis der Barlowschen Krankheit. I avhandlingen påviste hun sammenheng mellom kosthold og skjørbuk hos nyfødte (Barlows sykdom).Så fulgte arbeide ved Gaustad sykehus og egen praksis. I 1914 ble hun ansatt ved Psykiatrisk institutt på Gaustad asyl, som patologisk-anatomisk assistentlege.I 1931 ble dr. Ingier sertifisert for arbeid innen rettsmedisin.  Hun publiserte i internasjonale medisinske journaler.


== Testament ==
Sammen med søstrene Anna og Lucie hadde Alexandra arvet morfarens sommerhus i Valestrand, Bullahuset.


=== Ole Bulls fiolin ===
Etter hennes død fant man at Alexandra Ingier hadde testamentert morfaren Ole Bulls verdifulle fiolin til Oslo filharmoniske orkester.


=== «Fru Felicie Ingiers legat» ===
I sitt testament etablerte Alexandra Ingier også «Fru Felicie Ingiers legat» på 20 000 kroner.


== Publikasjoner ==
A study of Barlow's disease experimentally produced in fetal and new-born guinea pigs, i Journal of experimental medicine, vol. 21, s. 525–38, Juni 1915
Scurvi in mother and fetus, i The Journal of the American Medical Association, s. 1031–32, September 1915.


== Noter ==


== Referanser ==
Intoleranse (film)

Intoleranse (originaltittel: Intolerance: Love's Struggle Through the Ages) er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av D.W. Griffith. Den regnes som et av stumfilmens fremste mesterverk, og rollelisten omfatter over 130 personer. Handlingen strekker seg over 2500 år og utspiller seg i Babylon i 539 f.Kr., i Judea omkring år 27, i Frankrike i 1572, og i USA i 1914. Griffith produserte filmen delvis som et svar på kritikken som ble tildelt hans forrige film, En nasjons fødsel (1915).
Intoleranse ble innlemmet i National Film Registry i 1989, et utvalg av filmer til bevaring i det amerikanske nasjonalbiblioteket Library of Congress, filmer som regnes som «kulturelt, historisk og estetisk betydningsfulle». I 2007 ble den kåret til filmhistoriens 18. beste spillefilm fra USA på listen «AFI's 100 Years...100 Movies».


== Handling ==
Filmen består av fire forskjellige og parallelle historier, som skildrer menneskehetens vedvarende intoleranse gjennom tidene. Filmen bygger opp moralske og psykologiske forbindelser mellom de ulike historiene. Tidslinjen spenner over cirka 2 500 år:

Den gamle, «babylonske» historien (539 f.Kr.) skildrer konflikten mellom prins Belsassar fra Babylon og Kyros den store av Persia. Babylons fall er et resultat av intoleransen som oppstår i en konflikt mellom tilhengere av to rivaliserende babylon-guder (Bel-Marduk og Ishtar).
Den bibelske Judea-fortellingen (27 e.Kr.) forteller hvordan intoleranse førte til Jesus' korsfestelse. Denne sekvensen er den korteste av de fire.
Den renessansepregede, «franske» historien (1572) forteller om hvordan religiøs intoleranse førte til Bartolomeusnatten, hvor protestantiske hugenotter ble drept av katolske kongelige.
Den amerikanske, «moderne» fortellingen (1914) skildrer hvordan kriminalitet, moralsk puritanisme og konflikter mellom hensynsløse kapitalister og streikende arbeidere ødelegger livene til marginale amerikanere.


== Medvirkende (utvalg) ==
Mae Marsh
Robert Harron
F.A. Turner
Sam De Grasse
Miriam Cooper
Walter Long
Spottiswoode Aitken
Monte Blue
Elmer Clifton
Josephine Crowell
Lillian Langdon
Tully Marshall
Seena Owen
Alfred Paget
Constance Talmadge
Margery Wilson
Douglas Fairbanks
DeWolf Hopper sr.
Elmo Lincoln
Owen Moore
Madame Sul-Te-Wan
Natalie Talmadge
Sir Herbert Beerbohm Tree
King Vidor
Erich von Stroheim
Lillian Gish
Eve Southern


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Intoleranse på Internet Movie Database 
(no) Intoleranse hos Filmfront 
(sv) Intoleranse i Svensk Filmdatabas 
(da) Intoleranse i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Intoleranse på Allociné 
(nl) Intoleranse på MovieMeter 
(en) Intoleranse på AllMovie 
(en) Intoleranse på Turner Classic Movies 
(en) Intoleranse på Rotten Tomatoes 
(en) Intoleranse på Metacritic
Norske Gutter

Norske Gutter var et band som ble startet i Oslo i 1980 av Stein Fosslie, hvor han var vokalist og tekstforfatter under navnet Stein Støtt. Han var videre aktiv i Gateavisa fra 1974, med til å starte den feministiske mannsbevegelsen og senere den aktivistiske homsegruppen Soperliga'n. Han startet også, og drev, tidsskriftet Supergutt.


== Utgivelser ==
Norske Gutter ga ut sin første single «The most beautiful» på Zado Records i 1980, med låtene «Hvem Faan Tror Du Du Er?» og «Mamma, Mannen Gav Meg Gonorré». Senere ga de ut singlene «Madam Arthur» med låtene «Madam Arthur» og «Jenny Jenny» på Bjartmar Records i 1981, «Gud Signe» med låtene «Gud Signe» og «Dans» på Onkel Sam i 1983 og «I Am The Eggman» med låtene «I Am The Eggman», «Slumsøster Tøs» og «Cola Friks» på Sonet i 1992. Sistnevnte ble samtidig også gitt ut som CD-single.


== Bandbesetning ==
Bandbesetningen varierte, men besto gjennom karrieren av Stein Fosslie, Asle Dal (Go-Go Gorilla), Harald Thune, Ivar Eidem (Matchstick Sun), Johnny Yen (Johnny Yen Bang!), Kjartan Kristiansen (DumDum Boys, The Beste, Tweeterfriendly Music, Wannskrækk), Livio Aiello (Raga Rockers), Michael Krohn (Easy Riders, Raga Rockers, Kjøtt, Krohn & Co), Ole Einar Olsen (Babij Jar, Spacelings), Ståle Ramfjord (Johnny Yen Bang!), Olav Klingen (Great Garlic Girls) og Ulf Knudsen (Betong Hysteria, Feel, Kaare og Partiet, Nood, Siste Dagers Hellige, Sister Rain, Spacelings).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Discogs.com
Keine Angst Musik
Skeivt Arkiv
MIC
In dieser Stadt

«In dieser Stadt» (lit. «I denne byen») er en sang skrevet av Charly Niessen, først fremført av Hildegard Knef og utgitt som single på Decca i oktober 1965. Orkesteret var Gert Wilden og hans orkester. Også for B-siden, «Wintersonne». Låta har senere vært med flere konsertalbum og samlealbum av Knef.Det ble også spilt inn en engelsk versjon, oversatt av Marcel Stellman, som fikk navnet «In This Old Town». Denne versjonen kom først ut på albumet Love for Sale, som kom ut i juni 1969.Teksten handler om å vokse opp i en by, som man etterhvert vokser fra.


== The Cuts versjon ==
Det norske nyveivbandet The Cut spilte inn en synthdrevet versjon av låta forsommeren 1981. Den ble utgitt på Sensible Sound i september samme år. Sangen «Ships», skrevet av bandets vokalist Volker Zibell, var B-side. Året etter ble singelen gitt ut i Finland, distribuert av Polarvox Oy, og i Tyskland av Ultraphone. Den tyske singlen hadde en annen Zibell-skrevet låt som B-side, «The Crowd», som tidligere var utgitt på bandets debutalbum Shadow Talks.«In dieser Stadt» ble senere tatt med som bonusspor på Shadow Talks da det skulle distribueres utenfor Norge i 1982, og Sonets gjenutgivelse på CD i 1989.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Den tyske teksten
Den engelske teksten
X Games Norway 2017 – Ski Slopestyle menn

Ski Slopestyle for menn under X Games Norway 2017 ble avholdt i Hafjell, med kvalifisering onsdag 8. mars og finale torsdag 9. mars.
Norske Øystein Bråten tok sitt andre X Games-gull, seks uker etter at han vant sitt første gull i X Games Aspen, foran amerikanske Nick Goepper og britiske James Woods.


== Resultater ==


=== Kvalifisering ===
Hver utøver hadde 2 runs hvor beste run telte. De 8 beste gikk til finale.


=== Finale ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Raw Air 2017

Raw Air 2017 var den første utgaven av den norske hoppuka Raw Air og ble arrangert med daglige renn fra 10. til 19. mars 2017. Hoppuka var en del av verdenscupen i skihopping 2016/17 og ble avholdt i fire norske hoppbakker: Holmenkollbakken i Oslo, Lysgårdsbakkene på Lillehammer, Granåsen i Trondheim og Vikersundbakken i Vikersund.
Raw Air hadde en total premiepott på 100 000 euro – 60 000 til vinneren, 30 000 til andreplass og 10 000 til tredjeplass.


== Arrangørsteder ==


== Resultater ==


=== Individuelt ===


=== Lag ===


=== Sammenlagt ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata
Storløypet

Storløypet er et fjell på grensa mellom Rauma og Fjord kommuner i Møre og Romsdal. Det har en høyde på 1 716 meter over havet.


== Se også ==
Liste over Norges høyeste fjell


== Referanser ==