jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Cyrtinus

Cyrtinus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Små (opptil 10 millimeter) og nokså spinkle trebukker med antenner som er omtrent så lange som kroppen. På farge er de mer eller mindre brunlige. Kroppsformen er avlang, pronotum er sylindrisk til tønneformet, ofte lengre enn bredt, uten pigg på sidene.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra det sørvestlige USA i nord til Bolivia i sør, med hovedtyngden av artene i Karibia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Cyrtinini J. Thomson, 1864
Slekten Cyrtinus LeConte, 1852
Cyrtinus acunai Fisher, 1935
Cyrtinus araguaensis Howden, 1973
Cyrtinus beckeri Howden, 1960
Cyrtinus bifasciatus Martins & Galileo, 2009
Cyrtinus bordoni Joly & Rosales, 1990
Cyrtinus eugeniae Fisher, 1935
Cyrtinus farri Howden, 1960
Cyrtinus fauveli (Cameron, 1909)
Cyrtinus fisheri Wappes, Santos-Silva & Nascimento, 2020
Cyrtinus granulifrons Howden, 1970
Cyrtinus hispidus Martins & Galileo, 2009
Cyrtinus howdeni Wappes, Santos-Silva & Nascimento, 2020
Cyrtinus hubbardi Fisher, 1926
Cyrtinus humilis Zayas, 1975
Cyrtinus jamaicensis Howden, 1970
Cyrtinus melzeri Martins & Galileo, 2009
Cyrtinus meridialis Martins & Galileo, 2010
Cyrtinus mockfordi Howden, 1959
Cyrtinus mussoi Joly & Rosales, 1990
Cyrtinus oakleyi Fisher, 1935
Cyrtinus opacicollis (Bates, 1885)
Cyrtinus penicillatus (Bates, 1885)
Cyrtinus peruviensis Audureau, 2017
Cyrtinus pygmaeus (Haldeman, 1847)
Cyrtinus querci Howden, 1973
Cyrtinus sandersoni Howden, 1959
Cyrtinus schwarzi Fisher, 1926
Cyrtinus striatus Joly & Rosales, 1990
Cyrtinus subopacus Fisher, 1935
Cyrtinus umbus Martins & Galileo, 2009


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata, Amerika
Longicorn ID - Cyrtinini [1]


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri
(en) Cyrtinus i Encyclopedia of Life 
(en) Cyrtinus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cyrtinus hos ITIS 
(en) Kategori:Cyrtinus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cyrtinus – detaljert informasjon på Wikispecies
Dorcaschema

Dorcaschema er en liten slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, brunlige trebukker. Pronotum er rektangulært sett ovenfra, uten pigger på sidene.
Antennene hos hannene er nær dobbelt så lange som kroppen.


== Utbredelse ==
De nålevende artene lever i det østlige Nord-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Dorcaschematini J. Thomson, 1860
Slekten Dorcaschema Haldeman, 1847
Dorcaschema alternatum (Say, 1824)
Dorcaschema cinereum (Olivier, 1795)
Dorcaschema nigrum (Say, 1826)
Dorcaschema succineum Zang, 1905 † Fossil art fra Baltisk rav.
Dorcaschema wildii Uhler, 1855


== Referanser ==


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 5. juni 2016 hos Wayback Machine.
(en) Dorcaschema i Encyclopedia of Life 
(en) Dorcaschema i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Dorcaschema hos Fossilworks 
(en) Dorcaschema hos ITIS 
(en) Dorcaschema hos NCBI 
(en) Kategori:Dorcaschema – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dorcaschema – detaljert informasjon på Wikispecies
Nybyggerne (maleri)

Nybyggerne (litauisk: Naujakuriai) er et maleri fra 1933 av den litauiske maleren Antanas Gudaitis (1904–1989). Det uttrykker et tynget, ungt bondepars bekymringer og problemer. Husdyrene er utført i sterke farver. 
Bildet ble malt i den annen halvdel av 1933, da Gudaitis var vendt hjem etter fire års studier i Paris, og lette etter eget sted å bo. Maleriet tilhører Litauisk Kunstmuseum i Vilnius.


== Referanser ==
Miruna Boruzescu

Miruna Boruzescu (født Mirela Popescu, 14. juli 1945 i Craiova, Dolj, Romania, død 4. aprili 2014 i Villecresnes, Val-de-Marne, Frankrike) var en rumensk-født fransk kostymedesigner. Hun laget kostymene for, bl. a. Felix și Otilia (1972), Cu mîinile curate (1972), Un august în flăcări (1973), Duhul aurului (1974) și O vară de neuitat (1994).


== Biografi ==
Miruna Boruzescu samarbeidet for det meste med mannen sin, Radu Boruzescu, som var scenograf og skuespiller. De giftet seg i 1969, bosatte seg i Frankrike i begynnelsen av 1970-årene, og ble franske statsborgere i 1982.Hun har samarbeidet med mange kulturelle institusjoner og har deltatt på mange internasjonale festivaler. I Frankrike har hun samarbeidet med Théâtre National de Chaillot, Comédie-Française, Opéra National de Paris og deltatt på sommerfestivalene i  Aix-en-Provence og Avignon, i Nord-Amerika med Metropolitan Opera (New York), Arena Stage Theater (Washington, DC), Lyric Opera (Chicago) og Vancouver Opera, i Vest-Europa har han deltatt på festivalen Maggio Musicale (Firenze), festivalen Spoleto, De Nederlandse Opera (Amsterdam), Théâtre Royal i Monnaie (Bruxelles), Vlaamse Opera (Antwerpen), Grand Théatre de Genève, Bonner Opera og Münchner Kammerspiele.
Siden 1995 har hun samarbeidet med regissøren Robert Carsen i skuespill som Café Apocalypse (Cabaret à Paris), Cabaret 5 Ute Lemper (Théâtre du Châtelet Paris), Fidelio (Maggio Musicale Florența), Salome (Teatro Reggio din Torino, Teatro Real Madrid), Mutter Courage und ihre Kinder (Piccolo Teatro Mailand), Il Trittico (Vlaamse Opera Antwerpen), Nomade – Richard III. (Stadsschouwburg Amsterdam, Deutsche Oper am Rhein, Düsseldorf), Mitridate, Re di Ponto (Théâtre Royal de la Monnaie Bruxelles og Theater an der Wien), Faust (Grand Théâtre de Genève) Il trovatore (Festival Bregenz), Vec Makropoulos/L’Affare Makropoulos (Strasburg, Opéra National du Rhin / La Fenice, Venedig).
 


== Filmografi ==


=== Kostymedesigner ===
Felix și Otilia (1972)
Cu mîinile curate (1972)
August în flăcări (film TV, 1973)
Duhul aurului (1974)
Fürchte dich nicht, Jakob! (1982)
O vară de neuitat (1994)
Il Trovatore (film TV, 2006)


== Premier og utmerkelser ==
Nominert for Helen Hayes-premien (avdeling for ‹‹Outstanding Costume Design, Resident Production›› for stykket Tartuffe, 1986)
Premien for scenografi gitt av Romanias filmskaperselskap (ACIN) (1994-1995) for kostymene i filmen O vară de neuitat 
UNITER-premien for hele sin virksomhet (2006) 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Miruna Boruzescu på Internet Movie Database
Piker spinner ved porten

Piker spinner ved porten (rumensk: Fete lucrând la poartă) er et maleri fra perioden 1885–1890 av den rumenske maleren Nicolae Grigorescu. Bildet viser to personer i folkedrakter som sitter på en benk nær en port og spinner, mens lyset bringer det omkringliggende landskapet i forgrunnen.Bildet tilhører Romanias Nasjonale Kunstmuseum.


== Referanser ==
Enicodes

Enicodes er en liten slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, mer eller mindre brunlige trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen, pronotum uten pigger på sidene. På beina er lårene noe fortykkede. Slekten utmerker seg ved at dekkvingene er trukket ut til sprikende spisser bak.


== Utbredelse ==
Slekten er hjemmehørende på Ny-Caledonia, men én er innført til Australia og Norfolk Island.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Enicodini J. Thomson, 1860
Slekten Enicodes J. Thomson, 1860
Enicodes fichteli (Schreibers, 1902)
Enicodes montrouzieri Montrouzier, 1861
Enicodes schreibersii Thomson, 1865


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 12. mai 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 5. juni 2016 hos Wayback Machine.
(en) Enicodes i Encyclopedia of Life 
(en) Enicodes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Enicodes hos NCBI 
Enicodes – detaljert informasjon på Wikispecies
Thor 7

For andre satellitter, se Thor (satellitt)Thor 7 (2015–) er en 4,5 tonn tung norsk kunstig satellitt eid av Telenor Satellite Broadcasting og laget ved Space Systems Loral (SSL) i Palo Alto i California til en pris på 1,6 milliarder kroner. Kongsberg Norspace (i Horten) laget telemetrisendere, fjernstyringssystemet (kommandoer) og en peilekanal.Den ble, etter to forsinkelser, skutt opp fra ESAs anlegg i Fransk Guyana den 26. april 2015 med en Ariane 5 bærerakett som samtidig tok med seg den fransk-italienske militær-satellitten SICRAL-2 ut i rommet. Thor 7 går i geostasjonær bane 35 786 km ute i verdensrommet (1 grad vest), med en hastighet på 11 256 km/t.  To solpaneler forsyner den med strøm i de femten årene den er tenkt i drift. Den fjernstyres fra Telenor på Fornebu, via bakkestasjonen Nittedal Teleport, eventuelt på Eik i Rogaland.
Thor 7 er mest for kommersiell bruk. 

Kringkasting av fjernsyn skjer på Ku-bandet (12 til 18 Ghz) med 11 stråler (transpondere). Forsyner det østlige og sentrale Europa.
Bredbåndsdatatrafikk (High Throughput Satellite) skjer på Ka-bandet (26,5 til 40 Ghz) med opp til 25 antennestråler (samlet kapasitet opp til 9 Gb/s). Forsyner maritime kunder i sjøområder som Nordsjøen, Middelhavet, Rødehavet, Det baltiske hav og Den persiske bukt, samt landområder i indre Middelhav, Midtøsten og Arabia østover.
Troll (forskningsstasjon) på Antarktis får en egen stråle fra Thor 7


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
http://www.telenorsat.com/thor7/ Arkivert 2. mai 2016 hos Wayback Machine., satellittens hjemmeside
https://www.satbeams.com/satellites?norad=40613, posisjon og dekningskart
http://www.sathint.com/thor-7 Arkivert 11. mai 2016 hos Wayback Machine., liste over kanaler som sendes
Eurypygiformes

Eurypygiformes (solriksefugler) er en orden med fugler i kladen Eurypygimorphae.Eurypygiformes inkluderer to familier; Rhynochetidae (kaguer) og Eurypygidae (solrikser). Begge familiene består av kun en slekt og en art: slekten Rhynochetos med arten kagu (Rhynochetos jubatus) og slekten Eurypyga med arten solrikse (Eurypyga helias).


== Fylogeni ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) solrikser og kaguer i Encyclopedia of Life 
(en) solrikser og kaguer i Global Biodiversity Information Facility 
(no) solrikser og kaguer hos Artsdatabanken 
(en) solrikser og kaguer hos ITIS 
(en) Kategori:Eurypygiformes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Eurypygiformes – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Eurypygiformes – detaljert informasjon på Wikispecies
Albin Morariu

Albin Morariu (født 1905 i Košice, Kongedømmet Ungarn, død 1974 i Cluj-Napoca, Romania) var en rumensk allsidig idrettsutøver, trener og idrettsorganisator.
Han ble født i Košice av rumenske foreldre. I 1919 flyttet familien til Cluj.
Morariu var utdannet ingeniør og var også en allsidig idrettsutøver. Han ble flere ganger rumensk landsmester i gymnastikk, var gymnastikk- og bordtennistrener og idrettsforeningsstifter.I 1928 stiftet han idrettsorganisasjonen «Șoimii Carpațiilor». Sammen med Iuliu Hațieganu var han initiativtaker til idrettsparken til Universitetet i Cluj, hvis skisser og fotografier fikk bronsemedaljen ved Museenes forolympiske kongress i 1936.
Han var initiativtakeren til idrettsforeningen UEC («Uzinele Electrice Cluj») i 1933.
Morariu var trener for det rumenske bordtennislandslaget som vant sølvmedalje ved verdensmesterskapet i 1936 i Praha og bronsemedaljen ved verdensmesterskapet i 1939 i Kairo.
Han er bestefaren til Corina Morariu.


== Bøker ==
Albin Morariu, Cincizeci de ani în sport: 1918-1968, Editura Consiliului Național pentru Educație Fizică și Sport, București, 1968
Albin Morariu, Iuliu Hațieganu și ideea educației fizice în România (sammen med Dorin Almășan), monografi, 1969


== Referanser ==


== Bibliografi ==
Corina Morariu (med Allen Rucker), Living Through the Racket, Hay House, Inc., 2010, ISBN 978-1-4019-2649-6
https://web.archive.org/web/20101022162029/http://www.romgym.ro/en/media/biographies/biographies-m/
Trispann

Trispann er en norsk folkemusikktrio bestående av Linn Korssjøen og Aasmund Nordstoga på vokal, og Åsmund Reistad på vokal, gitar, mandola og kontrabass. De har spilt sammen siden tidlig 90-tall, men har vært et fast band fra 1999. De spiller norske og svenske folketoner i egne arrangement. Tidligere het de Trio Trall.
I 2004 ga de ut debutalbumet sitt.


== Diskografi ==
Trispann (2004)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Trispann på Rockipedia.no
Apalachee-massakren

Apalachee-massakren var en rekke brutale raid utført av engelske kolonister fra provinsen Carolina og deres indianske allierte mot de stort sett fredelige Apalachee-indianerne nord i Spansk Florida som fant sted under dronning Anne-krigen i 1704. Mot liten spansk og indiansk motstand, ble et blomstrende misjonsnettverk ødelagt. De fleste av innbyggerne ble enten myrdet, fanget eller flyktet til større spanske og franske utposter, eller ble frivillig med engelskmennene. 
Den eneste store hendelsen i ekspedisjonen til den tidligere guvernøren i James Moore var slaget ved Ayubale som var eneste gangen de engelske raidene møtte større motstand. Mange Apalachee-indianere som ikke var fornøyd med forholdene under spanjolene, forlot bare byene sine og ble med toktet til Moore. De slo seg ned nær elvene Savannah og Ocmulgee, hvor forholdene  var noe bedre. 
Raidene til Moore skjedde etter andre raid som hovedsakelig ble utført av engelsk-allierte Creek-indianere.  Det samlede målet med disse raidene, utført mellom 1702 og 1709, var å avfolke Spansk Florida utentenfor grenseområdene rundt St. Augustine og Pensacola.


== Litteratur ==
Covington, James: Apalachee Indians 1704–1763 . Utgiver: Florida Historical Society.
Paul E. : Floridas Frontiers. Utgiver:Indiana University Press, Bloomington. ISBN 978025334019
Slaget ved Cassano i 1705

Slaget ved Cassano, utkjempet den 16. august 1705, var en hard kamp på den italienske krigsskueplassen i den spanske arvefølgekrigen. Begge sidene fikk påført store tap, men franskmennene sto tilbake som seierherrer.


== Slaget ==
I 1705 prøvde arméen til Vendôme og et friskt korps fra Frankrike å knekke Victor Amadeus og hans nye østerrikske allierte og de var så langt så vellykket med at hertugen tryglet keiseren om å sende en ny, frisk armé. Eugene kommanderte denne arméen, og sto opp mot en styrke under Vendômes bror, Philippe, kalt Grand Prior. Denne mannen, en lat amatør, lot seg selv overraske av det harde angrepet  til Eugene på linjen ved elven Adda. Da dagen gikk mot slutten hadde østerrikerne blitt hindret i å krysse elven, på grunn av ukuelige motet til Vendôme.


== Ettervirkning ==
Eugene av Savoie ble skadet i slaget og forlot Italia for å bli frisk i Østerrike. Dessau ble også skadet og den prøyssiske kontingenten hans ble sterkt redusert. Den østerrikske arméen måtte trekke seg tilbake til Tirol for vinteren. Likevel hadde aktiviteten til Eugene i stor grad lettete presset på Piemonte, og gjort at Torino holdt ut, og dermed holdt den halvhjerrede hertugen av Savoie sin tro til den nye alliansen hans. Franskmennene utsatte underleggingen av Piemonte til året etter, etter ordre fra Ludvig XIV.
Derfor var det intett direkte resultat fra dette slaget. Tross i at det gikk mange liv tapt er slaget nesten gått i glemmeboka. Totalt mistet 4 000 mann livet, og minst 6 000 ble skadet. Hvor mange soldater som druknet i elven er ukjent.


== Kilder ==
Lynn, John A. The Wars of Louis XIV, 1667–1714. Longman, (1999). ISBN 0-582-05629-2
Raidet på Grand Pré

Raidet på Grand Pré var den største hendelsen under en ekspedisjon ledet av Benjamin Church fra Ny-England mot franske Acadia i juni 1704 under Dronning Anne-krigen. Ekspedisjonen var et hevntokt for det franske og indianske raidet mot grensesamfunnet Deerfield i Massachusetts tidligere det året.
De la ut fra Boston den 25. mai 1704 med 500 militssoldater fra provinsen og noen indianske allierte. Ekspedisjonen nådde Minas Basin den 24. juni, etter å ha raidet noen mindre bebyggelser i Penobscot Bay og Passamaquoddy Bay. Selv om han mistet overraskelsesmomentet på grunn av det høye tidevannet i Bay of Fundy, fikk Church raskt kontroll over Grand Pré, og brukte tre dager på å ødelegge byen, samt prøve å ødelegge diket som vernet den oppdyrkede jorden. Saltvannet strømte inn over jordbruksmarkene, men de lokale acadierene var raske til å reparere dikene så snart fienden var borte, og landet kunne benyttes videre til jordbruk. Church fortsatte ekspedisjonen sin og slo til mot Beaubassin og andre samfunn før han dro tilbake til Boston sent i juli.


== Kilder ==
Grenier, John (2005). The First Way of War: American War Making on the Frontier, 1607–1814. Cambridge, UK: Cambridge University Press. ISBN 9780521845663. OCLC 218373778. 
Griffiths, Naomi Elizabeth Saundaus (2005). From Migrant to Acadian: a North American Border People, 1604–1755. Montreal: McGill-Queen's University Press. ISBN 9780773526990. OCLC 180773040.
Horea Teculescu

Horea Teculescu (av og til stavet feil som Horia Teculescu; født 1897 i Râșnov, Brașov, døde 1942) var en rumensk folkeminnegransker.
Han studerte ved Andrei Șaguna-skolen i Brașov, der han var klassekammerater med bl.a. Lucian Blaga, Andrei Oțetea og D. D. Roșca.
Han tok examen artium i 1914 og deretter, for ikke å måtte delta i første verdenskrig, på samme måte som Lucian Blaga og D. D. Roșca gjorde, begynte han å studere ved Den teologiske høyskolen i Sibiu, som han avsluttet i 1917. Han studerte deretter ved universitetene i Budapest og București.
Etter at han avsluttet sine studier arbeidet han som lærer i Alba Iulia, der hans far, Ioan Teculescu, var formann i den lokale organisajonen av C.N.R. (Comitetul Național Român Central).
I 1926 ble han rektor ved guttegymnaset «Principele Nicolae» i Sighișoara, der han forble til sin død.
Han var venner med kjente forfattere, bl.a. Octavian Goga, Mihail Sadoveanu, Cezar Petrescu, Ion Minulescu, Ionel Teodoreanu.Han var formann av kulturforeningen ASTRA (Asociația transilvană pentru literatura română și cultura poporului român) (Târnava Mare-avdelingen) (1930-1940).


== Æresbevisninger ==
Kavaler av ordrene «Steaua» og «Coroana României» (1935)
Æresborger av byen Sighișoara (post mortem) (1997)
I Sighișoara finnes det en gate oppnevnt etter ham


=== Bøker ===
Pe Murăș și pe Târnave. Flori înrourate, Tipografia Miron Neagu, Sighișoara, 1929, 208 sider.
Pe Târnavă-n jos... Oameni și locuri, Sighișoara, 1934 
Un ziditor de suflete: Virgil Onițiu, Tipografia Unirea, Brașov, 1936
Ștefan cel Mare și Ardealul, Tipografia Unirea, Brașov, 1936
V. Onițiu, un educator deschizător de suflete și ziditor de idealuri. Viața și opera, Editura Casei Școalelor, București, 1937
Oameni și locuri din Târnava Mare,  Tipografia Miron Neagu, Sighișoara, 1933
Trei premergători ai Unirii: Nicolae Iorga, Nicolae Filipescu, Take Ionescu
Scriitori ca luptători pentru unirea neamului, Editura Librăriei diecezane, Arad, 62 sider.
O. Goga, Brașov, 1938
Școala în literatura noastră; Poezia primăverii; Viața și opera lui George Coșbuc, Octavian Goga și Ilarie Chendi; Andrei Bârseanu- un îndrumător al culturii din Ardeal; Luptători pentru întregirea neamului; Filozofia socială a lui Mihai Eminescu; Brașovul în cultura românească; N. Filipescu și T. Ionescu (rămase în manuscript)
Oameni și locuri  din Târnava Mare, Tipografia Miron Neagu, Sighișoara, 1933
Mihai Eminescu și Ardealul, București, 1939
Zile mari, Astra, Sibiu, 1939, 80 sider.
Educația estetică în învățământul secundar
Circulația motivelor în poezia poporană


== Referanser ==
Kagu

Kagu (Rhynochetos jubatus) er eneste art i slekten Rhynochetos og familien Rhynochetidae. Denne familien og Eurypygidae utgjør til sammen ordenen Eurypygiformes (kaguer og solrikser). Kaguen er en EDGE-art.


== Beskrivelse ==
Kaguen måler cirka 55 cm og veier typisk 800–1 100 g. Den kan ikke fly, men vingene har normal størrelse. Den har en distinkt askagrå og hvit fjærdrakt. Oversiden og brystet er askegrå (inkludert den korte stjerten), mens kinnene, ansiktet og resten av underdelen er hvit. Hodet har fjærkam som kan reises, som hos kakaduene. Nebb, lemmer og iris er guloransje.


== Utbredelse og habitat ==
Kaguen er endemisk for fjellskogene på Ny-Caledonia, der den trives i lokale skoger og fuktig, høyvokst krattskog, fra havnivået og opp til 1 400 moh.


== Atferd ==
Den flygeløse kaguen er en generalist, som vil ta tilhold der det finnes mat. kosten består av tusenbein, snegler, biller, øgler og ulike ormer, som meitemark og lignende. Arten er også kjent for å jakte på krepsdyr og småfisk i ferskvann (bekkefar og småelver).Arten danner par og er monogam og territorial. Territoriene utgjør typisk 20 ha (10–28 ha). Hekketiden varer fra juni til august, og eggene legges vanligvis i juli (kanskje litt senere oppe i høyden, på grunn av kaldere klima, men før januar). Man mener at været kan være utløsende for hekketiden.Redet er enkelt og bygges av løv og lignende rett på bakken, ofte litt bortgjemt. Ikke alle par bygger rede. Hunnen legger kun ett egg. Det måler cirka 63 mm × 50 mm og veier omkring 65–82 g (74–75 g i snitt). Inkubasjonstiden utgjør cirka 33–37 dager og foreldrene deler på rugingen (hannen ruger som regel om natten). Avkommet veier omkring 50 g da det klekkes, og begge foreldrene tar omsorg for kyllingen, som blir uavhengig etter cirka 14–16 uker. Etter tre uker veier den cirka 300 g, og etter to måneder cirka 600 g. Hanner blir kjønnsmodne da de er omkring to år gamle (ukjent når for hunnen).Arten kan leve til den blir omkring 25–30 år gammel i fangenskap.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) kagu i Encyclopedia of Life 
(en) kagu i Global Biodiversity Information Facility 
(no) kagu hos Artsdatabanken 
(en) kagu hos ITIS 
(en) kagu hos NCBI 
(en) Kategori:Rhynochetos jubatus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Rhynochetos jubatus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Rhynochetos jubatus – detaljert informasjon på Wikispecies