jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Paracobitis

Paracobitis er en slekt av ferskvannsfisker.
De er ganske store til å være smerlinger og kan bli over 28 cm lange. Kroppen smalner av bakover, og mellom ryggfinnen og halefinnen er det en markert kam uten finnestråler. Det er ingen tydelig kjønnsdimorfisme. Slekten er utbredt i Vest-Asia fra østlige Tyrkia i vest til Amu-Darja og Helmand i øst.


== Kilder ==
«Paracobitis». FishBase. Besøkt 15. september 2014. 
Bănărescu, P. og T.T. Nalbant (1995). «A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae)» (PDF). Travaux du Museum d’histoire naturelle ‘Grigore Antipa’. 35: 429–496. ISSN 1223-2254. Arkivert fra originalen (PDF) 8. september 2014. Besøkt 15. september 2014. 
Coad, B.W. «Paracobitis». Freshwater Fishes of Iran. Besøkt 15. september 2014. 
Esmaeili, H.R. m.fl. (2014). «Paracobitis atrakensis, a new species of crested loach from northeastern Iran (Teleostei: Nemacheilidae)» (PDF). Ichthyological Exploration of Freshwaters. 25 (3): 237–242. ISSN 0936-9902. 
Freyhof, J. m.fl. (2014). «Review of the crested loaches of the genus Paracobitis from Iran and Iraq with the description of four new species (Teleostei: Nemacheilidae)». Ichthyological Exploration of Freshwaters. 25 (1): 11–38. ISSN 0936-9902. 
Kottelat, M. (2012). «Conspectus cobitidum: an inventory of the loaches of the world (Teleostei: Cypriniformes: Cobitoidei)» (PDF). The Raffles Bulletin of Zoology. Supplement No. 26: 1–199. ISSN 0217-2445. Arkivert fra originalen (PDF) 11. februar 2013. 
Mousavi-Sabet, H. m.fl. (2015). «Paracobitis hircanica, a new crested loach from the southern Caspian Sea basin (Teleostei: Nemacheilidae)» (PDF). Ichthyological Exploration of Freshwaters. 25 (4): 339–346. ISSN 0936-9902. 
Mousavi-Sabet, H. m.fl. (2019). «Paracobitis abrishamchiani, a new crested loach from the southern Caspian Sea basin (Teleostei: Nemacheilidae)». Zootaxa. 4545 (3): 375–388. ISSN 1175-5334. PMID 30790906. doi:10.11646/zootaxa.4545.3.3. 
Prokofiev, A.M. (2009). «Problems of the classification and phylogeny of Nemacheiline loaches of the group lacking the preethmoid I (Cypriniformes: Balitoridae: Nemacheilinae)». Journal of Ichthyology. 49 (10): 874–898. ISSN 1555-6425. doi:10.1134/S0032945209100051. 


== Eksterne lenker ==
(en) Paracobitis – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Paracobitis i Encyclopedia of Life 
(en) Paracobitis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Paracobitis hos ITIS 
(en) Paracobitis hos NCBI 
(en) Kategori:Paracobitis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Paracobitis – detaljert informasjon på Wikispecies
Oedipovalgus

Oedipovalgus er en slekt av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.


== Levevis ==
Larven utvikler seg i morken ved. De voksne billene kan finnes på blomster, ofte flere sammen.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i tropisk Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilie Cetoniinae Mulsant, 1842
Stamme Valgini Mulsant, 1842
slekten  Oedipovalgus Kolbe, 1897
Oedipovalgus burgeoni Bourgoin, 1921
Oedipovalgus fulvus Kolbe, 1897
Oedipovalgus nigrescens Kolbe, 1897
Oedipovalgus oedipus (Gerstäcker, 1882)


== Eksterne lenker ==
(en) Oedipovalgus i Encyclopedia of Life 
(en) Oedipovalgus i Global Biodiversity Information Facility 
Oedipovalgus – detaljert informasjon på Wikispecies
Finland under EM i friidrett 2014

Finland deltok med 36 utøvere under EM i friidrett 2014 som ble arrangert 12.–17. august 2014 i Zürich. Finland tok to medaljer under mesterskapet.


== Medaljevinnere ==


== Resultater ==


=== Menn ===


==== Løpe- og landeveisøvelser ====


==== Tekniske øvelser ====


=== Kvinner ===


==== Baneløper ====


==== Tekniske øvelser ====


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Alexander Løken

Alexander Løken (født 16. mai 1982) er en norsk forfatter, oppvokst og bosatt i Asker. Han er utdannet Art director fra Westerdals School of Communication, og har jobbet som tegneserieskaper, skribent og frilans illustratør.
Han debuterte med barneboken Trollskallen (Cappelen Damm) i 2014, en fantasyroman med handling fra Østerdalen i 1887.  Trollskallen ble nominert til Arks barnebokpris, Kulturdepartementets Debutantpris og Bokslukerprisen 2014/15 til Foreningen !les. Den vant også Bokslukerprisen 2014/15. Løken har siden mars 2021 vært leder i Norske Barne- og Ungdomsbokforfattere.


== Bibliografi ==
Trollskallen – barnebok, Cappelen Damm (2014)
Ormeegget – barnebok, Cappelen Damm (2015)
Ulvehammeren – barnebok, Cappelen Damm (2016)
De døde ser deg – ungdomsroman, Cappelen Damm (2017)
Heksenatten – ungdomsroman, Cappelen Damm (2018)
Victoria Vargmo og Jerntrollet – barnebok, Cappelen Damm (2019)
Blüchers hemmelighet – barnebok, Cappelen Damm (2022)


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Alexander Løken i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
Alexander Løken hos Cappelen Damm
Mikkel Bogh

Mikkel Bogh (født 17. desember 1963) er en dansk kunsthistoriker og sakprosaforfatter. Fra 1. mai 2014 er han direktør for Statens Museum for Kunst. Han kom da fra stillingen som rektor ved Det Kongelige Danske Kunstakademis Billedkunstskoler.
Han er utdannet kunsthistoriker ved Københavns Universitet, tidligere ansatt som lektor ved Moderne Kultur, Københavns Universitet. Han har publisert en rekke artikler og katalogtekster om dansk og internasjonal 
samtidskunst og eldre kunst. Siden slutten av 1980-tallet har han virket som underviser, kunstkritiker, kurator og forsker.
I 2011 mottok han N.L. Høyen-medaljen og samme år ble han Ridder av Dannebrog.


== Bibliografi – utvalg ==
Bertel Thorvaldsen, København 1997, Fogtdal Forlag, ISBN 87-7248-531-0
Med Magnus Thorø Clausen, Carsten Thau og Rikke Warming: Ib Braase, Borgen 2005.
Det usete billede, Aschehoug 2006.
Med Anders Troelsen og Anne Ring Petersen: Thomas Bang. Apparatur til en ustabil verden, Ny Carlsberg Glyptotek 2009.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Mikkel Bogh på Twitter
Valgoides

Valgoides er en slekt av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.


== Levevis ==
Larven utvikler seg i morken ved. De voksne billene kan finnes på blomster, ofte flere sammen.


== Utbredelse ==
Slekten lever på Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilie Cetoniinae Mulsant, 1842
Stamme Valgini Mulsant, 1842
slekten  Valgoides Fairmaire, 1899
Valgoides albolineatus (Waterhouse, 1879)
Valgoides perrieri Fairmaire, 1899


== Eksterne lenker ==
(en) Valgoides i Encyclopedia of Life 
(en) Valgoides i Global Biodiversity Information Facility 
Valgoides – detaljert informasjon på Wikispecies
Charitovalgus

Charitovalgus er en slekt av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.


== Utseende ==
Små, svarte gullbasser. Som vanlig for Valgini er pronotum avrundet og mye smalere enn dekkvingene, som ikke dekker de bakerste bakkroppsleddene og har tegninger av lyse skjell.


== Levevis ==
Larven utvikler seg i morken ved. De voksne billene kan finnes på blomster, ofte flere sammen.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia fra Burma i vest til Ny-Guinea i øst, mot nord til Japan.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilie Cetoniinae Mulsant, 1842
Stamme Valgini Mulsant, 1842
slekten  Charitovalgus Kolbe, 1904
Charitovalgus andamanicus Kolbe, 1904
Charitovalgus bufo Arrow, 1944
Charitovalgus croesus Arrow, 1944
Charitovalgus doriae (Gestro, 1891)
Charitovalgus formosanus Sawada, 1939
Charitovalgus keysseri Hauser, 1904
Charitovalgus laetus Arrow, 1913
Charitovalgus longulus  (Gestro, 1891)
Charitovalgus pulcher (Kraatz, 1883)
Charitovalgus scorpio Arrow, 1944
Charitovalgus vermeulenae Krikken, 1987


== Eksterne lenker ==
Bilde av Charitovalgus laetus fra Japan
(en) Charitovalgus i Encyclopedia of Life 
(en) Charitovalgus i Global Biodiversity Information Facility 
Charitovalgus – detaljert informasjon på Wikispecies
Sprint-NM på skøyter junior 1983

Sprint-NM på skøyter junior 1983 ble avholdt på Kongsberg idrettspark i Kongsberg 22. og 23. januar 1983.Teknisk arrangør var Kongsberg Idrettsforening. 
Juniornorgesmestere i sprint ble Tanja Torbergsen, Ishavsbyen SK for damene. Øyvind Høvde, Verdal IL for herrer yngre junior og Bjørn Petlund, Hamar IL for herrer eldre junior.


== Sammenlagt damer junior ==


== Sammenlagt herrer eldre junior ==


== Sammenlagt herrer yngre junior ==


== Kilder ==
Eng, Trond og Teigen, Magne, red. (2005). «Kvinner, Junior – Sprint». Norske Mesterskap på skøyter 1894–2005 (norsk) (3 utg.). Askim / Veggli. s. 178. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 15. september 2014. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
Eng, Trond og Teigen, Magne, red. (2005). «Menn, Junior – Sprint». Norske Mesterskap på skøyter 1894–2005 (norsk) (3 utg.). Askim / Veggli. s. 139. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 15. september 2014. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)


== Eksterne lenker ==
(en) Sprint-NM på skøyter junior 1983, Junior kvinner – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
(en) Sprint-NM på skøyter junior 1983, Junior menn (både eldre og yngre) – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
Neko Harbour

Neko Harbour er ei lita bukt på østsiden av Andvord Bay på vestkysten av Den antarktiske halvøy. Bukta ble oppdaget og grovt kartlagt av Belgica-ekspedisjonen i februar 1898, og benyttet som havn av Salvesens flytende hvalkokeri «Neko» mange av fangstsesongene mellom 1911 og 1924. I 1913 gjennomførte den skotske geologen David Ferguson grundigere kartlegging av området, og han navnga bukta etter hvalkokeriet.En argentinsk felthytte ble reist i den sørøstre enden av bukta i mars 1949 og navngitt «Capitán Fliess» etter kaptein (senere admiral) F. Fliess. Hytta ble ødelagt i 1951, men gjenoppbygd året etter som midlertidig tilfluktssted.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Neko Harbour – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Metacatharsius

Metacatharsius er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Artene, som lever av møkk, kan minne om små neshornbiller, men er mindre, mer tettbygd og hvelvet, og dekkvingene har tydelige lengdestriper.


== Utseende ==
Små til middelsstore (5-15 millimeter), oftest svarte skarabider. Kroppen er kraftig og hvelvet. Hannen har horn på hodet og knøler ved fremkanten av pronotum.


== Levevis ==
Disse billene finnes helst i tilknytning til gjødsel på savanner og andre gressdominerte områder. Den graver dype sjakter under en møkkruke og graver ned store mengder møkk som de legger egg på. Hannen graver gangene, hunnen arbeider møkka til glatte kuler som hun legger egg på.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika inkludert Madagaskar.


== Systematisk plassering ==
Artene ble tidligere plassert i slekten Catharsius.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
Slektsgruppen Coprini
Slekten Metacatharsius Paulian, 1939
Metacatharsius abortivus
Metacatharsius anderseni
Metacatharsius anomalus
Metacatharsius auberti
Metacatharsius basilewskyi
Metacatharsius bateke
Metacatharsius benadirensis
Metacatharsius bidentatus
Metacatharsius brevicosta
Metacatharsius clypeolatus
Metacatharsius darfurensis
Metacatharsius dentinum
Metacatharsius duplicatus
Metacatharsius exiguiformis
Metacatharsius exiguus
Metacatharsius ferreirae
Metacatharsius ferrugineus
Metacatharsius freyi
Metacatharsius gardoensis
Metacatharsius holyi
Metacatharsius imitator
Metacatharsius inermis
Metacatharsius kindiai
Metacatharsius latifrons
Metacatharsius lomii
Metacatharsius marani
Metacatharsius minutus
Metacatharsius modestus
Metacatharsius murati
Metacatharsius nubiensis
Metacatharsius omoensis
Metacatharsius opacus
Metacatharsius ovulum
Metacatharsius parcepunctatus
Metacatharsius patrizii
Metacatharsius peleus
Metacatharsius pernitidus
Metacatharsius perpunctatus
Metacatharsius petrovitzi
Metacatharsius politus
Metacatharsius pollicatus
Metacatharsius pseudoopacus
Metacatharsius pumilioniformis
Metacatharsius pumilionis
Metacatharsius pusio
Metacatharsius renaudi
Metacatharsius rochai
Metacatharsius rosinae
Metacatharsius rubidus
Metacatharsius rugosipennis
Metacatharsius seminulum
Metacatharsius simulator
Metacatharsius tchadensis
Metacatharsius tenellus
Metacatharsius togoensis
Metacatharsius transvaalensis
Metacatharsius trianguliceps
Metacatharsius tricarenatus
Metacatharsius troglodytes
Metacatharsius tuberifrons
Metacatharsius useramus
Metacatharsius wittei
Metacatharsius zuluanus


== Eksterne lenker ==
Dung Beetles of Africa - Catharsius (Metacatharsius) pseudoopacus
(en) Metacatharsius i Encyclopedia of Life 
(en) Metacatharsius i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Metacatharsius hos Fossilworks 
(en) Metacatharsius hos NCBI 
(en) Kategori:Metacatharsius – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Metacatharsius – detaljert informasjon på Wikispecies
Ontherus

Ontherus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Artene, som lever av møkk, kan minne om små neshornbiller, men er mindre, mer tettbygd og hvelvet, og dekkvingene har tydelige lengdestriper.


== Utseende ==
Middelsstore (8-13 millimeter), avlange, blankt rødbrune til svarte gjødselbiller. Hodet er bredt og flatt, med horn eller knøler. Pronotum har knøler eller korte horn i fremre del, i alle fall hos hannene. Dekkvingene er omtrent parallellsidige, med dype lengdestriper. Oversiden er naken.


== Levevis ==
Disse billene finnes helst i tilknytning til gjødsel på savanner og andre gressdominerte områder. Den graver dype sjakter under en møkkruke og graver ned store mengder møkk som de legger egg på. Hannen graver gangene, hunnen arbeider møkka til glatte kuler som hun legger egg på.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
Slektsgruppen Coprini
Slekten Ontherus Erichson, 1847
Ontherus aequatorius
Ontherus alexis
Ontherus amplector
Ontherus androgynus
Ontherus aphodioides
Ontherus appendiculatus
Ontherus ashei
Ontherus atlantidis
Ontherus azteca
Ontherus brevicollis
Ontherus brevipennis
Ontherus bridgesi
Ontherus cambeforti
Ontherus carinicollis
Ontherus carinifrons
Ontherus cephalotes
Ontherus compressicornis
Ontherus dentatus
Ontherus diabolicus
Ontherus digitatus
Ontherus edentulus
Ontherus elegans
Ontherus erosioides
Ontherus erosus
Ontherus gilli
Ontherus gladiator
Ontherus grandis
Ontherus hadros
Ontherus howdeni
Ontherus incisus
Ontherus insolitus
Ontherus irinus
Ontherus kirschii
Ontherus laminifer
Ontherus lichyi
Ontherus lobifrons
Ontherus lunicollis
Ontherus magnus
Ontherus mexicanus
Ontherus monilistriatus
Ontherus obliquus
Ontherus pilatus
Ontherus planus
Ontherus podiceps
Ontherus politus
Ontherus pseudodidymus
Ontherus pubens
Ontherus raptor
Ontherus rectangulidens
Ontherus rectus
Ontherus sanctaemartae
Ontherus sextuberculatus
Ontherus stridulator
Ontherus sulcator
Ontherus tenuistriatus
Ontherus trituberculatus
Ontherus ulcopygus
Ontherus virescens
Ontherus zikani


== Eksterne lenker ==
Bilder av Ontherus spp.
(en) Ontherus i Encyclopedia of Life 
(en) Ontherus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ontherus hos ITIS 
(en) Ontherus hos NCBI 
(en) Kategori:Ontherus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ontherus – detaljert informasjon på Wikispecies
Briand-Kellogg-pakten

Briand-Kellogg-pakten (offisielt: General Treaty for Renunciation of War as an Instrument of National Policy, også kalt Parispakten) er en internasjonal pakt, oppkalt etter Frankrikes og USAs utenriksministre Aristide Briand og Frank Kellogg. Pakten, som bandt de undertegnende makter til ikke å benytte angrepskrig som et middel for å løse internasjonale konflikter, ble undertegnet 27. august 1928 i Paris av en lang rekke land, blant andre Frankrike, USA, Australia, Canada, India, Storbritannia, Polen, Tyskland, Italia og Japan.
Pakten trådte i kraft 24. juli 1929 men ble brutt allerede i 1931 av Japans invasjon av Mandsjuria, i 1936 av Italias krig mot Abyssinia og av  Nazitysklands angrep på Polen i 1939.
Briand-Kellogg-pakten var et av grunnlagene i Nürnbergprosessen for tiltalepunktet forbrytelse mot freden.


== Kilder ==
«Frank B. Kellogg», fra Nobel Peace Center
Helmuth K. G. Rönnefahrt, Heinrich Euler: Konferenzen und Verträge. Vertrags-Ploetz. Handbuch der geschichtlich bedeutsamen Zusammenkünfte und Vereinbarungen. Teil II. 4. Band: Neueste Zeit, 1914–1959. 2. erweiterte und veränderte Auflage, A.G. Ploetz Verlag, Würzburg 1959, S. 103 f.
«The Kellogg-Briand Pact, 1928»,  fra USAs utenriksdepartement
Dee (Galloway)

Dee kan være navnet på flere elver i StorbritanniaDee (skotsk-gælisk: Dè / Uisge Dhè)) er en elv som renner gjennom regionen Galloway i det sørvestlige Skottland. Den har sin kilde i Loch Dee i høydedraget Galloway Hills og renner ut i Solway Firth ved byen Kirkcudbright. 
Fra Loch Dee renner elven til Clatteringshaws Loch, som er et oppdemmet og regulert vann til vannkraftverk innenfor Galloway hydro-electric power scheme. Elven renner derfra til Loch Ken, som også får vann fra elven Water of Ken. Fra Loch Ken renner elven 24 km sørover til Kirkcudbright og Solway Firth. Elvens lengde er 61 km totalt. Sammen med sine bielver er Dees område for tilsig på over 1 000 km².Loch Ken og området rundt Dee ble samlet skrevet inn som et Ramsarsted 21. august 1992.
I den greske geografen Klaudios Ptolemaios' verk Geografike hyfegesis er elvens navn nedtegnet som Dēoúa. Denne navnformer representerer en utvikling fra urindoeuropeiske *deiueh2-, «en gudinne», som opptrer i mange elver med keltiske navn.


== Referanser ==
Zhang Yage

Zhang Yage (født 15. mars 1985) er en kinesisk roer som spesialiserer seg i toer uten styrmann. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 7.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Zhang Yage – Olympedia 
(en) Zhang Yage – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Zhang Yage – FISA
Sara Bertolasi

Sara Bertolasi (født 29. april 1988) er en italiensk roer som spesialiserer seg i toer uten styrmann. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 10.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sara Bertolasi – Olympics.com 
(en) Sara Bertolasi – Olympic.org 
(en) Sara Bertolasi – Olympedia 
(en) Sara Bertolasi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Sara Bertolasi – FISA
Claudia Wurzel

Claudia Wurzel (født 1. mai 1987) er en italiensk roer som spesialiserer seg i toer uten styrmann. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 10.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Claudia Wurzel – Olympics.com 
(en) Claudia Wurzel – Olympic.org 
(en) Claudia Wurzel – Olympedia 
(en) Claudia Wurzel – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Claudia Wurzel – FISA
Gabriela Best

Gabriela Best (født 1. desember 1984) er en argentinsk roer som spesialiserer seg i toer uten styrmann. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 9.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gabriela Best – Olympedia 
(en) Gabriela Best – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Gabriela Best – FISA
Maria Laura Abalo

Maria Laura Abalo (født 17. august 1981) er en argentinsk roer som spesialiserer seg i toer uten styrmann. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 9.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Maria Laura Abalo – Olympics.com 
(en) Maria Laura Abalo – Olympic.org 
(en) Maria Laura Abalo – Olympedia 
(en) Maria Laura Abalo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Maria Laura Abalo – FISA
Lee-Ann Persse

Lee-Ann Persse (født 20. november 1988) er en sørafrikansk roer som spesialiserer seg i toer uten styrmann. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 8.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lee-Ann Persse – Olympics.com 
(en) Lee-Ann Persse – Olympic.org 
(en) Lee-Ann Persse – Olympedia 
(en) Lee-Ann Persse – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Lee-Ann Persse – FISA
Naydene Smith

Naydene Smith (født 27. august 1987) er en sørafrikansk roer som spesialiserer seg i toer uten styrmann. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 8.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Naydene Smith – Olympics.com 
(en) Naydene Smith – Olympic.org 
(en) Naydene Smith – Olympedia 
(en) Naydene Smith – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Naydene Smith – FISA
Marlene Sinnig

Marlene Sinnig (født 11. desember 1984) er en tysk roer som spesialiserer seg i toer uten styrmann. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 6.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marlene Sinnig – Olympics.com 
(en) Marlene Sinnig – Olympic.org 
(en) Marlene Sinnig – Olympedia 
(en) Marlene Sinnig – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(de) Marlene Sinnig – Tysklands olympiske komité 
(en) Marlene Sinnig – FISA
Kerstin Hartmann

Kerstin Hartmann (født 14. juni 1988) er en tysk roer som spesialiserer seg i toer uten styrmann. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 6.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kerstin Hartmann – Olympics.com 
(en) Kerstin Hartmann – Olympic.org 
(en) Kerstin Hartmann – Olympedia 
(en) Kerstin Hartmann – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(de) Kerstin Hartmann – Tysklands olympiske komité 
(en) Kerstin Hartmann – FISA
Sarah Zelenka

Sarah Zelenka (født 8. juni 1987) er en amerikansk roer som spesialiserer seg i toer uten styrmann. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 4.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sarah Zelenka – Olympics.com 
(en) Sarah Zelenka – Olympic.org 
(en) Sarah Zelenka – Olympedia 
(en) Sarah Zelenka – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Sarah Zelenka – FISA
Sara Hendershot

Sara Hendershot (født 27. april 1988) er en amerikansk roer som spesialiserer seg i toer uten styrmann. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 4.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sara Hendershot – Olympics.com 
(en) Sara Hendershot – Olympic.org 
(en) Sara Hendershot – Olympedia 
(en) Sara Hendershot – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Sara Hendershot – FISA
Viorica Susanu

Viorica Susanu (født 29. oktober 1975) er en rumensk roer som spesialiserer seg i toer uten styrmann og åtterbåt. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 5. Hun tok sitt første OL-gull under Sommer-OL 2000 før hun tok to gull under Sommer-OL 2004 og bronse under Sommer-OL 2008.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Viorica Susanu – Olympics.com 
(en) Viorica Susanu – Olympic.org 
(en) Viorica Susanu – Olympedia 
(en) Viorica Susanu – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(ro) Viorica Susanu – Romanias olympiske komité 
(en) Viorica Susanu – FISA