jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Paal Nupen

Paal Hennig Nupen (født 6. januar 1970) er en norsk faglitterær forfatter og historiker, oppvokst i Kristiansand, og bosatt i Bergen.
Nupen bokdebuterte med den faglitterære jubileumsboken «Sams for studentane. Studentsamskipnaden i Bergen 1948-1998 (1998)». Han har siden skrevet en rekke faglitterære bøker med hovedtyngde på universitets- og studenthistorie. Nupen er utdannet cand. polit (1998) ved Universitetet i Bergen og skrev hovedoppgaven «Demokrati og velferd - De formelle studentorganer ved Universitetet i Bergen 1937-1975».


== Bibliografi ==
Paal Nupen, Edgar Hovland, Anders Haaland, Roy Tore Jensen og Anders Bjarne Fossen, red. (1998). "Sams for studentane": Studentsamskipnaden i Bergen 1948-1998. Bergen: Studensamskipnaden i Bergen. ISBN 8291064148. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
Gaute Losnegård og Paal Nupen (1999). 60 år under lupen: Forskerforeningen ved Universitetet i Bergen. Bergen: Forskerforbundet ved Universitetet i Bergen. ISBN 8299522102. 
Paal Nupen og Gaute Losnegård (2000). Ordet er fritt!: Studentersamfunnet i Bergen 1934-1999. Bergen: Studentersamfunnet. ISBN 8299549507. 
Anders Bjarne Fossen, Roy Tore Jensen, Gaute Losnegård og Paal Nupen (2009). Glade studenterdager - Bergensstudentenes historie 1948-1965. Bergen: Bodoni. ISBN 9788271285487. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Paal Nupen og Gaute Losnegård (2014). Ordet er fritt!: Studentersamfunnet i Bergen 80 år. Bergen: Studentersamfunnet. ISBN 9788271293017. 


== Referanser ==
Heavy Hearts

Heavy Hearts er et musikkalbum med Cold Mailman, utgitt i 2013.


== Sporliste ==
«Intervention» - 1:44
«Lighthearted Love» - 4:06
«Future Ex» - 4:51
«Mountaineer's Foot» - 3:02
«Venetian Blinds» - 4:11
«I Was Wrong» - 6:08
«Returnity» - 2:43
«My Recurring Dream» - 4:32
«Shakedown 1992» - 3:04
«A Heavy Heart» - 5:38


== Eksterne lenker ==
(en) Heavy Hearts på MusicBrainz
Hageselskapet

Det norske hageselskap, bedre kjent som Hageselskapet, ble etablert i 1884 under navnet Havedyrkningens Venner. I 1939 ble navnet endret til Det norske hageselskap. Det er en landsomfattende, frittstående, ideell kultur- og miljøorganisasjon med det formål å fremme hagebruk, landskapspleie og nærmiljøsaker til beste både for det enkelte mennesket og for samfunnet i sin helhet. Arbeidet omfatter i dag alt som har tilknytning til den grønne delen av våre omgivelser, slik at det skal fungere visuelt, dyrkningsmessig og funksjonelt. Virksomheten finansieres gjennom medlemskontingent, offentlige tilskudd og prosjektmidler.
Det var Henrik Wergeland som hadde den opprinnelige ideen til et hageselskap da han i 1845 stiftet «Kaal- og Rotselskapet».
Om lag 23 000 medlemmer er tilknyttet hagelag over hele landet. Det finnes om lag 270 hagelag (Pr.2022) som er fordelt i 18 regionavdelinger.  Hovedadministrasjonen ligger i Oslo med 7 ansatte. Generalsekretær er Tron Hirsti.
Hageselskapet gir ut medlems- og løssalgsbladet Norsk Hagetidend, som utkommer 10 ganger i året.


== Referanser ==
Djiboutis distrikter

Djiboutis distrikter, landet består av fem regioner og elleve distrikt.


== Distrikter ==
Christopher von Tangen

Christopher Georges Johan von Tangen (født 29. juni 1877 i Paris, død 22. desember 1941 i Oslo) var en norsk diplomat, OL-fekter og kabinettsekretær hos Haakon VII.Christopher var sønn av grosserer Jørgen Eeg von Tangen (1852–1933) og Julie Fougner (1854–1924). De var fra Bergen, men oppholdt seg i Paris på 1870-tallet der faren var kontorist og drev forretning. Senere flyttet familien til Kristiania, bosatt på Riis. Han Christopher ble i 1906 gift med Oslojenta og firmenning Petra Lorange (1883–1965).Etter examen artium 1895 fra Sorbonne i Paris, og cand.jur. i 1901 jobbet han litt utenriks for det svensk-norske diplomatiet, og efter unionsoppløsningen 1905 for det helt norske diplomatiet. Faren hadde vært president for Norges Fekteforbund. Også Christopher kunne fekte og var medlem i Oslo Fekteklub, og deltok sågar i fekting for Norge under Sommer-OL 1912 som ble avholdt i svenske Stockholm. På denne tiden var han aktiv for UD i Oslo, men så i 1927 ble han  kabinettsekretær for kong Haakon VII og skrev brevene for kongen.  Også dattera Erna Julie (1915–2005) fikk jobb på slottet da hun i 1938 ble hoffrøken, men ble i 1945 gift med den britiske marineoffiser Roger Corbet-Milward (1915–1999).


== Posteringer ==
1901 attaché ved Utenriksdepartementet i Stockholm, dette var jo før unionsoppløsningen 1905
1902–1904 ved de svensk-norske legasjoner i Paris og Berlin
1904 sekretær i Utenriksdepartementet, Oslo
1905–1909 konstituert sekretær ved legasjonen i København
1909–1927 byråsjef og fra 1922  ekspedisjonssjef for UD i Oslo


== Utmerkelser ==
K.2 St. Olavs Orden
Kroningsmedaljen 1906
K.^ Nordstjerneordenen fra Sverige
K.i Dannebrogordenen fra Danmark
K. m. st. Frans Josef-ordenen fra Østerrike
Storoff. Oranje-Nassau-ordenen fra Nederland
Storoff. Ordenen Polonia Restituta fra Polen
Storoff. Solordenen fra Peru
2. kl. 3. gr. Den dobbelte drageorden fra Kina
K. Æreslegionen fra Frankrike
4. kl. Kroneordenen fra tyske Preussen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Christopher von Tangen – Olympedia 
(en) Christopher von Tangen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Ban Jieyu

Ban Jieyu (kinesisk: 班婕妤, pinyin: Bān Jiéyú; Wade–Giles: Pan Chieh-yü, «palassdame Ban»; født ca 48 f.Kr.; død formodentlig 2. f.Kr.) var en svært lærd kinesisk dikter, og elskerinne til Han-keiseren Cheng.
Ordet Jieyu forteller bare at hun var en konkubine; hennes fødenavn er ikke kjent.
Hun fødte keiseren to sønner, men begge døde i barndommen. I 18 f.Kr. ble hun og keiserinne Xu beskyldt for trolldomskunst av rivalene Zhao Feiya og Zhao Heda (som for øvrig var søstre), hvorpå Xu ble forstøtt av keiser Cheng. Ban Jieyu bestemte seg da – selv om hun keiser Cheng fortsatt holdt sin hånd over henne – for ikke lenger å være keiserens elskerinne, og ble i stedet hoffdame hos hans mor Wang Zhengjun. Wang hadde en svært god oppfatning av henne: ifølge kildene sammenlignet hun Ban Jieyu med Fan Ji.
Det mest kjente dikt forfattet av Ban Jieyu er formodentlig Viftene om høsten, som også kalles Bitter sang eller Høst i Han-palasset. Det ble skrevet etter at Zhao-søstrene hadde fortrengt henne. I diktet, skrevet i yuefu-stil, sammenligner hun seg selv med en ansiktsvifte som kastes vekk etter at sommeren er over.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Albert Richard Davis (red.): The Penguin Book of Chinese Verse. Baltimore: Penguin Books, 1970.
Kang-i Sun Chang, Haun Saussy, Charles Yim-tze Kwong: Women writers of traditional China: an anthology of poetry and criticism, Stanford University Press, 1999


== Eksterne lenker ==
Autumn in the Han Palace, på nettstedet Silkqin.com Besøkt 12. oktober 2020.
El Progreso (Galápagos)

El Progreso er en landsby på øya San Cristóbal i Galápagos-arkipelet. Landsbyen ble grunnlagt i 1869 Manuel Cobos ved foten av en utdødd vulkan, om lag åtte kilometer øst for Puerto Baquerizo Moreno, og har 658 innbyggere. Der ble anlagt vei til Wreck Bay (hvor Puerto Baquerizo Moreno nå ligger), sukkerrør- og kaffeplantasjer og en dampdrevet sukkerfabrikk. På midten av 1800-tallet ble det etablert en straffekoloni i landsbyen med fanger fra Ecuador, som Cobos brukte som slaver mellom 1879 og 1904. Cobos' grav ligger i landsbyen. 


== Referanser ==
Floreana

Floreana (spansk: Isla Floreana, Isla Santa María, eller Isla Floreana o Charles. Engelsk alternativt navn: Charles or Santa María Island) er en av øyene som utgjør Galápagos-arkipelet. Det er den sørvestligste av øyene i kantonen San Cristóbal. Øya har et areal på 173 kvadratkilometer og et folketall på 145. De fleste innbyggerne er bosatt i landsbyen Puerto Velasco Ibarra på nordkysten og de gjenværende i det vulkanske høylandet utenfor landsbyen.I 1793 ble Galápagosøyenes først postkasse etablert på Floreana av hvalfangere, og den første fastboende på øygruppen bodde her fra 1807 til 1809. Øya var også den første til å bli kolonisert av ecuadorianere i 1832. På 1920- og 30-tallet kom det små grupper av norske og tyske utvandrere til øya. Et norsk aksjeselskap, La Colonia de Floreana, ble opprettet i 1923 for å organisere og finansiere norske bosetningsforsøk på øyene, og Casa Matriz var det første huset som ble oppført av nordmenn på Floreana. En fabrikk for hermetisering av fisk ble grunnlagt av norske immigranter i 1924, og lagt ned igjen etter ett par års drift. På begynnelsen av 1930-tallet ble øya rammet av en rekke uforklarlige dødsfall og forsvinninger. Episodene blir ofte omtalt som the Galapagos Affair. Dokumentarfilmen The Galapagos Affair: Satan Came to Eden fra 2013 er basert på disse forsvinningene.
Den lange bosetningshistorien har påvirket øyas dyre- og planteliv, og øyas egne rase av  kjempeskilpadder ble utryddet i 1846.


== Referanser ==


== Litteratur ==
John Treherne, The Galapagos Affair. Random House, 1983. Omhandler the Galapagos Affair
Margret Wittmer, Postlagernd Floreana. Omhandler the Galapagos Affair
Alaili Dadda (distrikt)

Alaili Dadda er et av Djiboutis elleve distrikter. Det ligger lengst nord i landet i regionen Obock. Det har grense til distriktene Dorra og Randa i sørvest og mot distriktet Obock i sør, nordvest for Alaili Dadda ligger Eritrea og i nordøst Rødehavet.
Obock (distrikt)

Obock er et av Djiboutis elleve distrikter. Distriktet ligger nord i landet i regionen Obock. Det har grense til distriktene Randa og Tadjourah i sørvest og i nord til distriktet Alaili Dadda og i øst og sørøst mot kysten til Adenbukta og Bab el-Mandeb.
Inger Støjberg

Inger Støjberg (1973–) er en dansk politiker. Hun representerte Venstre i Folketinget fra 2001 til 2021. Hun var arbeids- og likestillingsminister, senere utlendings- og integreringsminister i Lars Løkke Rasmussens regjeringer. I desember 2021 ble hun dømt i en riksrettssak for ulovlige instrukser som utlendingsminister, og for å ha feilinformert Folketinget. Samme måned besluttet Folketinget at hun ikke var verdig til å fortsette i tinget.  I juni 2022 dannet Støjberg et nytt parti, Danmarksdemokraterne.


== Liv og virke ==
Hun vokste opp på gård i Hjerk sogn utenfor Skive. Hun gikk gymnas i Nykøbing Mors og handelsskole i Viborg, og etter skolegangen arbeidet hun som redaktør og journalist i lokalpressen. Hun har senere utdannet seg til MBA-kandidat ved Aalborg Universitet.Støjberg var medlem av Viborg amtsråd 1994–2002. I 2001 ble hun valgt til Folketinget fra Viborg amtskrets, og etter strukturreformen i 2007 ble hun valgt fra Vestjyllands storkrets.
Støjberg var likestillingsminister 2009–2010 og arbeidsminister 2009–2011 i Lars Løkke Rasmussens første regjering.
Mellom sine perioder i regjeringen var hun nestformann i Venstres folketingsgruppe.
I 2015 ble hun utlendinge-, integrerings- og boligminister i Lars Løkke Rasmussens andre regjering. Hun fortsatte som utlendings- og integreringsminister i Lars Løkke Rasmussens tredje regjering og satt til regjeringen gikk av i juni 2019.


=== Riksrettssak ===
Støjberg har ved flere anledninger vært innkalt til hastesamråd ifm et dekret fra 2016 der hun påla asylmottak å adskille kjæreste- og ektepar i de tilfeller der den ene eller begge parter var under 18 år, de som ble kalt «barnebruder». Påbudet var mot loven, Støjberg løy om det overfor Folketinget og skjulte etterfølgende dokumentasjon for begge deler for ombudsmannen i forbindelse med en undersøkelse.24. mai 2020 ble Støjberg avhørt av en dansk instrukskommisjon i forbindelse med «Barnebrudssaken». Riksrettssaken mot Inger Støjberg ble vedtatt av Folketinget 2. februar 2021 med stemmene 141 for og 30 imot, og startet 2. september 2021. Etter at de fleste i Venstres folketingsgruppe støttet riksrettstiltalen, meldte hun seg ut av partiet. Støjberg ble 13. desember 2021 av Rigsretten dømt til 60 dagers ubetinget fengsel for brudd på Ministeransvarlighedsloven. Folketinget avgjorde senere samme måned, med 98 mot 18 stemmer, at Støjberg ikke var verdig til å fortsette som folketingsmedlem.


=== Etter riksretten ===
Det ble lenge spekulert i om Støjberg ville bli ny partileder i Dansk Folkeparti, som hadde forsvart henne under riksrettssaken, men hun sluttet seg aldri til partiet. I juni 2022 dannet Støjberg et nytt parti, Danmarksdemokraterne.


=== Familie ===
Hun har tidligere vært gift med pressemannen Jesper Beinov.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Inger Støjberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Inger Støjberg hos Europarådets parlamentarikerforsamling 
(da) Inger Støjberg hos Folketinget 
«Inger Støjberg (V)». Folketinget.
Hyme

Hyme (norrønt: Hymir) er en jotun som opptrer i norrøn mytologi. Han er gift med gygeren (jotunkvinnen) Hrod (Hroðr) og far til Ty. Han eide en gryte som var en kilometer bred og som æsene ville ha tak i for å brygge øl i.Hymeskvadet og Gylvaginning forteller at Tor ble med Hyme på fisketur, og at Tor rodde helt ut til der Midgardsormen var. Så egnet han fiskesnøret med et oksehode og ormen beit på. Da Tor hadde fått ormen helt opp i vannskorpa og skulle slå ham i hjel med hammeren, kappa Hyme snøret for Tor. Tor slo da Hyme i hjel.


== Referanser ==
Filosofiåret 1667

Filosofiåret 1667 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1667.


== Hendelser ==


== Publiseringer ==


== Fødsler ==
30. januar - Costantino Grimaldi, italiensk filosof, jurist og politiker (død 1750)
24. februar - Paolo Mattia Doria, italiensk filosof og matematiker (død 1746)
9. desember - William Whiston, engelsk filosof, teolog og matematiker (død 1752)
Johann Beringer, tysk lege og filosof (død 1738)


== Dødsfall ==
ca. 1667 – John Heydon, engelsk filosof (født 1629)
Vadderot

Vadderot (Phyteuma spicatum) er en art i klokkefamilien som blir 20-60 cm høy, grunnbladene er ovale til hjerteformede, 1 til 2 ganger så lange som brede og dobbelt sagtannete. Stengelblader noe smalere, de nedre stilket, de øvre sittende. Blomstene er samlet i et 4-10 cm langt valseformet aks. De 1 cm lange blomstene har en hvitgul krone. De 5 smale kronbladene er sammenvokst i spissen til å begynne med, løsner senere og spriker som en stjerne. Blomstrer fra mai til juli.


== Utbredelse ==
Den vokser i mesteparten av Europa i urterike skoger og fjellenger. I Norge forekommer den en rekke steder i Telemark, i skogslier opp til 1000 m.


== Bruk ==
Planten var ifølge Jens Holmboe en av de viktigste kildene til spiselige røtter i gammel tid, men ble mindre benyttet enn andre planter fordi den ikke vokser i større mengder.


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) vadderot i Encyclopedia of Life 
(en) vadderot i Global Biodiversity Information Facility 
(no) vadderot hos Artsdatabanken 
(sv) vadderot hos Dyntaxa 
(en) vadderot hos NCBI 
(en) vadderot hos The International Plant Names Index 
(en) vadderot hos Tropicos 
(en) Kategori:Phyteuma × adulterinum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Phyteuma spicatum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Phyteuma spicatum – detaljert informasjon på Wikispecies 
http://www.kristvi.net/flora/V/vadderot.htm
Vildmarksvägen

Vildmarksvägen, også noen ganger omtalt som Stekenjokkvägen, er en turistvei i det nordlige Jämtland og det sørlige Lappland.


== Strekning ==
Veien går fra Strömsund til Gäddede langs länsväg 342, og videre til Jormvattnet og Stora Blåsjön, over tregrensen og Stekenjokk til Klimpfjäll. Derfra følger veien Kultsjöns kystlinje til Saxnäs, videre via Stalon til neste store innsjø, Malgomaj, hvor den følger den sørlige strandlinjen til Vilhelmina.
Strekningen over tregrensen er en av Sveriges høyest beliggende veistrekninger, med høyeste punkt 876 meter over havet, og er vinterstengt.


== Historie ==
Veistrekningen som går i høoyfjellet over tregrensen ble bygd i 1969, og da først og fremst for transport til og fra Stekenjokks koppergruve, som ble nedlagt i 1989. Stekenjokk har ikke vært et sted fast bosetting, da gruvearbeiderne hovedsakelig bodde i Klimpfjäll og Stora Blåsjön.


== Referanser ==
Filosofiåret 1746

Filosofiåret 1746 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1746.


== Hendelser ==


== Publiseringer ==


== Fødsler ==
Hong Liangji, kinesisk lærd, statsmann, politisk teoretiker og filosof (død 1809)
Victor d'Hupay, fransk filosof (død 1818)


== Dødsfall ==
25. februar - Paolo Mattia Doria, italiensk filosof og matematiker (født 1667)
6. mai - Mosè Luzzatto, italiensk rabbiner og filosof (født 1707)
8. august - Francis Hutcheson, skotsk filosof (født 1694)
Cesare Benvenuti, italiensk filosof og teolog (født 1669)
		
		
		


== Se også ==
Filosofi på 1700-tallet
Fan Ji

Fan Ji (kinesisk: 樊姬, pinyin: Fán Jī; død formodentlig i Jingzhou i Kina) var hustru til den kinesiske kong Zhuang av Chu. Hun levde omkring 600 f.Kr., i vår- og høstannalenes tid.
Gjennom århundrene er hun blitt fremholdt som forbilde for kinesiske kvinner.
Den kinesiske tradisjonelle historiografi priser henne for hennes dyd og visdom. Slik var hun en mektig støtte for sin mann og hjalp ham med å konsolidere riket. Det var på kong Zhuangs tid at Chu-riket var på sitt sterkeste, og han regnes som en av de fem hegemoner (de fem fremste herskerne) i vår- og høst-perioden.
Det er en biografi i henne i det klassiske verket Lienü Zhuan av Liu Xiang og i det gamle historieverket Hou Hanshu. Hennes historie gjenfortelles også i en sang for qin kalt Lienü Yin - selve teksten er gått tapt, men man vet at hun omtales fra overleverte lister. Det er også mange dikt om henne, og en minnetekst ved hennes grav (etter overleveringen) i provinsen Hubei.


== Eksterne lenker ==
Informasjon om Fan Ji
Dennis R. Schilling, Jianfei Kralle: Die Frau im alten China, Bild und Wirklichkeit. Franz Steiner Verlag 2001 ISBN 3515077510
Virtuous Wives of the Kings and Emperors Arkivert 12. desember 2013 hos Wayback Machine. (Artikkel i www.womenofchina.cn; lest 12. desember 2013)
Stormen ved Senja 1726

Stormen ved Senja 1726 var et kraftig uvær som rammet fiskere på vestsida av Senja i Troms om kvelden 3. mars 1726. 


== Forløp ==
Tidligere på dagen hadde været vært godt, og fiskerne dro på sjøen som vanlig. Da uværet brått og uventet traff, rakk de ikke å komme i land, og 90 mann i 25 båter på Torskeråsa utenfor Gryllefjord druknet. Ifølge et sagn fant fiskere som lette etter omkomne et stort antall sjøvotter som var blitt vasket på land etter ulykken, i Vottholla, like vest for Gryllefjorden. Alle vottene passet på én hånd.
Folkeminnesamleren Arthur Brox refererer i boka Folkeminne frå Ytre Senja to varianter av dette sagnet. I den ene varianten så tre fiskere ute på sjøen en dag en hånd som kom opp av havet. De ble redde, men høvedsmannen kastet en vott i havet, og hånden forsvant. Om morgenen dagen etter gikk høvedsmannen ned i fjæra for å ordne båten til utror. Da hørte han en stemme ute fra sjøen, draugens stemme:

Opp du mann som votten meg gav,
løys i sør og bett i nord.
Huff, huff for eit ver ut i havet.Høvedsmannen surret da båten og bestemte seg for å ikke dra ut på havet, selv om været var godt. Om kvelden, mens de andre fiskerne var på sjøen, kom uværet, og mange satte livet til.
Den andre versjonen av sagnet går ut på at det fra Barbogen en vinterkveld ble sett en mann til hest på fjellet utenfor Gryllefjord. Mannen red på fjellet hele natta, men folk som etterpå gikk opp på fjellet fant verken hest eller spor. Mannen som hadde sett den ridende oppe på fjellet skulle dagen etter ro fiske, men synet hadde gjort ham urolig. Han bestemte seg for å sette fram båten, men ikke dra på sjøen likevel. De andre fiskerne dro ut, men uværet kom over dem og ingen kom levende tilbake.


== Fotnoter ==


== Kilder ==
Arthur Brox: Berg og Torsken bygdebok. Bind 1 - Gardshistoria. Berg og Torsken kommunar, Tromsø 1959 (s. 301, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Arthur Brox: Folkeminne frå Ytre Senja. 3. utgåve. Lokalhistorisk Forlag, Espa 1990. ISBN 82-7404-041-4 (s. 18-19, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Centre spatial guyanais

Centre spatial guyanais (CSG; fransk for Det guyanske romfartssenteret) er en fransk og europeisk rakettoppskytningsbase som ligger i nærheten av Kourou i Fransk Guyana. Den har vært i bruk siden 1968 og egner seg spesielt godt som et sted for romfartsbase siden den oppfyller tre viktige geografiske krav for et slikt bruksområde:

det ligger ganske nær ekvator, slik at den roterende jordkloden kan gi rakettene litt ekstra hastighet når de skytes opp i østgående retning,
det ligger i et område som ikke er utsatt for orkaner, i motsetning til Cape Canaveral, og jordskjelv, og
det har et ubebodd område (i dette tilfellet, Atlanterhavet) i øst, slik at de første rakettrinnene og rusk fra mislykkede oppskytninger ikke kan falle på menneskelig bebyggelse.Den europeiske romfartsorganisasjonen (ESA), den franske romfartsorganisasjonen Centre national d'études spatiales (CNES) og foretaket Arianespace foretar sine oppskytninger fra Kourou. ESA skjøt opp sine Ariane 4-raketter og skyter opp Ariane 5-raketter fra denne basen. Dessuten har russiske Sojuz-raketter også blitt skutt opp derfra siden 2011, men det måtte bygges en ny oppskytningsrampe for dette. Dette er også oppskytningsbasen som brukes av ESA for å sende forsyninger til Den internasjonale romstasjonen ved hjelp av Automated Transfer Vehicle. Ingen bemannede rakettoppskytninger har til nå funnet sted fra Fransk Guyana.
Stedet ble valgt som Frankrikes rakettoppskytningsbase i 1964. Da ESA ble grunnlagt i 1975 tilbød Frankrike å dele Kourou med ESA. Kommersielle oppskytninger foretas også av ikke-europeiske selskaper. ESA dekker to tredjedeler av romfartsbasens årlige budsjett og har også finansiert oppgraderingene som ble gjort under Ariane-programmet. Anlegget voktes av Fremmedlegionen, som også evakuerer nærliggende områder før oppskytninger finner sted. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Centre Spatial Guyanais – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
ESA – Europe's Spaceport (en)
Arianespace – Mission status – informasjon om tidligere og fremtidige Ariane-oppskytninger (en)
Vottholla

Vottholla er ei ubebodd, brattlendt vik på Senja i Troms, under fjellet Hovda like vest for utløpet av Gryllefjorden i Senja kommune. Stedet har navn etter en ulykke 3. mars 1726, da 90 fiskere druknet under et uvær på Torskeråsa like utenfor. Ifølge et sagn fant fiskere som lette etter omkomne et stort antall sjøvotter som var blitt vasket på land i Vottholla etter ulykken. Alle vottene passet på én hånd.


== Fotnoter ==


== Kilder ==
Arthur Brox: Berg og Torsken bygdebok. Bind 1 - Gardshistoria. Berg og Torsken kommunar, Tromsø 1959 (s. 301, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Arthur Brox: Folkeminne frå Ytre Senja. 3. utgåve. Lokalhistorisk Forlag, Espa 1990. ISBN 82-7404-041-4 (s. 18-19, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Radio Verkehrs AG

Radio Verkehrs AG (RAVAG) ble stiftet 1924, og var første østerrikske kringkastingsselskap. Det besto fram til Österreichischer Rundfunk (ORF) ble opprettet i 1958.
Etter den tyske annekteringen av Østerrike i 1938 ble RAVAG underlagt den tyske Reichs-Rundfunk-Gesellschaft. Egne RAVAG-sendinger ble gjenopptatt i april 1945. 


== Eksterne lenker ==
1924-2004 - 80 Jahre Radio in Österreich (på tysk)
Santa Cruz (ecuadoriansk kanton)

Santa Cruz er en kanton i den ecuadorianske Galápagos-provinsen. Kantonen utgjør øyene i den sentrale delen av arkipelet, med et samlet landareal på 1 794 kvadratkilometer og en  befolkning på 15 393 (2010) er dette provinsens største kanton. Kantonens administrasjonssenter er Puerto Ayora på øya Santa Cruz.
Kantonen omfatter øyene Baltra, Bartolomé, Marchena, Pinta, Pinzón, Rábida, Seymour Norte, Santa Cruz og Santiago. Det går en passasjerfergeforbindelse mellom øyene Santa Cruz og Baltra, hvor Galápagos' viktigste flyplass ligger. Fra Baltra er det flyforbindelser til Isabela, Puerto Baquerizo Moreno og fastlandet. 


== Referanser ==