jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Titanoptera

Titanoptera er en utdødd insektgruppe. 


== Utseende ==
Meget store (det er kjent eksemplarer med vingespenn opptil 40 centimeter) insekter, de minste kjente artene hadde en vingelengde rundt 30 millimeter. Antennene var lange og trådformede. Thorax kunne ha lange pigger. De hadde to par vinger som ble lagt flatt over bakkroppen i hvile. Hos mange arter hadde forvingene et stridulasjonsorgan. Forbeina var utformet for å gripe byttedyr.


== Levevis ==
Forbeinas form viser at disse insektene må ha vært rovdyr. Stridulasjonsorganet på forvingene tyder på at de kunne lage lyd på samme måte som gresshopper.


== Fossiler ==
Gruppen er først kjent fra perm (funn fra Russland) og trias (funn fra Kirgisistan og New South Wales, Australia).


== Systematisk inndeling ==
Noen ganger blir disse insektene plassert som en underguppe i ordenen Orthoptera.

Insekter, Hexapoda
Egentlige insekter, Insecta
Gruppe Dicondylia
Vingede insekter (Pterygota)
Neoptera
Ordenen Titanoptera Sharov, 1968
Underordenen Gerarina Scudder, 1885
Familien Geraridae Scudder, 1885
Slekten Anepidetius Handlirsch, 1911
Slekten Axiologus Handlirsch, 1906
Slekten Berlichia Schlechtendal, 1906
Slekten Cantabrala Kukalova-Peck & Brauckmann, 1992
Slekten Genentomum Scudder, 1885
Slekten Gerarulus Handlirsch, 1911
Slekten Gerarus Scudder, 1885
Slekten Heterologellus Schmidt, 1962
Slekten Nacekomia Richardson, 1956
Slekten Osnogerarus Kukalova-Peck & Brauckmann, 1992
Slekten Ploetzgerarus Zessin, 2009
Slekten Progenentomum Handlirsch, 1906
Slekten Brachygerarus Gorochov, 2004
Slekten Permotitan Gorochov, 2004
Familien Deinotitanidae Gorochov, 2011
Slekten Deinotitan Gorochov, 2007
Slekten Monstrotitan Gorochov, 2013
Underorden Mesotitanida Gorochov, 2007
Familien Mesotitanidae Tillyard, 1925
Slekten Jubilaeus Sharov, 1968
Slekten Mesotitan Tillyard, 1916
Slekten Mesotitanodes Sharov, 1968
Slekten Prototitan Sharov, 1968
Slekten Tcholmanvissiella Gorochov, 1987
Familien Paratitanidae Sharov, 1968
Slekten Paratitan Sharov, 1968
Slekten Microtitan Gorochov, 2003
Familien Gigatitanidae Sharov, 1968 (ofte slått sammen med Mesotitanidae)
Slekten Gigatitan Sharov, 1968
Slekten Nanotitan Sharov, 1968
Slekten Ootitan Sharov, 1968
Slekten Steinhardtia Jell & Lambkin, 1993


== Litteratur ==
Penney, D. og Jepson, J.E. (2014) Fossil Insects. An introduction to palaeoentomology. Siri Scientific Press, Manchester, 223 sider. ISBN 978-0-9574530-6-7.


== Eksterne lenker ==
(en) Titanoptera hos Fossilworks 
(en) Kategori:Titanoptera – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Titanoptera – detaljert informasjon på Wikispecies 
Tegning (rekonstruksjon) og bilde av eksemplar av Clatrotitan andersoni fra Australia
Tegning av vingens årenett
Jean Dufresne

Jean Dufresne (1829–1893) var en tysk sjakkmester og -forfatter.


== Liv ==
Dufresne var sønn av en rik jødisk kjøpmann. Han studerte jus og offentlig administrasjon (kameralvitenskap) i hjembyen og i Breslau inntil faren mistet hele formuen og ble ute av stand til å finansiere studiene. Dufresne begynte i 1852 som journalist og var lenge redaktør av ulike tidsskrifter, men måtte i 1875 slutte på grunn av tiltakende tunghørthet. Han beskjeftiget seg deretter nesten utelukkende med sjakk. Et påbegynt matematikkverk ble aldri ferdigstilt. Da han døde i 1893 var han blitt helt døv.
Dufresne skrev tre romaner han gav ut under det anagrammatiske pseudonymet E.S.Freund, men med liten suksess. 


== Sjakk-karriere ==

Dufresne regnet seg som elev av Adolf Anderssen og var Anderssens hovedmotstander i Berlin under forberedelsene til den store verdensturneringen i London 1851. Anderssen og Dufresne spilte et av sjakkhistoriens mest kjente partier, «det eviggrønne partiet», som Anderssen vant etter en strålende sluttkombinasjon. Under Anderssens påskebesøk i Berlin 1868 spilte de seks partier, hvorav Dufresne vant tre og ett endte remis, så Dufresne kunne også spille jevnt mot Anderssen.
Med Theoretisch-praktisches Handbuch des Schachspiels (1863) skapte Dufresne seg et navn som sjakkforfatter. I 1881 gav han ut en oppfølger, Kleines Lehrbuch des Schachspiels som Jacques Mieses seinere utvidet under navnet Lehrbuch des Schachspiels. Under nazi-tida ble opplagene 15 (1941) og 16 (1943) redigert av Max Blümich, som sørget for å fjerne navnene til de jødiske opphavsmennene. Etter andre verdenskrig moderniserte Rudolf Teschner boka, og i Tyskland regnes den fremdeles som et standardverk. Det 31. opplaget kom i 2004.


== Ettermæle ==
Dufresnes gravsted på Berlin-Weißensee ble ødelagt under andre verdenskrig, men etter en lengre undersøkelse ble det gjenfunnet i 2002. Bare gravnummeret og «chmeister» er lesbart på den sterkt skadde gravsteinen. 20. oktober 2006 ble en bronseplakett montert på den originale steinen. 


== Verk ==
Theoretisch-praktisches Handbuch des Schachspiels. Theorie der Eröffnungen und Endspiele, Julius Springer, Berlin 1863
Anthologie der Schachaufgaben, Louis Gerschel, Berlin 1864
Der practische Schachmeister, B. S. Berendsohn, Hamburg 1865
Sammlung leichterer Schachaufgaben (Erster Teil), Philipp Reclam, Leipzig 1881 (Electronic Edition, Anders Thulin, Malmö 2000; PDF-fil; 338 kB)
Kleines Lehrbuch des Schachspiels, Philipp Reclam, Leipzig 1881


== Litteratur ==
Andreas Saremba – Jean Dufresne – Schachautor wider Willen?, utgivelse av Emanuel-Lasker-Gesellschaft, 2. opplag oktober 2006


== Referanser og noter ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jean Dufresne – chessgames.com 
(en) Jean Dufresne – 365Chess.com 
(de) Verk av og om Jean Dufresne i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Frank Hoppe: Ehrung am Grab von Jean Dufresne. Om avdukingen av minnesteinen, ved Berliner Schachverband
Filefjelltunnelen

Filefjelltunnelen er en 5 780 meter lang veitunnel mellom Tyinkrysset og Nystuen på europavei 16 i Vang i Innlandet. Tunnelen går gjennom Støgonøse/Skørsnøse. Arbeidet startet opp mai 2014 og gjennomslag i tunnelen skjedde 27. oktober 2015. Tunnelen har profilen T9,5. Vestre tunnelmunning ligger nær høyeste punkt på E16. Totalt ble det montert omkring 100 000 m2 skumplater i to lag i tak og vegger av tunnelen. Platene ble montert for å lede bort vann fra fjellet og hindre at det fryser til is på veien. Skumplatene ble dekket med armering og sprøytet med betong. Utenfor tunnelåpningene er veien hevet med ny masse. Tunnelen har nødtelefoner og kommunikasjon mot Vegtrafikksentralen. Belysningen består av ledpærer som dempes når det ikke er trafikk i tunnelen for å spare elektrisitet. Kostnaden for tunnelen er 857 millioner.Strekningen Varpe bru – Smedalsosen inkludert Filefjelltunnelen er 19,4 km. Den østligste delen av strekningen, fra Kyrkjestølane til Tyinkrysset, inkludert Filefjelltunnelen, ble åpnet for trafikk 29. september 2017.

Trafikken på E16 over Filefjell var per 2012 omkring 700 kjøretøy i døgnet i gjennomsnitt (ÅDT), 20 % av dette er tungtrafikk. I juli måned er trafikken omtrent det dobbelte. I 2015–2016 var trafikken omkring 1 000 i døgnet, hvorav 24 % tunge kjøretøy.


== Referanser ==
Lionel Kieseritzky

Lionel Adalbert Bagration Felix Kieseritzky (1806–1853) var en tysk-baltisk sjakkmester. Han forlot Russland i 1839 for å leve som profesjonell sjakkspiller i Paris.


== Liv og karriere ==
Kieseritzky var den yngste av advokaten Otto Wilhelm Kieseritzky og Catharina Felicitas Hoffmanns fjorten barn. Han studerte filologi og juss, senere matematikk, et fagområde han tidlig viste begavelse i, og ble en ettersøkt og populær matematikklærer i Dorpat.
Blant Kieseritzkys landsmenn var det snart ingen sjakkspiller som kunne nå opp mot ham, og dette hindret utviklingsmulighetene hans. Men grunnen til at han forlot hjemlandet i 1839 var en injurieprosess som ikke er helt kjent i detalj. Selv om han vant saken, fryktet han gjenopptakelse, og 30 år gammel slo han seg ned i Paris der han bodde til han døde, bare 47 år gammel.
I Paris gjorde han seg bemerket som en profesjonell sjakkspiller, og var jevnlig å treffe i det berømte Café de la Régence. Kieseritzky ble snart en ledende fransk mester. I 1851 deltok han i den internasjonale sjakkturneringen i London, den første gangen de beste europeiske sjakkspillerne møttes.
Kieseritzky var en glimrende kombinasjonsspiller og representant for den såkalte romantisk sjakkepoken. En hovedvariant av kongespringergambit som oppstår etter 1. е2-е4 е7-е5 2. f2-f4 e5xf4 3. Sg1-f3 g7-g5 4. h2-h4 g5-g4 5. Sf3-e5 er oppkalt etter ham. I sjakkhistorien har Kieseritzky fått et varig ry som den tapende part i «det udødelige partiet», et parti han spilte mot Adolf Anderssen i London 1851. Kieseritzky, med svarte brikker, var matt etter bare 23 trekk, men bidro med sitt spill til en av de vakreste matt- og offerkombinasjonene i sjakkhistorien. Kieseritzky vant for øvrig hele matchen med 9:6 (+8 −5 =2).
Kieseritzkys høyeste historiske Elo-tall er 2734, nådd i begynnelsen av 1851.


== Kjente partier ==
«Det udødelige partiet» mot Adolf Anderssen, London 1851


== Referanser ==


== Litteratur ==
Tomasz Lissowski/Bartłomiej Macieja: Zagadka Kieseritzkiego. [Kieseritzkys gåte], Warszawa 1996.
Gerald Schendel: Lionel Kieseritzky (1806–1853). ChessBase Magazin Nr. 85 (desember 2001), s. 21–26
Mario Ziegler: Das Schachturnier London 1851. ChessCoach, St. Ingbert 2013. ISBN 978-3-944158-00-6, S. 78–87


== Eksterne lenker ==
(en) Lionel Kieseritzky – chessgames.com 
(en) Lionel Kieseritzky – 365Chess.com 
Gerald Schendel: Wer war Lionel Kieseritzky?, chessbase.de
Kieseritzky, Sarah's Chess Journal
Kieseritzky-familien
Skatten fra Miklagard

Skatten fra Miklagard er en spenningsroman for ungdom fra 2014 skrevet av Tom Egeland. Handlingen foregår i vikingtida. Boken er en oppfølger av Katakombens hemmelighet (2013). 


== Referanser ==
Magne Henriksen (politiker)

Magne Henriksen (født 1921, død 7. oktober 1987) var en norsk lokalpolitiker. Han var ordfører både i Fåberg og Lillehammer. Han representerte Arbeiderpartiet.
Da kommunene Fåberg og Lillehammer ble slått sammen, ble Henriksen ordfører i den nye kommunen. Han var ordfører i Lillehammer fra 1964 til 1975. Før det hadde han vært ordfører i Fåberg i fire år. Henriksen var medlem av fylkestinget i Oppland fra 1960 til 1983.


== Referanser ==
Permosynidae

Permosynidae er en gruppe utdødde, primitive biller. Denne grupperingen består for det aller meste av taksa av biller som er beskrevet ut fra fossile, løsrevne dekkvinger, et fellestrekk ved disse er at de har 11 punktrader, forøvrig er det lite som tyder på at dette er en naturlig gruppe. Den systematiske plasseringen er følgelig også svært usikker, og det er sannsynlig at disse artene burde vært fordelt på flere hovedgrupper av biller.


== Historie ==
Gruppen er kjent fra fossiler fra perm til jura.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Protocoleoptera
Overfamilien Permosynoidea
Familien Permosynidae Tillyard, 1924
Slekten Alveolicupes Lin, 1983 - to arter
Slekten Bistrisyne Lin, 1986 - én art
Slekten Delpuentesyne Martins-Neto & Gallego, 2007 - én art
Slekten Diarcuipenna Lin, 1986 - to arter
Slekten Hydrobiites Heer, 1865 - 16 arter
Slekten Ischichucasyne Martins-Neto & Gallego, 2005 - én art
Slekten Palademosyne Rohdendorf, 1961 - to arter
Slekten Permocrossos Martynov, 1932 - én art
Slekten Permosyne Tillyard, 1924 - sju arter
Slekten Platycrossos Dunstan, 1923 - sju arter
Slekten Pseudorhynchophora Handlirsch, 1906 - én art
Slekten Sakmaracoleus Ponomarenko, 2013 - én art
Slekten Tychtocoleus Rohdendorf, 1961 - én art
Slekten Umkomaasia Zeuner, 1960 - én art


== Eksterne lenker ==
(en) Permosynidae i Encyclopedia of Life 
(en) Permosynidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Permosynidae hos Fossilworks 
Permosynidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Michael Langer

Michael Langer (født 6. januar 1985) er en østerriksk fotballspiller som spiller for den tyske klubben FC Schalke 04.Han har tidligere spilt for de tyske klubbene VfB Stuttgart, SC Freiburg, FSV Frankfurt og SV Sandhausen, i tillegg til å ha spilt en kamp for Østerrikes U21-landslag.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michael Langer – Transfermarkt 
(en) Michael Langer – WorldFootball.net 
(en) Michael Langer – FootballDatabase.eu 
(de) Michael Langer – fussballdaten.de 
(en) Michael Langer – Soccerway 
(en) Michael Langer – FBref
Sri Lanka under Asiamesterskapet i friidrett 2009

Sri Lanka deltok under Asiamesterskapet i friidrett 2009 som ble arrangert i 2009 i Guangzhou i Kina. Utøvere fra Sri Lanka tok to medaljer under mesterskapet.


== Medaljevinnere ==


== Eksterne lenker ==
GBR Athletics
Sri Lanka under Asiamesterskapet i friidrett 2011

Sri Lanka deltok under Asiamesterskapet i friidrett 2011 som ble arrangert i 2011 i Kobe i Japan. Utøvere fra Sri Lanka tok to medaljer under mesterskapet.


== Medaljevinnere ==


== Eksterne lenker ==
GBR Athletics
Rasmus Lindkvist

Per Rasmus Lindkvist (født 16. mai 1990) er en svensk fotballspiller som spiller for GIF Sundsvall.I utgangspunktet er han back, men han har i Vålerenga blitt omskolert til å kunne spille som venstrekant.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rasmus Lindkvist – Transfermarkt 
(en) Rasmus Lindkvist – Soccerway 
(no) Rasmus Lindkvist – Norges Fotballforbund 
(en) Rasmus Lindkvist – FBref
Moussa Njie

Moussa Jailani Gaucho Njie (født 2. oktober 1995) er en norsk fotballspiller som spiller for KFUM.Han kommer fra Holmlia i Oslo. 
Han ble hentet til Vålerengas rekruttlag fra Holmlia i begynnelsen av 2012, der han spilte fram til han fikk lærlingekontrakt for a-laget i slutten av 2013.
17. januar 2019 skrev han under for den serbiske klubben FK Partizan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Moussa Nije – Transfermarkt 
(en) Moussa Nije – Soccerbase.com 
(no) Moussa Nije – Norges Fotballforbund 
(en) Moussa Nije – FBref
Henrik Koefoed

Henrik Koefoed (født 25. november 1955 i Kalvehave på Sydsjælland) er en dansk teater- og filmskuespiller.
Han har opptrådt på flere teatre, deriblant Det Kongelige Teater, hvor han har vært tilknyttet det faste ensemblet. I de siste mange år er han også særlig kjent for det danske publikum som Yassirfir Dosirfem i den barbershopsyngende vaudevillegruppe Ørkenens Sønner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Henrik Koefoed på Internet Movie Database 
(sv) Henrik Koefoed i Svensk Filmdatabas 
(da) Henrik Koefoed på Filmdatabasen 
(da) Henrik Koefoed på danskefilm.dk 
(da) Henrik Koefoed på danskfilmogtv.dk 
(da) Henrik Koefoed på Scope 
(fr) Henrik Koefoed på Allociné 
(en) Henrik Koefoed hos The Movie Database 
(da) Henrik Koefoed hos danskefilmstemmer.dk 
(en) Henrik Koefoed på Discogs 
(en) Henrik Koefoed på MusicBrainz 
(en) Henrik Koefoed på AllMusic
Sri Lanka under Asiamesterskapet i friidrett 1995

Sri Lanka deltok i Asiamesterskapet i friidrett 1995 som ble arrangert i 1995 i Jakarta  i Indonesia. Utøvere fra Sri Lanka tok fem medaljer i mesterskapet.


== Medaljevinnere ==


== Eksterne lenker ==
GBR Athletics
Mette Moestrup

Mette Moestrup (født 11. desember 1969  i Vendsyssel) er en dansk dikter og forfatter. 
Moestrup er cand.phil. i litteraturhistorie fra Aarhus Universitet og har i flere år virket ved forfatterskoler i København, Gøteborg og Bergen.


== Bibliografi ==
Til den smukkeste : 117 digte, lyrikk, 2019
Omina, lyrikk, 2016
Frit flet, sammen med Naja Marie Aidt og Line Knutzon, 2014
Så hurtigt du kan, 2012
Dø, løgn, dø, lyrikk, 2012
Jævnet med jorden, 2009
Hvad siger sneugleungen Ulla?, 2009
Ti grønne fingre, sammen med Lilian Brøgger, 2007
Kingsize, lyrikk, 2006
Hvad så Carlo?, 2002
Golden Delicious, lyrikk, 2002
Gennemblødt, 2000
Rilke og rytme, en undersøgelse af Rainer Maria Rilkes lyriske rytme, 1999
De forsvundne danskere, 1999
Tatoveringer, lyrikk, 1998


== Priser og utmerkelser ==
2006 – Montanas Litteraturpris for diktsamlingen Kingsize.
2014 – Frit Flet-prisen for Frit flet (tekster, sammen med Naja Marie Aidt og Line Knutzon)
2018 – Beatriceprisen
2018 –  Adam Oehlenschlaeger, Emil Aarestrup, Herman Bang og Johannes Ewald Fonden
2019 –  Statens Kunstfonds hædersydelse


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Mette Moestrup på bibliografi.dk
Offisielt nettsted 
(en) Mette Moestrup på Internet Movie Database
Allround-NM på skøyter junior 2014

Allround-NM på skøyter junior 2014 ble avholdt 8. og 9. februar 2014 i Vikingskipet på Hamar.Teknisk arrangør var Stange Sportsklubb.Norgesmestere ble Ellen Bjertnes, Geithus IL for damene og Magnus Myhren Kristensen, Arendal SK for herrene.


== Sammenlagt Damer Junior ==


=== Utenfor konkurranse, damer ===


== Sammenlagt Herrer Junior ==


=== Utenfor konkurranse, herrer ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Allround-NM på skøyter junior 2014, Junior kvinner – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
(en) Allround-NM på skøyter junior 2014, Junior menn – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
(en) Allround-NM på skøyter junior 2014 for både kvinner og menn. På speedskatingresults.com
NM Junior Allround 2014 Arkivert 29. november 2014 hos Wayback Machine. resultatliste på www.skoyteforbundet.no
Ourém

Ourém kan vise til:

Ourém (Pará), kommune i Brasil
Ourém (Portugal), kommune i Portugal
Óbidos

Óbidos kan vise til:

Óbidos (Pará), kommune i Brasil
Óbidos (Portugal), kommune i Portugal
Almeirim

Almeirim kan vise til:

Almeirim (Pará), kommune i Brasil
Almeirim (Portugal), kommune i Portugal
Soure

Soure kan vise til:

Soure (Pará), kommune i Brasil
Soure (Portugal) [d] , kommune i Portugal
Magnocoleidae

Magnocoleidae er en liten gruppe utdødde biller.


== Utseende ==
Magnocoleus huangjiapuensis var en stor bille. En dekkvinge som er beskrevet målte 34 * 12 millimeter, så hele dyret må ha vært minst 5 centimeter langt. Dekkvingen hadde et tydelig årenett med sju lengde-årer, slik skiller den seg fra moderne biller. Mellom årene var det rader av avlange celler, slik som man finner det hos mange primitive biller.


== Historie ==
Familien er bare kjent fra Nedre kritt fra Hebei-provinsen, Kina.


== Systematisk inndeling ==
Det er ikke klart om denne arten bør plasseres i underordenen Protocoleoptera eller Archostemata.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Archostemata
Familien Magnocoleidae Hong, 1998
Slekten Magnocoleus Hong, 1998
Magnocoleus huangjiapuensis Hong, 1998


== Eksterne lenker ==
(en) Magnocoleidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Magnocoleidae hos Fossilworks 
Magnocoleidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Hong, Y. (1998) A new Early Cretaceous beetle Family; Magnocoleidae fam. nov. Insecta; Coleoptera in Hebei, China. Dizhi (= Geoscience) 12(1):40-48. [1]
Karl Ludvik Nøstvik

Karl Ludvik Nøstvik (født 13. mars 1895 i Velfjord, død 25. mai 1992) var en norsk politiker (NS).
Nøstvik tilhørte Nasjonal Samling. Fra 15. september 1942 til 1945 var han «fylkesmann» i Nordland utnevnt av Quisling-regjeringen.
Nøstvik ble 12. desember 1946 dømt av Hålogaland lagmannsrett (landssvikoppgjøret) til seks års tvangsarbeid, begrenset rettighetstap i henholdsvis ti og fem år og inndragning av 25 000 kroner.


== Referanser ==
Obrieniidae

Obrieniidae er en familie av utdødde biller.


== Utseende ==
Ganske små (1,7-3,4 millimeter, bortsett fra én art som er 6 millimeter lang), avlange, brunlige biller. De hadde en forlenget snute og er derfor gjerne blitt plassert sammen med snutebillene. Kroppen var noe flat og med tynt hudpanser (lite sklerotisert), ingen hår er synlige på fossilene. Hodet hadde nokså store, utstående fasettøyne. Antennene var nokså kraftige, middels lange, 11-leddete, ikke knebøyde, ytterst med en en-leddet, spoleformet klubbe. Dekkvingene hadde fine lengdefurer.


== Historie ==
Gruppen er kjent fra trias og jura (222-155 millioner år før nåtid) fra Kirgisistan, Kasakhstan og Russland.


== Systematisk inndeling ==
Gruppens systematiske plassering er ganske uklar. Legalov (2012) plasserte den som nærtstående til snutebillene i gruppen Curculioniformia.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Archostemata (eventuelt Polyphaga)
Familien Obrieniidae Zherikhin & Gratshev, 1993
Underfamilien Kararhynchinae Zherikhin & Gratshev, 1993
Stammen Kararhynchini Zherikhin & Gratshev, 1993
Slekten Kararhynchus Zherikhin & Gratshev, 1993 - tre arter fra Jura
Stammen Kenderlykaini Legalov, 2009
Slekten Kenderlyka Zherikhin & Gratshev, 1993 - én art fra Trias
Slekten Madygenorhynchus Zherikhin & Gratshev, 1993 - én art fra Trias
Underfamilien Obrieniinae Zherikhin & Gratshev, 1993
Slekten Guillermia Zherikhin & Gratshev, 1993 - én art fra Trias
Slekten Obrienia Zherikhin & Gratshev, 1993 - tre arter fra Trias
Underfamilien Pseudobrieniinae Legalov, 2012
Slekten Pseudobrienia Legalov, 2012 - én art fra Jura


== Kilder ==
Legalov, A.A., 2010: Checklist of Mesozoic Curculionoidea (Coleoptera) with description of new taxa. Baltic journal of coleopterology, 10(1): 71–101. ISSN: 1407-8619
Legalov, A.A., 2012: New Obrieniidae from the Jurassic of Kazakhstan (Coleoptera, Obrienioidea). Paleontological Journal, 46(1): 73–78. DOI: 10.1134/S0031030112010091
Zherikhin, V.V. og Gratshev, V.G., 1994(1993): Obrieniidae, fam. nov., the oldest Mesozoic weevils (Coleoptera, Curculionoidea). Paleontological journal, 27(1A): 50-69. ISSN: 0031-0301 PDF


== Eksterne lenker ==
(en) Obrieniidae i Encyclopedia of Life 
(en) Obrieniidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Obrieniidae hos Fossilworks 
(en) Obrieniidae hos ITIS 
Obrieniidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Pikkelsgaffel

Pikkelsgaffel er en lang smal gaffel til servering av pikkels.
Pikkelsgafler kan ha fra to til fire tinder, og tindene har gjerne mothaker for at bitene skal sitte bedre fast. Enkelte pikkelsgafler har også en skyveanordning for å kunne skyve av bitene med.


== Litteratur ==
Østby, Jon Birger (1983): Nomenklatur for spise- og serveringsbestikk, med tegninger av Torill Sand. Oslo.


== Eksterne lenker ==
Se pikkelsgafler i DigitaltMuseum.
Salatgaffel

En salatgaffel er en gaffel til servering av salater.
Salatgafler har gjerne skjeformet blad med to eller tre brede tinder. Det finnes også salatgafler som har en form mer lik moderne spisegafler, men de har også bare to eller tre tinder. Salatgafler kan være utformet i en rekke forskjellige materialer som metall, glass, plast, tre, horn og keramikk. Salatgafler brukes gjerne sammen med en salatskje i et salatbestikk.


== Litteratur ==
Østby, Jon Birger (1983): Nomenklatur for spise- og serveringsbestikk, med tegninger av Torill Sand. Oslo.


== Eksterne lenker ==
Se salatbestikk i DigitaltMuseum.
Eilif Moe

Eilif Moe (født 28. februar 1889 i Christiania, død 15. april 1954 på Lillehammer) var en norsk høyesterettsadvokat og lokalpolitiker. Han arbeidet i mange år som Sigrid Undsets juridiske rådgiver, og ble i forbindelse med dette god på opphavsrett. Han arbeidet med opphavsrett også for Forfatterforeningen og TONO. Han har vært styreleder for De Sandvigske Samlinger, og var med på å stifte De Sandvigske Samlingers Venner i 1932.Fra 1929 til 1931 var han ordfører i Lillehammer. Han representerte Høyre.
Moe ledet landssvikoppgjøret for Sør- og Nord-Gudbrandsdal sorenskriverembete.


== Referanser ==
Sardingaffel

Sardingaffel er en liten gaffel til servering av sardiner. 
Sardingafler er laget i sølv eller annet metall. De har et bredt blad med en rett kant for enden, og i bladet er det åpne spalter mellom "tindene" slik at oljen kan renne av sardinene når man forsyner seg.


== Litteratur ==
Østby, Jon Birger (1983): Nomenklatur for spise- og serveringsbestikk, med tegninger av Torill Sand. Oslo.
Serveringsgaffel

Serveringsgaffel er en gaffel til servering av mat.
Serveringsgafler er gjerne laget i sølv, plett eller stål. De er noe lengre enn vanlige spisegafler og har gjerne to tinder. Mindre gafler til servering kalles gjerne kaldgafler. Om serveringsgafler og serveringsskjeer som hører sammen brukes betegnelsen serveringsbestikk.


== Litteratur ==
Østby, Jon Birger (1983): Nomenklatur for spise- og serveringsbestikk, med tegninger av Torill Sand. Oslo.


== Eksterne lenker ==
Se serveringsgafler i DigitaltMuseum.