jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hiwot Ayalew

Hiwot Ayalew (født 6. mars 1990) er en etiopisk friidrettsutøver som konkurrerer i hinderløp. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 5 på 3000 meter hinder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hiwot Ayalew – Olympics.com 
(en) Hiwot Ayalew – Olympic.org 
(en) Hiwot Ayalew – Olympedia 
(en) Hiwot Ayalew – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Hiwot Ayalew – World Athletics 
(en) Hiwot Ayalew – Diamond League 
(en) Hiwot Ayalew – Track and Field Statistics 
(en) Hiwot Ayalew – ARRS
Varsjavskij-stasjonen

Varsjavskij-stasjonen (russisk: Варша́вский вокза́л, Varsjavskij vokzal), eller Warszawa-banegården, er en tidligere jernbanegård for persontrafikk i St. Petersburg i Russland. Her er det nå et museum for jernbanemaskineri.
Stasjonen ble først bygd i 1851 for den toglinjen som bler ferdig i 1858 og førte fra byen og til tsarens residens i Gattsjina. Linjen ble forlenget i 1859 til Pskov og i 1862 til Warszawa, som den gang var innen Det russiske rike. En forgrening fra hovedlinjen løp via den prøyssiske grense ved Virbalis (nå i Litauen) inn på det europeiske jernbanenett og knyttet St. Petersburg til andre hovedsteder på kontinentet.
Den bygning som nå står, ble tegnet av Pjotr Salmanovitsj i en blanding av historiske stiler. Den ble bygd mellom 1857 og 1860. En kirke ble bygd foran stasjonen i 1908; den ble senere revet, og så ble det på dette sted reist en statue av Lenin, av den sovjetiske skulptør Nikolaj Tomski, i 1949.
I 2001 ble stasjonen nedlagt, og langdistansetrafikken ble overført til Vitebskij-banegården mens nærtrafikken ble overført til Baltijskij-banegården. Leninstatuen ble tatt bort. 


== Eksterne lenker ==
(en) Varshavsky Rail Terminal (Saint Petersburg) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Wilhelm Stoppenbrink

Johan Heinrich Wilhelm Stoppenbrink (født 7. mai 1858 i Hamburg, død 18. mai 1917 i Trondhjem) var en tysk-norsk kjøpmann med allsidige forretningsinteresser i Trøndelag og Nord-Norge.
Han ble født i Hamburg som sønn av snekker Carl Friedrich Ludwig Stoppenbrink og Franke (Frederikke) Albers Penning. Wilhelm Stoppenbrink tok borgerskap i Trondhjem og giftet seg med Karen (Kaia) Dorthea Søholt fra Ålesund. Etter at han ble enkemann, giftet han seg på nytt med Elise Olsdatter Bø fra Bø i Vesterålen. Han fikk barn i begge ekteskap.
Han etablerte sin forretning, W. Stoppenbrink, med kolonialvarer, frukt, grønnsaker, vin og sigarer under den økonomiske lavkonjunkturen i 1880. Virksomheten bestod av både detalj- og grossisthandel, og hadde flere filialer i Nord-Norge.  Den ble en av Trondhjems ledende forretninger i 1890-årene. Stoppenbrink var blant kjøpmennene som i slutten av 1890-årene brukte sin kapital til å investere i nye industriforetak, slik som aksjebryggeriet, omnibusselskapet og en knekkebrødfabrikk. I 1905 gikk forretningen W. Stoppenbrink konkurs. Deretter åpnet han en spesialisert vinhandel.


== Referanser ==
Axel Maurer

Axel Maurer (født 12. april 1866  i Kristiania, død 26. september 1925) var en norsk dramatiker, redaktør og teatersjef.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Axel Maurer tok graden cand.jur. i 1889, men praktiserte ikke som advokat; i stedet reiste han utenlands for å studere teater. 


=== Teatermann ===
Fra 1895 til 1896 var han kunstnerisk og økonomisk leder for Karl Johan Theatret i Kristiania.
Dette teateret hadde blitt grunnlagt i 1893 i lokalene til Kristiania Tivoli, og ledet av Olaf Hansson innen Maurer overtok, men det opphørte i 1896.I denne perioden skrev og utgav han skuespillet Lykkens Pamphilius, som ble oppført i Sekondteatret i 1900 til mediokre anmeldelser. Samme mottagelse fikk også hans skuespill Kundskabens Træ, oppført i november 1897 på Kristiania Theater. Hans skuespill Babylons konge, oppført på Nationaltheatret, mottok noe mer blandede kritikker.
Et annet skuespill, Arilda, ble antatt av Nationaltheatret, men sannsynligvis aldri oppført.Maurer redigerte humormagasinet Tyrihans fra 1898 til 1899. Hans sangbok, Kristiania-viser, utgitt i 1907 med nye tekster til kjente melodier, ble fint mottatt.Han innlot seg også på opplesningsturnéer i Norge, Danmark (1909), USA (1910) og Tyskland (1911).
I 1917 utgav han romanen Den store kjærlighed, samt humoreskene Portnøklen og Mindebægeret, henholdsvis i 1918 og 1919.Maurer var ikke ukontroversiell. I 1905, da Norge var i ferd med å bryte ut av unionen med Sverige, angrep han forhandlingene i Karlstad i et hefte som ble solgt på gaten. Heftet ble snart forbudt av de norske myndigheter, som ikke ønsket et kritisk synspunkt på forhandlingene, ifølge dagbøkene til Johan Castberg.I 1915 deltok Maurer på generalforsamlingen til Nationaltheatret. I den åpne diskusjonen på forsamlingen fordømte han nærværet av en camorra i norsk kunst og litteratur, som handlet som et hemmelig selskap. Camorraen . ordet hentet fra den italienske forbryterorganisasjonen - hadde en hemmelig innflytelse over hvilke skuespill som ble oppført og hvilke kunstnere som mottok stipendier. Den angivelige formannen til denne camorraen var teateranmelder Sigurd Bødtker.
En debatt ble avholdt i Kunstforeningen hvor Maurer ble bedt om å underbygge sine beskyldninger. I løpet av debatten ble det utpekt et verk av Axel Borge, som angivelig hadde blitt refusert under skumle omstendigheter, men Borge var der selv for å benekte dette og støtte Bødtker. Bødtker benektet påstanden om en camorra, og hevdet at en mulig årsak for angrepet var refuseringen av ett av Maurers skuespill. Maurer ble sterkt angrepet av Nils Kjær, og fikk også ufordelaktige kommentarer fra Peter Egge, Hjalmar Christensen og Arnulf Øverland.Han døde bare 59 år gammel i 1925.Ei gate i Oslo, Axel Maurers vei, ble navngitt etter ham i 1934.


== Referanser ==
Hjalmar Gullberg

Hjalmar Robert Gullberg (født 30. mai 1898 i Malmö, død 19. juli 1961 i Holmeja i Skåne) var en svensk forfatter (hovedsakelig som poet) og oversetter. Han var sjef for «Radioteatern» i Sveriges Radio 1936–1950. Gullberg var medlem av Samfundet De Nio 1937–1961 og av Svenska Akademien 1940–1961. Gullberg ble født utenfor ekteskap og vokste opp hos fosterforeldre. Han studerte i Lund og ble blant annet poet i avisen Lundagård. Gullberg skrev en avhandling om Ola Hansson og redigerte hans etterlatte skrifter 1928–1930.
De siste årene han levde led Gullberg av Myasthenia gravis og ble delvis behandlet i respirator. Han kunne ikke akseptere behandlingen og sykdomsutsiktene og begikk selvmord ved å drukne seg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Gullbergselskapets internettside
Artikkel av Carl Fehrman i Svenskt biografisk leksikon
Liste over stortingsrepresentanter for Ålesund og Molde

Liste over stortingsrepresentanter for Ålesund og Molde dekker alle som representerte kjøpstedene Ålesund og Molde på Stortinget 1851–1921. Listen omfatter alle faste representanter og alle som møtte fast som vara for regjeringsmedlemmer eller avdøde representanter.
Ålesund og Molde fikk kjøpstadsrettigheter i henholdsvis 1848 og 1742. Fra det første Stortinget i 1814 utgjorde kjøpsteder egne bykretser, til forskjell fra landkretsene (amtene), ved stortingsvalg. Ved stortingsvalget i 1850 ble valgkretsen Kristiansund og Molde delt, og Ålesund og Molde dannet en krets. Ålesund og Molde valgte én representant i hele sin tid som egen valgkrets. Mellom 1859 og 1861 var kretsen delt i Ålesund og Molde, og kjøpstedene valgte hver sin representant. Ved stortingsvalget i 1921 ble kretsen slått sammen med Kristiansund til en felles krets for kjøpstedene i Møre og Romsdal fylke. Ved stortingsvalget i 1953 ble ordningen med bykretser avskaffet, og Ålesund, Molde og Kristiansund gikk inn i Møre og Romsdal fylke.


== 1851–1882 ==


== 1883–1921 ==


== Valgresultater ==


== Referanser ==
Jens Henrik Nordlie

Jens Henrik Throne Nordlie (født 18. januar 1910 i Oslo, død 1996) var en norsk offiser, motstandsmann og forretningsmann. Han var direktør for Narvesen 1957–1975.


== Bakgrunn og familie ==
Jens Henrik Nordlie var sønn av oberst Oswald Fredrik Wilhelm Nordlie (1881–1954) og Anna Margrethe Holtermann Carlsen (1882–1959). Oswald Nordlie var offiser i feltartilleriet, NS-medlem fram til 1935, blant annet som leder for Hirden 1934–35. Oswald Nordlie var også høyere grads frimurer, ble kommandør av St. Olavs Orden i 1943 for sin rolle som overadjutant for Haakon VII, og var ved freden i 1945 medlem av Hærens Overkommando som generalinspektør for artilleriet.


== Liv og virke ==
Ved angrepet på Norge i 1940 var Nordlie løytnant og aspirant i Generalstaben. Han var medlem av NS fra 1933. I en kort periode var han fungerende sjef for Hirden i Oslo, men da krigen brøt ut, nektet han å melde seg for Quisling. Under felttoget i 1940 var han adjutant for general Otto Ruge.
I 1941 ble Nordlie ansatt som kontorsjef i Narvesen. Året etter i 1942 ble han rekruttert til militærkomiteen (MK) i Milorgs sentralledelse. Som MK2 sammen med Rolf Rynning Eriksen MK1, hadde Nordlie ansvaret for å utforme Sentralledelsens direktiver. Også generalløytnant Rolf Rynning Eriksen (1911–1994) var medlem av NS i 1940. I februar 1943 dro Nordlie til Sverige og derifra videre til Storbritannia. Etter at han kom til Storbritannia var han i etterretningstjenesten (FO II), i Forsvarets overkommando i London.For sin innsats under krigen mottok han Deltagermedaljen og den amerikanske Frihetsmedaljen.Etter krigen begynte han igjen i 1947 som kontorsjef i Narvesen og ble administrerende direktør i 1957. Denne stillingen hadde han til han gikk av med pensjon i 1975. Han ble deretter styreformann i Narvesen i 1977.  Han var også styreformann i og en av initiativtakerne til stiftelsen Fritt Ord, hvor høyesterettsadvokat Jens Christian Hauge var medstifter.
Nordlie var også sentral i oppbyggingen av norsk okkupasjonsberedskap i etterkrigstiden i form av Stay Behind og ROC.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Borgersrud, Lars (2010). Den norske militærfascismens historie 1930–1945», bind I Vi er jo et militært parti. Oslo: Scandinavian Academic Press. Borgersrud, Lars (2012). Den norske militærfascismens historie 1930–1945», bind II Like gode nordmenn?. Oslo: Scandinavian Academic Press.
Filosofiåret 1420

Filosofiåret 1420 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1420.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
Giovanni Marliani, italiensk lege, filosof og astrolog (død 1483)
ca. 1420 - Nicoletto Vernia, italiensk filosof og astrolog (død 1499)


== Dødsfall ==
9. august - Pierre d'Ailly, fransk kardinal, teolog og filosof (født 1350/1351)
18. desember - Ibn Qāḍī Simāuna, islamsk teolog og filosof (født 1359)
Phil Galfond

Phil Galfond (født 16. januar 1985) er en amerikansk profesjonell pokerspiller. Galfond vant et World Series of Poker armbånd i WSOP 2008. han er også kjent for å ha vunnet millioner av dollar mot verdens beste spillere innen online poker.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Phil Galfond – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Filosofiåret 1458

Filosofiåret 1458 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1458.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
Kim Jeon, koreansk politiker og neokonfutsiansk filosof (død 1523)
ca. 1458 – Elia del Medigo (Elijah Delmedigo), italiensk filosof (død ca. 1493-1497)


== Dødsfall ==
25. mars - Iñigo López de Mendoza, markien av Santillana og spansk humanist (født 1398)
Filosofiåret 1489

Filosofiåret 1489 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1489.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
1489-1494 – Juan de Sepúlveda, spansk humanist, filosof og teolog (død 1573)


== Dødsfall ==
Bokhandelens hus

Bokhandelens hus (tidligere Nissens Pigeskole) er en bygning i Øvre Vollgate 15 i Kvadraturen i Sentrum i Oslo. Bygningen har siden 1922 vært lokaler for Den norske Bokhandlerforening og Den norske Forleggerforening.
Bygningen ble oppført i 1860 på oppdrag fra stadskaptein og maler G.L. Olsen og tegnet av arkitekt Emil Victor Langlet, som også tegnet Stortingsbygningen i en lignende stil; Stortingsbygningen ligger bare drøyt hundre meter unna og kunne opprinnelig ses fra pikeskolen; idag må man gå ca. 40 meter ned i gaten for å kunne se bort til Stortinget. Nissens Pigeskole var opprinnelig den største og dominerende bygningen i sine nærmeste omgivelser, men omgis nå av større bygninger og virker relativt mindre. Bygningen har hovedfasade i gul upusset tegl, preget av middelalderske forbilder, og har et sengotisk stiluttrykk. Fjerde etasje har rundbuede vinduer flankert av skulpturnisjer.Nissens Pigeskole holdt til i bygningen fra den stod ferdig i 1860 til skolen flyttet til sin nye bygning i Niels Juels gate 56 i 1899. Fra 1861 huset bygningen også lærerskolen ved Nissens Pikeskole, som i denne perioden primært hadde undervisning på ettermiddags- og kveldstid. Før 1860 hadde pikeskolen holdt til i Rosenkrantz' gate 7. På 1860-tallet bodde skolebestyrer og medeier Einar Lyche selv i bygningen i Øvre Vollgate. I folketellingen for 1875 bodde Hartvig Nissens enke Magdalena Nissen og andre medlemmer av Nissenfamilien, skolens pedell Hans Jansen og hans familie, tre tjenestefolk og enkelte losjerende, i bygningen. Ifølge adresseboken for 1879 bodde skolens bestyrer Bernhard Cathrinus Pauss i bygningen. I folketellingen for 1885 bor bare Bernhard Cathrinus Pauss, ektefellen Henriette Pauss, deres seks barn (herunder Nikolai Nissen Paus, Augustin Thoresen Paus og George Wegner Paus) og deres tre tjenestefolk fast i bygningen. I folketellingen for 1900 bor 23 sykehusansatte fast (herunder reservelege Einar Johan Berle, oversykepleier Anna Plesner og 14 sykepleiere) og 51 pasienter midlertidig i bygningen.Fra 1899 til 1922 ble bygningen brukt som sykehus. I 1922 ble den kjøpt av Den norske Bokhandlerforening og Den norske Forleggerforening og tatt i bruk som hovedkontor med navnet Bokhandelens hus.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Bokhandelens hus». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Baltijskij-banegården

Baltijskij-stasjonen (russisk: Балти́йский вокза́л) eller Baltijskij-banegården eller Baltikum jernbanestasjon i St. Petersburg er en av  Russlands travleste jernbanestasjoner, på grunn av nærtrafikken.
Stasjonens arkitekt, Aleksander Krakau, brukte Gare de l'Est i Paris som forbilde. Byggingen tok til i 1854. Stasjonen ble åpnet 21. juli 1857 som Peterhof-stasjonen, siden den betjente Peterhofbanen, og betjente senere, som navnet tilsier, også den baltiske jernbanen.
Stasjonsbygningen har beholdt et glasstak over terminalplattformene og er flankert av to-etasjes vingbygninger. Den venstre var opprinnelig reservert medlemmer av den russiske herskerfamilie, som dro herfra til sine palasser i Strelna, Peterhof eller Oranienbaum. Et glasspanel på fasaden har fremdeles den opprinnelige klokken, tegnet av Pavel Bure, en ledende klokkemaker for tsaren.I 1872, etter at jernbanelinjen var blitt forlenget til Reval (Tallinn), fikk jernbanestasjonen sitt nåværende navn. I 1931-32 ble stasjonen ombygd. Siden 1933 har stasjonen bare vært benyttet for nærtrafikk.


== Eksterne lenker ==
(en) Baltic rail terminal (Saint Petersburg) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Filosofiåret 1486

Filosofiåret 1486 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1486.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
14. september – Heinrich Cornelius Agrippa, tysk polyhistor, teolog, jurist, lege og filosof (død 1535)
ca. 1486 – Johannes Ferrarius, tysk jurist, teolog og filosof (død 1558)


== Dødsfall ==
Reto Hollenstein

Reto Hollenstein (født 22. august 1985 i Frauenfeld) er en sveitsisk landeveissyklist. Han sykler for Israel Start-Up Nation.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Reto Hollenstein – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Reto Hollenstein – ProCyclingStats 
(en) Reto Hollenstein – Cycling Archives 
(en) Reto Hollenstein – Cycling Quotient 
(en) Reto Hollenstein – CycleBase
Sébastien Reichenbach

Sébastien Reichenbach (født 28. mai 1989 i Martigny) er en sveitsisk landeveissyklist. Han sykler for Tudor Pro Cycling Team.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sébastien Reichenbach – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sébastian Reichenbach – Olympedia 
(en) Sébastian Reichenbach – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Sébastian Reichenbach – ProCyclingStats 
(en) Sébastian Reichenbach – Cycling Archives 
(en) Sébastian Reichenbach – Cycling Quotient 
(en) Sébastian Reichenbach – CycleBase 
(en) Sébastian Reichenbach – TheSports.org
David de la Cruz

David de la Cruz Melgarejo (født 6. mai 1989 i Sabadell) er en spansk profesjonell landeveissyklist som sykler for Astana Qazaqstan Team.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) David de la Cruz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) David de la Cruz – ProCyclingStats 
(en) David de la Cruz – Cycling Archives 
(en) David de la Cruz – Cycling Quotient 
(en) David de la Cruz – CycleBase 
(en) David de la Cruz – TheSports.org
Filosofiåret 1514

Filosofiåret 1514 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1514.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
ca. 1514 – Johann Stoltz, tysk lutheransk teolog, filosof og reformator (død 1556)


== Dødsfall ==


== Se også ==
Filosofi på 1500-tallet
Tron Steffen Westberg

Tron Steffen Westberg (født 1968 på Brekken) er en norsk folkemusiker og fele- og hardingfelespiller fra Røros. 
Westberg er født og oppvokst i bygda Brekken like ved svenskegrensen nordøst for Røros. Som 10-åring ble han med på felekurs hos Annar Gjelten. Han ble siden medlem av Brekken spellmannslag, og lærte mye av de andre medlemmene der, spesielt Jørgen Tamnes (1915–2000). Han har også gått i lære hos Harald Gullikstad (f.1939). Westberg fikk sin lærerutdanning ved Høgskolen i Telemark i Bø og lærte der også hardingfele og plukket opp flere slåtter fra området.Han er kjent for å spille drivende og engasjert til dans. Han har fokusert mest på slåtter fra Rørosdistriktet og kanskje spesielt hjemmeområdet Brekken. Han spiller også hardingfeleslåtter fra Setesdal og Telemark. Han er videre musikalsk leder i Brekken Spellmannslag, medlem av gammeldansgruppen Småviltlaget og av trioen Westberg/Haugom/Frostvoll.
med Småviltlaget har han vunnet Landsfestivalen i gammeldansmusikk to ganger, mens trioen Westberg/Haugom/Frostvoll har vunnet Landskappleiken flere ganger. Westeberg ble selv tildelt Sagaprisen i 1997 og vant kongepokalen under Landskappleiken i 1999.


== Diskografi i utvalg ==
Gammelpols (ta:lik 2013)


== Se også ==
Liste over kongepokalvinnere i folkemusikk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
folkemusikk.no Artikkel om Westberg
rockipedia
Musée de la Camargue

Musée de la Camargue er et fransk friluftsmuseum i Mas du Pont-de-Rousty, om lag ti kilometer fra Arles mot Saintes-Maries-de-la-Mer.
År 1973 kjøpte Fondation du Parc naturel régional de Camargue et område i Mas du Pont-de-Rousty for å etablere et museum for Camargue, eller Rhônedeltaet.
Museet viser utviklingen i økonomi og kultur i Rhônedeltaet. En løype på 3,5 kilometer gir ulike perspektiv på dagens Camargue og landskapstypene i deltaet: eng, marsklandskap og bebyggelse.
Musée de la Camargue fikk i 1979 prisen Årets museum i Europa.


== Se også ==
Bouches-du-Rhône


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Musée de la Camargue – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Musée de la Camargues webbplats
Rådhusparken (Bodø)

Rådhusparken er en park som ligger i sentrum av Bodø. Den ble etablert i 1959, og er, sammen med Solparken, et samlingssted for bodøværingene. Rådhusparken ligger innenfor den sentrale bykjerna, mellom domkirka i vest, rådhuset i nord, Bodø postkontor i øst og Solparken sør for parken.
Parkens kvartal avgrenses av Torvgata i vest, Kongens gate i nord, postkontorets parkeringsplass i øst og Prinsens gate i sør.
Midt i Rådhusparken ligger rådhusbassenget, et plaskebasseng for barn, med en hvalrossenskulptur som skulptøren Ole Holand laget i 1961.
Hagan

Hagan kan vise til:

Hagan (Nittedal), et tettsted langs fylkesvei 401 lengst sør i Nittedal kommune i Akershus.
Hagan (Eggedal), et småbruk og en boligeiendom i Eggedal i Sigdal kommune.
Hagan (Harstad)
Paris Jackson

Paris-Michael Katherine Jackson (født 3. april 1998), kjent som Paris Jackson, er en amerikansk skuespiller. Hun er eneste datter av Michael Jackson.


== Personlig ==
I juni 2013 ringte hun et nødtelefonnummer i USA, og sa at hun forsøkte å begå selvmord.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paris Jackson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Paris Jackson på Internet Movie Database 
(en) Paris Jackson hos The Movie Database 
(en) Paris Jackson på MusicBrainz 
(en) Paris Jackson på Last.fm 
(en) Paris Jackson på AllMusic 
Paris Jackson på Twitter 
Paris Jackson på Facebook 
Paris Jackson på Instagram 
Paris Jackson på YouTube 
(no) «Slik har det gått med Michael Jacksons barn» (25. juni 2019) seher.no
Marina Aitova

Marina Aitova (født 13. september 1982) er en kasakhstansk friidrettsutøver som konkurrerer i høydehopp. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble utslått i kvalifiseringen i høydehopp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marina Aitova – Olympics.com 
(en) Marina Aitova – Olympic.org 
(en) Marina Aitova – Olympedia 
(en) Marina Aitova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Marina Aitova – World Athletics 
(en) Marina Aitova – Diamond League 
(en) Marina Aitova – Track and Field Statistics
Gare de l'Est

Paris Est eller Gare de l'Est er en av de seks store jernbanestasjonene til SNCF i Paris. Den ligger tett ved Gare du Nord i det 10. arrondissement, mot Boulevard de Strasbourg, del av den nord-sør-aksen i Paris som byplanleggeren Baron Haussmann stod bak. Den er den eldste jernbanestasjonen i Paris, og det vestlige endepunktet for Paris–Strasbourg-jernbanen og Paris–Mulhouse-jernbanen.
Stasjonen åpnet i 1849.


== Bildegalleri ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Gare de Paris-Est – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gare de Paris-Est – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Franz Anton von Gerstner

Franz Anton Ritter von Gerstner (født 19. april 1796 i Prag, død 12. april 1840 i Philadelphia) var en bøhmisk ingeniør, sønn av Franz Josef von Gerstner.
Gerstner var 1819-24 professor i praktisk geometri ved det polytekniske institutt i Wien og beskjeftiget seg deretter fullt og helt med bygging av  jernbaner. Hans første verk var hestejernbanen mellom Budweis og Linz (1825 -28). I Russland bygde han 1834-37 den første jernbanen (St. Petersburg - Tsarskoje Selo - Pavlovsk).
Russerne engasjerte ham så til å bygge jernbanelinje fra St. Petersburg til Moskva. Han dro til USA dels for å studere jernbanene der, dels for å engasjere amerikanske ingeniører for Moskva-linjen, men døde kort tid etter ankomst i Philadelphia.


== Bibliografi ==
Über die Vortheile der Anlage einer Eisenbahn zwischen der Moldau und Donau. Wien, 1824.
Bericht an die P.T. Herren Actionärs über den Stand der k. k. privilegierten Eisenbahn-Unternehmung zwischen der Moldau und Donau, vom Bauführer Franz Anton Ritter von Gerstner. Wien, Dezember 1827.
Über die Vortheile der Unternehmung einer Eisenbahn zwischen der Moldau und Donau. Wien, Februar 1829.
Handbuch der Mechanik. von Franz Joseph Ritter von Gerstner. Aufgesetzt, mit Beitr. von neuern englischen Konstruktionen vermehrt u. hrsg. von Franz Anton Ritter von Gerstner. Wien 1831–1834.
Die innern Communicationen der Vereinigten Staaten von Nordamerika. Wien 1842–1843 (posthumt).


== Referanser ==
Presteidbrua

Presteidbrua er ei hengebru i betong og stål på fylkesvei 81 som krysser Presteidstraumen i Hamarøy kommune i Nordland. Broen har en lengde på 112,46 meter og en fri seilingshøyde på to meter. Konstruksjonen av brua ble påbegynt i 1955 og den ble åpnet i 1957. Den erstattet en skyssbåtrute som gikk mellom Presteid og Ulvsvåg.


== Referanser ==