jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
The White Helmets (film)

The White Helmets er en britisk kortdokumentar. Filmen følger dagligdagse gjøremål hos en gruppe redningsarbeidere i De hvite hjelmene i Syria. Filmen er regissert av Orlando von Einsiedel og produsert av Joanna Natasegara.Filmen vant Oscar for beste kortdokumentar under Den 89. Oscar-utdelingen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The White Helmets på Internet Movie Database 
(en) The White Helmets på Rotten Tomatoes
Koshantschikovius

Aphodius (Koshantschikovius) er en underslekt eller slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Små, mørke gjødselbiller. Hodet er skovlformet uten knøler, nærmest trapesformet sett ovenfra. Pronotum er rundet, litt matt, gjerne med en blanding av grov og fin punktering. Dekkvingene er litt rundede, med fine punktrader, mellomrommene mellom dem litt hvelvede, med kraftig mikroskulptur og derfor noe matte. Leggene på forbeina har tre tenner.


== Levevis ==
Disse billene lever trolig i møkk.


== Utbredelse ==
Slekten er vidt utbredt i Afrika og Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien gjødselbiller, Aphodiinae Leach, 1815
slekten Aphodius Illiger, 1798 (i vid forstand)
underslekten (eller slekten) Koshantschikovius Schmidt, 1913
Aphodius (Koshantschikovius) andrewesi Schmidt, 1908
Aphodius (Koshantschikovius) anthonyi Bordat, 1989
Aphodius (Koshantschikovius) astacus Boucomont, 1932
Aphodius (Koshantschikovius) bifidus Endrödi, 1967
Aphodius (Koshantschikovius) buchamaensis Bordat, 2005
Aphodius (Koshantschikovius) chovdgolensis Endrödi, 1983
Aphodius (Koshantschikovius) conicus Endrödi, 1973
Aphodius (Koshantschikovius) crassigena Bordat, 2009
Aphodius (Koshantschikovius) desaegeri Bordat, 1996
Aphodius (Koshantschikovius) erytoides Endrödi, 1983
Aphodius (Koshantschikovius) genieri Bordat, 2009
Aphodius (Koshantschikovius) haematicus Boheman, 1857
Aphodius (Koshantschikovius) hartwigi Petrovitz, 1967
Aphodius (Koshantschikovius) holmi Endrödi, 1983
Aphodius (Koshantschikovius) intractatus Balthasar, 1973
Aphodius (Koshantschikovius) latecinctus Fairmaire, 1903
Aphodius (Koshantschikovius) nagporensis Petrovitz, 1968
Aphodius (Koshantschikovius) neohaematiticus Landin, 1967
Aphodius (Koshantschikovius) peculator Balthasar, 1971
Aphodius (Koshantschikovius) pensus Petrovitz, 1964
Aphodius (Koshantschikovius) praedabundus Balthasar, 1939
Aphodius (Koshantschikovius) protervus Balthasar, 1973
Aphodius (Koshantschikovius) schmitzi Bordat, 1990
Aphodius (Koshantschikovius) schusteri Balthasar, 1935
Aphodius (Koshantschikovius) snizeki Bordat, 2005
Aphodius (Koshantschikovius) splendens Balthasar, 1935
Aphodius (Koshantschikovius) strandi Balthasar, 1935
Aphodius (Koshantschikovius) substriatoides Bordat, 1990
Aphodius (Koshantschikovius) substriatus Schmidt, 1911
Aphodius (Koshantschikovius) sulcifrons Bordat, 1990
Aphodius (Koshantschikovius) szunyoghyi Endrödi, 1971


== Kilder ==
Liste over artene (med noen synonymer)


== Eksterne lenker ==
Bilde av Koshantschikovius andrewesi
(en) Koshantschikovius i Encyclopedia of Life 
(en) Koshantschikovius i Global Biodiversity Information Facility 
Koshantschikovius – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Aphodiina – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Rüdiger Schleicher

Rüdiger Schleicher (født 14. januar 1895 i Stuttgart i Tyskland, henrettet 23. april 1945 nær Zellengefängnis Lehrter Strasse i Berlin) var tysk jurist og en opposisjonell til Nazi-regimet. Han var involvert i 20. juli-attentatet og ble for dette dømt til døden og henrettet like før krigens slutt.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Rüdiger Schleieicher ble født i Stuttgart i Kongeriket Württemberg og gift med Ursula Bonhoeffer (1902–1983), Karl Bonhoeffers datter og Dietrich og Klaus Bonhoeffers søster. Hans datter Renate giftet seg med Dietrich Bonhoeffers venn teologen Eberhard Bethge. 
Schleicher studerte jus i Tübingen og fikk sin doktorgrad i 1923 med en avhandling om internasjonal luftfartsrett.


=== Karriere ===
Etter å ha arbeidet i Württembergs offentlige tjeneste og med den tysk-amerikanske forhandlingskommittee i utenriksdepartementet i Berlin ble han en ansatt i Riksttransportministeriet i 1927. Da nazististene overtok makten i 1933 begynte han i det nyopprettede Ministry of Luftfartsministerium under Hermann Göring. I begynelsen av 1935 ledet han den juridiske avdelingen som rådgiver.
Den 14. august 1939, mindre enn tre uker før utbruddet av krigen ble Schleicher fjernet som leder av den juridiske avdeling og fikk stilling som konsulent i det tyske luftfartsdirektorat. Hans advokatvirksomhet, publikasjoner og presentasjoner av internasjonal lov, fornyelse av Kellogg-Briand-Pakten, (1928), og Haag-Konvensjonene regjeringen. I 1939 fikk han i tillegg ansvar for ledelsen av Institutt for Luftfartslov ved Frederick William Universitetet i Berlin og publisering av magasinet Archiv für Luftrecht. 


=== Motstand mot Adolf Hitler ===
Instituttet ble senere brukt for skalkeskjul for møter i motstandsarbeidet.
I det tilfelle at attentatet mot Adolf Hitler (20. juli-attentatet) ble vellykket,ville Schleicher blitt ansvarlig for omorganisering av flytrafikken. Etter attentatet for å myrde Führer på Wolfsschanze (Ulvehiet)i Østpreussen mislyktes, tilstod Schleicher i avhør at han var mot nazi-regimet. For å få til forsoning med Vestmaktene sa han, måtte Hitler drepes.
Den 2. februar 1945 ble Schleicher dømt til døden av Volksgerichtshof (Folkedomstolen). Den presiderende dommer var Roland Freisler som selv ble drept i et amerikansk luftangrep neste dag. Etter flere måneder i Gestapos varetekt ble Rüdiger Schleicher skutt natt til 22.-23. april sammen med tolv andre fanger, blant dem hans egen svoger, Klaus Bonhoeffer og hans assistent Hans John av  Reichssicherheitshauptamt-troppen på det tidligere messeområdet i nærheten av Lehrter Straße fengsel i Moabit da den Den røde armés soldater allerede var inne i Berlin.
Schleichers arbeide med den tyske luftfartslov (Luftverkehrsgesetz) ble videreført etter hans død 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bracher, Karl Dietrich: Geschichte als Erfahrung. Betrachtungen zum 20. Jahrhundert; Stuttgart 2001; ISBN 978-3-421-05444-9
Loboparius

Aphodius (Loboparius) er en underslekt eller slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 6 millimeter), brede, blanke, mørke gjødselbiller. Hodet er skovlformet med lave knøler, forkanten litt innbuktet i midten med rundede hjørner. Pronotum er rundet, blankt, med litt ujevn, grov punktering. Dekkvingene er litt rundede, med fine punktrader, mellomrommene mellom dem litt hvelvede, svært blanke. Leggene på forbeina har tre butte tenner. Sett fra siden er billene nokså høyt hvelvede, pronotum og dekkvingene er hvelvet hver for seg og danner ikke en kontinuerlig kurve.


== Levevis ==
Disse billene lever trolig i møkk.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien gjødselbiller, Aphodiinae Leach, 1815
slekten Aphodius Illiger, 1798 (i vid forstand)
underslekten (eller slekten) Loboparius Schmidt, 1913
Aphodius (Loboparius) auriculatus Schmidt, 1908
Aphodius (Loboparius) chaiyaphumi Emberson & Stebnicka, 2001
Aphodius (Loboparius) choparti Paulian, 1945
Aphodius (Loboparius) drumonti Rakovič & Mencl, 2010
Aphodius (Loboparius) dunchensis Stebnicka, 1982
Aphodius (Loboparius) globulus Harold, 1859
Aphodius (Loboparius) hazarae Stebnicka, 1985
Aphodius (Loboparius) immarginatus Schmidt, 1907
Aphodius (Loboparius) joannae Dellacasa, 1982
Aphodius (Loboparius) kotoensis Miwa, 1930
Aphodius (Loboparius) mirificus Balthasar, 1933
Aphodius (Loboparius) nathani Johnson, 1978
Aphodius (Loboparius) punctatissimus Boucomont, 1921
Aphodius (Loboparius) scheibei Balthasar, 1956
Aphodius (Loboparius) schereri Petrovitz, 1963
Aphodius (Loboparius) semiglobulus Petrovitz, 1962


== Kilder ==
M. Rakovič og L. Mencl (2010) A new species of the genus Aphodius Illiger, 1798 (subgenus Loboparius A. Schmidt, 1913) from the Palarctic Region (Coleoptera: Scarabaeoidea: Aphodiidae). Studies and Reports, Taxonomical Series 6: 233-239. [1]
Liste over artene (med noen synonymer)


== Eksterne lenker ==
(en) Loboparius i Encyclopedia of Life 
(en) Loboparius i Global Biodiversity Information Facility 
Loboparius – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Aphodiina – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Acrossidius

Acrossidius er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Middelsstore (gjerne 9-10 millimeter), avlange, blanke, mørke gjødselbiller. Hodet er stort og bredt, skovlformet, med en svak innbuktning i midten foran. Pronotum har rundede sider med avsatte sidekanter og er mye bredere enn langt, blankt og fint punktert. Dekkvingene er avlange og jevnbrede med rader av fine punkter.


== Levevis ==
Larvene lever i loddrette ganger i jorda, de voksne billene kommer ut om natten for å ete, delvis på planter og delvis på gjødsel. I Australia flyr billene i januar og februar.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Øst-Asia, Australia og New Zealand.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien gjødselbiller, Aphodiinae Leach, 1815
slekten Acrossidius Schmidt, 1914
Acrossidius delavayi Koshantschikov, 1916
Acrossidius kozlovi Koshantschikov, 1916
Acrossidius pseudotasmaniae Given, 1950
Acrossidius tasmaniae (Hope, 1847)


== Kilder ==
Insects of Tasmania - Acrossidius [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Acrossidius i Encyclopedia of Life 
(en) Acrossidius i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Acrossidius hos NCBI 
Acrossidius – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Aphodiini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Anatomy of the Guitar

Anatomy of the Guitar er et musikkalbum med Jon Eberson og Knut Værnes. Albumet ble utgitt i 1979.


== Sporliste ==
«Back on the Court» (Jon Eberson)
«Looking Into Something» (Knut Værnes)
«Leaves» (Knut Værnes)
«Game» (Knut Værnes)
«Intermission Call» (Jon Eberson)
«My Foolish Heart» (Ned Washington/Victor Young)
«10 Miles a Head» (Knut Værnes)
«Kaja» (Knut Værnes)
«Softways» (Jon Eberson)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Jon Eberson - sang, gitarer, låtskriver
Knut Værnes - sang, gitarer, låtskriver


=== Øvrige ===
Svein Erik Børja - produsent, tekniker
Bruno Oldani - coverdesign
Ivar Finsen - Lacquer cut


== Eksterne lenker ==
(en) Anatomy of the Guitar på Discogs 
Anatomy of the Guitar
Ernst Wilhelm Schneppenhorst

Ernst Wilhelm Schneppenhorst (født 19. april 1881 i Krefeld i Tyskland, død 24. april 1945 i Berlin) var bayersk politiker som var medlem av det tyske sosialdemokratiske partiet (SPD).


== Biografi ==
Schneppenhorst ble født i Krefeld. Etter sin utdannelse som snekker reiste han som snekkersvenn gjennom Tyskland, Østerrike, Ungarn, Italia og Sveits før han slo seg ned i Nürnberg. I 1906 ble han medlem av snekkernes fagforbund, og senere sekretær for forbundet. 
Han var medlem av det bayerske parlamentet fra 1912 til 1920, og i 1918 ble han leder av det Bayerske Korps, og medlem av Richard Scheids uavhengige sosialdemokratiske parti (USPD) i 1919, og var et par uker krigsminister. I de følgende år opprettet han et optisk institutt og var medlem av Riksdagen fra 1932 til 1933. 
I 1933 ble hans institutt konfiskert av nazistene, og Schneppenhorst ble fengslet i 1937. Etterpå ble han medlem av fagforeningens motstandsorganisasjon under Wilhelm Leuschner. Han ble arrestert igjen i 1939, og etter det mislykkede 20. juli-attentatet han ble atter arrestert og sendt til Oranienburg konsentrasjonsleir, og deretter overført til Lehrter Straße-fengselet i Berlin. 
Den 24. april 1945 ble han henrettet ved skyting av en SS- kommando.


== Referanser ==
Polarities

Polarities er et musikkalbum med Jon Eberson Group. Albumet ble utgitt i 1982. 


== Sporliste ==
«Standard of Living» (Sidsel Endresen/Jon Eberson)
«Joanne» (Sidsel Endresen/Jon Eberson)
«It's All Right» (Sidsel Endresen/Jon Eberson)
«What the Hell» (Sidsel Endresen/Jon Eberson)
«Positive and Negative» (Sidsel Endresen/Jon Eberson)
«Nothing to It» (Sidsel Endresen/Jon Eberson)
«My Own Life» (Sidsel Endresen/Atle Bakken)
«Untitles» (Sidsel Endresen/Jon Eberson)
«Ghost-Train» (Sidsel Endresen/Jon Eberson)


== Medvirkende ==


=== Jon Eberson Group ===
Jon Eberson - gitar, komponist
Sidsel Endresen - vokal, kor, tekstforfatter
Atle Bakken - keyboard, piano, synthesizer, orgel, komponist
Geir Holmsen - bass
Bjørn Jenssen - trommer/perkusjon


=== Øvrige ===
Jan Erik Kongshaug - produsent, tekniker
Freddy Dahl - vokal på Standard of Living, Joanne, Positive and Negative, My Own Life og Ghost-Train
Miriam Bjørklund - munnspill på It's All Right
Tore Brunborg - tenorsaksofon på It's All Right
Erik Balke - syntharrangement på Positive and Negative
Roger Valstad - tekniker
Pål Rødahl - fotograf
Art-Aid - coverdesign
Thomas Martin - management


== Eksterne lenker ==
Polarities
Extremis (film)

Extremis er en amerikansk kortdokumentarfilm som følger doktorer, familier og pasienter som tar avgjørelser om å avslutte livet. Filmen er regissert og produsert av Dan Krauss. Den ble nominert til Oscar for beste kortdokumentar under den 89. Oscar-utdelingen i 2017.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Extremis på Internet Movie Database
Dragefjellstrappen

Dragefjellstrappen er et kort, bratt gateløp som går fra Sydnesgaten og Baneveien mellom strøkene Dragefjellet og Sydnes i Bergen sentrum. 


== Bygninger og struktur ==
Øvre halvdel av Dragefjellstrappen består av skifertrapper og brostein, resten av gaten er steinsatt med brostein. Bebyggelsen langs Dragefjellstrappen er utelukkende eldre trehus. 


== Historie ==
Navnet ble vedtatt i 1887, opprinnelig med skriveformen Dragefjeldstrappen.


== Eksterne lenker ==
Bergen byleksikon på nett, om Dragefjellstrappen
Sydnes og Nøstet Velforening
4.1 Miles

4.1 Miles er en gresk kortdokumentarfilm om en kystvaktkaptein på den greske øya Lésvos som redder flyktninger som krysser Egeerhavet. Filmen er regissert av Daphne Matziaraki.Filmen ble sendt første gang i september 2016 som en del av New York Times Op-Docs-filmer (opinionated documentaries, påståelige dokumentarer). Den ble nominert til Oscar for beste kortdokumentar under den 89. Oscar-utdelingen i 2017.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Hele dokumentaren på New York Times' nettside
NOU 2017: 7, Mediemangfoldsutvalget

NOU 2017: 7  «Det norske mediemangfoldet  – en styrket mediepolitikk for borgerne» er en norsk offentlig utredning (NOU) fra et utvalgt som ble oppnevnt ved kongelig resolusjon 18. september 2015 og som avgav sin innstilling til Kulturdepartementet 7. mars 2017. Utvalget har foreslått statlig politikk for mediemangfold og utrede kulturpolitiske virkemidler som produksjonstilskuddsordningen og kringkastingsavgiften samt offentlig finansiering av allmennkringkasting og nyhets- og aktualitetsmedier. Utvalget ble ledet av Knut Olav Åmås og ble referert til som «Mediemangfoldsutvalget».


== Medlemmer ==
Knut Olav Åmås, direktør for stiftelsen Fritt Ord (leder)
Ellen Altenborg, siviløkonom, konsulent og dr. oecon
Ivar Rusdal, styreleder i Nordsjø Media
Hildegunn Soldal, teknologi- og utviklingsdirektør i Dagbladet
Hallvard Moe, professor i medievitenskap ved Universitetet i Bergen
Gunnar Stavrum, ansvarlig redaktør i Nettavisen
Olav T. Sandnes, administrerende direktør i TV 2
Thor Gjermund Eriksen, kringkastingssjef i NRK
Randi Øgrey, leder i Mediebedriftenes Landsforening
Hilde Eika Nesje, redaktør i Bø Blad


== Se også ==
NOU 2010:14, Mediestøtteutvalget
NOU 1999:27 «Ytringsfrihed bør finde sted»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
NOU 2017:7 Det norske mediemangfoldet — En styrket mediepolitikk for borgerneDelutredninger fra utvalgetArne Moe og Hanne Hestvik Kleiven: Bruksmangfold. En analyse av nordmenns nyhetskonsum TFoU-rapport 2016:7
Nina Kvalheim og Helle Sjøvaag Journalistikkens blindsoner
Audun Beyer, Universitetet i Oslo Mediebruk i innvandrerbefolkningen
Elisabeth Helene Omarhaug Hva vet vi om unge og kvinners nyhetskonsum i dag? En metastudie om nyhetskonsum og nyhetsavvik basert på kjønn og alder
Sigurd Høst Blindsoner og halvskygger i det norske avislandskapet Høgskulen i Volda 2016
International Boxing Organization

International Boxing Organization er et forbund innen proffboksing, og er et av de fem store bokseforbundene; de andre er World Boxing Association (WBA), World Boxing Council (WBC), World Boxing Organization (WBO) og International Boxing Federation (IBF).


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Stash (album)

Stash er et musikkalbum med Jon Eberson Trio. Albumet ble utgitt i 1986.


== Sporliste ==
«Meet Me Somewhere After Dawn» (Jon Eberson), (bare på CD)
«I Want It So» (Jon Eberson)
«Heavy Sounds» (Jon Eberson)
«In Between» (Bjørn Kjellemyr/Jon Eberson)
«Chopper» (Jon Eberson)
«Dåren faller lett for smiger» (Bjørn Kjellemyr)
«Acoustic II» (Jon Eberson)
«Stash» (Jon Eberson)
«I'm Driving You Home I & II» (Jon Eberson)
«Ocean» (Jon Eberson)
«Acoustic I» (Jon Eberson)
«Street Parade» (Jon Eberson)
«Follow That Cab» (Jon Eberson)
«You Go to My Head» (Haven Gillespie/John Frederick Coots), (bare på CD)


== Medvirkende ==


=== Jon Eberson Trio ===
Jon Eberson - gitar, låtskriver, produsent
Bjørn Kjellemyr - elektrisk bass/akustisk bass, låtskriver
Audun Kleive - trommer, keyboard på Ocean og Follow That Cab


=== Øvrige ===
Alf Christian Hvidsteen - tekniker, miksing
Sidsel Endresen - fotograf
Bjørn Rybakken - artwork
Tor Marcussen - albumnotater


== Eksterne lenker ==
Stash
Kevin O’Connell

Kevin O'Connell (født Long Island i New York) er en amerikansk lydmikser. Han vant Oscar for beste lydmiks under den 89. Oscar-utdelingen i 2017 for krigsfilmen Hacksaw Ridge, og han har blitt nominert for 20 andre filmer. O'Connell har også blitt nominert til to British Academy Film Awards.O'Connell vant også en Primetime Emmy Award for beste lydmiks i en miniserie eller TV-film sammen med James L. Aicholtz, Michael Herbick og Don Johnson for miniserien Lonesome Dove (1989).


== Oscar for beste lydmiks ==


=== Vant ===
Hacksaw Ridge (2016)


=== Nominert ===
Tid for ømhet (1983)
Dune (1984)
Silverado (1985)
Top Gun (1986)
Black Rain (1989)
Days of Thunder (1990)
Et spørsmål om ære (1992)
Rødt hav (1995)
Twister (1996)
The Rock (1996)
Con Air (1997)
Zorro - Den maskerte hevner (1998)
Armageddon (1998)
Patrioten (2000)
Pearl Harbor (2001)
Spider-Man (2002)
Spider-Man 2 (2004)
Geisha (2005)
Apocalypto (2006)
Transformers (2007)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kevin O'Connell på Internet Movie Database 
(en) Kevin O'Connell hos The Movie Database
The Empty Chair

«The Empty Chair» er en låt fremført av den engelske sangartisten Sting. Sangen ble utgitt som en singel fra musikkalbumet til dokumentarfilmen Jim: The James Foley Story. Den ble skrevet av Sting og den amerikanske plateprodusenten J. Ralph.«The Empty Chair» ble nominert til Oscar for beste sang under den 89. Oscar-utdelingen, men den gikk til «City of Stars» fra La La Land.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Full sangtekst til denne sangen hos MetroLyrics
Joe’s Violin

Joe's Violin er en amerikansk kortdokumentarfilm som følger en periode i livet til en polsk Holocaust-overlevende fra den tiden han bestemmer seg for å gi bort sin 70 år gamle fiolin til en tolv år gammel jente fra Bronx, og ser hvordan dette endrer begges liv. Filmen er regissert av Kahane Cooperman.Filmen hadde premiere under Tribeca Film Festival i 2016. Den ble nominert til Oscar for beste kortdokumentar under den 89. Oscar-utdelingen i 2017.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Joe's Violin på Internet Movie Database 
(en) Joe's Violin på Rotten Tomatoes
Pigs and Poetry

Pigs and Poetry er et musikkalbum med Jon Eberson og Sidsel Endresen. Albumet ble utgitt i 1987. 


== Sporliste ==
«Piggy Piggy» (Sidsel Endresen/Jon Eberson)
«Fugitives» (Sidsel Endresen/Jon Eberson)
«All Our Treasures Lost» (Sidsel Endresen/Jon Eberson)
«To Hell with the Force of Gravity» (Sidsel Endresen/Jon Eberson)
«Am I Saying Goodbye?» (Sidsel Endresen/Jon Eberson)
«Big Brother» (Sidsel Endresen/Jon Eberson)
«Today the Little Things Will Do» (Sidsel Endresen/Jon Eberson)
«The Poet» (Sidsel Endresen/Jon Eberson)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Jon Eberson - gitarer, komponist
Sidsel Endresen - sang, bakgrunnvokal, tekstforfatter
Bjørn Kjellemyr - bass
Paolo Vinaccia - trommer/perkusjon, produsent
Audun Kleive - trommer på To Hell with the Force of Gravity og The Poet
Nils Petter Molvær - trompet/arrangement på Fugitives, To Hell with the Force of Gravity og The Poet


=== Øvrige ===
Alf Christian Hvidsteen - tekniker
Johs. Bøe - fotograf
Bon Ton AS - coverdesign


=== Takk til ===
Jan Braathen & Union Tube Studio og Knut Reiersrud for dobrogitar.


== Eksterne lenker ==
Pigs and Poetry
Sylvain Bellemare

Sylvain Bellemare (født 20. februar 1968 i Montreal i Quebec) er en kanadisk lydklipper og lyddesigner. Han har vunnet BAFTA-prisen og Oscar for beste lydklipp for lydarbeidet på science fiction-filmen Arrival (2016). Bellemare har også vært lydtekniker på Soft Shell Man (2001), It's Not Me, I Swear! (2008), Nawals hemmelighet – Incendies (2010), Monsieur Lazhar (2011), Gabrielle (2013) og Endorphine (2015). Han samarbeider ofte med de kanadiske filmregissørene Philippe Falardeau og Denis Villeneuve.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sylvain Bellemare på Internet Movie Database 
(en) Sylvain Bellemare hos The Movie Database
Watani: My Homeland

Watani: My Homeland er en kortfilmdokumentar som følger en families flukt fra borgerkrigen i Syria, og deres forsøk på å starte et nytt liv i Tyskland.Den samme familien er profilert i to andre dokumentarfilmer: Children of Aleppo /2014), som dekker tiden deres i Aleppo før Watani, og Children of Syria (2015), som dekker stort sett den samme tidsperioden som Watani gjør.
Filmen ble nominert til Oscar for beste kortdokumentar under den 89. Oscar-utdelingen i 2017.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Watani: My Homeland på Internet Movie Database
Backhand Smash!

Backhand Smash! er et musikkalbum med Jon Eberson Stash. Albumet ble utgitt i 1989.


== Sporliste ==
«Woop Woopy» (Jon Eberson)
«Vashkar» (Carla Bley)
«The Moose Song» (Jon Eberson)
«La quiete dapo la tempesta» (Jon Eberson)
«Wrong Footed» (Jon Eberson)
«Jazz Lover» (Jon Eberson)
«Red Clay» (Jon Eberson)
«Ta ta tata ta» (Jon Eberson)
«This Roadie Can Tell» (Jon Eberson)
«Eternal Wanderer» (Jon Eberson)


== Medvirkende ==


=== Jon Eberson Stash ===
Jon Eberson - gitarer, komponist
Torbjørn Sunde - vokal, trombone, keyboard
Bjørn Kjellemyr - bass
Paolo Vinaccia - trommer/perkusjon


=== Øvrige ===
Sidsel Endresen - bakgrunnvokal på Woop Woopy og Red Clay
Nils Petter Molvær - trompet
Jon Larsen - produsent
Alf Christian Hvidsteen - tekniker
Sverre Henriksen - miksing
Stein Thue - fotograf


== Eksterne lenker ==
Backhand Smash!