jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Eupromus

Eupromus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, rødlige trebukker, hannen har svært lange antenner. På farge er de rødoransje til skarpt røde. Pronotum har en kraftig pigg på hver side. Dekkvingene er parallellsidige med rettvinklede "skuldre".


== Levevis ==
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken. Noen av artene er regnet som skadedyr i skogbruket, særlig fordi de kan spre parasittiske rundormer.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Monochamini Aurivillius, 1921 eller Lamiini
Slekten Eupromus Pascoe, 1868 - 4 arter
Eupromus laosensis Breuning, 1968
Eupromus nigrovittatus Pic, 1930
Eupromus ruber (Dalman, 1817)
Eupromus simeco Holzschuh, 2013


== Kilder ==
Catalog of the lamiines of the world - Monochamini
Katalog over artene Arkivert 15. mars 2016 hos Wayback Machine.
Bildegalleri


== Eksterne lenker ==
(en) Eupromus i Encyclopedia of Life 
(en) Eupromus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Eupromus hos NCBI 
(en) Kategori:Eupromus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Eupromus – detaljert informasjon på Wikispecies
Peter Wilson (skihopper)

Peter Wilson (født 22. oktober 1952 i Ottawa) er en canadisk tidligere skihopper som konkurrerte internasjonalt i årene 1971-1976. Han representerte Ottawa Ski Club.I OL i Sapporo 1972 ble han nummer 39 i stor bakke og sist av 56 deltakere i normalbakke. I VM i skiflyging i Planica samme år fikk han 22.-plass. Hans beste plassering i et internasjonalt mesterskap kom i VM i skiflyging i Oberstdorf i 1973, da han ble nummer 10. VM i Falun 1974 ga 34.-plass i stor bakke og 59.-plass av 64 deltakere i normalbakke. I Ol i 1976 ble han nummer 36 i normalbakken i Seefeld og 45 (av 54 deltakere) i storbakken i Innsbruck. Wilson deltok i den tysk-østerrikske hoppuka i årene 1971-1976, og fikk sin beste plassering i enkeltrenn med 24.-plass i Oberstdorf 30. desember 1972.
Sammenlagtplasseringer i Hoppuka:

Under fotballtrening i Madison, Wisconsin i desember 1976 pådro Wilson seg et komplisert brudd i leggbeinet. Han kom aldri tilbake som skihopper etter skaden.


== Referanser ==


== Hovedkilde ==
Adam Kwieciński: Hoppresultater Peter Wilson Arkivert 22. juni 2020 hos Wayback Machine. (besøkt 15. mars 2016)


== Eksterne lenker ==
(en) Peter Wilson – Olympedia 
(en) Peter Wilson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Peter Wilson – FIS (skihopping) 
(en) Peter Wilson – TheSports.org
Hotarionomus

Hotarionomus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Ganske store, avlange, spraglete trebukker.


== Levevis ==
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Filippinene, Borneo, Sumatra og Flores).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Monochamini Aurivillius, 1921 eller Lamiini
Slekten Hotarionomus Thomson, 1857 - 3 arter
Hotarionomus abbreviatus Breuning, 1948
Hotarionomus blattoides (Pascoe, 1857)
Hotarionomus blattoides blattoides (Pascoe, 1857)
Hotarionomus blattoides florensis Breuning, 1979
Hotarionomus ilocanus Heller, 1899


== Kilder ==
Catalog of the lamiines of the world - Monochamini
Katalog over artene
Bildegalleri Arkivert 15. mars 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Hotarionomus i Encyclopedia of Life 
(en) Hotarionomus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Hotarionomus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hotarionomus – detaljert informasjon på Wikispecies
Brunlanes Idrettslag

Brunlanes Idrettslag (stiftet 8. februar 1934) er en fleridrettsklubb fra Brunlanes i Larvik som spiller i 8. divisjon. Hjemmebanen til Brunlanes er på Hallebanen. 


== Fotball ==
Terminliste for 2016 sesongen 

Klubben har et 7'er lag i tillegg til 11'er laget. 
Terminliste for 2016 sesong (7'er)


== Litteratur ==
«Brunlanes Idrettslag». Norske skiløpere: skihistorisk oppslagsverk i 5 bind : Østlandet Sør. Oslo: Skiforlaget - Erling Ranheim. 1956. s. 894–895.  [Tilgang for norske IP-adresser / Digital utgave på Bokhylla.no av Nasjonalbiblioteket.]


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Masakatsu Asari

Masakatsu Asari (japansk: 浅利正勝) (født 31. juli 1945 i Yūbari, død 8. juni 2004 i Tokyo) var en japansk skihopper som konkurrerte internasjonalt i årene 1968-1974.
Han tok sølvmedalje i universiaden (studentlekene) i Innsbruck i 1968. Samme år ble han nummer 47 av 58 deltakere i OL-rennet i normalbakken i Autrans. I VM i skiflyging i Oberstdorf 1973 ble han nummer 18. Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka 1969/70, 1972/73 og 1973/74, og fikk sammenlagtplasseringene 18, 69 og 46. Hans beste plassering i enkeltrenn i Hoppuka var 10.-plass i Bischofshofen 6. januar 1970. Asari fikk 5.-plass i normalbakke under Lahtisspelen 4. mars 1973.
Masakatsu Asari ble japansk mester i stor bakke i 1970 og i normalbakke i 1973.


== Referanser ==


== Hovedkilde ==
Adam Kwieciński: Hoppresultater Masakatsu Asari (besøkt 15. mars 2016)


== Eksterne lenker ==
(en) Masakatsu Asari – Olympedia 
(en) Masakatsu Asari – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Masakatsu Asari – FIS (skihopping) 
(en) Masakatsu Asari – TheSports.org
Andreas Hofgaard

Andreas Hofgaard (født 28. mai 1748 i København, død 20. februar 1811 på Darbu i Eiker) var en dansk-norsk embedsmann. Han var assessor ved Overbergamtet og amtmann i Smaalenenes amt fra 1794 til 1804.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Andreas Hofgaard på NLIs Lokalhistoriewiki.
MS «Gamle Oksøy»

«Gamle Oksøy» er et tidligere forsyningsskip i Kystverket. Fartøyet er nå vernet og eiet av Lindesnes Fyrmuseum. Under tjenesten i Kystverket var navnet «Oksøy». Da det i 1997 ble gitt som gave til Bredalsholmen Dokk og Fartøysvernsenter fra Fiskeridepartementet, ble navnet «Gamle Oksøy». Skipet ligger fremdeles til daglig ved Bredalsholmen, men har siden 2014 vært eiet av Lindesnes Fyrmuseum.
«Oksøy» ble bygd hos Brødrene Lothe i Haugesund, for Kystverket, i 1962.  «Oksøy» ble brukt til å transportere av parafin og gass til fyrlykter, og var registret som tankskip. Etter hvert som fyrlyktene ble ombygde til solcelle- og batteridrift, ble det mindre bruk for tankskipet. Det ble tatt ut av drift i 1996.


== Kilder ==
Bredalsholmen Dokk og Fartøysvernsenter


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 7333339 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MS «Gamle Oksøy» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Australian National Antarctic Research Expeditions

Australian National Antarctic Research Expeditions (ANARE) er det historiske navnet på Australian Antarctic Programmer (AAp) administrert av Australia og Australian Antarctic Division (AAD).
Navnet ANARE falt ut av bruk tidlig i 2000-årene. Australia har lenge vært aktive i Antarktis, heit siden Douglas Mawson og hans Den australasiatiske antarktisekspedisjonen var der i 1911. I tillegg var Australia delaktig i British Australian and New Zealand Antarctic Research Expedition (BANZARE), som var virksomme i 1929-1931. Australian National Antarctic Research Expeditions ble opprettet i 1947 med ekspedisjoner til Macquarieøya og Heard Island. I 1948 ble Australian Antarctic Division (AAD) opprettet for å styre ekspedisjonsprosjektet.


== Kilder ==
Tim Bowden: The Silence Calling: Australians in Antarctica 1947-97: the ANARE Jubilee History (St Leonards: Allen & Unwin, 1997).
Rotsethornet

Rotsethornet er et fjell rett over Volda sentrum i Volda kommune. Den vestlige toppen nærmest sentrum er det mest vanlige turmålet, og er 649 moh., mens Instehornet knapt 400 m mot øst er 652 moh. Fjellet dominerer utsikten rett sør for Volda sentrum, og toppen byr på flott utsikt over Volda sentrum, bygder, fjorder og fjellet rundt.
Rotsethornet er et populært turmål, men den vanlige ruten rett opp fra Volda sentrum er såpass bratt at det er lagt ut tau til å holde seg fast i de bratteste kneikene. En kan parkere ved åpningen av Rotsethorntunnelen på Riksvei 651. Turveien går over tunellåpningen og opp til Kalsethola. Derifra går ruta forbi en telelink og opp gjennom bratt skog til utsiktsplassen Aksla. Videre i slakkere terreng opp til den vestre toppen, 649 moh. Turen ned kan gjerne gå via utsiktspunktet Toskegjølet, Instehornet og videre ned Litledalen til turveien rundt Rotevatnet.
Å gå på Rotsethornet den motsatte veien er lenger, men ruten går her i et langt enklere terreng. En starter da fra den sørligste viken av Rotevatnet. Ved turveien står det skilt med Rotsethornet, og en følger en traktorvei et stykke opp Litledalen. Deretter går stien bratt opp, men en er snart oppe på fjellryggen, og ser ned i Austefjorden på andre sida. Ruta følger deretter ryggen til toppen.
Fjellet har navnet etter gården Rotset som ligger nedenfor fjellet på nordsiden mot Volda sentrum.
Fjellet er ikke ufarlig, og her har de siste årene skjedd to dødsulykker under nedstiging fra fjellet, hvor personer har kommet bort fra den vanlige ruten fra toppen og ned til sentrum, og falt i det bratte og vanskelige terrenget. Hvis en følger den merkede ruten er det likevel ikke noen grunn til å unnlate å besøke toppen.


== Rundskue ==
Rundskue fra toppen av Rotsethornet Arkivert 18. februar 2015 hos Wayback Machine. ved Leif Roar Strand, besøkt 23. november 2010.


== Eksterne lenker ==
Standal, Helge J., Jon Hagen og Gunnar Wangen: Fotturer på Sunnmøre, 1999, ISBN 82-992081-2-2
Beleiringen av Pemaquid i 1689

Beleiringen av Pemaquid (2.-3. august 1689) var et angrep foretatt av abenaki-indianere på det engelske fortet i Pemaquid, dengang den østligste utposten i kolonien Massachusetts Bay (dagens Bristol i Maine). Det ble muligens organisert av den fransk-abenakiske lederen Jean-Vincent d'Abbadie de Saint-Castin. 
Fortet i Pemaquid ble kommandert av løytnant James Weems og var svakt etter at de fleste i garnisonen hadde desertert etter et opprør året før da guvernør Andros ble styrtet i Boston. Weems og garnisonen som var tilbake holdt ut en dag, men etter å ha mistet mange mann overgav de seg. Indianerstammen Abenakianerne lot Weems og mennene hans dra tilbake til Boston.   Den 4. august brant abenakianerne fortet ned og den nærliggende bebyggelsen Jamestown. 
Fort i Pemaquid ble bygd opp igjen  i stein i 1692-1693 og erobret på nytt  av en fransk-indiansk styrke i 1696.


== Referanser ==


== Kilder ==
Paltsits, Victor. The Depredation at Pemaquid in August, 1689
Kraft Television Theatre

Kraft Television Theatre er en amerikansk antologiserie som ble sendt på NBC fra 1947 til 1958. Serien består av timeslange episoder med drama, som både er basert på klassiske verk og manus skrevet spesielt til serien. Kraft Television Theatre ble produsert av reklamebyrået J. Walter Thompson frem til april 1958, da rettighetene ble solgt til David Susskinds Talent Associates. Tittelen ble endret til Kraft Mystery Theatre frem til serien ble avsluttet i september samme år. 
Kraft Television Theatre ble nominert til totalt ti Primetime Emmy-priser, hvorav den vant to, for beste originalmanus til et fjernsynsteater og beste kinematografi i et direktesendt program. Den vant også én Writers Guild of America Award for beste manus til et fjernsynsprogram.


== Historie ==
Serien består av timeslange direktesendte fjernsynsteater, med nye historier i hver episode. Manusene var både skrevet spesielt til serien og basert på klassiske verk som En julefortelling og Alice i Eventyrland. Ed Herlihy (1947–1955) og Charles Stark (1955) var hallomenn for serien.Blant regissørene som bidro i serien er Sidney Lumet, George Roy Hill, Fielder Cook og John Boulting, mens blant andre Rod Serling og JP Miller skrev manus. Serling ble belønnet med en Primetime Emmy Award for manuset til episoden «Patterns» fra 1955. En filmatisering av dette dramaet ble utgitt året etter. Skuespillere som James Dean, Janet De Gore, Colleen Dewhurst, Anne Francis, Lee Grant, Helen Hayes, Jack Lemmon, Grace Kelly, Jack Klugman, Cloris Leachman, Patrick McVey, Michael Higgins, John Newland, Paul Newman, Leslie Nielsen, Anthony Perkins, Judson Pratt, Lee Remick, George C. Scott, Rod Steiger, Joan Tompkins og Joanne Woodward hadde roller i serien.
Fra oktober 1953 sendte ABC en serie som også hadde tittelen Kraft Television Theatre. Denne serien skulle promotere Cheez Whiz, et nytt produkt fra Kraft. Kraft kansellerte denne serien i januar 1955. Den fikk da ny sponsor, endret tittel til Pond's Theater, og ble sendt på ABC fra mars 1955. Den opprinnelige Kraft Television Theatre ble produsert av reklamebyrået J. Walter Thompson frem til april 1958, da Kraft solgte rettighetene til David Susskinds Talent Associates. Tittelen ble endret til Kraft Mystery Theatre frem til serien ble avsluttet i oktober samme år. En ny serie, med tittelen Kraft Suspense Theatre, ble sendt på NBC fra oktober 1963 til juli 1965. 


== Bevaring av episoder ==
Klipp fra noen episoder er inkludert på en filmrull med klipp fra NBC fra 1947 og 1948, som bevares i Library of Congress. Flere hele episoder bevares også i Library of Congress, inkludert fem fra 1948. Manus for flere episoder fra 1947, 1948 og 1949 er blant Edmund C. Rices papirer i American Heritage Center. Manusene er skrevet av forskjellige personer, men redigert av Rice.


== Priser og nominasjoner ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kraft Television Theatre på Internet Movie Database
Viktor Pirozjkov

Viktor Pavlovitsj Pirozjkov (russisk: Виктор Павлович Пирожков) (født 14. oktober 1949, død 15. november 2002) var en russisk skihopper fra Sverdlovsk. Han konkurrerte internasjonalt for Sovjetunionen i årene 1972-1978. Pirozjkov ble nummer 16 i VM i skiflyging i Bad Mitterndorf i 1975. Pirozjkov ble russisk mester i hopp i 1971, 1976 og 1977, og vant i 1978 det sovjetiske mesterskapet i skiflyging i Krasnojarsk.


== Kilder ==
Adam Kwieciński: Hoppresultater Viktor Piroschkov (besøkt 15. mars 2016)
Proza.ru: Воспоминания о спортивной жизни МСМК Пирожкова Вик (besøkt 15. mars 2016)
McDonald Bay

McDonald Bay er en åpen bukt i Davishavet mellom Adams Island og Haswell Islands, som ligger like vest for Mabus Point på kysten av Antarktis. Hun ble kartlagt av Den australasiatiske antarktisekspedisjonen (AAE) under Douglas Mawson, 1911-14. Hun ble navngitt av the Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter offiseren Edwin A. McDonald i US Navy som var kommandør på USS «Burton Island», flaggskipet av to isbrytarar som støttet U.S. Navy (USN) Operasjon Windmill som oppretta astronomiske stasjoner langs Wilhelm II, Queen Mary, Knox og Bodd Coast sommeren 1947-48.
Risnes III-tunnelen

Risnes III-tunnelen er en 291 meter lang einspora jernbanetunnel på Bergensbanen, på strekningen mellom Trengereid stasjon og Arna stasjon i Bergen. Tunnelen åpnet i 1983.


== Referanser ==
Erling S. Andersen

Erling Sverdrup Andersen (født 26. februar 1941) er professor emeritus ved Handelshøyskolen BI.
Andersen har sosialøkonomisk embetseksamen fra Universitetet i Oslo (UiO) fra 1966. Han har vært forsker i Data-Ship AS (1967), førsteamanuensis ved Sosialøkonomisk Institutt, UiO, rektor ved NKI Datahøgskolen (1984–1991), professor i informasjonsvitenskap ved Institutt for informasjonsvitenskap, Universitetet i Bergen (1993–1996) og professor i prosjektledelse ved Handelshøyskolen BI (1996–2011).Andersen har vært redaktør av tidsskriftet Sosialøkonomen og av det nordiske tidsskriftet Data. Han har også vært formann i Norsk Dataforening (1985–1987).
Andersen har skrevet flere bøker som er kommet i flere utgaver og på flere språk. Boken Målrettet prosjektstyring er utgitt på ni språk og er skrevet sammen med Kristoffer Grude og Tor Haug. 


== Bibliografi ==
Systemering - Informasjonsanalyse, Johan Grundt Tanum Forlag, Oslo 1974.
Systemering - Verksamhetsbeskrivning, Studentlitteratur, Lund 1978.
Målrettet prosjektstyring NKI, Rud 1984.
Vellykket edb-anskaffelse, NKI Forlaget, Rud 1987.
Systemutvikling, NKI Forlaget, Bekkestua 1989.
Informatikk 2 Databehandling for den videregående skolen, Bedriftsøkonomens Forlag, Oslo 1992.
Data gjennom 40 år - miljøet, faget, foreningen ad Notam, Gyldendal, Oslo 1993.
Ledelse på norsk. Prinsipper, arbeidsmåter og resultater ad Notam, Oslo 1994.
Eva Schwencke: Prosjektarbeid - en veiledning for studenter, NKI Forlaget, Bekkestua 1997.
Information Technology Management. Scandinavian University Press, Oslo 2001.
Prosjektledelse – et organisasjonsperspektiv, NKI Forlaget, Bekkestua 2005.
Rethinking project management – an organisational perspective Prentice Hall, Harlow 2008.
Prosjektledelse – dette må alle ledere vite, NKI Forlaget, Oslo 2016.


== Referanser ==
Post Office Hill

Post Office Hill er en markant ås i Antarktis, 430 moh., som ligger 7 km nordvest for The Knoll og over adeliepingvinkolonien på Cape Crozier på Ross Island. Den ble kartlagt og fikk dette navnet av geolog-gruppen fra New Zealand Geological Survey Antarctic Expedition (NZGSAE), 1958–59, fordi skipet «Discovery» i januar 1902, etterlot post ved en påle på en varde i pingvinskolonien, post til mannskapet på støtteskipet «Morning».
Montejurra

Montejurra (spansk, baskisk Jurramendi) er et fjell i Navarra i Spania. Hver år blir det holdt en Carlista-feiring her til minne om slaget ved Montejurra i 1873 under den tredje carlistkrigen. I 2004 deltok 1000 mennesker.I 1976 under den spanske overgangen tok høyreekstremister, med støtte fra den spanske hemmelige tjenesten, livet av to mennesker i Carlistpartiet under feiringen. Slike hendelser blir kalt Montejurrahendelser.


== Referanser ==
Branko Dolhar

Branko Dolhar (født 2. februar 1949 i Ljubljana) er en slovensk tidligere skihopper som konkurrerte internasjonalt for Jugoslavia i årene 1965-1979.
I junior-EM 1968 ble han nummer 13 i hopprennet i Prémanon. Han ble nummer 60 av 66 deltakere i normalbakken i senior-VM i Štrbské Pleso 1970. I OL i 1976 kom han på 42.-plass både i normalbakken i Seefeld og i storbakken i Innsbruck. Hans siste internasjonale mesterskap var VM i skiflyging i Vikersund i 1977, der han ble nummer 26.
Dolhar vant konkurransen Schwarzwälder Springertournee i 1974; konkurransen besto av renn i Schönwald og Hinterzarten. Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka i årene 1969-1971 og 1973-1977. Hans beste plassering i enkeltrenn i Hoppuka var 26.-plass i Bischofshofen 6. januar 1977.
Sammenlagtplasseringer i Hoppuka:

I senere år har Branko Dolhar vært generalsekretær i arrangementskomiteen for skiflyging i Planica. Fra 2000 til 2006 var han teknisk direktør i KOP, interesseforeningen for arrangørene av skiflygingsrenn.


== Referanser ==


== Hovedkilde ==
Adam Kwieciński: Hoppresultater Branko Dolhar (besøkt 15. mars 2016)


== Eksterne lenker ==
(en) Branko Dolhar – Olympedia 
(en) Branko Dolhar – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Branko Dolhar – FIS (skihopping) 
(en) Branko Dolhar – TheSports.org
Jari Pulkkinen

Må ikke forveksles med Jari Puikkonen.Jari Pulkkinen (født 7. mars 1960) er en finsk tidligere skihopper fra Kuopio som konkurrerte internasjonalt i årene 1979-1984.
Han fikk sine beste plasseringer helt i begynnelsen av karrieren, da han ble nummer 13 og 8 i normal- og stor bakke i Lahtisspelen 3. og 4. mars 1979. To uker senere ble han nummer 25 i VM i skiflyging i Planica. Pulkkinen deltok i flere spredte renn i verdenscupen, som startet opp sesongen 1979/80, men han greide aldri å komme blant de 15 beste som da fikk verdenscuppoeng. Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka 1979/80, 1980/81 og 1983/84, og fikk sammenlagtplasseringene 36, 41 og 20. Hans beste reslultat i enkeltrenn i verdenscupen var 20.-plass i storbakken i Lahtis 9. mars 1980 og i normalbakken samme sted 4. mars 1983.


== Referanser ==


== Hovedkilde ==
Adam Kwieciński: Hoppresultater Jari Pulkkinen (besøkt 15. mars 2016)


== Eksterne lenker ==
(en) Jari Pulkkinen – FIS (skihopping)
Sauria Buttress

Sauria Buttress er en klippe som ligger i Coats Land i Antarktis, med en høyde opp mot rundt 1 300 m som ligger mot sørøst for Lundtrom Knoll i Pioneers Escarpment i Shackletonkjeda. Klippen ble fotografert fra luften av U.S. Navy i 1967 og kartlagt av British Antarctic Survey fra 1968 til 1971. I forbindelse med at steder i området ble oppkalt etter pionerer innen polarliv og polarreiser, ble det navngitt av UK Antarctic Place-Names Committee i 1971 etter Charles-Marc Sauria, en fransk oppfinner av den første praktiske friksjonsfyrstikka i 1831.
Marjan Urbančič

Marjan Urbančič (født 1964) er en slovensk tidligere skihopper som konkurrerte internasjonalt for Jugoslavia i årene 1980-1984.
Han ble nummer 33 i junior-VM i Örnsköldsvik 1980, og nummer 10 i Schonach året etter. I VM i skiflyging i Oberstdorf 1981 fikk han 33.-plass. I sitt tredje junior-VM, i Murau i 1982, ble han nummer 16. Han greide aldri å komme blant de 15 beste som da fikk poeng i verdenscupen, hans beste verdenscuprenn var 32.-plass i Bad Mitterndorf 12. mars 1982. I den tysk-østerrikske hoppuka 1980/81 ble han nummer 94 sammenlagt.
Urbančič la opp som skihopper våren 1984. Senere drev han med motocross, men forulykket under et løp og brakk ryggen.


== Referanser ==


== Hovedkilde ==
Adam Kwieciński: Hoppresultater Marjan Urbancic (besøkt 15. mars 2016)
Steinar Spjelkaviknes

Steinar Spjelkaviknes (født 28. februar 1953, død 15. mars 2016 på Flekkefjord sykehus) var redaktør i Farsunds Avis fra 2002 til 2009, en stilling han overtok etter Gunvald Justnæs. Spjelkaviknes var økonomiutdannet og hadde, før han ble redaktør, vært avisens disponent fra 1986. 
Etter at han sluttet som redaktør i Farsunds Avis, bidro han sterkt til at nettavisen Lyngdals Avis ble startet i 2011. Der hadde han siden en fast spalte som han kalte «God morgen, Lyngdal». 


== Kilder ==
Steinar Spjelkaviknes er død. Artikkel i Lyngdals Avis