jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Haren (Nederland)

Haren er en kommune i den nederlandske provinsen Groningen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Haren, Groningen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Grootegast

Grootegast er en kommune i den nederlandske provinsen Groningen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kommunens nettside Arkivert 21. november 2018 hos Wayback Machine.
Hoogezand-Sappemeer

Hoogezand-Sappemeer er en kommune i den nederlandske provinsen Groningen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kommunens nettside Arkivert 29. september 2017 hos Wayback Machine.
Fakultet for samfunnsvitenskap og teknologiledelse

Fakultet for samfunnsvitenskap og teknologiledelse (SVT) var inntil 2017 et fakultet ved NTNU. Utdanningstilbudet omfattet et profesjonsstudium i psykologi, sivilingeniørstudiet i industriell økonomi og teknologiledelse, lærerutdanning, flere bachelor-, master- og ph.d.-program, samt etter- og videreutdanning. Studietilbudet ved fakultetet dekket de fleste fagområder innen samfunnsvitenskap og teknologiledelse.
Som en følge av fusjonen mellom NTNU, Høgskolen i Gjøvik (nå: NTNU i Gjøvik), Høgskolen i Sør-Trøndelag og Høgskolen i Ålesund (nå: NTNU i Ålesund) ble det til dels store endringer i institutt- og fakultetsstrukturen ved NTNU fra 1. januar 2017. 
Fusjonen trådte i kraft 1. januar 2016, men aktiviteten ved de ulike enhetene fortsatte med små endringer i 2016, samtidig som det ble arbeidet på ulike områder med planer for studier, faglig og administrativ organisering, og kvalitetssikring på alle områder, slik at alt var klart til januar 2017.


== Institutter ==
Fakultet for samfunnsvitenskap og teknologiledelse hadde pr. 2016 ti institutter, som var lokalisert ved campusene Dragvoll, Gløshaugen og Moholt. Fra januar 2017 ble virksomheten ved Institutt for industriell økonomi og teknologiledelse og Institutt for samfunnsøkonomi videreført ved det nyopprettede Fakultet for økonomi. Virksomheten ved de øvrige enhetene i listen nedenfor ble videreført i ulike institutter under det nye Fakultet for samfunns- og utdanningsvitenskap. 

Geografisk institutt
Institutt for industriell økonomi og teknologiledelse
Institutt for pedagogikk og livslang læring
Institutt for samfunnsøkonomi
Institutt for sosialt arbeid og helsevitenskap
Institutt for sosiologi og statsvitenskap
Norsk senter for barneforskning
Program for lærerutdanning
Psykologisk institutt
Sosialantropologisk institutt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fakultetets nettsted
Stålverkskroken (Oslo)

Stålverkskroken (15–19, 14A–14C) er en vei på Ensjø/Hovin i bydel Gamle Oslo.
Det er en kort blindvei på sørvestsiden av Bertrand Narvesens vei. Veien ligger på området for et tidligere stålverk og bærer per 2015 preg av å være under utvikling.
Nr. 14A–C er en blokk i OBOS-borettslaget Stålverksparken og har også barnehage. På den andre siden av veien (mellom Stålverkskroken og Gladengveien) bygger OBOS per 2015 blokker (ark. Torstein Ramberg) som er planlagt innflyttet høsten/vinteren 2016. Syd for disse blokkene ble Stålverksparken åpnet i 2016, med Hovinbekken åpen under Stålverkskroken, gjennom parken og videre nedover Gladengveien.


== Se også ==
Ensjøbyen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Sofie Livebrant

Sofie Livebrant (født 1972 i Stockholm) er en svensk sanger og folkemusiker.
Livebrant gikk folkemusikklinjen ved Kungliga Musikhögskolan og traff der Sofia Karlsson som hun senere har turnert sammen med. Hun har også holdt konserter sammen med den norske folkemusikeren Sigrid Moldestad. Hun kombinerer ofte både poesi og dans inn i musikken sin.


== Diskografi ==
2010 From Here to Here, Playground Music Scandinavia
2012 Emily and I, Playground Music Scandinavia
2014 Några Karin, Playground Music Scandinavia
2014 Lighthouse Stories (EP), Playground Music Scandinavia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Bierpinsel

Bierpinsel (norsk: ølpensel) er en bygning i Schlossstrasse i Steglitz i Berlin. Den er oppført av arkitektene Ursulina Schüler-Witte (1933-) og Ralf Schüler (1930-2011) i 1976.Navnet kommer av bygningens utforming som en pensel og funksjon som restaurant.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bierpinsel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bierpinsel – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Bierpinsel på Structurae
Joseph Bodin de Boismortier

Joseph Bodin de Boismortier (1689–1755) var en fransk fløytist, cembalist og komponist.


== Liv og virke ==
Jean Bodin de Boismortier fikk sin første musikkundervisningen etter at familien i 1691 slo seg ned i Metz. Faren var konditor fra Berry eller omegn. Musikklæreren var den kjente motettekomponisten Joseph Valette de Montigny.
I 1721 publiserte Boismortier sine første komposisjoner, to airs à boire, dvs «drikkeviser». Han endte etterhvert opp i Paris der han gjorde stor lykke som komponist av musikk i den galante stilen. Fra 1724 til 1747 fikk han utgitt mer enn 100 verk. Spesielt var vokalmusikken hans populær, og på grunn av det store salget ble han svært velstående uten å måtte gjøre seg avhengig av rike velyndere. Ved å fri til en bred musikksmak ble han en av de første musikere som kunne leve som fri kunstner. 
Boismortier trakk seg tilbake fra musikkscenen i 1753, utslitt av buffoniststriden, en konflikt mellom tilhengere av den franske og den italienske musikktradisjonen. Han tilbrakte pensjonisttilværelsen i Roissy-en-Brie, der han også døde.
Den franske musikkskribenten og komponisten Jean-Benjamin de La Borde karakteriserte Boismortier i Essai sur la musique ancienne et moderne (1780):
«Boismortier, født i 1691, virket i en tid da moten tilsa en enkel, kravløs musikk. Den begavede musikeren visste å sko seg på denne tendensen, og skrev tallrike airs og duetter for massene, spilt på fløyter, fioliner, oboer, musetter, dreielirer etc. […] Boismortier svarte kritikerne med å si "jeg fortjener pengene."»de La Borde skrev også

«Om noen tok seg bryet med å grave i denne nedlagte gruva som har vært glemt så lenge, ville han vel kunne finne såpass med gullkorn at det var mulig å støpe en barre.»


== Litteratur ==
August Gathy: Musikalisches Conversations-Lexikon – Encyklopädie der gesammten Musik-Wissenschaft. G. W. Niemeyer, Hamburg 1840, s. 49.
Elisabeth Cook: Weller, Philip, "Boismortier, Joseph Bodin de", i Sadie, Stanley (red.), The New Grove Dictionary of Opera, Grove (Oxford University Press), New York, 1997, ISBN 978-0-19-522186-2, I, s. 526–7


== Referanser og noter ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joseph Bodin de Boismortier – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Joseph Bodin de Boismortier på Discogs 
(en) Joseph Bodin de Boismortier på MusicBrainz 
(en) Joseph Bodin de Boismortier på Spotify 
(en) Joseph Bodin de Boismortier på AllMusic 
Duetter, kantoreiarchiv.de
(en) Fritt tilgjengelige noter av Joseph Bodin de Boismortier i International Music Score Library Project
Stéphan Perreau: Joseph Bodin de Boismortier (1689-1755), Compagnie de Danse l’Éventail
Private Dancer - 30th Anniversary Edition

Private Dancer - 30th Anniversary Edition er en spesial utgave av albumet Private Dancer som ble gitt ut i 2015. Albumet kom på 10.-plass i Ungarn.


== LP ==
Side 1:

«I Might Have Been Queen» - 4.11
«What's Love Got to Do with It» - 3.50
«Show Some Respect» - 3.19
«I Can't Stand the Rain» - 3.43
«Private Dancer» - 7.15Side 2:

«Let's Stay Together» - 5.18
«Better Be Good to Me» - 5.14
«Steel Claw» - 3.50
«Help» - 4.32
«1984» - 3.12


== CD ==
CD1:

«I Might Have Been Queen» - 4.11
«What's Love Got to Do with It» - 3.50
«Show Some Respect» - 3.19
«I Can't Stand the Rain» - 3.43
«Private Dancer» - 7.15
«Let's Stay Together» - 5.18
«Better Be Good to Me» - 5.14
«Steel Claw» - 3.50
«Help» - 4.32
«1984» - 3.12CD2:

«Ball of Confusion (That's What the World is Today)» (With B.E.F.) - 4.13
«I Wrote A Letter» - 3.27
«Rock 'n' Roll Widow» - 4.43
«Don't Rush The Good Things» - 3.47
«When I Was Young» - 3.10
«Keep Your Hands Off My Baby» - 3.31
«Tonight» (Live With David Bowie) (Live At NEC, Birmingham) - 4.01
«Let's Pretend We're Married» (Live) - 4.13
«What's Love Got to Do with It» (Extended 12" Remix) - 5.45
«Better Be Good to Me» (Extended 12" Remix) - 7.04
«I Can't Stand the Rain» (Extended 12" Remix) - 5.43
«Show Some Respect» (Extended Mix) - 5.45
«We Don't Need Another Hero (Thunderdome)» - 4.16
«One of the Living» - 4.13
«It's Only Love» (With Bryan Adams) - 3.18


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Private Dancer - 30th Anniversary Edition på Spotify
Ligusterslekta

Ligusterslekta (Ligustrum) er en slekt i oljetrefamilien. 
De er løvfellende eller eviggrønne busker og små trær. Bladene er motsatte, enkle, helrandede og har en kort stilk. Blomstene sitter i opprette, endestilte eller sidestilte, kvaster. Bestøvningen gjøres av insekter, og blomstene er tvekjønnede, duftende og hvite. Frukten er en bæraktig steinfrukt.De omtrent 45 artene er utbredt i Eurasia, Australia og Nord-Amerika. I Europa er det én art, liguster (L. vulgare), som finnes nordover til Norge.Flere ligusterarter dyrkes i hager. Når de plantes utenfor sitt opprinnelige utbredelsesområde, blir de ofte plagsomme invaderende arter som fortrenger opprinnelig vegetasjon. Dette er et stort problem i østlige USA, Australia, New Zealand og på Mauritius og Réunion i Det indiske hav.I norske hager dyrkes liguster og vinterliguster (L. ovalifolium). Den sistnevnte arten stammer fra Japan og Korea, er mer hardfør enn liguster, og finnes forvillet noen steder. Hybriden Ligustrum × ibolium (= L. obtusifolium × L. ovalifolium) blir også dyrket.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Ligusterslekta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Ligusterslekta hos Artsdatabanken 
(sv) Ligusterslekta hos Dyntaxa 
(en) Ligusterslekta hos ITIS 
(en) Ligusterslekta hos NCBI 
(en) Ligusterslekta hos The International Plant Names Index 
(en) Ligusterslekta hos Tropicos 
(en) Kategori:Ligustrum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ligustrum – detaljert informasjon på Wikispecies
VM i banesykling 2015

VM i banesykling 2015 var det 114. verdensmesterskapet i banesykling og ble arrangert i Vélodrome de Saint-Quentin-en-Yvelines i Saint-Quentin-en-Yvelines i Frankrike fra 18. til 22. februar 2015. Det ble konkurrert i 19 øvelser, blant annet OL-øvelsene.


== Medaljevinnere ==
Grå rader markerer øvelser som ikke er med i OL


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) 2015 UCI Track World Championships – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Chr. Augustinus Fabrikker

Chr. Augustinus Fabrikker A/S er et dansk konsern som har hatt aktiviteter innenfor flere områder. Chr. Augustinus Fabrikker eies av Augustinus Fonden.
Arequipa-Antofalla-skjoldet

Rio Apa-skjoldet, eller Arequipa-Antofalla-terranet, er et 1–2 milliarder år gammelt fragment (terran) som er koblet til et kraton (grunnfjellsskjold) i Sør-Amerika. Et terran er et fragment av en tektonisk plate som har løsnet og deretter kollidert og festet seg til en annen plate. Dette skjedde under Sunsas-fjellkjededanningen  for 1 milliard år siden. Arequipa-Antofalla-skjoldet støtte da sammen med Amasonasskjoldet, som det henger sammen med.Dette terranet har stikker bare så vidt opp i dagen ved den sørlige kysten av Peru, ved byene San Juan, Ocona og Mollendo. Men underjordisk omfatter det sørøstlige Peru og strekker seg inn i nordlige Chile og Bolivia hvor det stikker opp i dagen på et fåtall steder.Berggrunnen består mye av gneis, båndgneis, og ulike varianter av granitt, samt enkelte steder granodioritt og migmatitt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
George Zandt, "Orogenic Systems: The Andes" - Geologisk Fakultet ved University of Arizona, våren 2002.
Mumbaqat

Tall Munbāqa, eller Ekalte  (Mumbaqat), er ruinene etter et byanlegg i det nordlige Syria. Byen blomstret ca år 3000-2000 år f.Kr., i bronsealderen.
Ruinfeltet er på østre bredd av floden Eufrats øvre løp, på et stelt heng over den tidlige elvedalen. På grunn av den moderne Tabqademningen ved Ath-Thawra, 35 kilometer vest for Ar-Raqqa, er deler av bystatens ruiner blitt oversvømmet av Assaddammen. 
Utforskningen av Tall Munbāqa har utgangspunkt i at den engelske forskningsreisende Gertrude Bell oppdaget ruinene i 1907. Hun utarbeidet utgravningsplanen, og antok (feilaktig) at hun hadde funnet restene av Bersiba som var kjent fra Ptolemæus' stedsnavnsliste.Mange års utgravninger har gitt temmelig rike arkeologiske funn.


== Litteratur ==
Winfried Orthmann: Der Alte Orient. Propyläen Kunstgeschichte, Bd. 14 (1974), 475;
W. Orthmann, Hartmut Kühne: Mumbaqat 1973, Vorläufiger Bericht über die von der Deutschen Orient-Gesellschaft mit Mitteln der Stiftung Volkswagenwerk unternommenen Ausgrabungen, I: MDOG (1974) 53–97;
W. Orthmann: Mumbaqat 1974. Vorläufiger Bericht über die von der Deutschen Orient-Gesellschaft mit Mitteln der Stiftung Volkswagenwerk unternommenen Ausgrabungen. MDOG 108(1976) 25–44;
W. Mayer: Tall Munbaqa - Ekalte II. Die Texte. DOG 102, Saarbrücken 2001;
Boese, W. Orthmann: Mumbaqat. Eine 5000 Jahre alte Stadt am Euphrat. Saarbrücken 1976;
Alfred Werner Maurer: Ausgrabungen 1977 in Mumbaqat am Syrischen Euphrat. Vortrag am 17. März 1978 in Berlin Schloss Charlottenburg
P. Werner: Tall Munbaqa - Bronzezeit in Syrien. Katalog zur Wanderausstellung, Neumünster 1998; ISBN 3-529-02008-7
E. Kretz: Ein Töpferofen mit Lochtenne und Kuppel in Mumbaqat. I: Festschrift für Martin Graßnick, ed. Fachbereich Architektur / Raum- und Umweltplanung / Bauingenieurwesen der Universität Kaiserslautern, 1987, 267–270;
Alfred Werner Maurer: Mumbaqat 1977, Bericht über die von der Deutschen Orient-Gesellschaft mit Mitteln der Universität Saarbrücken unternommene Ausgrabung. Philologus Verlag, Basel 2007.
Ath-Thawra

Al-Thawrah (arabisk: الثورة, Aṯ Tawrah), også al-Tabqah (arabisk: الطبقة, Aṭ Tabqah) er en by i guvernementet Ar-Raqqah (Syria), omkring 55 km vest for ar-Raqqah. Navnet «al-Thawrah» betyr bokstavelig talt «Revolusjonen» og viser til 8. mars-revolusjonen i Syria. Tabqadammen, som demmer opp Eufrat og skaper Assadsjøen, ble bygd nær al-Thawrah. Byen hadde et folketall på 69 425 i 2004.


== Referanser ==
Alakurtti

Alakurtti (russisk: Алакуртти; finsk: Alakurtti) er en by på 6 671 innbyggere (2002), beliggende sør for «halsen» til Kolahalvøya i Murmansk oblast i det nordvestlige Russland. Alakurtti administreres fra Kandalaksja. Byen var inntil 1940 del av den finske lapplandsprovins.


== Historie ==
Den 30. november 1939 ble Alakurtti nedbrent av vikende finske tropper, og i mars 1940 inngikk byen i  Sovjetunionens karelo-finske sosialistiske sovjetrepublikk. I juni 1941 ble byen inntatt av tyske og finske tropper og den 14. september 1944 igjen av sovjetiske tropper. I 1953 inngikk Alakurtti i Murmansk oblast.
Alakurtti har jernbaneforbindelse.
Siden januar 2015 har Alakurtti vært forlegningssted for en brigade av den russiske nordflåten, den 80. uavhengige mekaniserte infanteribrigade (basen hadde vært ubemannet siden 2009).Omkring 3 km nordvest for Alakurtti ligger Alakurtti luftbase som har et bomberegiment med Sukhoj Su-24 og et helikopterregiment med Mil Mi-24 og Mil Mi-8.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alakurtti – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Møllegaten (Tønsberg)

Møllergaten finnes i flere norske byer, se Møllergaten
Møllegaten (3-7, 4-12) er en gate i Tønsberg sentrum. Den går fra brygga ved kanalen der den krysser Nedre Langgate, og opp til Stoltenbergs gate. Møllegaten går omtrent parallelt med Tollbodgaten. Fra sørvest mot nordøst går Møllegaten oppover fra omtrent to moh. til 18 moh. Den er 430 meter lang. Mesteparten av gaten er enveiskjørt, med fortau og langsgående parkering.


== Navnet ==
Gaten fikk sitt navn etter en hestemølle som lå på stedet. Møllen var en av tre møller i byen; de to andre var vindmøller og sto på Haugar og på det nåværende sykehusområdet. Før 1903 het gaten Møllergaten, og enda tidligere het øvre del av gaten Brandbrøndgaten etter tre brønner som skulle forsyne byen med vann i tilfelle brann.Fram til 1927 lå det to bygninger midt i Møllegaten, slik at denne var delt i to. Disse husene ble ekspropriert og revet for å gjøre gaten sammenhengende. Det smale smuget mellom disse husene het «Finkammen».


== Bygninger ==
Nederst i gaten ligger Tollboden, Tønsbergs eldste murbygning bygget i 1827. Den ble utvidet i 1853 og 1946. Ved Nedre Langgate ligger et forretningsbygg oppført i 2010. Lenger opp ligger funkishuset Rabegården fra 1934, Sparebankbygget fra 1915, det tidligere Grand Hotel fra 1930, Frimurerlogen fra 1924, Politistasjonen og den tidligere Metodistkirken fra 1883 (ombygget 1952). Møllegaten 9 er et bankbygg fra ca. 1928 (påbygd 1963, 1983). Møllegaten 12 er oppført i 1915. Øverst ender Møllegaten i Hvalenkrysset ved Farmannstorvet.


== Bildegalleri ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==
Coniopholis

Coniopholis er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige og østlige Afrika, nord til Tanzania.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Schizonychini
Slekten Coniopholis Erichson, 1847
Coniopholis capensis Nonfried, 1906
Coniopholis fraterna Kolbe, 1894
Coniopholis fulvipes Moser, 1913
Coniopholis lepidiota Burmeister, 1855
Coniopholis nyassica Kolbe, 1894
Coniopholis pectoralis Moser, 1913
Coniopholis proxima Péringuey, 1904
Coniopholis subnitida Nonfried, 1909


== Eksterne lenker ==
(en) Coniopholis i Global Biodiversity Information Facility 
Coniopholis – detaljert informasjon på Wikispecies
Hans Johan Johnsen

Hans Johan Johnsen (født 20. juni 1874, død 10. april 1918) var en norsk sjømann fra Tromøy utenfor Arendal som deltok på den første ekspedisjonen som overvinteret på det antarktiske kontinentet. Johnsen deltok som mannskap på den britiske Southern Cross-ekspedisjonen til Antarktis i 1898-1900. Ekspedisjonen hadde som mål å overvintre på det antarktiske fastlandet, undersøke barrieren og kontinentet innover og langs kysten, og foreta meteorologiske, geologiske og biologiske undersøkelser. Ekspedisjonen var ledet av nordmannen Carsten Borchgrevink og bestod av 30 medlemmer. Av disse var 27 norske.


== Southern Cross-ekspedisjonen ==

Hans Johan Johnsen mønstret på DS «Southern Cross» i 1898 som matros og vaktmann. Fartøyet var bygd på Svinodden verft i Arendal i 1886 og hadde tidligere gått under navnet Pollux. Fartøyet var konstruert av den kjente båtbyggeren Colin Archer. 
DS «Southern Cross» ankom det antaktiske fastland 17. februar 1899 og opprettet en base på Kapp Adare. Her ble to prefabrikerte hytter fra Strømmen Trævarefabrik.  Den 2. mars 1899 satte DS «Southern Cross» turen nordover mot New Zealand. En overvintringsekspedisjon på 10 personer ble igjen i basen, som hadde fått navnet Camp Riley. Johnsen ble med båten nordover til New Zealand, hvor han og mannskapet drev med hvalfangst frem til de igjen returnerte til Antarktis. Den 28. januar 1900 ankom DS «Southern Cross» igjen Kapp Adare for å hente hjem overvintringslaget. Ekspedisjonen seilte så inn i Rosshavet for å  gjorde vitenskapelige undersøkelser. Den 12. februar 1900 nådde DS «Southern Cross» 78 grader 21 minutter. Det var det sydligste punkt et menneske til da hadde vært. Etter det satte DS «Southern Cross» kursen nordover og den 28.oktober 1900 ankom de Gravsend i Storbritannia.
Johnsen mønstret av 1. november og var tilbake i Arendal den 11. november 1900.


== Etter ekspedisjonen ==
Etter Southern Cross-ekspedisjonen (1898-1900) fortsatt Johnsen å seile til sjøs, og fikk seg både styrmanns- og skippereksamen. Han bodde en periode i Texas i USA, men døde i 1918 av lungebetennelse. Han er begravet ved Tromøy kirke.


== Dagbok fra ekspedisjonen ==
Under Southern Cross-ekspedisjonen skrev Hans Johan Johnsen dagbok. I den forteller han om sine opplevelser på ekspedisjonen. Blant annet beskriver han livet ombord på DS «Southern Cross», kampen mot isen, samt dyrelivet og landskapet i Antarktis. Dagboken befinner seg på KUBEN i Arendal og omfatter perioden 1898-1901.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Arkiv etter Hans Johan Johnsen på Arkivportalen
Første sørlending i Antarktis på Digitalt fortalt, 20.02.2015
IPSC Handgun World Shoots

IPSC Handgun World Shoot er håndvåpen-verdensmesterskapet til International Practical Shooting Confederation (IPSC), og består av flere dager med skyting over minst 30 forskjellige løyper hvor de beste pistol- og revolverskytterne fra hele verden konkurrerer om verdensmestertittelen. Håndvåpen-VM arrangeres hvert tredje år på en rotasjonssykel med de to andre IPSC-disiplinene rifle og hagle.
Nordmannen Jan Foss vant i 1976 Norges første VM-tittel i under World Shoot II i Salzburg, Østerrike. Den andre norske VM-tittelen ble tatt i 2014 av Hilde Nakling da hun ble verdensmester i divisjonen Standard Lady under World Shoot i Florida, USA.


== Historie ==
Følgende er en liste over tidligere og kommende Handgun World Shoot:

1975 World Shoot I Zürich, Sveits
1976 World Shoot II Salzburg, Østerrike
1977 World Shoot III Salisbury, Rhodesia
1979 World Shoot IV  Johannesburg, Sør-Afrika
1981 World Shoot V  Johannesburg, Sør-Afrika
1983 World Shoot VI Virginia, USA
1986 World Shoot VII  Florida, USA
1988 World Shoot VIII Caracas, Venezuela
1990 World Shoot IX  Adelaide, Australia
1993 World Shoot X  National Shooting Centre, Bisley, England
1996 World Shoot XI  Brasília, Brasil
1999 World Shoot XII  Cebu, Filippinene
2002 World Shoot XIII Pietersburg, Sør-Afrika
2005 World Shoot XIV Guayaquil, Ecuador
2008 World Shoot XV Bali, Indonesia
2011 World Shoot XVI Rhodos, Hellas
2014 World Shoot XVII Florida, USA
2017 World Shoot XVIII, Det nasjonale skytesenteret i Frankrike, Châteauroux, Frankrike
2022 World Shoot XVIII, THPSA Shooting Range, Thailand


== Verdensmestre ==
Følgende er en liste over tidligere og nåværende verdensmestere.


=== Overall kategori ===


=== Lady kategori ===


=== Junior kategori ===


=== Senior kategori ===


=== Super Senior kategori ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Promo: 2015 IPSC Shotgun World Shoot, Italy
Promo: 2014 IPSC Handgun World Shoot, Florida, United States