jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Naturstyrelsen

Naturstyrelsen er et dansk direktorat under Miljøministeriet dannet 1. januar 2011 gjennom en fusjon av By- og Landskabsstyrelsen og Skov- og Naturstyrelsen. 
Naturstyrelsen har ca. 600 medarbeidere, hvorav ca. 85 er ansatt på hovedkontoret som ligger på Førstballevej 2 i Randbøl.Naturstyrelsens hovedarbeidsområder er å sikre rent vann og beskytte, pleie og gjenopprette natur. Direktoratet har ansvaret for den overordnede planlegging av byer og landskap, naturformidling for befolkningen, drift og administrasjon av Miljøministeriets skog- og naturarealer, jakt- og viltforvaltning samt myndighetsoppgaver i forbindelse med det private skogbruket.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(de) Offisielt nettsted 
(en) Naturstyrelsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Olderbakken

Olderbakken (nordsamisk: Leaibedievvá) er ei bygd i Tromsø kommune i Troms. Den ligger på østsiden av Sørfjorden (indre del av Ullsfjorden), mellom Jøvik i nord og Lakselvbukt i sør. Grunnkretsen Olderbakken hadde 58 innbyggere i 2015.Bygda har veiforbindelse via Fv293 til Lakselvbukt og videre til Europavei 8. Veien er svært rasutsatt, og er ofte stengt i perioder om vinteren.


== Referanser ==
Where You Go I Go Too

Where You Go I Go Too er det første studioalbumet av Lindstrøm. Albumet ble gitt ut av Smalltown Supersound i 2008.
Albumet ble godt mottatt av musikkanmeldere verden over. På nettstedet Metacritic har albumet en gjennomsnittlig score på 82 av 100, basert på 20 anmeldelser, noe som indikerer «universell anerkjennelse». Pitchfork-redaktør Dominique Leone beskriver albumet som en «sømløs kombinasjon av digital produksjon, analoge synthesizere og live instrumentering». Aftenpostens musikkanmelder Robert Hoftun Gjestad kaller albumet «en lekker reise» og triller terningkast seks.Under Spellemannprisen 2008 ble albumet kåret til beste norske album i klassen «elektronika».


== Spor ==
Where You Go I Go Too (28:58)
Grand Ideas (10:10)
The Long Way Home (15:58)


== Referanser ==
Ellopostoma

Ellopostoma er en slekt av smerlinger. 
De skiller seg fra alle andre smerlinger ved å ha bare ett par skjeggtråder ved munnen, store øyne og en liten munn som kan skytes fram. Ellopostoma megalomycter ble beskrevet av Léon Vaillant i 1902 fra elva Kapuas på vestre Borneo. I 2002 beskrev Tan & Lim Ellopostoma mystax fra den delen av Malakkahalvøya som tilhører Thailand.
Den systematiske stillingen til disse fiskene har vært et mysterium helt siden beskrivelsen i 1902. Vaillant plasserte E. megalomycter i den gåtefulle slekten Aperioptus, men opprettet også en alternativ slekt, Ellopostoma. Vaillant mente at arten tilhørte familien Cobitidae, som tilsvarer den nåværende overfamilien Cobitoidea. 
Andre systematikere har plassert Ellopostoma i andre grupper. Roberts (1972) påpekte likhetstrekk med den afrikanske familien Kneriidae. Slekten er i nyere tid blitt regnet til Balitoridae eller Nemacheilidae. Molekylærgenetiske analyser viser at Ellopostoma er søstergruppen til Nemacheilidae. Bohlen & Šlechtová (2009) og Kottelat (2012) regner dem til en egen familie, Ellopostomatidae.


== Kilder ==
(en) Family Ellopostomatidae - FishBase Besøkt 26. august 2014.
Bohlen, J. og V. Šlechtová (2009). «Phylogenetic position of the fish genus Ellopostoma (Teleostei: Cypriniformes) using molecular genetic data» (PDF). Ichthyological Exploration of Freshwaters. 20 (2): 157–162. ISSN 0936-9902. 
Chen, W.-J., V. Lheknim og R.L. Mayden (2009). «Molecular phylogeny of the Cobitoidea (Teleostei: Cypriniformes) revisited: position of enigmatic loach Ellopostoma resolved with six nuclear genes». Journal of Fish Biology. 75 (9): 2197–2208. ISSN 1095-8649. doi:10.1111/j.1095-8649.2009.02398.x. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Kottelat, M. (2012). «Conspectus cobitidum: an inventory of the loaches of the world (Teleostei: Cypriniformes: Cobitoidei)» (PDF). The Raffles Bulletin of Zoology. Supplement No. 26: 1–199. ISSN 0217-2445. Arkivert fra originalen (PDF) 11. februar 2013. 
Roberts, T.R. (1972). «An attempt to determine the systematic position of Ellopostoma megalomycter, an enigmatic freshwater fish from Borneo». Breviora. 384: 1–16. ISSN 0006-9698. 


== Eksterne lenker ==
(en) Ellopostoma – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Ellopostoma i Encyclopedia of Life 
(en) Ellopostoma i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ellopostoma hos ITIS 
(en) Ellopostoma hos NCBI 
Ellopostoma – detaljert informasjon på Wikispecies
Mandali

Mandali (kurdisk: Mendelî, arabisk: مندلي, også skrevet Mendeli, Mendili, Mendali, Mandaly) er en by i guvernementet Diyala, i det østlige Irak. Den ligger tett på grensen til Iran. Befolkninger anslås til 5.800 innbyggere.
Byen er 120 km nordøst for Bagdad, mellom Khanaqin og Badrah.
En folkeavsteming om  den skulle tilregnes Irakisk Kurdistan skulle avholdes i november 2007, men ble utsatt og ble senere ikke noe av.
Ingolf Schanche

Ingolf Findregaard Schanche (født 13. juni 1877, død 15. april 1954) var en norsk skuespiller og teatersjef.Ingolf Schanche var sønn av skipskaptein Christian Fredrik Grøner Schanche (1847–1918) og Ida P. M. Larsen (1848–1896). Den 11. juli 1905 ble han gift i Christiania med skuespilleren Ragnhild Fredriksen (1882–1963). Han var gjennom sin datters ekteskap, svigerfar til Lennart Nordløf Knudsen.
Schanche var ved Den Nationale Scene i hjembyen Bergen fra  1897 til 1899. Derpå var han på Sekondteatret, Centralteatret og Fahlstrøms Theater. Fra 1905 til 1928 var han ved Nationaltheatret.  Det var i 1910 Schanche nektet å utføre en usympatisk rolle. Han spilte en av hovedrollene i den danske stumfilmen Under kniven fra 1913. Han var første sjef ved Det Nye Teater fra 1929 til 1932. Noen roller tok han også. Fra 1931 til 1942 var han ved Nationaltheatret.  Han var Christian Michelsen i spillefilmen Mot nya tider fra 1939. Flere ordener ble ham også begunstiget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ingolf Schanche – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ingolf Schanche på Internet Movie Database 
(no) Ingolf Schanche hos Sceneweb 
(da) Ingolf Schanche på Filmdatabasen 
(da) Ingolf Schanche på danskefilm.dk 
(da) Ingolf Schanche på danskfilmogtv.dk 
(en) Ingolf Schanche hos The Movie Database
A Special Part of Me

A Special Part of Me er et album av Johnny Mathis fra 1984. Albumet er nevneverdig fordi det inneholder sangen «Love Never Felt So Good», skrevet av Michael Jackson og Paul Anka.


== Sporliste ==
"Simple" (Marvin Morrow, Keith Stegall) – 3:43
 Dennis Belfield – bass 
 Michel Colombier – Fender Rhodes, piano, Jupiter 8 
 Bill Cuomo – Prophet 
 David Williams – gitar 
 Jerry Hey – hornarrangementer 
"Love Won't Let Me Wait"  fremført sammen med Deniece Williams  (Vinnie Barrett, Bobby Eli) – 4:16
 Abe Laboriel – bass 
 Michel Colombier – Fender Rhodes, Jupiter 8, DX7, hornarrangementer 
 David Williams – gitar 
"The Best Is Yet to Come" (Alan Roy Scott, Brian Short) – 4:14
 Abe Laboriel – bass 
 Michel Colombier – Fender Rhodes, Jupiter 8, hornarrangementer 
 David Williams – gitar 
"Lead Me to Your Love" (Michel Colombier, Kathy Wakefield) – 4:21
 Dennis Belfield – bass 
 Paulinho da Costa – perkusjon 
 Michel Colombier – Fender Rhodes, piano, Jupiter 8 
 Bill Cuomo – Prophet 
 Marty Walsh – akustisk gitar 
"You're a Special Part of Me" fremført sammen med Angela Bofill  (Angela Bofill, Loree Gold) – 4:13
 Abe Laboriel – bass 
 Michel Colombier – Fender Rhodes, Jupiter 8, hornarrangementer 
 Luis Conte – perkusjon 
 David Williams – gitar 
"Love Never Felt So Good" (Paul Anka, Michael Jackson, Kathy Wakefield) – 4:20
 Nathan East – bass 
 Michel Colombier – Fender Rhodes, Jupiter 8 
 Luis Conte – perkusjon 
 Marty Walsh – akustisk gitar 
 David Williams – gitar 
 Bill Cuomo – Prophet, Yamaha Chroma 
 Jerry Hey – hornarrangementer 
"Priceless" (Leon Ware) – 4:05
 Dennis Belfield – bass 
 Paulinho da Costa – perkusjon 
 Michel Colombier – Fender Rhodes, piano, Jupiter 8 
 Bill Cuomo – Prophet 
 Larry Carlton – gitar 
"One Love" (Eric Kaz, Wendy Waldman) – 3:58
 Dennis Belfield – bass 
 Michel Colombier – Fender Rhodes, piano, Jupiter 8 
 Bill Cuomo – Prophet 
 Marty Walsh – gitar 
"Right Here and Now" (Barry Mann, Cynthia Weil) – 3:27
 Nathan East – bass 
 Michel Colombier – Fender Rhodes, piano, Jupiter 8, hornarrangementer 
 Marty Walsh – akustisk gitar 
 David Williams – gitar 
 Bill Cuomo – Prophet, Yamaha Chroma 
 Jerry Hey – hornarrangementer 


=== Funkytowngrooves CD bonusspor ===
These two tracks were mixed by David Todd and Nick Martinelli and released in 1984 as a 12-inch single:
"Simple" (Vocal Version) (Marvin Morrow, Keith Stegall) – 5:55
"Simple" (Instrumental Version) (Marvin Morrow, Keith Stegall) – 4:52


== Referanser ==
Tuz Khurmatu

Tuz Khurmatu (arabisk: طوز خورماتو, Ṭūz Ḫūrmātū, også Tûz Xûrmatû eller kort Tuz) er en irakisk by i guvernementet Salah ad Din, på hovedvei 2 fra Kirkuk til Bagdad. Byen hadde 59.189 innbyggere (2010) og ligger 220 moh.Befolkningen består av turkomaner, kurdere og arabere. Det er også mindre grupper som arameere og assyrerere.


== Referanser ==
Zakken Johansen (1904–1970)

Zacharias «Zakken» Johansen (født 10. april 1904, død 15. oktober 1970) var en norsk idrettsutøver fra Oslo som i hovedsak drev med friidrett. Han representerte IK Tjalve. I friidrett ble Johansen norsk mester i kulestøt i 1924.
Som friidrettsutøver var Johansen primært diskoskaster. Han vant 6 sølv og 2 bronsemedaljer i årene 1922 til 1930. Han beste resultat kom under et stevne i 1930, der han kastet 44,03 meter. Under NM i 1924 slo Johansen Johan Trandem i kulestøt med 11 cm etter kast med både høyre og venstre hånd. Det ble hans eneste tittel, men han fikk sølv også året etter i kulestøt. Han støtte kule bare disse årene og er dermed ikke registrert med offisielt resultat for støt med én hånd.


== Familie og jobb ==
Han var oppkalt etter sin far, Zakken Johansen (sr.) (1875–1935), som var mest kjent som banemester og senere som mangeårig bestyrer for Oslo idrettsbaner blant annet ved Bislett stadion og Frogner stadion. Johansen jr. var etter sin aktive friidrettskarriere først banemester og senere bestyrer for Oslos kommunale idrettsbaner etter sin far. Hans to eldre søstre ble begge norgesmestere i kunstløp; Margit ble norgesmester seks ganger og Klara Johansen en gang. Zakken Johansen jr. ble i 1945 innvotert som livsvarig medlem av Oslo SK; det samme hadde hans far blitt i 1922.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Amundsen, Finn og Oslo Skøiteklub, red. (1948). Oslo skøyteklubb gjennom 50 år: 1898-1948. Oslo. s. 198 sider.  [Tilgang for norske IP-adresser (Digitalisert av Nasjonalbiblioteket) / Med bilde av Johansen jr. side 83 og Johansen sr. side 43]
Balawat

Imgur-Enlil (Enlil har istemt, moderne navn Balawat, gammelsyrisk: ܒܝܬ ܠܒܬ, beṯ labat) er et ruinsted i dagens Irak. Det lå ved handelsveien fra Ninive til Arrapḫa og Arbela, 27 kilometer sørøst for dagens Mosul og 16 kilometer nordøst for Kalḫu (Nimrud). Byens navn er kjent fra dens steintavle i Mamu-tempelet.


== Historie ==
Imgur-Enlil ble grunnlagt av den nyassyriske konge Ashurnasirpal II (884-859 f.Kr.) Den lå 10 km oppstrøms elven Derrah fra Tigris, der byen Kalhu lå. Imgur-Enlil lå mellom Nineveh og provinsen Arrapha i sørvest langs den assyriske kongevei. Ashurnasirpal II hadde allerede overført hovedstaden fra Assur til Kalhu, og grunnleggelsen av Imgur-Enlil kan ha vært et ytterligere tiltak for å befeste det nyassyriske rike. Byggingen av byen fortsatte under  Ashurnasirpal IIs sønn Shalmaneser III. Byen bestor i rundt to hundreår. Den ble, likesom alle assyriske byer, plyndret og ødelagt av mederne og babylonerne ved det assyriske rikes fall 614-609 f.Kr.


== Arkeologihistorie ==
 
Balawat har gitt arkeologiske funn fra Ashsurnasirpal II og Shalmaneser IIIs regjeringer, Mest berømte er bronsebeslagene til en praktdør med rike relieffremstillinger av assyrisk militærliv, nå på British Museum.
Funnstedet ble utgravd i 1878 av arkeologen Hormuzd Rassam. Stedet ble igjen utgravd av Max Mallowan for British School of Archaeology in Iraq i 1956. En overflateoppmåling ble foretatt i 1989 for British Museum. Byens murer omslutter et område på om lag 64 hektar.


== Litteratur ==
[1] Theophilus G Pinches and Walter de Gray Birch: The bronze ornaments of the palace gates of Balawat (Shalmaneser II, B.C. 859-825) edited, with an introduction by Walter de Gray Birch ; with descriptions and translations by Theophilus G. Pinches, Society of Great Russell Street, 1902
Seton Lloyd: Foundations in the Dust, 1947
J.E. Curtis et al.: The Balawat Gates of Ashurnasirpal II, British Museum Press,  2008, ISBN 978-0-7141-1166-7
Léonard W. King:, Bronze Reliefs from the Gates of Shalmanezer. King of Assyria BC 860-825, Longman's & Company, 1915


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bronze relief fragment at the Walters Art Museum
What If

«What If» er debutsingelen til skuespilleren og artisten Kate Winslet. Den ble utgitt som en singel i november 2001 og benyttet i animasjonsfilmen Charles Dickens' En julefortelling, som er basert på Charles Dickens klassiske roman. Winslet ga stemmen til Belle i filmen, som også har Nicolas Cage, Jane Horrocks og Simon Callow i øvrige roller. «What If» er skrevet og produsert av Steve Mac, og er en ballade som følger filmens tema, i det Belle slutter forholdet med Scrooge og undrer på hva som kunne ha vært. Det var den eneste sangen til å bli utgitt som en singel fra filmmusikken bak filmen.
Nyheten om at Winslet hadde spilt inn en sang til julefilmen ble først meldt i Daily Mirror. Singelen entret UK Singles Chart på sjetteplass, og ble slått av Robbie Williams og Nicole Kidmans versjon av «Somethin' Stupid» som julesingelen det året. «What If» debuterte som nummer én på Irish Singles Chart 7. desember 2001, og ble der for fire uker. Sangen toppet også listene i Østerrike og Belgia, var på Topp 10-listen i Tyskland, Sveits og Nederland, og vant OGAE Song Contest 2002.En musikkvideo til sangen, regissert av Paul Donnellon og produsert av Chris Horton, viser Winslet som går rundt i et gammelt viktoriansk hus, sammen med små scener fra filmen. I samsvar med Winslets ønske ble inntektene til singelen gitt til National Society for the Prevention of Cruelty to Children og Sargent Cancer Care for Children, to veldedighetsorganisasjoner i Storbritannia.
Singelen har vært utgangspunktet for flere coverversjoner. I 2004 ble en danseversjon av sangen utgitt av Ronny V med Nanda, og i 2008 utga X-factor-finalisten Rhydian Roberts sangen som en duett med skuespiller og sanger Idina Menzel. Olivia Archbold fra Britain's Got Talent 2010 sang sangen i semifinalen, og selv om hun røk ut, hjalp det «What If» til å entre hitlistene til Storbritannia på nytt som 76.-plass 6. juni 2010.


== Sporliste ==


== Listeplasseringer ==

Listeplasseringene gjelder i 2001 og 2002, og plassene er singelen på sin høyeste posisjon.

 Østerrike (Ö3 Austria Top 40) - 1.-plass
 Belgia (Ultratop 50 Flanders) - 1.-plass
 Tyskland (Media Control Charts) - 6.-plass
 Irland (Irish Singles Chart) - 1.-plass
 Nederland (Dutch Top 40) - 3.-plass
 Sveits (Schweizer Hitparade) - 4.-plass
 Storbritannia (UK Singles Chart) - 6.-plass


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
"Winslet Records a Single" (IMDb)
"Winslet Launches Festive Chart Bid" (BBC News)
Full sangtekst til denne sangen hos MetroLyrics
Kleinmachnow

Kleinmachnow er en by i  landkreis Potsdam-Mittelmark  i den tyske delstat   Brandenburg. Den ligger 19 km sørvest for sentrum av Berlin og 12 km øst for  Potsdam. Kleinmachnow grenser til bydelen Steglitz-Zehlendorf i Berlin og ligger ved Teltowkanalen og  Kleinmachnow sluse fra 1906, som i dag er et fredet kulturminne.
Natten mellom 2. og 3. desember 1943 ble et Avro Lancaster bombefly fra Royal Australian Air Force skutt ned over Kleinmachnow, og en av de drepte var den norske dikteren  Nordahl Grieg. I november 2003 ble en minnestein avduket på stedet hvor flyet styrtet.

		
		
		


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Kleinmachnow – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kleinmachnow – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Eckhard Unger

Eckhard Unger (født 11. april 1884 i Landsberg an der Warthe, død 24. juli 1966) var en tysk assyriolog. 
Unger besøkte humanistiske gymnasier i Berlin (Luisengymnasium), städtisches Gymnasium Prenzlau og Leipzig, og bestod i 1904 Abitur ved  Thomasschule i Leipzig. Fra 1904 til 1911 studerte han klassisk arkeologi, assyrologi, etnologi og kunsthistorie i Leipzig og hørte forelesninger under Max Heinze, Otto Immisch, Karl Lamprecht, Joseph Partsch, Gerhard Seeliger, August Schmarsow, Theodor Schreiber, Georg Steindorff, Franz Studniczka, Franz Weißbach, Karl Weule, Ulrich Wilcken, Wilhelm Wundt og Heinrich Zimmern. I 1911 bler han promovert til Dr. phil. 
Unger, som var kurator ved Istanbul Museum, beskrev restene av Balawatportene fra Assyria, som fremdeles befinner seg i Istanbul Museum. Unger var fullt klar over at mesteparten av porten fra Balawat var i London og i Paris. Han besøkte begge steder og drøftet helheten med de respektive kuratorer.

I 1916 identiviserte han som kurator i Istanbuls arkeologimuseum ett kobberlegeringsgjenstand i museets samlinger som en alen eller målestav fra Nippur. Den stammet fra den dørste halvdel av det tredje årtusen før Kristus, eller halske fra ende eldre tider. Kanskje er den verdens eldste funn av en målestokk. Ut fra den kommer man til ar en sumerisk cubit målte ca 518,6 millimeter.Unger meldte seg inn i NSDAP i 1932 og skrev flere artikler om hakekorset.


== Verker i utvalg ==
Zum Bronzetor von Balawat. Beiträge zur Erklärung und Deutung der assyrischen Inschriften und Reliefs Salmanassars III (thesis) Leipzig: Eduard Pfeiffer 1913
Zwei babylonische Antiken aus Nippur [s.l.] 1916. (Publikationen der Kaiserlich Osmanischen Museen)
Katalog der babylonischen und assyrischen Sammlung Kaiserlich osmanische Museen Istanbul: Ihsan 1918
Die Wiederherstellung des Bronzetores von Balawat [Leipzig]: [Hinrichs], 1920
Welt und Mensch im alten Orient Berlin: Witting [n.d.]
Hettitische und aramäische kunst [Berlin] [1923]
Sumerische und akkadische Kunst Breslau: Hirt 1926
Assyrische und Babylonische Kunst Breslau: Hirt 1927
Das Stadtbild von Assur Leipzig: Hinrichs 1929 (Der alte Orient, 27:3)
Babylon. Die heilige Stadt nach der Beschreibung der Babylonier  1931 (2nd ed. Berlin: De Gruyter 1970)


== Referanser ==
Francisco Alcácer

Francisco «Paco» Alcácer García (født 30. august 1993) er en spansk fotballspiller som spiller for den emiratarabiske klubben Sharjah FC.
Alcácer debuterte i La Liga den 14. januar 2012 for Valencia borte mot Real Sociedad, en kamp Valencia tapte 1-0. Han har vært med å vinne UEFA EURO U-19 to ganger, i 2011 og 2012.
Den 30. august 2016 skrev Alcácer under på en femårskontrakt med FC Barcelona.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Francisco Alcácer – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Francisco Alcácer – FIFA 
(en) Francisco Alcácer – UEFA 
(fr) Francisco Alcácer – LÉquipe 
(en) Francisco Alcácer – Transfermarkt 
(en) Francisco Alcácer – national-football-teams.com 
(en) Francisco Alcácer – WorldFootball.net 
(en) Francisco Alcácer – Soccerbase.com 
(en) Francisco Alcácer – FootballDatabase.eu 
(de) Francisco Alcácer – fussballdaten.de 
Valencia official profile
BDFutbol profile
Futbolme profile
CiberChe stats and bio
Hans Christiansen (kunstmaler)

Hans Christiansen (født 6. mars 1866 i Flensburg, død 5. januar 1945 i Wiesbaden) var en tysk kunsthåndverker, grafiker, maler og forfatter som representerte stilarten jugendstil.Christiansen var en av de første sju kunstnere som Ernst Ludvig, storhertug av Hessen, inviterte til å danne en kunstnerkoloni på Mathildenhöhe i Darmstadt. De øvrige var Joseph Maria Olbrich, Peter Behrens, Patriz Huber, Ludwig Habich, Rudolf Bosselt og Paul Bürck. 
En bygning på Museumsberg Flensburg er oppkalt etter Christiansen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Internettsiden til Institut Mathildenhöhe
Jacob Stockfleth

Jacob Eggertsen Stockfleth (født 1607 i Haderslev i Danmark, død 1652 i Christiania) var en norsk fogd, rådmann i Christiania, trelasthandler og godseier, og stamfar til flere adelige grener av slekten Stockfleth.
Han var sønn av Eggert Stockfleth, som døde som kjøpmann på Bragernes i 1638. Familien flyttet til Norge tidlig på 1600-tallet. Jacob Stockfleth var fogd i Gudbrandsdalen (fra ca. 1634) og deretter i Hadeland og Land (1642–1646). Han var i flere år bosatt på gården Isum i Sør-Fron. Han fikk også Viul hovedgård i gave av kong Christian IV i 1646. Mot slutten av livet ble han rådmann i Christiania. Han drev betydelig trelasthandel, opprinnelig med fogdestillingene som basis, og senere på Bragernes.Jacob Stockfleth var bror til biskop i Christiania Henning Stockfleth og til trelasthandler og borgermester i Christiania Hans Stockfleth. Han var gift med Anna Bentsdatter og var far til sogneprest i Stange Christopher Stockfleth (1639–79) og lagmann i Christiania Hannibal de Stockfleth (1649–1721), som begge ble stamfedre for adelige grener av slekten, samt til rådmann i Christiania Eggert Stockfleth (død 1698), som ble stamfar for en borgerlig gren, og til Hans Jacobsen Gullerud, som har etterkommere i bondestand som brukte andre navn. Det fremgår av ministerialboken for Norderhov ved Hans Jacobsens begravelse 3. august 1722 at han var sønn av Jacob Eggertsen (Stockfleth), og i klokkerboken fremgår det også at han var født på gården Onhsom i Frons prestegjeld, dvs. Isum i Sør-Fron. Det er ukjent om Hans Jacobsen var sønn av Anna Bentsdatter, av en annen (ukjent) ektefelle, eller utenfor ekteskap. De nærmeste etterkommerne av Hans Jacobsen i mannslinjen har hatt gårds- eller slektsnavnene Gullerud, Sætrang, Bølgen, Walders, Finnebråten, Lindboe, Trollerud, Nakkjem, Berg. Jacob Stockfleth har også etterkommere gjennom kvinneledd som tok navnet Stockfleth, herunder samemisjonæren Nils Joachim Christian Vibe Stockfleth. Han var videre onkel til stiftamtmann Christian Stockfleth (1639/40–1704), en av hovedmennene bak Christian Vs Norske Lov.


== Referanser ==