jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Charlotte Damm

Charlotte Brysting Damm (født 19. februar 1960 i Lyngby i Danmark) er en arkeolog som er professor ved Institutt for arkeologi, historie, religionsvitenskap og teologi ved Universitetet i Tromsø – Norges arktiske universitet.Damm tok i 1985 hovedfag i arkeologi ved Universitetet i Århus. I 1991 ble hun ph.d ved University of Cambridge med avhandlingen «Continuity and Change: an analysis of social and material patterns in the Danish Neolithic».  Hun var i 1990-91 arkeolog i Finnmark fylkeskommune, og fra 1991 til 1993 var hun en av lederne for Tromsø Museums arkeologiske undersøkelser ved Slettnes på Sørøya. Fra 1993 har hun vært ansatt ved Universitetet i Tromsø, først midlertidig som ansvarlig for distanseundervisning og fra 1995 som fast vitenskapelig ansatt. Fra 2002 har hun vært professor ved Institutt for arkeologi. Damm har også vært professor ved National University of Ireland i Galway i perioden 2011–13.Hun har drevet med forskjellig arkeologisk feltarbeid i de nordiske land, samt på Grønland, i England, New Zealand og Botswana. Damm har rettet sin forskning først og fremst mot steinalderen, med spesiell vinkling på jeger-sankerkulturene i Nord-Skandinavia.
Hun har vært redaktør for Norwegian Archaeological Review (2014-2019). 
I 2008-2009 ledet Damm forskningsgruppen «Early Networking in Northern Fennoscandia» ved CAS Centre for Advanced Study.Hun er leder for forskningsgruppen SARG Sub-Arctic Stone Age Research Group ved UiT Norges arktiske universitet, som ble dannet høsten 2014.  
Charlotte Damm leder prosjektet Stone Age Demographics (2017-2021), finansiert av Norges forskningsråd under FRIPRO.


== Referanser ==
A Technicolor Dream

A Technicolor Dream var et rockeband fra Oslo som ble dannet i 1982.


== Bandmedlemmer ==
Medlemmene i A Technicolor Dream var Ketil Sveen (keyboards, trompet), Dag Krogsvold (gitar, vokal), Per Thomas Lund (bass) og trommeslagerne Pål «Krisa» Kristensen (senere Backstreet Girls) og Steinar Buholm (Sister Rain, The Tables).[2]


== Diskografi ==
I 1983 gikk bandet sammen med musikerkollegene i Burnt Sienna om å gi ut en felles LP. A Technicolor Dream var blant de første rockebandene i Oslo på tidlig 1980-tall som spilte 60-tallsrock og psykedelisk musikk. De ga ut singelen «Beauty Is Truth» i 1986, samt kassetten Through the Rhythm.


== Plateselskapet Voices of Wonder ==
De tre bandmedlemmene Ketil Sveen, Dag Krogsvold og Per Thomas Lund  var med på å starte og drive plateselskapet Voices of Wonder på 1980-- og 90-tallet. Voices of Wonder utga band som Sister Rain, Dog Age, The Popcorn Explosion, Spacelings og Lost At Sea, og senere signerte blant annet Motorpsycho, Red Harvest, Hedge Hog og The 3rd And The Mortal. Helt fra begynnelsen var Voices of Wonder også sin egen distributør, og begynte gradvis å utvide repertoaret med utenlandske og andre norske plateselskaper. Selskapet skiftet i 2000 navn til Voices of Music & Entertainment (VME). Elektronika-selskapene Smalltown Supersound og Beatservice er i dag tilknyttet VME.
Medlemmene i A Technicolor Dream var Ketil Sveen (keyboards, trompet), Dag Krogsvold (gitar, vokal) og Per Thomas Lund (bass) og trommeslagerne Pål «Krisa» Kristensen (senere Backstreet Girls) og Steinar Buholm (Sister Rain, The Tables).


== Referanser ==
Lagomar

Lagomar er en by i kommunen Ciudad de la Costa i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 8 068 innbyggere. 


== Geografi ==
Byen ligger i det sørlige Canelones i Ciudad de la Costa, ved Río de la Plata.


== Befolkning ==
Lagomar har 8 068 innbyggere (beregning 2011).
Kilde:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Canelones, offisielle sider (spansk)
Kart over Lagomar
Guazú-Virá

Guazú-Virá er en by i kommunen La Floresta i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 86 innbyggere. 


== Geografi ==
Byen ligger i det sørlige Canelones i Costa de Oro, ut mot Río de la Plata.


== Befolkning ==
Guazú-Virá har 86 innbyggere (beregning 2011).
Kilde:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Canelones, offisielle sider (spansk)
Kart over Guazú-Virá
Heggestien (Oslo)

Heggestien er en gangvei på Lindeberg i bydel Alna i Oslo. Den går fra Hockeyveien i undergang under Lindebergveien og til Pilestien ved Lindeberg senter.
Navnet ble vedtatt i 1978.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Heggestien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 238. ISBN 978-82-573-1760-7.
Amborg Wesseltoft

Amborg Jørgensdatter Wesseltoft (født 1741 i Skien, død 1815 i Porsgrund) var en norsk kvinne fra Wesseltoftslekten i Grenland. Gjennom sitt ekteskap med godseier Nicolai Benjamin Aall ble hun mor til to eidsvollsmenn samt frue til Ulefos hovedgård.
Amborg Jørgensdatter Wesseltoft var datter av den rike kjøpmann i Skien Jørgen Simonsen Wesseltoft og hustru Inger Jocumsdatter Coldevin. Da faren døde i 1760 ble en betydelig arv delt mellom de etterlatte. Den 17. februar 1769 giftet Amborg seg med den velstående trelasthandleren Nicolai Benjamin Aall. De nygifte bosatte seg på Aallgården i Porsgrunn. 
I 1778 døde brått hennes bror Jochum Jørgensen, og etterlot seg en formue på 100 000 riksdaler. Wesseltofts bror og ektemannen ble heretter bobestyrere etter den avdøde broren, og formuen vokste. Ved hjelp av sin egen farsarv, Amborgs arv, medgift samt lån i Jochums bo, kunne ektemannen Nicolai Aall i 1782 utløse sine medeiere og dermed bli eneeier av Ulefos hovedgård. 
Til tross for velstanden, levde Amborg Wesseltoft og hennes barn nøkterne liv. Hun var selv sterkt religiøs og oppvokst i Brødremenighetens glanstid i Skien, hvor nøysomhet, flid og nestekjærllighet sto i høysetet.Nicolai Aall døde i 1798, mens Amborg Wesseltoft levde videre  i 17 år. Hun ble begravet ved siden av sin ektemann ved Østre Porsgrunn kirke.


== Barn ==
Paret fikk flere barn:

Niels Aall, statsråd
Jørgen Aall, eidsvollsmann og stortingsrepresentant
Benedicte Henrikka Aall, gift med Ulrich Fredrich von Cappelen
Jacob Aall, eidsvollsmann og jernverkseier
Inger Aall, gift med Hans E. Møller
Nicolai Benjamin Aall
Constance Aall, gift med Peder D.S. Herlofson


== Referanser ==


== Litteratur ==
Haagen Krog Steffens: Slægten Aall, Kristiania 1908, med senere tilleggsbind
Standardveien (Oslo)

Standardveien er en vei på Økern i bydel Bjerke i Oslo. Den går fra en rundkjøring ved Ulvenveien til en rundkjøring ved Selma Ellefsens vei og Dronning Margretes vei. Veien utgjør en del av riksvei 163. Standard Telefon og Kabelfabrik er opphavet til veiens navn. Fabrikken lå like ved i Kabelgata.
Navnet ble vedtatt i 2008.


== Referanser ==
Marta Steinsviks vei (Oslo)

Marta Steinsviks vei (1–77J, 2A–16D) er en vei på Mortensrud i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Den går som blindvei sørover fra Stenbråtveien og ender i en snuplass.
Veien fikk navn i 2005 etter Marta Steinsvik, som eide Steinbråten gård til 1940. I etterkant har navnevalget vært omstridt på grunn av Steinsviks uttalte antisemittisme og antikatolisisme, og det er foreslått endret. I Mandal er et tilsvarende gatenavn vedtatt endret.Veien har bebyggelse knyttet til Stenbråten borettslag  (oppført 2009) , Mikkelsgrenda borettslag (oppført 2007)  og Rudshagen borettslag (oppført 2010–11).


== Referanser ==


== Kilder ==
Oslo byleksikon
Skiferveien (Oslo)

Skiferveien (21–27, 2–18) er en vei på Lambertseter i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Langbølgen til Hellinga.
Navnet ble vedtatt i 1951. I området er også en rekke andre veier med navn hentet fra geologiens verden.
Veien har blokkbebyggelse fra 1955–56 knyttet til Gamlehagen borettslag.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Skiferveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 509. ISBN 978-82-573-1760-7.
Skogroveien (Oslo)

Skogroveien (1A–7, 2A–10B) er en vei på Bekkelagshøgda i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Ekebergveien til Kirkeåsveien.
Veien fikk navn i 1922 etter villaeiendommen Skovro i nr. 2–4.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Skogroveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 511. ISBN 978-82-573-1760-7.
Skogryggveien (Oslo)

Skogryggveien (1A–39, 2–30) er en vei i Gulleråsen i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går fra Faunveien til Skådalsveien. Etter krysset med sistnevnte fortsetter Huldreveien i det samme veiløpet over Holmenkollbanen ved Vettakollen stasjon.
Navnet viser til beliggenheten og hadde vært i bruk en stund da det ble offisielt vedtatt i 1907.
Veien har villabebyggelse.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Skogryggveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 511. ISBN 978-82-573-1760-7.
Skogstien (Oslo)

Skogstien (3–7, 2–6) er en vei på Høybråten i bydel Stovner i Oslo. Den går som blindvei sørøstover fra Høybråtenveien, men fortsetter som gangvei til litt forbi Starveien. Fra Høybråtenveien ligger Høybråtenparken langs Skogstien. 
Navnet ble vedtatt i 1925.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Skogstien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 511-512. ISBN 978-82-573-1760-7.
Skogvollveien (Oslo)

Skogvollveien (5A–37B, 6A–46) er en vei på Økern i bydel Bjerke i Oslo. Den går fra Rabbeveien til Økernveien.
Navnet ble vedtatt i 1925.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 512. ISBN 978-82-573-1760-7.
Viejo Molino San Bernardo

San Bernardo eller Viejo Molino San Bernardo er en by i kommunen Pando i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 456 innbyggere. 


== Befolkning ==
Viejo Molino har 456 innbyggere (beregning 2011).
Kilde:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Canelones, offisielle sider (spansk)
Kart over Viejo Molino San Bernardo Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine.
Motbakkene (Oslo)

Motbakkene (1–5, 2–8) er en vei på Oppsal i bydel Østensjø i Oslo. Den går sørover fra Østmarkveien. Sør for Tores vei er den gangvei, med den nederste biten mot Østbyveien som adkomstvei til husene. Det meste av veien er smal.
Navnet ble vedtatt i 1939.
Veien har villabebyggelse.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Motbakkene». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 368. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (M)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Regiontog

Regiontog er en type persontog som ligger mellom lokaltog og fjerntog. De brukes på mellomlange og lengre strekninger, ofte mellom store byer og andre byer og tettsteder i samme landsdel. Der de går parallelt med lokaltogene, stopper de som regel ikke på de mindre stasjonene. Utenfor områder der det finnes lokaltog stopper de som regel på alle eller iallfall de fleste stasjoner med persontrafikk.


== Norge ==
I Norge opereres denne typen tog for det meste av Vy. Stoppmønsteret tilsvarer omtrent tidligere tiders hurtigtog (Ht), men en rekke stasjoner er nedlagt siden dette togslaget fantes.


=== Regiontog i Norge fra 11.desember 2022 ===
RE10 Lillehammer–Oslo S–Drammen – 16 stasjoner
RE11 Eidsvoll–Oslo S-Skien – 21 stasjoner
R12 Kongsberg–Drammen–Oslo S–Eidsvoll – 18 stasjoner
R13 Drammen–Oslo S–Jessheim–Dal – 18 stasjoner
R14 Asker–Oslo S–Sørumsand–Skarnes–Kongsvinger – 20 stasjoner
RE20 Oslo S–Halden–Göteborg C – 12 stasjoner
R21 Oslo S–Ski–Vestby–Moss – 13 stasjoner
R22 Oslo S–Ski–Spydeberg–Mysen–Rakkestad – 18 stasjoner
R23 Oslo S–Ski – 2 stasjoner
RE30 Oslo S–Nittedal–Jaren–Gjøvik – 23 stasjoner
R31 Oslo S–Nittedal–Jaren – 23 stasjoner
R40 Bergen–Voss–Myrdal–(Gol) – 24(+7) stasjoner (Vossebanen)
R45 Flåm–Berekvam–Myrdal – 9 stasjoner (Flåmsbana)
R50 Nelaug–Arendal – 9 stasjoner (Arendalsbanen)
R55 Notodden–Nordagutu–Skien–Porsgrunn – 6 stasjoner (Bratsbergbanen)
R60 Hamar–Røros–Trondheim S–(Ranheim) – 38(+5) stasjoner (Rørosbanen)
R65 Dombås–Åndalsnes – 5 stasjoner (Raumabanen)
R70 Steinkjer–Trondheim S–Støren–(Oppdal) – 34(+2) stasjoner (Trønderbanen)
R71 Trondheim S–Hell–Storlien – 9 stasjoner (Meråkerbanen)
R75 Rognan–Bodø – 7 stasjoner (Saltenpendelen)


== Referanser ==
Moserabben (Oslo)

Moserabben (1–23, 2–16) er en vei på Røa i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går sørvestover fra Ostadalsveien til Myrhaugen.
Navnet ble vedtatt i 1955.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Moserabben». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 368. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (M)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Campo Militar (Uruguay)

Campo Militar er en by i kommunen Los Cerrillos i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 299 innbyggere. 


== Befolkning ==
Campo Militar har 299 innbyggere (beregning 2011).
Kilde:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Canelones, offisielle sider (spansk)
Kart over Campo Militar
Edward Thornton (1766–1852)

Edward Thornton (født 22. oktober 1766 i London, død 3. juli 1852 i Plymouth i Devon i England) var en britisk diplomat, for ettertiden mest kjent  for sitt arbeide som Storbritannias utsending til Sverige under Napoleonskrigene.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han ble født i London som tredje sønn av en vertshusholder og ble foreldreløs i ung alder. Han fikk utdannelse ved Christ's Hospital og deretter ved Pembroke College i University of Cambridge.


=== Karriere ===
Thornton ble britisk visekonsul i Maryland i juni 1793 og var Storbritannias ambassadør til USA fra 1800 til 1804. Han ble deretter stasjonert i Sverige som minister i desember 1807 til november 1808, med oppgaven å etablere en allianse mot Napoléon Bonaparte.
I oktober 1811 seilte Thornton med HMS «Victory» på et spesialoppdrag til Sverige og han forhandlet frem allianseavtaler med både Sverige og Russland, avtalene ledet frem til den sjette koalisjonen mot Frankrike og dets allierte under Napoléon Bonaparte. Thornton var med som britisk representant under forhandlingene i Kiel i januar 1814 som resulterte i Kielfreden hvor Danmark måtte avstå Norge til Sverige. 
Edward Thornton fulgte den svenske kronprinsen Karl Johan under felttoget i Europa og var med han ved inntoget i Paris i 1814.
Han ble medlem av det kongelige råd (engelsk: Privy Council) i 1816. I juli 1817 ble han utnevnt til britisk minister til Portugal og sluttet seg til det portugisiske hoffet som da var i Brasil. 
Fra april 1819 til mars 1821 var han ambassadør til Portugal, hvorpå han returnerte til Storbritannia. Thornton var igjen britisk ambassadør til Portugal fra august 1823 til august 1824. I perioden overrakte han Hosebåndsordenen til kongen av Portugal og ga assistanse til styresmaktene i forbindelse med opprøret i landet. Av den portugisiske kongen Johan VI ble Thornton utnevnt til greve av Cassilhas.
Edward Thornton ble innvalgt i Royal Society i juni 1810 og i 1822 ble han utnevnt til Knight Grand Cross, Order of the Bath. Han trakk seg tilbake fra diplomatiet i august 1824. I 1812 giftet han seg med Wilhelmina Kohp fra Hannover og de fikk en datter og seks sønner. 
Etter han hadde trukket seg tilbake bodde han i Wembury House, Plymouth, Devon hvor han døde i 1852.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Edward Thornton, fra Nordisk familjebok
Karsten Kjelbergs vei (Oslo)

Karsten Kjelbergs vei er en vei på Skøyenåsen i bydel Østensjø i Oslo. Den går fra Østensjøveien til Grønlibakken.
Veien fikk navn i 1987 etter Karsten Kjelberg (1902–87), som var rektor ved Østensjø skole i 1946–69.1 er eneste nummer i bruk.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Karsten Kjelbergs vei». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 296. ISBN 978-82-573-1760-7.
Bolívar (Uruguay)

Bolívar eller Pueblo Bolívar er en by i kommunen Tala i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 139 innbyggere. 


== Historie ==
Byen ble grunnlagt i 1886. Bolívar er oppkalt etter Simón Bolívar.


== Befolkning ==
Bolívar har 139 innbyggere (beregning 2011).
Kilde:


== Transport ==
 Ruta 7 Aparicio Saravia forbinder Bolívar med San Jacinto, Migues, Fraile Muerto og Melo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Canelones, offisielle sider (spansk)
Kart over Bolívar
Karolinerveien (Oslo)

Karolinerveien er en vei på Ellingsrudi bydel Alna i Oslo. Den går sørvestover fra Per Krohgs vei og krysser kommunegrensen til Lørenskog før den ender i Gamleveien, fortsettelsen av Gamle Strømsvei i Lørenskog.
Veien fikk navn i 1989 etter Karl XIIs soldater. I 1716 var det kamper ved Bakås skanse, og disse har gitt opphav til flere veinavn i området.
5 er eneste nummer i bruk.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Karolinerveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 296. ISBN 978-82-573-1760-7.
Karistien (Oslo)

Karistien er en gangvei på Høybråten i bydel Stovner i Oslo. Den går vestover fra Bjørnheimveien og dreier etterhvert mer nordover på vestsiden av Høybråten kirkegård. Den går så i undergang under Høybråtenveien og ender ved Haugenstuveien like ved Haugen skole. Området har et omfattende nett av gangveier som ikke følger veienes traseer, men går mellom disse og til dels gjennom parkområder.
Navnet ble vedtatt i 2001.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Karistien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 292. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Stovnerporten om veinavn i bydelen
Capilla de Cella

Capilla de Sauce er en by i kommunen Soca i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 119 innbyggere. 


== Befolkning ==
Capilla de Cella har 119 innbyggere (beregning 2011).
Kilde:


== Transport ==
 Ruta 9 Leonardo Olivera forbinder Capilla de Cella med Chuy og Brasil.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Canelones, offisielle sider (spansk)
Kart over Capilla de Cella
Linhusveien (Oslo)

Linhusveien (1–25B, 2A–24C) er en vei på Røa i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går fra Sørkedalsveien til Gravdalsveien.
Veien fikk navn i 1937 etter et hus ved veien som ble brukt til tørking av lin.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Linhusveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 337. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (L)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Linjebakken (Oslo)

Linjebakken (9–21, 4) er en vei på Høybråten i bydel Stovner i Oslo. Den går som blindvei nordøstover fra Linjeveien på sørsiden av Hovedbanen like ved Høybråten stasjon.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Linjebakken». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 337. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (L)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Castellanos (Uruguay)

Castellanos er en by i kommunen San Bautista i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 520 innbyggere. 


== Befolkning ==
Castellanos har 520 innbyggere (beregning 2011).
Kilde:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Canelones, offisielle sider (spansk)
Kart over Castellanos
Barra de Carrasco

Barra de Carrasco er en by i kommunen Ciudad de la Costa i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 5 410 innbyggere. 


== Geografi ==
Byen ligger sør i Canelones i Ciudad de la Costa, ut mot Río de la Plata.


== Befolkning ==
Barra de Carrasco har 5 410 innbyggere (beregning 2011).
Kilde:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Canelones, offisielle sider (spansk)
Kart over Barra de Carrasco Arkivert 18. mai 2012 hos Wayback Machine.
Strata Diocletiana

Strata Diocletiana (latin for «Diokletians vei») var en befestet militær- og handelsvei som løpe langs den østre ørkengrense, Limes Arabicus, i den romerske provinsen Syria, i dagens Syria og Jordan. Som navnet antyder ble den anlagt i keiser Diokletians regjeringstid (284–305 e.Kr.)- Den var som del av en omfattende befestningsenhet. Veien ble kantet av en serie rektangulære festningsverk (quadriburgia), alla bygd på et lignende vis ved vannrike steder, rundt en dagsmarsj (cirka 20 romerske mil) fra hverandre. Langs veien ble bygd store vanntanker og milstolper for å underlette ferden begge veier og for å underlette forsvaret mot forskjellige beduinstammer. Veien begynte ved elven Eufrats søndre bredd og strakk seg derfra mot sørvest, med trasé øst for Resafa, Palmyra, Damaskus og Bosra og så ned til nordøstre Arabia.


== Litteratur ==
Michaela Konrad: Der spätrömische Limes in Syrien. Archäologische Untersuchungen an den Grenzkastellen von Sura, Tetrapyrgium, Cholle und in Resafa (= Resafa. Bd. 5). Philipp von Zabern, Mainz 2001, ISBN 3-8053-2600-9.
Thomas Bauzou: «Les routes romaines de Syrie.» I: Jean-Marie Dentzer, Winfried Orthmann (Hrsg.): Archeologie et histoire de la Syrie. Band 2: La Syrie de l'Époque Achéménide à l'Avènement de l'Islam (= Schriften zur Vorderasiatischen Archäologie. Bd. 1). SDV, Saarbrücken 1989, ISBN 3-925036-34-2, s. 205–221.
Thomas Bauzou: «Activité de la mission archéologique Strata diocletiana en 1990 et 1992.» I: Chronique archéologique en Syrie. Bd. 1, 1992 (1997), ZDB 2021453-4, s. 136–140.
Jörg Wagner: Die Römer an Euphrat und Tigris. In: Antike Welt, Sonderausgabe Nr. 16, Mainz 1985.
Via regia

Via regia, eller Via Regia, kan vise til:

Via regia, latinsk for kongevei
Navnet på en tidligere handelsvei i Midtøsten, se Via Regia (antikken)
Viareggio, en by i Italia
Prokopis Pavlopoulos

Prokopis Pavlopoulos (gresk: Προκόπης Παυλόπουλος, født 10. juli 1950 i Kalamata, Messenia) er en gresk jurist og politiker. Han ble 18. februar 2015 valgt som Hellas' president med 233 av 300 stemmer i Hellas' parlament. Pavlopoulos som er medlem av høyrepartiet Nea Dimokratia, ble foreslått som president av den venstreorienterte regjeringen Tsipras. Han tiltrådte sitt embete 13. mars 2015. Den 13. mars 2020 ble han etterfulgt av Katerina Sakellaropoulou.


== Referanser ==
5urprise

5urpr!se  서프라이즈 uttales som «Surprise») er en skuespiller- og musikergruppe fra Korea. Den består av medlemmene Seo Kang-joon, Gong Myung, Yoo Il, Kang Tae-oh and Lee Tae-hwan.


== Karrière ==
5URPR!SE debuterte i september 2013 


== Medlemmer ==


== 2014 ==
5URPR!SE slapp deres første single ''From My Heart''


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ko) Offisielt nettsted 
(en) 5urprise – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) 5urprise på MusicBrainz 
(en) 5urprise på Last.fm 
(en) 5urprise på Last.fm 
(en) 5urprise på Last.fm 
5urprise på Twitter 
5urprise på Facebook
Kollumerland en Nieuwkruisland

Kollumerland en Nieuwkruisland (offisielt forkortet Kollumerland c.a.) var en kommune i den nederlandske provinsen Friesland. 1. januar 2019 ble den slått sammen med kommunene Ferwerderadiel og Dongeradeel til den nye kommunen Noardeast-Fryslân. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kommunens nettside
Het Bildt

Het Bildt er en kommune i den nederlandske provinsen Friesland. Kommunen ligger på en av Nederlands eldste poldere og kommunens navn kommer av "opgebild", som betyr tilslammet. En er altså ikke "i", men "på" Het Bildt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kommunens nettside
Isoa

Isoa er en kort elv som renner fra Isesjøen til Nipa, som er en lone i Glomma.Elva har et fall på 13 meter, og renner gjennom en marin leirslette. Elva krysses av riksvei 111 og Østfoldbanens østre linje like ved Ise stasjon.
Isoa er vurdert som en viktig naturtype på grunn av rødlistede arter, først og fremst flere øyenstikkere, men også fugler og flaggermus.


== Se også ==
Liste over elver i Østfold


== Referanser ==
Sverre Schyberg Olsen

Sverre Schyberg Olsen (født i Oslo) er en nålevende norsk billedkunstner. Olsen har hatt en rekke separatutstillinger og utsmykningsoppdrag. Han er også innkjøpt av flere samlinger hos kommuner, selskaper og private. Han er utdannet ved Staffordshire University i England. Olsen er barnebarn av reklamemannen Thor Bjørn Schyberg.


== Referanser ==
Ørplasselva

Ørplasselva (også kalt Øverplasselva, nordsamisk: Goddevágjohka) er ei elv i Alta kommune i Finnmark. Den er ei sideelv til Bognelva og er 10,0 km lang og har et nedbørfelt på 24,2 km². Middelvannføringen ved munningen er 0,89 m³/s.Bognelvvassdraget ble vernet mot kraftutbygging i Verneplan II for vassdrag i 1980.


== Referanser ==