jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
En fare for samfundet

En fare for samfundet (dansk: En Fare for Samfundet) er en dansk stumfilm fra 1918 i regi av Robert Dinesen. Manuset ble skrevet av Mogens Falck. To norske skuespillere, Gerd Egede-Nissen og Thorleif Lund, er med.For det moralsk strenge USA og Russland ble det spilt inn en tragisk avslutning på filmen, som tilmøtekom deres moralsyn om at en synder og brannstifter som Sheldon ikke kunne finne ny lykke uten å ha sonet sin straff. I denne avslutningen omkommer professoren, som jages av politiet, i en brennende låve under sin siste brannstiftelse.


== Handling ==
Den respekterte kirurgen, professor William Sheldon, har blitt enkemann etter bare seks måneders ekteskap. Når han holder sorgandakt ved en blomsterpyntet kiste i sitt hjem, snakker en mann til ham. Han kaller seg John Payne og spør den berømte legen om han kan hjelpe datteren Alice, som lider av alvorlige problemer med luftrøret. Sheldon følger med Payne og redder i siste øyeblikk Alice fra kvelningsdøden gjennom et kirurgisk inngrep. Når Sheldon kommer hjem står hans hus i fyr og flamme. Ett av lysene ved kisten hadde falt overende og antent, slik at hele huset til slutt stod i brann. Sheldon lider deretter av et alvorlig nervesammenbrudd og henfaller til vanvidd. Minnet av den brennende kisten med den døde hustruen inni har utløst en tvang i ham til selv å bli pyroman og stadig stifte branner.
Etter å ha mottatt psykiatrisk behandling i Jungs klinikk i ett år, oppholder han seg på et sanatorium for etterbehandling. Der treffer han Alice, som han reddet livet til og som nå er helt restituert. Mellom Alice og hennes livredder utvikler det seg váre bånd. Alice må innse at hennes professor ennå ikke har kommet så langt som henne og lider av alvorlige forstyrrelser. Sheldon rømmer en dag fra sanatoriet og begynner på ny å leke med ilden. Når han blir fanget, blir han innesperret som håpløst tilfelle i Jungs klinikk. Sheldon setter fyr på rommet sitt og stikker av.
Takket være Alices uselviske hengivenhet og selvoppofrende kjærlighet blir han befridd fra sine sjelekvaler og helt restituert. Med sin fremtidige hustru og hennes far ved sin side begir William Sheldon seg ut på en lang sjøreise for endelig å bli kvitt spøkelsene fra fortiden.


== Rolleliste ==
Valdemar Psilander - William Sheldon, professor
Gerd Egede-Nissen - Alice Payne
Philip Bech - John Payne, millionær, Alices far
Ingeborg Sprangsfeldt - Sykepleierske
Thorleif Lund - Professor Jung
Axel Mattsson - Politibetjent
Moritz Bielawski
Franz Skondrup


== Merknader ==
Filmen er bevart og kan beskues i DFIs filmdatabase.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) En fare for samfundet på Internet Movie Database 
(da) En fare for samfundet i Danmark Nationale Filminstitut
Svømming under EM i svømmesport 2016 – 100 meter bryst menn

100 meter brystsvømming menn var en svømmeøvelse som ble arrangert under Langbane-EM i svømming 2016 i London i Storbritannia den 16. og 17. mai 2016. 62 deltakere fra 33 nasjoner deltok i øvelsen.


== Medaljevinnere ==


== Rekorder ==
Før konkurransen var gjeldende verdensrekord, europarekord og mesterskapsrekord som følger:


== Resultater ==


=== Forsøksheat ===
Forsøksheatene ble avholdt den 16. mai kl 11:11 lokal tid.


=== Semifinaler ===
Semifinalene ble avholdt den 16. mai fra kl 18:44 lokal tid.


==== Semifinale 1 ====


==== Semifinale 2 ====


=== Finale ===
Finalen ble avholdt den 17. mai kl 18:36 lokal tid.


== Referanser ==
Teohar Mihadaș

Teohar Mihadaș (født 9. november 1918, Kranea i Hellas, død 29. november 1996 i Cluj) var en arumensk pedagog, essayist og prosaforfatter.


== Biografi ==
Teohar Mihadaș gikk på den rumenske skolen i hjembyen, for deretter å gå på det rumenske gymnaset i Grevena (Hellas), der han studerte i tre år. Så studerte han ved Timotei Cipariu-gymnaset i Dumbrăveni, Romania, før han tok examen artium i Blaj og studerte ved Fakultetet for filologi og filosofi, Universitetet i București, der han tok avsluttende examen i 1943.
Høsten 1944 deltok han i slakten ved Gurahonț. Før 1948 arbeidet han som rumensk-, fransk-, latin-, og filosofilærer ved forskjellige skoler i Bistrița og Năsăud, inntil han ble arrestert, mistenkt for aktiviteter mot det nye regimet. For å brødfø seg, arbeidet han til 1961 som sesongarbeider i Bistrița-området, og senere i Cluj som ufaglært arbeider, renholdsarbeider m.fl.
I 1964 ble han ansatt som litteratursekretær ved Nasjonalteatret i Cluj, og mellom 1970 og 1973 var han sjefredaktør ved tidsskriftet Tribuna.
På grunn av sine meninger ble han forfulgt av det kommunistiske regimet og han satt syv år i fengsel. Han var en av dem som underskrev Doina Corneas protestbrev til Nicolae Ceaușescu i 1988 mot landsbyenes såkalte «systematisering».


== Verk ==
Ortodoxie păgână, București, 1941
Țărâna serilor, București, 1967
Tărâmul izvoarelor, București, 1968
Reminiscențe, București, 1969
Trecerea pragurilor, București, 1972
Elegii, București, 1975
Nimburi, Cluj Napoca, 1977
Pâinile punerii nainte, Iași, 1979
Frumoasa risipă, Cluj Napoca, 1980
În lumina înserării, București, 1982
Înstelatele oglinzi, Cluj Napoca, 1984
Înaltele acele vremi, Cluj Napoca, 1987
Orfica tăcere, Cluj Napoca, 1988
Pe muntele Ebal, Cluj Napoca, 1990
Steaua câinelui, Cluj Napoca, 1991
Pinii de pe Golna, Cluj Napoca, 1993
Crepuscularele vitralii, Cluj Napoca, 1993
Chemări spre nicăieri și niciodată. Poezii 1985-1995, București, 1996
Străinul de la miezul nopții, Cluj Napoca, 1996
Catrene, Cluj Napoca, 1999
În colț lângă fereastră, Cluj Napoca, 2000


== Premier og utmerkelser ==
Den rumenske forfatterforeningen (Cluj-Napoca-avdelingen) sin premie, 1975
Ved «Octavian Goga»-fylkesbiblioteket i din Cluj finnes en litteratur- og kunstsirkel som er oppkalt etter ham


== Referanser ==


== Bibliografi ==
Aurel Sasu, Dicționarul biografic al literaturii române (M-Z), Ed. Paralela 45, Pitești, 2006


== Videre lesning ==
Nicolae Manolescu, Contemporanul, nr. 2, 1968
Mircea Iorgulescu, Luceafărul, nr. 47, 1972
Lucian Raicu, România literară, nr. 24, 1975
Marian Papahagi, Tribuna, nr. 2, 1985
Nicolae Steinhardt, Steaua, nr. 1, 1986
Monica Lovinescu, Familia, nr. 10, 1991
Eugen Simion, România literară, nr. 31, 1993
Pseudorhodopis

Pseudorhodopis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
Middelsstore, slanke, brunspraglete trebukker. Antennene er omtrent dobbelt så lange som kroppen, også hos hunnene.


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==
Rhodopinini blir noen ganger plassert i Desmiphorini.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Rhodopinini Gressitt, 1951
Slekten Pseudorhodopis Breuning, 1940
Pseudorhodopis inermis Breuning, 1940


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata


== Eksterne lenker ==
(en) Pseudorhodopis i Encyclopedia of Life 
(en) Pseudorhodopis i Global Biodiversity Information Facility 
Pseudorhodopis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Rhodopina sp. (to til høyre)
Emphreus

Emphreus er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, brunlige trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Dekkvingene har markerte "skuldre" og er jevnt tilsmalnede bakover fra disse.


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Slekten er vidt utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Stenobiini Breuning, 1950
Slekten Emphreus  Pascoe, 1864
Emphreus adlbaueri Teocchi & Sudre, 2009
Emphreus ferruginosoides Breuning, 1971
Emphreus ferruginosus (White, 1858)
Emphreus lineatipennis Breuning, 1950
Emphreus pachystoloides (Lacordaire, 1872)
Emphreus rotundipennis Breuning, 1950
Emphreus tuberculosus (Aurivillius, 1910)
Emphreus wittei Breuning, 1954


== Kilder ==
Longicorn ID - Stenobiini
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Emphreus i Encyclopedia of Life 
(en) Emphreus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Emphreus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Emphreus – detaljert informasjon på Wikispecies
Sternotomis

Sternotomis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, noe brede, litt blanke trebukker. Disse artene utmerker seg gjerne med livlige farger, ofte med innslag av brunrødt og grønt.
Antennene er lengre enn kroppen.


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Gruppen er vidt utbredt i Afrika, inkludert Madagaskar og Komorene.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Sternotomini J. Thomson, 1860
Slekten Sternotomis Percheron, 1836
Underslekten Pseudolemur Fairmaire, 1902
Sternotomis (Pseudolemur) rufozonata Fairmaire, 1902
Underslekten Sternotomis (i snever forstand)
Sternotomis albomaculata (Breuning, 1938)
Sternotomis alternans Breuning, 1959
Sternotomis amabilis Hope, 1843
Sternotomis andrewesi Breuning, 1935
Sternotomis bohemanni Chevrolat, 1844
Sternotomis burgeoni Breuning, 1935
Sternotomis caillaudi Chevrolat, 1844
Sternotomis callais Fairmaire, 1891
Sternotomis carbonaria Aurivillius, 1904
Sternotomis centralis Hintz, 1911
Sternotomis chrysopras (Voet, 1778)
Sternotomis fairmairei Argod, 1899
Sternotomis flavomaculata Hintz, 1919
Sternotomis gama Coquerel, 1861
Sternotomis itzingeri Breuning, 1935
Sternotomis jeanneli Breuning, 1935
Sternotomis kuntzeni Fiedler, 1939
Sternotomis lemoulti Breuning, 1935
Sternotomis lequeuxi Allard, 1993
Sternotomis mathildae Allard, 1993
Sternotomis mimica Breuning, 1935
Sternotomis mirabilis (Drury, 1773)
Sternotomis mniszechi Thomson, 1858
Sternotomis pulchra (Drury, 1773)
Sternotomis rousseti Allard, 1993
Sternotomis runsoriensis Gahan, 1909
Sternotomis schoutedeni Breuning, 1935
Sternotomis strandi Breuning, 1935
Sternotomis variabilis Quedenfeldt, 1881
Sternotomis virescens Westwood, 1845
Underslekten Ultiolemur Fabricius, 1775
Sternotomis (Ultiolemur) cornutor (Fabricius, 1775)
Sternotomis (Ultiolemur) ducalis (Klug, 1835)
Sternotomis (Ultiolemur) levassori Fairmaire, 1894
Sternotomis (Ultiolemur) pupieri Fleutiaux, 1905
Sternotomis (Ultiolemur) thomsoni Buquet, 1855


== Kilder ==
Longicorn ID - Sternotomini
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Sternotomis i Encyclopedia of Life 
(en) Sternotomis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Sternotomis hos NCBI 
(en) Kategori:Sternotomis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sternotomis – detaljert informasjon på Wikispecies
Pseudotapeina

Pseudotapeina er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
En middelsstor, kraftig, rødbrun trebukk. Oversiden er kledt med korte, oppstående, lyse hår. Hannene kjennes lett på at hodet er kraftig, T-formet utvidet til sidene foran antennefestet. Hos denne arten er det også en kraftig, sideveis utvidelse av mandiblenes indre del, slik at det stikker to "horn" ut på hver side av hodet.


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Arten er beskrevet fra Laos.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Tapeinini J. Thomson, 1857
Slekten Pseudotapeina Breuning, 1965
Pseudotapeina tapeiniformis Breuning, 1965


== Kilder ==
Longicorn ID - Tapeinini
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 16. april 2014 hos Wayback Machine.
Bilder av arten


== Eksterne lenker ==
(en) Pseudotapeina i Encyclopedia of Life 
(en) Pseudotapeina i Global Biodiversity Information Facility 
Pseudotapeina – detaljert informasjon på Wikispecies
NM i mangekamp 2009

NM i mangekamp 2009 for senior, junior, ungdom og veteran var en del av NM i friidrett 2009, og ble arrangert som et eget mesterskap på Lunderød stadion i Arendal, 23. og 24. mai 2009 av IK Grane og Aust-Agder FIK.
Det ble konkurrert i tikamp for herrer fra U16 og oppover, nikamp for gutter U15, og sjukamp for kvinner. 


== Resultater, senior ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Resultater, junior ==


=== Menn U23 ===


=== Menn U20 ===


=== Gutter U18 ===


=== Gutter U17 ===


=== Gutter U16 ===


=== Kvinner U20 ===


=== Jenter U18 ===


=== Jenter U17 ===


=== Jenter U16 ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norges fridirettsforbund - Resultater NM Mamgekamp Lunderød Stadion, Arendal, 23.-24. mai 2009
Brachyolene

Brachyolene er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, gjerne svarte trebukker. Antennene er lengre enn kroppen. Pronotum er omtrent så langs som bredt, mer eller mindre tønneformet, uten tenner på ytterkanten, med mer eller midre tydelige lengdefurer i midten.


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sentral-Afrika, dessuten finnes det én art i Somalia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Tetraulaxini Breuning & Téocchi, 1976
Slekten Brachyolene Aurivillius, 1914
Brachyolene albosignata Breuning, 1958
Brachyolene albostictica Breuning, 1948
Brachyolene brunnea Aurivillius, 1914
Brachyolene capensis Breuning, 1970
Brachyolene flavolineata Breuning, 1951
Brachyolene nigrescens Breuning, 1977
Brachyolene ochreosignata Breuning, 1940
Brachyolene picta (Breuning, 1938)
Brachyolene pictula Breuning, 1940
Brachyolene seriemaculata Breuning, 1942


== Kilder ==
Longicorn ID - Tetraulaxini
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Brachyolene i Encyclopedia of Life 
(en) Brachyolene i Global Biodiversity Information Facility 
Brachyolene – detaljert informasjon på Wikispecies
MCASH

mCASH var en digital betalingstjeneste for smarttelefoner. Løsningen var Norges første mobilbetalingsløsning, funnet opp av Daniel R. Döderlein, patent innvilget i 2011 og tjenesten ble lansert i februar 2014. 15. oktober 2015 ble det kjent at den norske delen av mCASH ble kjøpt av Sparebank1. I september 2016 hadde mCASH 430 000 unike brukere. 13. februar 2017 ble det kjent at mCASH ble slått sammen med Vipps  gjennom etableringen av Vipps AS som frittstående selskap fra DNB, og fusjon med SpareBank 1 Mobilbetaling AS som eide mCASH.
mCASH var tilgjengelig i AppStore og Google Play for personer i alle aldre med norsk fødselsnummer og mobilnummer. Man måtte imidlertid være gammel nok til å ha kort som kunne legges inn i appen for å gjennomføre utbetalinger. Barn uten kort kunne få overført penger fra foreldre gjennom vennebetaling på en egen mCASH-konto i appen, slik at de kunne foreta kjøp.


== Tjenesten ==
Vennebetalingsfunksjonaliteten i mCASH lot brukerne betale til mottagers telefonnummer i stedet for kontonummer. mCASH kunne imidlertid også benyttes som betalingsløsning for butikker med og uten kasseintegrasjon, som nettbetalingsløsning, som betaling i app og som funksjon for å kjøpe en vare direkte fra en annonse i avis eller på nett. 
Løsningen kunne blant annet benyttes for kjøp på Bunnpris, G-Sport, Intersport, Burger King, BI Nydalen, Starbucks og Interflora.no.
For å sende penger var man avhengig av å registrere seg som bruker. Sendte man penger til en bruker som ikke var registrert, fikk mottager en melding om å registrere seg for å motta pengene.
mCASH var bankuavhengig, også for brukersteder som ønsket å ta betalt gjennom mCASH.


== Handel i kioskløsningen ==
For butikker, lag og foreninger som satte opp løsningen var kupongbasert betaling et alternativ til betalingsterminaler. Kunden fikk tilgang til utsalgsstedets produkter i sin telefon gjennom enten å scanne en QR-kode eller å finne butikken i en «i nærheten»-funksjon i appen, som baserte seg på kundens geolokasjon. Kunden valgte på sin telefon i utsalgsstedets meny og velger og betalte for det hun eller han skulle ha. Kunden fikk deretter en kupong som bevis på kjøpet i sin telefon. Denne kupongen ble vist til kassebetjeningen og man fikk varene utlevert. QR-koden kunne også legges på nett og annonser for utsalgsstedet.


== Handel på nett ==
Ved å benytte mCASH som løsning for betaling på nett eller i app slapp kunden å taste kortsiffer og sikkerhetskoder. Kunden ble enten sendt direkte til appen eller scannet en QR-kode definert for kjøpet og godkjente kjøpet i mCASH med en firesifret kode.


== For utviklere ==
mCASH opererte med åpne APIer og alle som ønsket å legge opp mCASH i sin løsning kunne finne dem på nettet.


== Sikkerhet ==
For å benytte mCASH måtte man logge seg på applikasjonen med en egendefinert kode. For større kjøp, overføringer eller betaling til enkelte brukersteder måtte man identifisere seg med BankID.


== Se også ==
Apple Pay
Google Pay
MobilePay
Payr
Samsung Pay
Swish
Vipps


== Referanser ==
¨
Hågjøla Mikrokraftverk

Hågjøla Mikrokraftverk er et vannkraftverk ved Innvik i Stryn kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på ca 200 meter i Hågjølselva.
Installert effekt er 100 kW fra en ET peltonturbin. Årsproduksjon er 0,3 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Stryn Energi Arkivert 3. august 2016 hos Wayback Machine.
Utigardselva kraftverk

Utigardselva kraftverk er et vannkraftverk ved Innvik i Stryn kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på ca 135 meter.
Installert effekt er 100 kW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 0,5 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Stryn Energi Arkivert 3. august 2016 hos Wayback Machine.
Jølstraholmen kraftverk

Jølstraholmen kraftverk er et vannkraftverk på Vassenden i Sunnfjord kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på ca 8 meter i Jølstra.
Installert effekt er 140 kW fra to kaplanturbiner. Årsproduksjon er 2 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Firda
Nivla kraftverk

Nivla kraftverk er et vannkraftverk i Råsdalen i Lærdal kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 183 meter.
Installert effekt er 4,9 MW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 11 GWh.
Eier er Nivla Kraft AS, som eies 60,5 % av Østfold Energi.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Østfold Energi
Liste over ordførere i Sandstad

Liste over ordførere i Sandstad. Sandstad ble utskilt fra Fillan som egen kommune i 1914 og slått sammen med Fillan, Hitra og Kvenvær til den nye kommunen Hitra i 1964.


== Referanser ==


== Se også ==
Kommunestyrevalg i Sandstad kommune
Maniac (TV-serie)

Maniac er en norsk drama- og humorserie som gikk på TV 2 i 2016. Hovedrollen spilles av Espen P.A. Lervaag, mens sentrale biroller spilles av Håkon Bast Mossige og Ingeborg Raustøl. Regien er ved Kjetil Indregard. Serien er produsert av Rubicon med produsent Terje Strømstad, kreativ produsent Ole Marius Araldsen og eksekutiv produsent Anne Kolbjørnsen.


== Historie ==
Maniac ble til under eksperimentet med TV2-lab som gikk på TV 2 Zebra våren 2013, der poenget var å klekke ut nye tv-programmer, og seerne skulle kåre det beste konseptet.Hele serien ble lagt ut på TV 2 Sumo den 1. desember 2015. Det var første gang at TV 2 la ut en egenproduksjon til strømming før den ble sendt på deres ordinære lineære TV-plattform. Serien ble vist på TV 2 i 2016.


== Handling ==
Serien handler om Espen, en mann i trettiårene som er elsket av alle rundt seg. Hver dag framstår som en fest og det finnes ikke grenser for hva han opplever. Alt dette skjer imidlertid bare i hans fantasi. Egentlig befinner han seg på lukket avdeling på psykiatrisk sykehus, der han fram til nå ikke har ytret ett eneste ord.


== Seertall og anmeldelser ==
Første sesong ble i snitt sett av 80 000.P3s Filmpolitiet gav den terningkast tre og beskrev den som en lun serie som bommet litt på balansen mellom komikk og drama. Den fikk langt dårligere mottakelse av Sveinung Wålengen i NATT&DAG som beskrev den som gjennomgående umorsom og mente at skildringen av institusjonslivet var overfladisk og stereotyp, der sykdommen ble formidlet som en slags «artig greie».


== Annet ==
En amerikansk versjon med Jonah Hill i hovedrollen ble sendt på Netflix i 2018.I 2016 ble serien nominert i kategorien beste komedie under den TV-prisutdelingen The Golden Nymph i Monte Carlo.


== Referanser ==
Tesra kraftverk

Tesra kraftverk er et vannkraftverk ved Sørbrandal i Vanylven kommune i Møre og Romsdal.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 175 meter.
Installert effekt er 220 kW. Årsproduksjon er 0,7 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Louis Kniffler

Louis Kniffler (født Franz Ludwig Albert Kniffler 14. januar 1827 i Wetzlar, døde 20. mars 1888 i Düsseldorf) var en prøysisk handelsmann og diplomat, som opprettet det første prøysisk-tyske firmaet i Japan, og ble prøysisk visekonsul i Nagasaki etter at Japan åpnet sine landesgrenser igjen for utlenlandsk handel etter den selvpålagte isolasjonen fra ca. 1639 til 1854.Louis Kniffler vokste opp i Düsseldorf, flyttet i 1850 til Hamburg, og reiste i 1853 til Nederlandsk India for å arbeide i selskapet Pandel & Stiehaus. Han åpnet, under nederlandsk protektorat, den 1. juli 1859 et handelshus, Louis Kiffler & Co., i Nagasaki, og var initiativtaker til den prøysisk-japanske handelsavtalen av 1861. I 1861, åpnet han en filial i Yokohama, hvis ledelse han overlot til Martin Hermann Gildemeister (1836 - 1918). Gildemeister ble i 1863 partner i Knifflers firma. 1863 ble Kniffler utnevnt til prøysisk visekonsul i Nagasaki. Firmaet skiftet navn i 1880 til C. Illies & Co.Kniffler reiste tilbake til Düsseldorf i juni 1866, og giftet seg i september med 19-år gamle Hedwig Pfeffer, datteren av en lege.


== Referanser ==