jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Madaphacosoma

Madaphacosoma er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.


== Utbredelse ==
Slekten er endemisk for Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==
Artene blir i dag gjerne plassert i slekten Epactoides.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
Stammen Deltochilini Lacordaire, 1856
Slekten Madaphacosoma Paulian, 1975
Madaphacosoma basilewskyi (Balthasar, 1960)
Madaphacosoma humberti Paulian, 1975


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Madaphacosoma i Global Biodiversity Information Facility
Kari Margrethe Christensen

Kari Margrethe Christensen (født 10. februar 1938, død 5. februar 1997) var en norsk keramiker.  
Hun ble født i Kristiansand, og utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole i Oslo 1957-61 med diplomeksamen på keramikklinjen. Kari Christensen omtales i katalogen til utstillingen på Galleri F 15 høsten 1986 som en fornyer av norsk keramikk. Hennes kunstproduksjon utviklet seg fra praktiske bruksgjenstander til opphøyde skulpturelle kunstobjekter i løpet av karrieren. I perioden 1962-65 hadde hun et opphold i København, der hun som ansatt ved fajansefabrikken Aluminia, og ble plukket ut som en av seks designere til å skape en ny moderne fajanseserie med nye farger og glasurer. Den ble kalt «Tenera».   

Serien blev så populær og så utbredt, at der snart ikke var et eneste hjem i kongeriget uden et stykke fra serien.

Kari Christensen lot seg påvirke av østlige strømninger på begynnelsen av 70-tallet, og særlig japansk kunsthåndverk fascinerte henne. I denne perioden skapte hun løvtynne, nesten eteriske porselengjenstander med særpreg og ofte med en uregelmessig form. Etter hvert forlot hun denne uttrykksformen, og i 1980-1990-årene ble det skulpturelle mer framtredende i objektene. I 1979 vant hun konkurransen om utsmykning i politihuset i Oslo med sitt verk «Kilden». Utsmykningen framstår som et fjell. I denne perioden var ofte fjell, hus og templer inspirasjonskilder, og det ble avspeilet i kunsten hennes. Tematisk er det likevel fugler Kari Christensen huskes mest for. Et av hennes hovedverk, «Fuglefolket» fra 1985, viser en frigjort fugleflokk rundt en fuglekonge og et gullegg. 

Da hadde fuglene løsgjort seg blitt selvstendige, men de maktet ikke å stå alene. De flokket seg rundt storfuglen eller gullfuglen - hvem det nå måtte være - i en sakral apsis i et dunkelt grønnlig scenelys, eller de krøp inn i hellige templer og mediterte stille rundt gullegget

I desember 2013 mottok Sørlandets kunstmuseum 44 keramiske objekter fra Kari Christensens ektefelle, Knud Larsen. Den består av objekter fra begynnelsen av 60-tallet fram til 90-tallet. Det er den største samling museet noensinne har mottatt. «Donasjon Kari Christensen» – som kunstgaven ble kalt - ble vist i perioden 15. februar – 10. august 2014.


== Referanser ==


== Kilder ==
Kari Christensen i Norsk kunstnerleksikon, I-IV, 1982-86 via snl.no
Norsk og britisk keramikk, hefte i forbindelse med utstilling på Galleri F 15 og Nordenfjeldske kunstindustrimuseum høsten 1986
F. Wildhagen:  Norge i form : Kunsthåndverk og design under industrikulturen, 1988
Randi Gaustad/Gunnar Danbolt: Samtidskeramikk, «Fugler større enn vinden», 1990
Antik og auksjon: «Dekorationerne der reddede en fabrik», Danmark nr. 7/2011, side 20-24


== Eksterne lenker ==
Retro Pottery Net: «Inge Lisse Koefoed, Beth Breyen, Nils Thorsson - 1960's photos!» (Fotografier av Kari Christensen)
Kari Christensen

Kari Christensen er navnet til flere personer:

Kari Margrethe Christensen (1938-1997), norsk keramiker
Kari Christensen, norsk bibliotekar og forfatter
Miche-Guerciotti

Miche-Guerciotti er et tidligere sykkellag som ble startet i 2003 under navnet Miche. I løpet av de ti sesongene laget eksisterte skiftet det nasjonalitet flere ganger. De tre første sesongene hadde laget base i Bulgaria. Før 2006-sesongen meldte laget overgang til Italia, og i 2007 holdt laget til i Polen. I 2008 og 2009 hadde laget tilholdssted i San Marino under nytt navn, først som Miche-Silver Cross, og deretter som Miche-Silver Cross-Selle Italia i 2009. Fra 2010 vendte laget tilbake til Italia, samtidig som lagnavnet igjen ble ‘’Miche’’. I 2011 skiftet laget navn for siste gang, til Miche-Guerciotti. Laget ble lagt ned etter 2012-sesongen.


== UCI-status ==
I sin første sesong, i 2003, var laget rangert i divisjon III, etter det gamle UCI-systemet, Verdenscupen i landeveissykling for menn. Påfølgende sesong, i 2004, avanserte laget til det som den gang ble kalt divisjon II. I 2005, da UCI (Det internasjonale sykkelforbundet) introduserte forløperen til dagens avdelingssystem, fikk laget prokontinental-status, en status de beholdt i to år, inntil de ble nedgradert til kontinentallag i 2007.
Bendiksmesse

Bendiksmesse den  21. mars er en merkedag som opprinnelig ble feiret til minne om den hellige Bendik fra Nursia  (480-547) som stiftet benediktinerordenen.  Dagen er avmerket på primstaven med et halvkors.  Dette er i norsk folketradisjon mistolket som en hakke, og flere steder oppfattet som at det nå var tid for å starte eller forberede våronna.
Bendiksmesse faller ofte på vårjevndøgn.


== Kilder ==
Ekrem, Randi (1992). Primstaven: tradisjonar og merkedagar. Ålesund: R. Ekrem. s. 66. ISBN 8299269105.
Adolf Ribsskog

Adolf Meier Ribsskog (født 30. mai 1875 i Flatanger i Nord-Trøndelag, død 19. november 1945 i Steinkjer) var en norsk skolebestyrer og politiker (V). Ribsskog var Steinkjers ordfører 1928–1930.
Han var sønn av fiskerbonde og tømrer Johannes Olsen Ribsskog og Martha Klemmetsdatter Høstland, som ett av ni søsken som vokste opp på gården Litlrisskogen (gnr. 22, bnr. 2), tidligere kalt Lille Ribsskog. Brødrene Ole Konrad Ribsskog og Bernhof Ribsskog ble også skolemenn. Adolf Ribsskog giftet seg med landhandlerdatteren Lovise Tranås fra Jøa. Paret fikk tre barn, deriblant Ragnvald Ribsskog, lektor og ordfører i Stavanger. Adolf Ribsskog var svoger av landhandler H.B. Bragstad på Jøa.Ribsskog gikk underoffiserskolen, og tok lærerprøven ved Elverum lærerskole i 1899. Etter noen måneders praksis i folkeskolene i Fosnes og Moss ble han ansatt som lærer ved Steinkjer folkeskole i 1900. I 1921 ble han inspektør i folkeskolen og bestyrer ved middelskolen, som inngikk i samme institusjon. Han virket ved skolen frem til pensjonsalder i 1945. Høsten 1932 etablerte han Steinkjer private landsgymnas.


== Referanser ==
Magdalena Eide Jessen

Magdalena Eide Jessen (født 29. august 1938 i Tvedestrand) er en norsk arkitekt og forfatter. 
Hun studerte ved Norges tekniske høyskoles arkitektavdeling under Arne E. Holm, Kristofer Leirdal, Halvdan Ljøsne og Lars Tiller, og tok eksamen i 1963. Under studiene møtte hun Vidar Corn Jessen fra Tromsø, og de giftet seg i 1963. De flyttet til Tromsø, der de etterhvert opprettet et eget arkitektkontor. Blant bygningene de designet i denne tiden er Tromsø Baptistkirke (1970) og De Samiske Samlingers museumsbygning (Sámiid Vuorká-Dávvirat) i Karasjok (1970-1972). 
Ekteparet flyttet fra Tromsø til Sørlandet og bosatte seg i Bliksund ved Lillesand. Eide Jessen har utgitt to diktsamlinger, Bakom vindens tynne hud på Aschehoug i 1972, og Men lyset kommer på samme forlag i 1975. Dikt fra samlingene har blitt publisert i antologier, blant annet Sønnavær : Agder litteraturlags skoleantologi.


== Referanser ==


== Kilder ==
Gunnarsjaa, Arne: «Minneord: Vidar Corn Jessen» i Arkitektnytt, side 40-41, 27. november 2013
«Magdalene Eide Jessen» i Norsk kunstnerleksikon (besøkt 17. oktober 2014)
Magdalena Eide Jessen på Agder Samsøk (besøkt 17. oktober 2014)
Slovakia under EM i friidrett 2014

Slovakia deltok med 36 utøvere under EM i friidrett 2014 som ble arrangert 12.–17. august 2014 i Zürich. Utøvere fra Slovakia tok to medaljer under mesterskapet.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Israel under EM i friidrett 2014

Israel deltok med 10 utøvere under EM i friidrett 2014 som ble arrangert 12.–17. august 2014 i Zürich. Utøvere fra Israel tok en medalje under mesterskapet.


== Medaljevinnere ==


== Resultater ==


=== Menn ===


=== Løpsøvelser ===


=== Kvinner ===


=== Tekniske øvelser ===


== Referanser ==
Søren Nielsen May

Søren Nielsen May (født i Helsingborg, død 16. september 1679 i Holbæk), også skrevet Søren Nielsen Maj, var en dansk prest, som var sogneprest og prost i Holbæk på Sjælland. Han var onkel til statsmannen Peder Griffenfeld.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han var fra den dengang danske landsdelen Skåne og var utdannet magister fra Københavns Universitet. I unge år hadde han rykte som skjørtejeger; da en ny prest skulle utnevnes i Hvidovre i 1629 ble May anbefalt av de teologiske professorer, men Sjællands biskop Hans Poulsen Resen «besværede sig for sin Samvittigheds Skyld» for å ordinere ham, da han skulle være «berygtet for noen Letfærdighed formedelst tvende Kvindfolk».


=== Prest ===
May ble i stedet residerende kapellan i Holbæk i 1629, ble sogneprest der i 1633 og ble også prost i Merløse Herred i 1652. Han var i perioden 1630–1633 også preseptor (privatlærer) for Henrik Rosenkrantz til Arreskov, som døde 19 år gammel i Paris. Etter 50 år som prest fikk han tittelen jubellærer.
Han var gift med Catharina Motzfeldt (født 1616 i København, død 1676 i Holbæk), datter av vinhandler og stadskaptein i København Peter Motzfeldt (1584–1650) og Maria von Heimbach, og som tilhørte en tysk adelsslekt opprinnelig fra Westfalen. De hadde totalt 20 barn, men mange døde unge. Svigersønnen, senere biskop i Christianssand Ludvig Stoud, var i unge år Mays kapellan i Holbæk. En annen svigersønn var sogneprest i Ølsted Herman Arentsen (1647–98), sønn av den kjente topografisk-statistiske forfatteren og rådmann i København Arent Berntsen. Søren Nielsen May har flere etterkommere i Norge, bl.a. barnebarnet, sogneprest i Kviteseid Otto Stoud, og barnebarnet Cathrine Medea May Arentsen (d. 1736), gift med sorenskriver i Øvre Telemark Peder Paus (1691–1759), samt oldebarnet, sorenskriver i Øvre Telemark Hans Paus (1721–1774).
Catharina Motzfelds søster Maria Molly Motzfeldt var mor til rikskansler og lensgreve Peder Griffenfeld, langt på vei Danmark-Norges faktiske makthaver i første del av 1670-tallet, samt til admiralitetsråd og generalkrigskommissær Albert Gyldensparre. Søren Nielsen May var meget stolt av slektskapet. Nevøen Griffenfeld gav ham en bot på 20 riksdaler for å ha bedt for «det griffenfeldtske hus» i kirken etter bønnen for kongehuset.
Han fikk i 1669 bygget gården som i dag kalles Søren Mays Gård i Klosterstræde 16 i Holbæk, og som fortsatt står. Den var hans privatbolig, mens han i tillegg hadde en embedsbolig i Klosterstræde 18 der hvor det gamle rådhuset står. En grunn til at han fikk bygget en ekstra bolig like ved var hans store familie og husholdning. Fra 1919 har Søren Mays Gård vært sete for Holbæk Museum.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Søren May og Ludvig Stoud : To Holbæk-Præster i 1600'erne, 1926, 24 s.
Almindelig dansk præstehistorie, S.V. Wiberg, side 656, nr. 470, Holbæk og Merløse, Sjællands Stift.
Stamtavle over Familien Motzfeldt, Motzfeldt, Ernst , (Trykt som manuskript i det Steenske Bogtrykkeri, Kristiania 1890).
Christian Fr. Stabell

Christian Fredrik Lawrence Stabell (født 20. februar 1947) er en norsk lokalavisredaktør. 
Han ble født i London og vokste opp på Sydneshaugen i Bergen.
Stabell var redaktør for nynorskavisen Midhordland i Os fra 1973 til 1987, da det i forbindelse med endringer på eiersiden oppsto en strid i avisen. Stabell opplevde at eierne ville sensurere innhold i avisen og sluttet på dagen.
Deretter startet han en ny, konkurrerende avis Os og Fusaposten og fikk følge av ni ansatte fra den gamle avisen. Stabell var redaktør og daglig leder for Os og Fusaposten til han gikk av med pensjon i 2015.
Stabell har vært styremedlem og også styreleder i Landslaget for lokalaviser) (LLA) og har mottatt LLAs hederpris. 
I 2009 ble Stabell tildelt Nynorsk redaktørpris.


== Referanser ==


== Kilder ==
Bjørn Åge Mossin: «Ubøyelig redaktør gir seg etter 41 år», Journalisten nr. 12 2014, side 16-17
Myanmar Airways International

Myanmar Airways International er et flyselskap fra Myanmar. Det blei grunnlagt i august 1993. Flyginger starta samme måned. Myanmar Airways International flyr utenriksruter til India, Thailand, Malaysia, Singapore, Kambodsja og Kina. Flyflåten består av Airbus A320 (2014).


== Referanser ==
Myanma Airways

Myanma Airways er et flyselskap fra Myanmar. Det har hovedkvarter i Yangon og flyr innenriks og regionale ruter. Selskapet blei grunnlagt i 1948 som Union of Burma Airways (UBA), skifta navn til i Burma Airways Corporation i 1972 og fikk det nåværende navnet i 1989. Flyflåten består av ATR 42, ATR 72, Beechcraft 1900, Embraer 190 og Xian MA60 (2014).


== Referanser ==
Air Bagan

Air Bagan er et flyselskap fra Myanmar med hovedkontor i Yangon. Det opererer fra Yangon internasjonale lufthavn. Selskapet blei grunnlagt i juni 2004. Det starta flyginger i oktober samme året. Air Bagan trafikkerer innenriksruter og flyr til Chiang Mai i Thailand (2014). Flyflåten består av ATR 42, ATR 72 og Fokker 100.


== Referanser ==
Air Mandalay

Air Mandalay er et flyselskap fra Myanmar. Det opererer fra Yangon internasjonale lufthavn. Selskapet blei grunnlagt i oktober 1994. Det starta flyginger samme måned. Air Mandalay flyr innenriksruter i Myanmar. Flyflåten består av ATR 42 og ATR 72.


== Referanser ==
Botolvsmesse

Botolvsmesse, Botolfsmesse eller Botsok (også festum Botolphi abbatis) er en messedag feiret 17. juni til minne om St. Botolv, en av de viktigste helgenene i den anglikanske kirke.I Norge har dette vært en viktig merkedag, også etter reformasjonen, siden botolvsmesse var lagtingsdag over hele landet. Dagen ble enkelte steder i Norge regnet som helligdag helt ut på 1800-tallet.
På primstaven er merket et kors, en krone eller en bispestav.


== Referanser ==


== Kilder ==
Ekrem, Randi (1992). Primstaven: tradisjonar og merkedagar. Ålesund: R. Ekrem. s. 89. ISBN 8299269105.
Russland under EM i friidrett 2014

Russland deltok med 93 utøvere i EM i friidrett 2014 som ble arrangert 12.–17. august 2014 i Zürich. Russland tok 22 medaljer i mesterskapet.


== Medaljevinnere ==
(*) Bare forsøksheat.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Dragonstien (Oslo)

Dragonstien (27-103, 12-18) er en gangvei på Ellingsrud i bydel Alna i Oslo. Den går fra Gamle Strømsvei til Ellingsrudåsen T-banestasjon.
Navnet ble vedtatt i 1979 og henspiller på kamper mellom den norske hæren og Karl XIIs styrker i 1716.
Bebyggelsen består av blokker og småhus, og Ellingsrud kirke er i nr. 18.


== Kilder ==
Oslo byleksikon: Dragonstien


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (D)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Yangon Airways

Yangon Airways er et flyselskap fra Myanmar. Det blei etablert i 1996. Flygingene starta i oktober samme året. Selskapet flyr innenriksruter og har Yangon internasjonale lufthavn som base. Flyflåten består av ATR 72 (2014).


== Referanser ==
Hurtigløp på skøyter under Asiatiske vinterleker 1986

Hurtigløp på skøyter under Asiatiske vinterleker 1986 ble arrangert i perioden 1. til og med 4. mars 1986. Konkurransene gikk i Makomanai Skating Centre i Sapporo. Det ble arrangert ni øvelser, fire for damer og fem for herrer.
Japan vant flest gullmedaljer, med sju av ni, ved å ta samtlige gull bortsett fra begge kjønns 1 000 meter-distanser. Seiko Hashimoto vant to gullmedaljer på henholdsvis 500 meter og 1 500 meter, mens Munehisa Kuroiwa tok en gullmedalje, en sølvmedalje og en bronsemedalje på de tre lengste distansene. Japans Akira Kuroiwa og Sør-Koreas Bae Ki-tae tok hver seg en gullmedalje og en bronsemedalje på de to korteste distansene (500 meter og 1 000 meter) for herrene.


== Program ==


== Medaljeoversikt ==
      Vertsnasjon (Japan)


== Herrer ==


=== 500 m ===


=== 1 000 m ===


=== 1 500 m ===


=== 5 000 m ===


=== 10 000 m ===
Kinesiske Lyu Shuhai ble tildelt bronse på grunn av regelen om at ingen nasjon skulle ta alle medaljene i en og samme øvelse.


== Damer ==


=== 500 m ===


=== 1 000 m ===


=== 1 500 m ===


=== 3 000 m ===


== Eksterne lenker ==
(en) Hurtigløp på skøyter under Asiatiske vinterleker 1986 – Damer – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
(en) Hurtigløp på skøyter under Asiatiske vinterleker 1986 – Herrer – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
«Previous Games' Results – Results of the 1st Asian Winter Games» (engelsk). The 6th Winter Asian Games Organizing Committe. 30. oktober 2006. Arkivert fra originalen 18. november 2007. Besøkt 17. oktober 2014.
Sarcopoterium spinosum

Sarcopoterium spinosum er en busk i rosefamilien.
Den blir opptil 60 cm høy med en tett vekst med mange torner og greiner som er flettet inn i hverandre. En israelsk studie viser at store eksemplarer har 9700–19 000 torner, og at planter som står i områder med beiting har flest torner. Bladene er små og finnete med 9–15 ovale småblader og felles om sommeren. De enkjønnede blomstene sitter i ovale hoder. Hannblomstene har lange, gule pollenbærere og hunnblomstene har et purpurfarget arr. Den kjøttfulle frukten er sterkt rød.
Arten vokser på tørre, steinete steder og i garrigue og åpen skog. Den er utbredt ved Middelhavet fra Sardinia, Sicilia og Italia østover til Israel. Den er den eneste arten i slekta Sarcopoterium. Planten er også kjent under de vitenskapelige navnene Poterium spinosum og Sanguisorba spinosa.


== Litteratur ==
O. Polunin og A. Huxley, norsk utgave P. Sunding (1978). Middelhavsflora. NKI-Forlaget. s. 84. ISBN 82-562-0490-7. 
M. Blamey og C. Grey-Wilson (2004). Wild Flowers of the Mediterranean (2 utg.). London: A & C Black. s. 75. ISBN 0-7136-7015-0. 
M. Ronel, H. Malkiel og S. Lev-Yadun (2007). «Quantitative characterization of the thorn system of the common shrubs Sarcopoterium spinosum and Calicotome villosa». Israel Journal of Plant Sciences. 55 (1): 63–72. ISSN 2223-8980. doi:10.1560/IJPS.55.1.63. 


== Eksterne lenker ==
(en) Sarcopoterium spinosum i Encyclopedia of Life 
(en) Sarcopoterium spinosum i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Sarcopoterium spinosum hos NCBI 
(en) Sarcopoterium spinosum hos The International Plant Names Index 
(en) Sarcopoterium spinosum hos Tropicos 
(en) Kategori:Sarcopoterium spinosum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Sarcopoterium spinosum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sarcopoterium spinosum – detaljert informasjon på Wikispecies
Vålerenggata (Oslo)

Vålerenggata (1-63, 2-60) er en gate på Vålerenga i bydel Gamle Oslo. Den går fra Enebakkveien til Etterstadgata.
Inntil 1878 lå gaten i Aker kommune og het Langgaden. Det nåværende navnet ble vedtatt i 1879 etter Vålerenga hovedgård.
Bebyggelsen er dels gamle trehus fra midten av 1800-tallet av den typen som da var typisk for strøket (f.eks. nr. 10, 12 og 14), dels murgårder fra rundt 1890 (f.eks. nr. 19, 21 og 23). Det finnes også sammenkjedede eneboliger. Oslo 2. baptistkirke holder til i nr. 2, nede ved Enebakkveien. Det som er igjen av Vålerenga hovedgård (nå prestegård), har for øvrig adresse Hjaltlandsgata 1.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Vålerenggata». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 628. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (V)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Langerudhaugen (Oslo)

Langerudhaugen (1-5, 2-14) er en vei på Langerud, mellom Skullerud og Abildsø i bydel Østensjø i Oslo. Den går mellom Østensjøveien og Enebakkveien, men er stengt for gjennomgangstrafikk i sistnevnte ende.
Veien fikk navn etter Langerud-gårdene i 1951. Bebyggelsen på østsiden består av rekkehus. På vestsiden er blant annet Oslo misjonskirke Betlehem, på en tomt der Abildsø kapell lå frem til det ble revet i 2006.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Langerudhaugen». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 327. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (L)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Haugerudhagan (Oslo)

Haugerudhagan (1-155, 8-82) er en vei på Haugerud i bydel Alna i Oslo. Den går som blindvei nordøstover fra Ytre Ringvei, omtrent parallelt med Tvetenveien.
Navnet ble vedtatt i 1968. Bebyggelsen består av blokker, rekkehus, villaer og småhus.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Haugerudhagan». Oslo byleksikon (5 utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 234. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Nikolaj Bodurov

Nikolaj Bodurov (bulgarsk: Николай Бодуров, født 30. mai 1986 i Blagoevgrad) er en bulgarsk fotballspiller som spiller i forsvar for den engelske klubben Fulham FC. Han har tidligere spilt for klubbene PFC Pirin Blagoevgrad og PFC Litex Lovetj. Bodurov har spilt flere landskamper for Bulgarias herrelandslag og på aldersbestemte landslag.


== Klubbkarriere ==
Bodurov startet sin fotballkarriere hos hjemklubben PFC Pirin Blagoevgrad, hvor han fikk sin førstelagsdebut på seniornivå i B PFG den 8. august 2004. I hans første sesong spilte han 34 kamper på nivå to i bulgarsk fotball. Hans første seriemål for Pirin Blagoevgrad kom under 2007/2008-sesongen, hvor han scoret kampens eneste mål i bortekampen mot PFC Vidima-Rakovski Sevlievo den 27. oktober 2007. Frem til sommeren 2009 fikk Bodurov totalt 104 seriekamper for Pirin Blagoevgrad.
I juli 2009 meldte han overgang til PFC Litex Lovetj, hvor han skrev under på en fireårskontrakt. Hans førstelagsdebut kom i den bulgarske supercupen mot Levski Sofia den 1. august 2009, en kamp som Litex Lovetj tapte 0–1. Bodurov fikk sin første seriekamp for klubben den 30. august hjemme mot PFC Montana, en kamp som endte 3–0. Hans første seriemål for Litex Lovetj kom i hjemmekampen mot OFC Sliven 2000 den 25. mars 2010 (1–0). I hans første sesong for klubben spilte han totalt 18 seriekamper på høyrebacken, og kunne ved sesongslutt ta sitt første seriemesterskap i A PFG.
Den 20. desember 2010 ble han kåret til årets forsvarsspiller i A PFG i 2010, og ved slutten av 2010/2011-sesongen var han med på å vinne klubbens andre seriemesterskap på rad. Frem til sommeren 2014 spilte han 109 seriekamper og noterte seg for åtte seriemål for Litex Lovetj. Den 1. august 2014 skrev han under en treårskontrakt med den engelske klubben Fulham FC, som var i Football League Championship.


== Landslagskarriere ==
Bodurov fikk sin landslagsdebut for Bulgarias herrelandslag i EM-kvalifiseringskampen borte mot Wales den 8. oktober 2010. Den 9. september 2014 ble han for første gang utnevnt til kaptein i EM-kvalifiseringskampen borte mot Aserbajdsjan (1–2). Hans første mål for Bulgaria kom under samme kvalifisering i bortekampen mot Norge den 13. oktober 2014 (2–1).


== Meritter ==
Litex LovetjA PFG (2): 2009/2010, 2010/2011
Den bulgarske supercupen (1): 2010


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nikolaj Bodurov – FIFA 
(en) Nikolaj Bodurov – UEFA 
(en) Nikolaj Bodurov – Transfermarkt 
(en) Nikolaj Bodurov – national-football-teams.com 
(en) Nikolaj Bodurov – FootballDatabase.eu 
(en) Nikolaj Bodurov – Soccerway 
(en) Nikolaj Bodurov – EU-Football.info 
(en) Nikolaj Bodurov – FBref 
Spillerprofil hos VI.nl
Hauketoveien (Oslo)

Hauketoveien (3-29, 8-28) er en vei på Hauketo i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Veien går fra Nedre Prinsdals vei ved Hauketo stasjon og til Øvre Prinsdals vei.
Navnet ble vedtatt i 1932.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Hauketoveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 235. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.