jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Atlantic Auto

Atlantic Auto AS er et rutebilselskap med hovedkontor i Elnesvågen, Fræna kommune, Møre og Romsdal. Selskapet startet sin virksomhet 1. juli 1980.


== Forhistorie ==
Rutebiltrafikken i Fræna kommune har historie tilbake til mellomkrigsårene. Det ble opprettet ruter for passasjer-, post- og godstrafikk til Molde. Gjennom flere tiår gikk flere av rutene parallelt mellom Elnesvågen og Molde. Det var tale om fem mindre familieselskaper:

Bud Auto A/S (familien Viken)
Farstad Auto (familien Farstad)
Frænaruta (familien Brudeset)
Hustad Auto (familien Sunde)
Julsundruta (familien Sandhaug)Julsundruta hadde ruter i Søre Fræna og kjørte om Julsundet på vei til Molde. De fire andre kjørte samme strekning Elnesvågen - Molde, men fra 1950 hadde Farstad Auto og Hustad Auto avtale om samkjøring av sine ruter. På 1970-tallet hadde flere av selskapene også aktivitet utenom rutekjøring siden de drev en del godstrafikk, først og fremst langtransport innen- og utenlands.


== Sammenslutning i 1980 ==
På slutten av 1970-tallet ble det opprettet et visst samarbeid mellom selskapene under navnet Ytre Romsdal Billag AS. Blant annet ble nye busser herettr lakkert i samme farger. Fra 1. juli 1980 ble det derimot full fusjon mellom selskapene. De fleste eierne ble med som aksjonærer i det nye selskapet. Nytt navn ble Atlantic Auto og hovedkontoret ble lagt til Elnesvågen. Verksted ble ved Bud Auto sitt anlegg i Bud, og garasjene fra de tidligere selskapene ble fortsatt stasjoneringssted for bussene.
Etter fusjonen omfattet det nye selskapet 60 medarbeidere, 42 på heltid, 12 reservesjåfører og 6 deltidsansatte. Vognparken omfattet 34 busser, 20 godsvogner for lokal- og langtransport, og 6 vogntog for trafikk på kontinentet og Skandinavia.


== Virksomhet ==
Atlantic Auto ble navnet på selskapet som tok seg av bussrutene, og i tillegg ble det mye turkjøring og gjennom flere år også drevet reisebyrå. Det var fortsatt mye godstrafikk, både i og utenfor rute. Det var Atlantic Transport som tok seg av dette, og dessuten spedisjonsfirmaet Atlantico. 


== Bussanbud ==
Atlantic Auto sine bussruter ble høsten 2015 lagt på anbudskonkurranse. Selskapet tapte i konkurransen om dette, og fra 1. januar 2017 ble bussrutene overtatt av Boreal Buss.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Innstilling om rutebilstrukturen i Møre og Romsdal : fra en komite nedsatt av fylkesutvalget 5. desember 1970 : innstillingen er avgitt 16. november 1973 (1973). Molde: Fylkesutvalget.
Ottesen, H., Hjermann, L., Høsteng, A. K., Vollstad, K., Haugen, K. R., & Skudal, S. (2001). Rutebilnæring under omstilling 1965-2000. Molde: TL Møre og Romsdal.
Smashburger

Smashburger er en amerikansk kjede av restauranter som selger hamburgere og annen mat innen kategorien «fast casual» («hurtig uformell»), en mellomting mellom hurtigmatrestauranter og formelle restauranter.Kjeden består av over 300 restauranter (noen på franchise) i 32 delstater og 5 land. Selskapet ble grunnlagt i Denver i Colorado i 2007 av Tom Ryan, Rick Schaden og private equity-firmaet Consumer Capital Partners. Smashburger selgere hamburgere, kyllingsandwicher, salater og milkshake.


== Mat ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nettsted
Busstasjon

En busstasjon, også omtalt som bussterminal eller rutebilstasjon, er et trafikalt knutepunkt for å tilby de reisende overgang mellom ulike bussruter og i blant andre former for kollektivtransport ved at de er samlokalisert med for eksempel en jernbanestasjon, hurtigbåtkai eller drosjesentral. Begrepet bussterminal brukes gjerne om større busstasjoner der mange linjer starter eller slutter (en terminus), sånn som Oslo bussterminal. Tidligere var rutebilstasjon det mest brukte begrepet, da rutebusser i stor grad ble omtalt som rutebiler. Busstasjoner blir enkelte plasser også omtalt som kollektivterminal, trafikkterminal eller skysstasjon.Busstasjoner har som regel flere fasiliteter enn en vanlig bussholdeplass. Det mest vanlige er sammenhengende tak over et større venteområde, informasjonssytem med høyttaleropprop, toaletter og innendørs venterom. Man kan også mange steder finne oppbevaringsbokser, kiosk, billettsalg, og enkelte steder kan busstasjonen være samlokalisert med en restaurant, en vanlig matbutikk eller et helt kjøpesenter. Noen steder håndteres det også gods, alt fra mindre brev og pakker og opp til stykkgods i områder trafikkert av kombibusser eller lignende.


== Referanser ==
Gauldal seilflyklubb

Gauldal Seilflyklubb er en flyklubb som ble stiftet i 1995, og benytter Ler flyplass som sin hovedbase.
Klubben fløy i starten med innleide fly, og har hatt skoletilatelse siden starten. I 1998 anskaffet klubben et selvstartende seilfly, en PIK-20E. I 2000 ble seilflyklubben en ren motorseilflyklubb, da en Scheibe Falke SF-25C ble siste tilskudd til flyparken. Siden den gang har klubben variert i medlemsmengde og antall operative fly. Per 2016 har klubben ca. 45 medlemmer, hvorav 20 aktive seilflygere. 
Gauldal Seilflyklubb har egen seilflyskole godkjent av Norges Luftsportsforbund for utdanning av sine medlemmer. Klubben har for tiden fire instruktører, og en skolesjef.
Seilflyklubben har eget lokale på Ler flyplass, og leier plass i flyplassens hangar. 
I 2016 har klubben to motorseilfly: LN-GAW L-13 SL Vivat og LN-GAT Scheibe SF-28A Tandemfalke.


== Eksterne lenker ==
gauldalseilfly.nlf.no
Jyrki Järvi

Jyrki Heikki Järvi (født 7. februar 1966 i Helsingfors) er en finsk seiler og olympisk mester. Han vant gull i 49er klassen sammen med Thomas Johanson under OL i Sydney i 2000.


== OL-medaljer ==
2000  Sydney -  Gull i 49er sammen med Thomas Johanson  Finland


== Eksterne lenker ==
(en) Jyrki Järvi – Olympics.com 
(en) Jyrki Järvi – Olympic.org 
(en) Jyrki Järvi – Olympedia 
(en) Jyrki Järvi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jyrki Järvi – World Sailing
Sanna Stén

Sanna Stén (født 20. mai 1977 i Lojo) er en finsk roer som spesialiserer seg i toerbåt. Hun representerte Finland under Sommer-OL 2008 i Beijing, der hun tok sølv i dobbeltsculler, lettvekt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sanna Stén – Olympics.com 
(en) Sanna Stén – Olympic.org 
(en) Sanna Stén – Olympedia 
(en) Sanna Stén – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Sanna Stén – FISA
Minna Nieminen

Minna Nieminen (født 31. august 1976 i Villmanstrand) er en finsk roer som spesialiserer seg i toerbåt. Hun representerte Finland under Sommer-OL 2008 i Beijing, der hun tok sølv i dobbeltsculler, lettvekt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Minna Nieminen – Olympics.com 
(en) Minna Nieminen – Olympic.org 
(en) Minna Nieminen – Olympedia 
(en) Minna Nieminen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Minna Nieminen – FISA
Pertti Ukkola

Pertti Ukkola (født 10. august 1950 i Sodankylä) er en finsk bryter og olympisk mester i gresk-romersk bryting. Ukkola deltok i tre olympiske leker og tok gull under Sommer-OL 1976 i Montréal i gresk-romersk bryting, bantamvekt.


== OL-medaljer ==
1976  Montréal -  Gull i gresk-romersk bryting, bantamvekt  Finland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Pertti Ukkola – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Pertti Ukkola – Olympics.com 
(en) Pertti Ukkola – Olympic.org 
(en) Pertti Ukkola – Olympedia 
(en) Pertti Ukkola – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Pertti Ukkola – FILA
Marko Yli-Hannuksela

Marko Yli-Hannuksela (født 21. desember 1973 i Ilmola) er en finsk bryter og olympisk medaljevinner i gresk-romersk bryting, weltervekt. Ukkola tok først tok bronse under Sommer-OL 2000 i Sydney og fulgte opp med sølv under Sommer-OL 2004 i Aten fire år senere.
Han la opp i august 2008 etter å ha mislykket å kvalifisere seg til Sommer-OL 2008 i Beijing.


== OL-medaljer ==
2004  Aten -  Sølv i gresk-romersk bryting, weltervekt  Finland
2000  Sydney -  Bronse i gresk-romersk bryting, weltervekt  Finland


== Eksterne lenker ==
(en) Marko Yli-Hannuksela – Olympedia 
(en) Marko Yli-Hannuksela – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Marko Yli-Hannuksela – FILA
Marko Asell

Marko Asell (født 8. mai 1970 i Ylöjärvi) er en finsk tidligere bryter og senere politiker.
Ukkola tok olympisk sølvmedalje under Sommer-OL 2004 i Atlanta i gresk-romersk bryting, weltervekt.
Som politiker var han en del av Finlands riksdag fra 2007 til 2011.


== OL-medaljer ==
1996  Atlanta -  Sølv i gresk-romersk bryting, weltervekt  Finland


== Eksterne lenker ==
(en) Marko Asell – Olympedia 
(en) Marko Asell – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Marko Asell – FILA 
(sv) Marko Asell hos Finlands riksdag
Neel Sethi

Neel Sethi (født 22. desember 2003) er en amerikansk barneskuespiller mest kjent for sin rolle som Mowgli i Disneys animasjonsfilm The Jungle Book fra 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Neel Sethi på Internet Movie Database 
(fr) Neel Sethi på Allociné 
(en) Neel Sethi på AllMovie 
(en) Neel Sethi hos Rotten Tomatoes 
(en) Neel Sethi hos The Movie Database
Tapio Sipilä

Tapio Olavi «Tapsa» Sipilä (født 26. november 1958 i Kiminge) er en finsk bryter og olympisk medaljør i gresk-romersk bryting, lettvekt. Sipilä deltok i tre olympiske leker, tok sølv under Sommer-OL 1984 i Los Angeles og bronse under Sommer-OL 1988 i Seoul.


== OL-medaljer ==
1984  Los Angeles -  Sølv i gresk-romersk bryting, lettvekt  Finland
1988  Seoul -  Bronse i gresk-romersk bryting, lettvekt  Finland


== VM-medaljer ==
Sipilä tok en sølvmedalje under Verdensmesterskapet i bryting i Oslo i 1981, fulgte opp med gullmedalje i Kiev to år senere og et nytt sølv i 1986 i Budapest.


== Eksterne lenker ==
(en) Tapio Sipilä – Olympedia 
(en) Tapio Sipilä – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Tapio Sipilä – FILA
Jukka Rauhala

Jukka Matti Rauhala (født 1. mars 1959 i Muurame) er en finsk bryter og olympisk bronsemedaljør fra Sommer-OL 1984 i Los Angeles i fristil-bryting, lettvekt.


== OL-medaljer ==
1984  Los Angeles -  Bronse i fristil-bryting, lettvekt  Finland


== Eksterne lenker ==
(en) Jukka Rauhala – Olympedia 
(en) Jukka Rauhala – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jukka Rauhala – FILA
Mikko Huhtala

Mikko Huhtala (født 30. mars 1952 i Lappo) er en finsk bryter og olympisk bronsemedaljør fra Sommer-OL 1980 i Moskva i gresk-romersk bryting, weltervekt.


== OL-medaljer ==
1980  Moskva -  Bronse i gresk-romersk bryting, weltervekt  Finland


== Eksterne lenker ==
(en) Mikko Huhtala – Olympedia 
(en) Mikko Huhtala – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Mikko Huhtala – FILA
Rio Grande (Ildlandet)

Rio Grande er en by helt sør i Argentina, på Storøya i Ildlandet. Rio Grande hadde over 67 000 innbyggere i 2010, og er med det den største byen på Ildlandet. Byen blir regnet som den industrielle hovedstaden i provinsen Tierra del Fuego.


== Historie ==
Byen tok form på slutten av 1800-tallet, da sauebønder begynte  å slå seg ned på denne delen av Storøya.  Her ved elveosen av elven Rio Grande var det både gode beitemarker, godt drikkevann og fri tilgang til kysten. Offisielt ble byen grunnlagt den 11. juli 1921. Myndighetene ønsket på den tiden å gjøre Rio Grande til et jordbruksentrum.
Den første tiden ble landet delt mellom noen få familier med store eiendommer. Dette endret seg i 1925, da det kom en ny jordbruksreform. Nå ble storfedrift den viktigste økonomiske aktiviteten i området. 
Folketallet har vokst raskt i byen siden 1980-tallet. Det kommer av at myndighetene har gitt gunstige skatteforhold for innbyggerne i Rio Grande for å støtte opp om mer industri. Det har dukket opp mange industrielle virksomheter her, særlig produsenter av elektronisk utstyr, som bærbare PC-er. Frem til 2006 ble disse varene alltid importert til Argentina, men i 2010 ble 42 % av varemarkene dekket av virksomheter fra Rio Grande og Vicente López. Lønnsnivået i byen er også relativt høyt, noe som tiltrekker seg mange industriarbeidere fra Argentina og andre søramerikanske land. 
Byen har internasjonal flyplass.


== Se også ==
For elven, Grande (elv i Argentina)
For andre elver og steder som heter Rio Grande, se pekersiden  Rio Grande (andre betydninger)
ROSA Desktop

ROSA Desktop er en russisk Linuxdistribusjon som er basert på Mandriva. Distribusjonen benytter en høyt tilpasset utgave av skrivebordsmiljøet KDE, og finnes også i utgaver med GNOME og LXDE. Distribusjonens hensikt er å være brukervennlig.
ROSA Enterprise Server er en avansert utgave av distribusjonen, som er basert på Red Hat Enterprise Linux.
Første versjon ble lansert 21. desember 2011. Siste versjon er R7 og ble lansert 25. januar 2016.


== Eksterne lenker ==
ROSA ved DistroWatch
Ikkje legg på

Ikkje legg på er et musikkalbum med Ketil Stokkan. Albumet ble utgitt 1. mars 2014 og inneholdt en blanding av nye sanger og nyinnspilling av gamle sanger.


== Sporliste ==
«Vent, ikkje legg på» (Ketil Stokkan)
«Ta det med ro» (Ketil Stokkan)
«Glir førrbi» (Silseth/Tøien/Stokkan)
«Du e'kje her» (Ketil Stokkan)
«Evig ung» (Ketil Stokkan)
«Fanden danser» (Ketil Stokkan)
«Lang vei å gå» (Ketil Stokkan)
«Hvil under stjerna» (Tore Hansen)
«Ring en lege» (Ketil Stokkan)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
(ufullført)

Ketil Stokkan - sang, gitarer, låtskriver, produsent
Svein Dag Hauge - gitarer, synth, programmering, miksing, kor, mastering
Skjalg Raaen - steelgitar
Oddbjørn Mikkelsen - bass
Ida Nordgård - bass, kor
Bjørn Dølvik Johansen - piano, orgel
Håvard Hotvedt - piano, diverse stryk.
Geir Langslet - trekkspill
Jarle Måløy - trommer, perkusjon
Espen Høgmo - trommer
Susanne Lundeng - fele


=== Øvrige ===
Morten Lund - mastering


== Eksterne lenker ==
Ikkje legg på
Linux Deepin

Linux Deepin er en Linuxdistribusjon som er basert på Debian. Inntil versjon 15 var den basert på Ubuntu. Distribusjonen legger vekt på å sørge for et elegant, brukervennlig og stabilt operativsystem.
Den benytter sitt egetutviklede skrivebordsmiljø, kalt Deepin Desktop Environment (DDE) som er utviklet ved hjelp av Qt.
Første versjon ble lansert 25. september 2006.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(mul) Offisielt nettsted 
(zh) Offisielt nettsted 
(en) Deepin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Deepin – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
deepin hos DistroWatch
Dialogboks

En dialogboks er et vindu i et grafisk brukergrensesnitt som inneholder spørsmål, innstillinger eller informasjon som brukeren må besvare, bekrefte eller aktivt avbryte. En dialogboks kan eksempelvis inneholde en feilmelding.
Fire jådd

Fire jådd er et musikkalbum med Liv Mylius, Tor Brovold og Four Jets. Albumet ble utgitt i 1971. Albumet ble utgitt på nytt senere samme år under navnet Liv, Tor & Four Jets på etiketten Karusell.


== Sporliste ==
«Noe skjer» - Sunshine (Bobby Bloom/Arne Holst)
«Jeg har forstått» (Joni Mitchell/Margrethe Toresen)
«Bim bom» (João Gilberto/Per Arnt Tødaas)
«Solens venn» - Close to You (Burt Bacharach/Hal David/Tor Brovold)
«Et lite sted» - Don't Take You Time (Roger Nichols/Tony Asher/Tor Brovold)
«The Good, The Bad and the Ugly» (Ennio Morricone)
«Einar» - Rainbow (Junior Campbell/Thomas McAleese/Arne Holst/Tor Brovold)
«Moteluner» - The Same Old Feeling (John Macleod/Tony Macaulay/Four Jets)
«Under høstsolens lys» - Don't Go Breaking My Heart (Bacharach/David/Toresen)
«Barndomstiden» - Sweet Blindness (Laura Nyro/Arnt Pettersen)


== Medvirkende ==


=== Four Jets ===
Liv Mylius - vokalist
Tor Brovold - vokalist, trombone, fløyte, oversetter
Arne Holst - vokalist, oversetter
Jens Petter Søreng - gitar, sang
Erling Johansen - gitar, sang, coverdesign
Per Arnt Tødaas - piano, orgel, oversetter
Arnt Pettersen - bass, oversetter
Kai Biermann - trommer


=== Øvrige medvirkende ===
Stein Robert Ludvigsen - produsent
Egil Eide - tekniker
Frode Thingnæs - orkesterarrangement
Margrethe Toresen - oversetter
Per Karlsen - foto (side 1)
Grethe Sandberg - foto (side 2)


== Eksterne lenker ==
Liv, Tor & Four Jets
Henri Jacquier

Henri Jacquier (født 25. september 1900 i Grenoble i Frankrike, død 19. april 1980 i Cluj Napoca i Romania) var en fransk-født rumensk essayist, oversetter og akademiker.


== Biografi ==
Han studerte filologi i Lyon og Paris (1917-1923) og tok sin statseksamen med to avhandlinger, Memoires (1921) og Sur la philosophie de Jean de Meung - 2-eme partie du Roman de la Rose (1923). Som utsendt til Romania av den franske universitetsmisjon underviste han i fransk først ved noen gymnaser, og så ved Universitetet i Cluj, ved departementet for romansk filologi. Mellom 1940 og 1944 (da nordre del av Transilvania var anneksert av Ungarn) søkte han tilflukt sørover i Sibiu (som fortsatt tilhørte Romania). Der ble han kjent med medlemmene i den såkalte «Litteratursirkelen» og publiserte artikler i deres tidsskrift, Revista Cercului literar. I 1947 tok han doktorgrad ved Universitetet i București, med avhandlingen «Recherches sur les mecanismes de l'emprunt linguistique: adaptations, detours et rates du systeme phonetique roumain au contact du systeme francais». Samme år ble han utnevnt til professor ved Universitetet i Cluj, der han ble til han gikk av med pensjon i 1968.
I 1948, da den franske regjering bestemte seg for å avslutte misjonen i det kommunistisk-styrte Romania, og ba de utsendte franskmenn returnere til Frankrike, bestemte han seg for være igjen. Som resultat, sendte den franske ambassaden i București den fremtidige verdenskjente filosofen Roland Barthes (som da arbeidet for Institut français i Romania) til Cluj for å konfiskere passet til Jacquier.Han debuterte som skribent i Însemnări matematice (Cluj, 1925), og publiserte senere også i Almanahul literar, Cercetări de lingvistică, Familia, Gând românesc, Bulletin linguistique, Națiunea română, Revista Cercului literar, Revue de Transylvanie, România literară, Secolul 20, Steaua m.m. Han har oversatt bl.a. Sextil Pușcariu.


== Bøker ==
Babel, mit viu, Cluj Napoca, 1991


== Bibliografi ==
Livia Titieni, Henri Jaquier – Un maître à penser
Ligia-Stela Florea, Hommage au Professeur Henri Jacquier, Universitatea “Babes-Bolyai”, Catedra de filologie romanică, Cluj-Napoca, 1984


== Æresbevisninger ==
En oversetterpremie gitt av Den rumenske forfatterforeningens Cluj-avdeling er oppkalt etter ham.
Ved Universitetet i Cluj finnes det et institutt for tverrfaglige studier oppkalt etter ham.


== Referanser ==
Den østerriksk-tyrkiske krigen (1716–1718)

Den østerriksk-tyrkiske krigen ble utkjempet mellom Østerrike og Det osmanske riket fra 1716 til 1718.
Freden i Karlowitz (1699) ble ikke akseptert som en langvarig avtale for Det osmanske riket. Tolv år etter Karlowitz, begynt tyrkerne det langvarige målet om å hevne nederlaget i slaget ved Wien i 1683.
Først slo arméen til den tyrkiske storvesiren Baltacı Mehmet den russiske arméen til Peter den store i den russisk-tyrkiske krigen (1710–1711). Så gjenerobret den nye storvesiren Damat Ali Morea fra venetianerne i 1715 i den osmansk-venetianske krigen (1714–1718), 
Som en reaksjon truet Østerrike, som var garantist for freden i Kaprlowitz, Det osmanske riket, men som svar erklærte Det osmanske riket krig mot Østerrike.
I 1716 slo prins Eugene av Savoie tyrkerne i Petrovaradin. Banaten og hovedstaden Timişoara ble erobret i oktober 1716. Året etter, etter at østerrikerne erobret Beograd, ønsket tyrkerne fred og i 1718 undertegnet de freden i Passarowitz. Østerrikerne fikk beholde kontroll over Beograd og freden i Passarowitz garanterte områdene de vant i 1699, slik at tyrkerne nå sto tilbake med kontroll over sørbredden av Donau. 


== Litteratur ==
Slaget ved Milazzo i 1718

Slaget ved Milazzo ble utkjempet den 15. oktober 1718 nær byen Milazzo på Sicilia i Italia mellom Spania og Østerrike som en del av kvadrupelalliansekrigen.


== Bakgrunn ==
Kong Filip V av Spania var frustrert etter tapene av de italienske områdene sine etter den spanske arvefølgekrigen og hadde invadert Sardinia, som nå tilhørte Østerrike i august 1717 og Sicilia, som hadde blitt gitt til hertugen av Savoie, i juli 1718.
Han tok benyttet det maktvakum som oppsto i Frankrike etter at Ludvig XIV døde, og det at Østerrike var opptatt med den østerriksk-tyrkiske krigen 1716-1718. Den 21. juli 1718 endte derimot krigen mot Tyrkia med freden i Passarowitz og den 2. august førte dette til at kvadrupelalliansen mot Spania ble opprettet, mellom Østerrike, Storbritannia, De forente Nederlandene og Frankrike.
Samtidig hadde 30 000 spanjoler under markien av Lee tatt hele øya, utenom området rundt Messina, som ble beleiret 18. juli.
Den 11. august gikk en britisk flåte under George Byng til angrep  og ødela den spanske flåten uten en krigserklæring i Slaget ved Kapp Passaro. Den 13. oktober satte denne flåten i land en østerriksk armé, samlet ved Napoli av den østerrikske stattholderen grev Wirich Philipp von Daun nær Milazzo, for å oppheve beleiringen til de spanske styrkene. Dette førte til slaget den 15. oktober.


== Slaget ==
Østerrikerne gikk til angrep grytidlig om morgenen, og overrasket spanjolene. De to spanske dragonregimentene (Batavia og Lusitania) stoppe angrepet, slik at resten av den spanske arméen fikk tid til å komme i stilling. Begge regimentene ble desimert, men tapene deres ga Lee muligheten til å gjøre et motangrep. Østerrikerne ble presset tilbake og spanjolene jaget den flyktende arméen, og påførte de store tap.
Østerrikerne tapte 1 500 mann og 300 ble tatt til fange. Spanjolene mistet også 1 500 mann og 200 ble tatt til fange. Messina ble erobret av spanjolene, men markien  de Lee benyttet ikke muligheten til å drive østerrikerne fullstendig bort fra øya, og ga de et brohode rundt Milazzo. Dette brohodet og den overlegne makten til sjøs etter slaget ved Kapp Passaro, ga østerrikerne muligheten til å sende flere soldater året etter, noe som førte til [[Slaget ved 
Francavilla|slaget ved Francavilla]]


== Kilder ==
Chandler, David G. The Art of Warfare in the Age of Marlborough. Spellmount Limited, (1990). ISBN 0-946771-42-1
BATALLA DE MELAZZO (15 de octubre de 1718)
George Byng, 1. vicomte av Torrington

George Byng, 1. vicomte Torrington var en britisk marineoffiser og statsmann sent på 1600- og tidlig på 1700-tallet. I karrieren sin tjente han blant annet som marineminister i regjeringstiden til kong Georg II. Han var far til Pattee Byng, 2. viscount Torrington, George Byng, 3. vicomte Torrington og admiral John Byng.
Byng kom i en alder av 15 i marinetjeneste, men først etter 1688, da han var medvirkende til å vinne flåten for Vilhelm III, begynte han å spille en viktig rolle, og gjorde ved flere anledninger tjeneste som stabssjef. Han ble i 1703 kontreadmiral, 1705 viseadmiral og 1708 admiral. Byng deltok aktivt i kampene under den spanske arvefølgekrigen. I 1708 drev han tilbake den franske flåten som skulle overføre tronpretendenten til Skottland, og 1715-1716 ledet han den godt utførte blokaden av kysten slik at tronpretendenten mislyktes i forsøket sitt på å overta tronen.I 1717 fikk Byng kommandoen over den britiske flåten, som etter Karl XIIs forbindelser med Jakob Edward Stuart ble sendt til Østersjøen med klart svenskfiendtlige instruksjoner. Det kom derimot aldri til åpen strid. I 1718 ble Byng, som nå var storadmiral og øverstkommanderende for den britiske flåten som ble sendt til Middelhavet for å ødelegge den gryende nye spanske sjømakten og tvinge Filip V til å vedta vilkårene i kvadrupelalliansen. Han vant en lett seier over den nesten like store spanske flåten i slaget ved Kapp Passaro og deltok senere i fredsforhandlingene. Som lønn for dette ble Byng medlem av Privy Council i 1721 og ble utnevnt til baron og Vicomviscount. Fra 1727 til ham døde Byng marineminister.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bodart, Gaston (1908). Militär-historisches Kriegs-Lexikon, (1618-1905). Vienna. 
Sobel, Dava (1998). Longitude (book). ISBN 1-85702-571-7. 
John Knox: George Byng. Utgiver: Laughton