jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tambet Pikkor

Tambet Pikkor (født 17. april 1980 i Tallinn) er en estisk tidligere kombinertløper og skihopper, og senere skihopptrener.
Pikkor deltok i OL i 1998, 2002 og 2006. I 1998 ble han nummer 44 og sist av de som fullførte det individuelle kombinertrennet, og han var på det estiske laget som ble sist av 11 lag i lagkonkurransen. I 2002 ble han nummer 40 og sist i kombinert sprint, og fullførte ikke normaldistansen. Han deltok også i spesielt hopp, men ble slått ut i kvalifiseringen i storbakken. I 2006 ble han nummer 32 av 48 deltakere på kombinertsprinten og 33 av 48 fullførende deltakere på normaldistansen.
Han var med i VM i 1997, 2001, 2003 og 2005. I 1997 ble han nummer 18 i det individuelle kombinertrennet og var på det estiske laget som ble nummer 11 i lagkonkurransen. I 2001 ble han nummer 19 på sprinten og 47 av 56 fullførende deltakere på normaldistansen. Igjen var han på det estiske laget som ble nummer 11 i lagkonkurransen. I 2003 ble han nummer 2003 på sprinten, men fullførte ikke normaldistansen. I 2005 ble han nummer 40 av 52 fullførende deltakere på sprinten, og ble diskvalifisert i hopprennet på normaldistansen.
Sammenlagt i verdenscupen i kombinert ble han nummer 57 i 2003/04-sesongen og 59 i 2005/06-sesongen. Hans beste plassering i enkeltrenn individuelt var 26.-plass i Kuusamo 29. november 2003. Pikkor ble sju ganger estisk mester individuelt i kombinert og én gang i spesielt hopp. Han vant kombinert i 1998, 2000 (sprint), 2003 (sprint), 2004 (normaldistanse), 2005 og 2006 (både sprint og normaldistanse), og hopp i 2000.
Han la opp som aktiv utøver i 2007. Senere har han blant annet vært trener for det estiske kombinertlandslaget.
Tambet Pikkor er bror av Rauno og Roomet Pikkor, som begge har vært estisk mester i kombinert.


== Referanser ==


== Kilder ==
Eesti Spordi Biograafiline Leksikon: Tambet Pikkor (3. oktober 2012, besøkt 19. februar 2015)
Sport24: Tambet Pikkor (resultater, besøkt 19. februar 2015)
Sports Reference: Tambet Pikkor Arkivert 21. september 2011 hos Wayback Machine. (olympiaresultater, besøkt 19. februar 2015)
(en) Tambet Pikkor – Profil og resultatoversikt hos FIS  (resultater kombinert, ikke fullstendig, besøkt 19. februar 2015)
(en) Tambet Pikkor – Profil og resultatoversikt hos FIS  (resultater spesielt hopp, ikke fullstendig, besøkt 19. februar 2015)


== Eksterne lenker ==
(en) Tambet Pikkor – Olympedia 
(en) Tambet Pikkor – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Tambet Pikkor – FIS (kombinert) 
(en) Tambet Pikkor – FIS (skihopping)
Kristi forklaring

Kristi forklaring (også kalt «Metamorfosen» og «Transfigurasjonen») er en kristen festdag som feires 6. august.Ifølge bibelhistorien hører denne hendelse til før påskedag (jfr. Matteusevangeliet kap. 17), men festene er her ordnet etter den rekkefølge de fikk i kirkens gamle kalender. Etter norsk luthersk kirkeår feires Kristi forklaring idag siste søndag før fastelavn.


== Referanser ==
A Monster Like Me

«A Monster Like Me» (norsk: et monster som meg) er en norsk popballade som vant Melodi Grand Prix 2015, og som var Norges bidrag i Eurovision Song Contest samme år. Sangen er skrevet av Kjetil Mørland, og han synger den sammen med Debrah Scarlett. Singelen ble utgitt for salg 17. februar 2015.


== Melodi Grand Prix ==
21. januar 2015 ble «A Monster Like Me» presentert som ett av de elleve bidragene i NRKs Melodi Grand Prix 2015. Sangen var niende bidraget ut på scenen i Oslo Spektrum lørdag 14. mars, og den avanserte til gullfinalen. Der vant den en knapp seier og ble Norges bidrag til Eurovision Song Contest 2015 i Wien i Østerrike. Sangen synges på engelsk av Mørland og Debrah Scarlett.


== Eurovision Song Contest ==
«A Monster Like Me» deltok i den andre semifinalen torsdag 21. mai 2015, etter Malta, og før Portugal. I semifinalen ble Norge nummer fire og kvalifiserte seg til finalen lørdag 23. mai.
Ved starten av finalen viste veddemålsbyråenes lister at Sverige, Russland og Italia var mest spilt, mens Norge lå trygt inne blant de ti beste. I finalen var Norge det niende bidraget ut – etter Serbia og før den endelige vinneren Sverige. Norge fikk 102 poeng i finalen og endte på en åttendeplass. «A Monster Like Me» ble etterfulgt som Norges bidrag i 2016 av Agnete med «Icebreaker».


== Musikkvideo ==
Låtens musikkvideo ble regissert av Fredrik Støbakk og Audun Magnæs og ble utgitt på Mørlands YouTube-kanal 20. februar 2015. Videoen foregår i et mørkt rom hvor Mørland står på den ene siden av et dekket langbord. Etter hvert som sangen fortsetter, kommer Scarlett inn og heller en ukjent væske i glassene til alle gjestene. Plutselig begynner gjestene rundt bordet å oppføre seg uforskammet og begynner å kaste mat rundt seg. Mørland ønsket seg ikke en konkret handling for videoen, for han mente dette ville komme i veien for formidlingen av sangteksten og låten. Han ønsket i stedet å bygge opp den filmatiske og mystiske stemningen i låten og var inspirert av Henrik Ibsen:

Vi endte på et noe Ibsen-inspirert konsept basert rundt et overdådig middagsbord med perfekte fasader som faller. Det skapte mye rom for fine bilder uten for komplisert handlingsmønster. Debrah [Scarlett] og jeg skulle være så kalde og følelsesløse som mulig for å skape en spenning og kontrast til en følelsesladet låt - noe som virkelig var en utfordring å få til, men som vi synest fungerte veldig bra til slutt!


== Topplister ==


== Se også ==
Melodi Grand Prix 2015
Eurovision Song Contest 2015
Norge i Eurovision Song Contest


== Referanser ==
Beskades

Beskades (også skrevet Bæskades, nordsamisk: Beaskáđas) er et fjelldrag i utkanten av Finnmarksvidda, på grensa mellom Alta og Kautokeino kommuner i Finnmark. Storparten av området ligger mellom 400 og 600 meter over havet og er uten store høydeforskjeller. Høyeste punkt er Gierdduidčohkka på 649 moh.Veien fra Alta til Kautokeino gikk tidligere over Beskades. Sist på 1800-tallet ble strekningen merket med varder og trestaker. Kjøreveien ble åpnet i 1932, men på grunn av de værharde forholdene på fjellet kunne den bare holdes åpen i sommermånedene. Veien er nå erstattet av europavei 45, som er lagt gjennom Eibydalen noen kilometer lenger vest. Den gamle veistrekningen er fremdeles åpen om sommeren, men er i dårlig stand.Beskades er nevnt i åpningslinjen i Nordahl Griegs dikt Morgen over Finnmarksvidda: «Ved gry, da vi kom på Bæskades, / røk der et uveir opp.»Den siste villreinen i Finnmark ble felt på Beskades i 1916.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Veien i Google Street View
Joaquín Suárez (Uruguay)

Joaquín Suárez er største by i kommunen Suárez i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 6 570 innbyggere. 
Byen er hovedstad (spansk: cabecera eller alcaldía) i kommunen Suárez. 


== Historie ==
Byen ble grunnlagt i 15. oktober 1882 av Francisco Piria.


== Befolkning ==
Joaquín Suárez har 6 570 innbyggere (beregning 2011).
Kilde:


== Kommune ==
Byens ordfører (alcalde) er Leandro D'Andrea (2010-2015).


== Transport ==
 Ruta 8 forbinder Joaquín Suárez med Montevideo, Pando, Melo og Aceguá.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joaquín Suarez, Uruguay – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Canelones, offisielle sider (spansk)
Kart over Joaquín Suárez
Tala (Uruguay)

Tala er største by i kommunen Tala i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 5 089 innbyggere. 
Byen er hovedstad (spansk: cabecera eller alcaldía) i kommunen Tala. 


== Historie ==
Byen ble grunnlagt i 2. mai 1860 av Ildefonso de León.


== Befolkning ==
Tala har 5 089 innbyggere (beregning 2011).
Kilde:


== Kommune ==
Byens ordfører (alcalde) er Mario Pérez (2010-2015).


== Kultur og severdigheter ==
Parroquia del Santísimo Salvador (kirke).
Monumento al Labrador.
José Pedro Varela (Monument).


== Transport ==
 Ruta 7 Aparicio Saravia forbinder Tala med San Jacinto, Migues, Fraile Muerto og Melo.


== Bilder ==


== Kjente personer fra Tala ==
Christian Stuani (f. 1986), fotballspiller.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tala, Canelones – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Canelones, offisielle sider (spansk)
Kart over Tala Arkivert 18. mai 2012 hos Wayback Machine.
Toledo (Canelones)

Toledo er en by i kommunen Toledo i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 4 397 innbyggere. 
Byen er hovedstad (spansk: cabecera eller alcaldía) i kommunen Toledo. 


== Historie ==
Byen ble grunnlagt i 17. november 1889 av Juan Gil de Toledo.


== Befolkning ==
Toledo har 4 397 innbyggere (beregning 2011).
Kilde:


== Kommune ==
Byens ordfører (alcalde) er Álvaro Gómez (2010-2015).


== Transport ==
 Ruta 6 forbinder Toledo med Montevideo, Sauce, Chamizo og Vichadero.


== Kjente personer fra Toledo ==
José María Giménez (f. 1995), fotballspiller.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Canelones, offisielle sider (spansk)
Kart over Toledo
Jaan Jüris

Jaan Jüris (født 23. juni 1977 i Otepää) er en estisk tidligere skihopper.
Han deltok i OL i 2002 og 2006. I 2002 ble han slått ut i kvalifiseringen i både normalbakke og stor bakke, i 2006 røk han ut i kvalifiseringen i stor bakke, men gikk videre og ble sist av de 50 deltakerne i hovedrennet i normalbakke. Han var med i VM i 2001 og 2003. I 2001 ble han nummer 43 i stor bakke og 44 i normalbakke, i 2003 ble han nummer 38 i normalbakke og 43 i stor bakke.
Jüris deltok i VM i skiflyging i 2000, 2002 og 2004, og oppnådde plasseringene 46, 43 og 48. I verdenscupen ble han nummer 54 sammenlagt i 2002/03-sesongen og 88 i 2004/05, med 15.-plass i Willingen 9. februar 2003 som beste plassering i enkeltrenn individuelt. Han ble sju ganger estisk mester i hopp, i 1997, 1999, 2001, 2003, 2005, 2006 og 2007. Han la opp som skihopper i 2009.


== Referanser ==


== Kilder ==
Eesti Spordi Biograafiline Leksikon: Jaan Jüris (30. april 2011, besøkt 19. februar 2015)
Sport24: Jaan Jüris (resultater, besøkt 19. februar 2015)
Sports Reference: Jaan Jüris Arkivert 19. februar 2015 hos Wayback Machine. (olympiaresultater, besøkt 19. februar 2015)


== Eksterne lenker ==
(en) Jaan Jüris – Olympics.com 
(en) Jaan Jüris – Olympic.org 
(en) Jaan Jüris – Olympedia 
(en) Jaan Jüris – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jaan Jüris – FIS (skihopping)
Slaget om Paducah

Slaget om Paducah var et slag på den vestlige krigsskueplassen i den amerikanske borgerkrigen som ble utkjempet 25. mars 1864 i det vestlige Kentucky, da sørstatsgeneralen Nathan Bedford Forrest angrep byen Paducah som en del av hans framrykking nordover fra Mississippi og inn i det vestlige Tennessee og Kentucky. Han hadde til hensikt å forsterke sørstatsstyrkene i området med nye rekrutter, ammunisjon, medisinsk førstehjelpsutstyr, hester, muldyr, og særlig avbryte unionens sterke posisjon i områdene sør for Ohio-elven. 
Da Forrest ankom Paducah, okkuperte han raskt byen, mens nordstatsstyrken på 650 mann, under kommando av oberst Stephen G. Hicks trakk seg tilbake til Fort Anderson vest i byen, i dagens nabolag Lower Town. Hicks hadde støtte fra to kanonbåter på Ohio-elven og nektet å overgi seg da han visste at fortet var vanskelig å innta militært, og beskjøt området med sitt artilleri. 
Med nordstatsstyrken inne i fortet, kunne Forrest menn laste opp de forsyninger de ville ha på vogner, mens de ødela resten. De tok også de hester og muldyr de kunne finne. En gruppe av Forrest menn bestemte seg for å angripe Fort Anderson, men ble hurtig slått tilbake.
Angrepet var vellykket da Forrest nådde sine mål gjennom de erobrede forsyningene og truslene mot nordstatsstyrkene i området, men Forrest vendte tilbake sørover. 
Etter at Forrest leste i avisene at 140 ettertraktede hester hadde sluppet unna angrepet, sendte han brigadegeneral Abraham Buford tilbake til Paducah, for å ta hestene og binde nordstatsstyrkene der mens han selv angrep Fort Pillow i Tennessee 12. april. Hans styrker skal ha utført en massakre på fargede nordstatssoldater da de erobret fortet. 14. april 1864 fant Bufords styrker hestene gjemt i et støperi i Paducah, slik avisene hadde fortalt. Buford sluttet seg deretter til Forrest med krigsbyttet, og overlot kontrollen over Paducah til nordstatene resten av krigen.


== Eksterne lenker ==
Paducah - Civil War in Kentucky
Cato Husabø Fossen

Cato Husabø Fossen (født 22. september 1992 i Førde i Sogn og Fjordane) er en norsk politiker (H), kommunikasjonssjef og tidligere journalist. Han er siden oktober 2020 pressesjef i Høyres stortingsgruppe, og har ansvaret for kommunikasjon og pressehåndtering for Høyres leder og statsministerkandidat Erna Solberg.Han har bakgrunn som journalist og ble tilknyttet NRKs politiske avdeling allerede som 20-åring i 2013. Fra 2016 til 2020 var han fast ansatt i NRK. Der var han reporter i økonomi- og politikkredaksjonen, programleder for debattprogrammet Politisk kvarter på NRK P2 og til sist nyhetsanker i Dagsrevyen. Han ble 26 år gammel den yngste til å lede Norges største nyhetssending siden Svein Bryn på 1980-tallet.Utenfor tiden i NRK har Fossen jobbet som politisk journalist i både VG og TV 2 Nyhetene. En kort periode var han også programleder for Sportsnyhetene på TV 2.  Han var medlem av Unge Høyre i ungdomstiden og ble valgt inn i Førde bystyre for Høyre ved kommunestyre- og fylkestingsvalget 2011, men flyttet fra hjemkommunen og bosatte seg i Oslo kort tid etterpå.


== Referanser ==
John Thronsen

John Thronsen (født 12. september 1913, død 24. mai 2003) var riksøkonomisjef i Nasjonal Samling (NS) fra oktber 1940 til april 1943. 
Han tilhørte en NS-familie fra Porsgrunn og var medlem av Nasjonal Samling fra 1933. Det samme var hans bror Thorvald Thronsen, som ble frontkjemper og en periode stabssjef i Hirden, fire andre søsken og begge foreldrene. John Thronsen var i 1936 redaktør av bladet NS-ungdommen. I oktober 1940 ble han som 28-åring utnevnt til riksøkonomisjef for NS, en rikslederstilling for finanser og forvaltning i partiet og særorganisasjonene. Våren 1943 ble han anklaget for korrupsjon. Flertallet i en undersøkelseskommisjon som var nedsatt av Quisling, kom til at at det ikke forelå tilstrekkelig bevis til å reise tiltale mot ham, men Thronsen måtte likevel forlate sine verv i NS. Under rettsoppgjøret etter krigen påsto Thronsen at korrupsjonssaken var en hevnaksjon fra statspolitisjef Karl Marthinsen og riksadvokat Jørgen Nordvik som Thronsen tidligerer hadde anmeldt for tyveri. Saken kunne også ha hatt politiske årsaker. Thronsen arbeidet nært med Albert Viljam Hagelin, innenriksminister i Quislings regjering, fra 1930-tallet til mars 1943, da Hagelin ble anklaget for korrupsjon. Thronsen var Hagelins stedfortreder som fungerende fylkesfører i Stor-Oslo fylkesorganisasjon av NS fra våren 1941 til våren 1943. John Thronsens fall var også en viktig grunn til at broren Thorvald Thronsen måtte forlate Hirden.Under rettsoppgjøret etter andre verdenskrig ble han tiltalt for landssvik og dømt til åtte års tvangsarbeid. Han ble løslatt i 1949. Thronsen bodde i Bærum seinere i livet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) John Thronsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Agnordal

Agnordal (av norrønt agnǫr, mothake) er en sidedal der elven renner mot retningen til elven i hoveddalføret. Agnordaler har oppstått ved at elver på hver sin side av et vannskille har (svært) ulik helning. Elvene på den bratteste siden graver seg raskere ned i terrenget slik at vannskillet flyttes gradvis mot den slakkere siden.Vermedalen med elven Verma er en tydelig agnordal til hoveddalføret Romsdalen med Rauma. Elven Verma og Vermedalen har hovedsakelig en østlig retning før de faller gjennom Vermefossen til Rauma går mot vest. Vermedalen er en hengende dal over Romsdalen og elven Verma styrter ned en bratt skråning og faller ned i Rauma der Rauma går i en dyp kløft. Trolig drenerte elven Verma tidligere østover til Lågen og vannskillet har her flyttet seg østover.Forskyvningen av vannskillet fra atlanterhavssiden østover er et utbredt trekk på hele Den skandinaviske halvøy. Fenomenet er tydelig i indre Troms. Også store deler av Finnmark med Finnmarksvidda heller i hovedsak mot sør, mens elvene Alta og Tana renner mot nord. Isbreer kan også ha medvirket til erosjonen som har flyttet vannskillet.

I Norge er det flere vassdrag der sideelvene kommer på skrå inn mot retningen til hovedelven. Daler som danner slike mothakemønstre, kalles agnordaler. Der det er agnormønster, renner gjerne hovedelven i en relativt trang og dyp dal gjennom et høytliggende landområde der agnordalen har sitt opphav. I fortsettelsen av den øvre delen av hoveddalen, går det en videre dal med en elv som renner i motgående retning til hovedelven.
Dindalen med Dindøla er en agnordal til hoveddalføret for elven Driva. Vermedalen med elven Verma er en agnordal til hoveddalføret Romsdalen med Rauma. Grødalen er en sidedal til Sunndalen og renner østover før den ved Gjøra møter hovedelven Driva som renner vestover til Sunndalsøra.Drivdalen som kommer ut i dalføret Oppdal er også en agnordal. Denne dalen var en gang en del av et dalsystem som gikk mot nordøst gjennom Gauldalen til Trondheimsfjorden. Tilstrømming av elver fra begge sider i dalføret gjennom Oppdal viser alle det samme agnormønsteret. Dette kan forklares med at vannskillet tidligere lå lenger mot vest og at agnordalene var del av en tidligere dalforming som drenerte østover. Agnordalene til Oppdal var tidligere del av et vassdrag som gikk i motsatt vei. Trolig har de korte, bratte elvene som renner mot vest, stjålet sideelver fra de lange, slake elvene som går i østlig retning. Ved Jotunheimen har vannskillet mellom Sogn og Østlandet flyttet seg markert østover mellom Drammensvassdragets og Glommavassdragets nedbørsfelt.

Agnordaler finnes ikke bare ved Norges hovedvannskille mellom øst og vest. Ved vannskillet mellom Aura og Litldalen (som ender på ved Sunndalsfjorden like ved Sunndalens munning) har Litldalselva og Rødbergsåa gravd seg så dypt i terrenget av Rødbergsåa/Skarvedalselva som tidligere drenerte til Eikesdalsvatnet nå drenerer til Sunndalsfjorden. Jordalen og Øvsthusdalen er agnordaler til Nærøydalen og drenerer til Sognefjorden, mens de før siste istid drenerte mot Voss.


== Referanser ==
Jelena Lapuga

Jelena Grigorjevna Lapuga-Konotopova (russisk: Елена Григорьевна Лапуга-Конотопова; født 17. mai 1964 i Pavlodar, Kasakhiske SSR) er en russisk tidligere sovjetisk skøyteløper som deltok i nasjonale og internasjonale konkurranser i hurtigløp på skøyter og representerte Sovjetunionen og Sportsclub Omsk.


== Personlige rekorder ==


== Sammenlagt i Verdenscupen ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jelena Lapuga – Olympedia 
(en) Jelena Lapuga – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jelena Lapuga – Speedskatingbase.eu 
(en) Jelena Lapuga – SpeedSkatingNews.info 
(en) Jelena Lapuga – SpeedSkatingStats.com 
(en) Jelena Lapuga på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
(en) Jelena Lapuga på ISU sine nettsider. (noen resultater)
(en) Profil som Yelena Lapuga og Jelena Lapuga-Konotopova på The-Sports.org (noen resultater)
Aleksander Peepre

Aleksander «Sass» Peepre (Aleksander Peekaln til 1936) (født 12. mars 1915 i Tallinn, Estland, død 3. januar 1976 i Ontario, Canada) var en estisk skiløper, skiinstruktør og senere idrettspedagog.
Han ble estisk mester i kombinert i 1937, 1940 og 1941, og i den noe uvanlige kombinertøvelsen slalåm og 10 km langrenn i 1943. Han tok også flere ganger medalje i spesielt hopp, og ble ifølge en artikkel i avisen Guelph Tribune tatt ut til å representere Estland i hopp i OL i 1940, et mesterskap som ble avlyst på grunn av 2. verdenskrig. Peepre deltok i VM i Lahtis i 1938, der han ble sist av 187 fullførende deltakere på 18 km langrenn og nummer 51 og nest sist i kombinert.
Under krigen var han skiinstruktør for den tyske (1941-43) og finske hæren (1943-44). Etter krigen emigrerte han til Canada, der han studerte idrett og senere ble professor i idrettsfag ved University of Guelph. Han var pådriver for orienteringsidretten i Canada. En skibakke ved Guelph-universitetet ble kalt Peepre Hill eller Mount Peepre til minne om Aleksander Peepre.


== Referanser ==


== Kilder ==
Eesti Spordi Biograafiline Leksikon: Aleksander Peepre (31. desember 2010, besøkt 19. februar 2015)
Sport24: Aleksander Peepre (Aleksander Peekaln) (resultater, besøkt 19. februar 2015)
Lahden Kaupunginmuseo (Lahtis bymuseum): The results of the World Championships in Lahti: 1926, 1938, 1958, 1978, 1989 Arkivert 19. februar 2015 hos Wayback Machine. (besøkt 19. februar 2015)
Enn O. Koiva (red.): Using Estonian/American Based Culture Models For Multi-cultural Studies (s. 161, digitalisert av Internet Archive)
Guelph Tribune: Peepree Hill pops up from the past (18. mars 2014, besøkt 19. februar 2015)
Dragan Čović

Dragan Čović (født 20. august 1956 i Mostar, Bosnia-Hercegovina) er en bosnisk ingeniør, professor og politiker (HDZ). Han var medlem av Bosnia-Hercegovinas presidentskap i perioden 2002 til 2005, og ble på nytt valgt inn i samme verv fra 2014. Čović tilhører den kroatiske del av befolkningen i Bosnia-Hercegovina.


== Referanser ==
Hawker Fury

Må ikke forveksles med Hawker Sea FuryHawker Fury var et britisk todekker jagerfly brukt av Royal Air Force i 1930-årene. Jageren ble utviklet fra det lette bombeflyet Hawker Hart. Da Hart-flyet ble introdusert var den raskere enn Bristol Bulldog, det daværende nyeste jagerflyet til RAF. Bulldog-jageren ble raskt faset ut til fordel for den nye Hawker-jageren.


== Utvikling ==
Det var det første flyet i britisk tjeneste som kunne fly raskere enn 175 knop (200 engelske mil i timen). Da den kom var Fury en avansert design og hadde mange elementer som ble tatt opp i senere fly fra Hawker, særlig Hawker Hurricane. Med tanke på økonomi ble Hurricane konstruert slik at fabrikken kunne gjenbruke en del av de allerede eksisterende jiggene for selve skroget og halen. På mange måter var flyet en Hawker Fury med bare ett vingepar og innfellbart understell. I begynnelsen ble det ofte omtalt som the Fury monoplane. Selv for et utrenet øye skal det være mulig å se slektskapet, særlig likner halepartiet på de to flyene hverandre.


== Hawker Fury i Norge ==
Flytypen ble solgt til en rekke land, men i Norge ble det bare kjøpt inn et eneste eksemplar til utprøving for Hærens flyvåpen. Fury ble valgt bort til fordel for Gloster Gladiator.


== Referanser ==
Picconia

Picconia er en slekt i oljetrefamilien.
De er eviggrønne busker eller trær og blir opptil 20 m høye. Barken er hvitaktig. Bladene sitter motsatt og er helrandede, læraktige og glatte. Blomstene er tvekjønnede og firetallige. Frukten er en steinfrukt.
Slekta forekommer kun i de fuktige skogene på øyene øst i Nord-Atlanteren. Picconia azorica finnes på Azorene, og Picconia excelsa er utbredt på Kanariøyene og Madeira. Fossiler viser at Picconia excelsa vokste i Sør-Frankrike i pliocen sammen med andre arter som nå bare finnes i Makaronesia.


== Kilder ==
D. Bramwell og Z.I. Bramwell (1974). Wild flowers of the Canary Islands. London og Burford: Stanley Thornes (Publishers) Ltd. s. 175. ISBN 0-85950-010-1. 
R.C. Ferreira m.fl. (2011). «Phylogeography and conservation perspectives of an endangered macaronesian endemic: Picconia azorica (Tutin) Knobl. (Oleaceae)». European Journal of Forest Research. 130 (2): 181–195. ISSN 1612-4677. doi:10.1007/s10342-010-0420-1. 
Robert J. Whittaker; José Maria Fernandez-Palacios (2007). Island Biogeography: Ecology, Evolution, and Conservation (2 utg.). Oxford University Press. s. 60–64. ISBN 978-0-19-856611-3. 


== Eksterne lenker ==
(en) Picconia i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Picconia hos Artsdatabanken 
(en) Picconia hos NCBI 
(en) Picconia hos The International Plant Names Index 
(en) Picconia hos Tropicos 
(en) Kategori:Picconia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Picconia (Oleaceae) – detaljert informasjon på Wikispecies