jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vaggestein

Vaggestein er en gård i Maridalen nord for Oslo. Delt i Øvre- og Nedre Vaggestein.  Skal visstnok ha fått navnet sitt etter en ustødig stein (rokkestein)som lå i området.  Gården Sørbråten i sør ble skilt ut fra Vaggestein på midten av 1800-tallet.


== Referanser ==
Sprint-NM på skøyter junior 1995

Sprint-NM på skøyter junior 1995 ble avholdt 11. og 12. mars 1995 på Slåtthaug kunstisbane på Fana i Bergen.Teknisk arrangør var Fana Idrettslag.
Juniornorgesmestere i sprint ble Ester Stølen, Gol IL for damene, og Pål Gravem, Eidsvold TF for herrene.


== Sammenlagt damer junior ==
f = falt under løpet.


== Sammenlagt herrer junior ==
f = falt under løpet.


== Kilder ==
Eng, Trond og Teigen, Magne, red. (2005). «Kvinner, Junior – Sprint». Norske Mesterskap på skøyter 1894–2005 (norsk) (3 utg.). Askim / Veggli. s. 182. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 5. september 2014. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
Eng, Trond og Teigen, Magne, red. (2005). «Menn, Junior – Sprint». Norske Mesterskap på skøyter 1894–2005 (norsk) (3 utg.). Askim / Veggli. s. 146–147. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 5. september 2014. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)


== Eksterne lenker ==
(en) Sprint-NM på skøyter 1995, Junior kvinner – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
(en) Sprint-NM på skøyter 1995, Junior menn – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
Sjura-Ozen

Sjura-Ozen (russisk: Шура-озень) er ei elv i Dagestan i Russland. Den munner ut i Det kaspiske hav.
Dreadnoughtus schrani

Dreadnoughtus schrani var en art dinosaurer. Den veide 22,1-38,2 tonn og var 26 meter lang. Den levde i yngre kritt for 77 millioner år siden. Dreadnoughtus schrani tilhørte gruppen titanosaurer som tilhørte  sauropodene.
Et fossil ble oppdaget i 2005 i det sørlige Patagonia i Argentina. Paleontologene har klart å finne mer enn 70 prosent av skjelettet.
Navnet kommer fra de slagskip (Dreadnoughts) som Storbritannia hadde tidlig på 1900-tallet. Selve ordet betyr å ikke være redd for noe.


== Fylogeni ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dreadnoughtus i Encyclopedia of Life 
(en) Dreadnoughtus hos Fossilworks 
(en) Kategori:Dreadnoughtus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dreadnoughtus schrani – detaljert informasjon på Wikispecies
Piotr Johansson

Piotr Johansson (født 28. februar 1995) er en svensk fotballspiller som spiller for Djurgården.


== Karriere ==


=== Klubbkarriere ===
Johansson signerte for Malmö FF 10. juli 2014. Johansson, som hadde sin A-lagsdebut i en vennskapskamp mot FK Partizan 27. juni 2014 i Beograd, spilte første kamp i Allsvenskan hjemme mot Åtvidabergs FF 12. juli 2014.


== Spillerstatistikk ==
Oppdatert 13. august 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Piotr Johansson – Transfermarkt 
(en) Piotr Johansson – Soccerway 
(en) Piotr Johansson – FBref 
(es) Piotr Johansson – as.com 
«Piotr Johansson», profil på Malmö FFs hjemmeside (sv)
«Piotr Johansson», profil på SvFFs hjemmeside (sv)
Sprint-NM på skøyter junior 1993

Sprint-NM på skøyter junior 1993 ble avholdt 27. og 28. februar 1993 på Flatmoen idrettspark, Hundorp i Sør-Fron.Teknisk arrangør var Sør-Fron Idrettslag.
Juniornorgesmestere ble Marthe Sundby, Aurskog-Finstadbru SK for damene og Lars Stomperudhaugen, Hamar IL for herrene.


== Sammenlagt damer junior ==


== Sammenlagt herrer junior ==


== Kilder ==
Eng, Trond og Teigen, Magne, red. (2005). «Kvinner, Junior – Sprint». Norske Mesterskap på skøyter 1894–2005 (norsk) (3 utg.). Askim / Veggli. s. 182. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 6. september 2014. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
Eng, Trond og Teigen, Magne, red. (2005). «Menn, Junior – Sprint». Norske Mesterskap på skøyter 1894–2005 (norsk) (3 utg.). Askim / Veggli. s. 145–146. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 6. september 2014. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)


== Eksterne lenker ==
(en) Sprint-NM på skøyter 1993, Junior damer – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
(en) Sprint-NM på skøyter 1993, Junior herrer – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
Norton Sound

Norton Sound er en terskelfjord som går inn fra Beringhavet på Alaskas østkyst, mellom Sewardhalvøya i nord og Yukondeltaet i sør. Den indre delen av fjorden heter Norton Bay.
Fjorden strekker seg over 250 kilometer i vestlig retning, til utløpet av elva Koyuk i Norton Bay. Det meste av kystlinjen ligger i statistikkområdet Nome, mens i sørvest, ved Yukondeltaet, ligger Kusilvak. Den største byen langs kysten av fjorden er Nome og største øy er Stuart.
Norton Sound ble først utforsket av James Cook i 1778, som ga fjorden navn etter sir Fletcher Norton. I 1830 etablerte Det russisk-amerikanske kompaniet handelsposten St. Michael 210 kilometer fra Cape Nome. Fjorden er isfri fra juni til november, og tåke er vanlig.


== Referanser ==
Dust My Broom

«Dust My Broom» «(I Believe I'll Dust My Broom») er en sang skrevet av Robert Johnson som ble spilt inn av Robert Johnson i 1936. Sangen ble gitt ut på singel i 1937.
Ike & Tina Turner spilte den inn og ga den ut på sinel i 1966. De spilte den inn igjen i 1966 og ga den ut på albumet Get It – Get It. På albumet ble sangen kalt; I Believe. I 1969 spilte de den inn på nytt og ga den ut på albumet Outta Season. Innspillingen fra 1969 ble gitt ut på b-siden til singelen Anything You Wasn’t Born With i 1971. De spilte den inn igjen live og ga den ut på albumet Live! The World Of Ike & Tina i 1973.
Ike Turner spilte inn sangen og ga den ut på singel i 1972. Sangen ble også gitt ut på albumet Bad Dreams i 1973.


== Referanser ==
Grøvu

Grøvu er en sideelv fra vest-sørvest til Driva i Sunndal kommune i Møre og Romsdal fylke.


== Geografi ==
Vassdraget er 32,3 km langt, drenerer et nedbørsfelt på 424 km² og har sitt utspring i det innerste av to tjern (1 588 moh.) sørvest for Søre Salhøtjønne i Lesja kommune. Elven flyter nordover gjennom de tre Salhøtjønnene der grensen mellom kommunene Lesja og Sunndal går tvers over Midtre Salhøtjønne (1 412 moh.). Videre renner den ned Storgrøvudalsbotnen med Litlvatnet (1 137 moh.), deretter dalsøkket Fegran (starten på Grøvudalen) hvor den tar opp Grønliåa. Derfra renner elva ned gjennom Grøvudalen og inn i Hafsåsen der den tar opp Geitåa. Her vender den østover ned Elvdalen, snur nord-nordøst, tar opp Lindøla og Grødøla i Åmotan før elvesystemet renner ut i Driva på 180 moh. ved tettstedet Gjøra. Feltet har relativt mange mindre tjern. Foruten Styggvatnet (starten på Svøu), Storvatnet (1,1 km²) og Rundvatnet, alle en del av elvestrengen Svøu vest for Vangshaugen, ligger også Storvatnet i Grødalen vest for Grøvuvassdraget. Øst for Grøvu ligger Storvatnet (1,7 km²) i Skirådalen, Storvatnet i Lindalen (1 km²) og Istjønna (1,2 km²).


== Sideelver til Grøvu ==
Regnet nedstrøms


== Næringsliv ==
Grøvudalen er en seterdal hvor det i dag fremdeles finnes setre som er i drift. På Gammelsetra har det vært drevet seterkurs siden 1972 først på Heimer Gammelsetra under Oppigard Gravem. Virksomheten ble flyttet til Inner Gammelsetra under Nestu Svisdal i 1996. I Hafsåsen ligger det totalt åtte garder der tre fremdels er bebodd og to i drift.


== Vern ==
Vassdraget er vernet ved Stortingsvedtak av 19. juni 1986, om Verneplan III for vassdrag Driva, delfeltet Grøvu 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20150402100852/http://www.nasjonalparker.org/nasjonalparkene/dovrefjell-sunndalsfjella-nasjonalpark/
Peter M. Haugan

Peter Mosby Haugan (født 28. juli 1958) er en norsk forsker og leder av Geofysisk institutt ved Universitetet i Bergen. Hans forskning inkluderer forskjellige aspekter av fysisk oseanografi med fokus på Nordsjøen og Nordishavet. Hans forskning er ofte presentert i Journal of Geophysical Research så vel som i Cicerone,  et klimatidsskrift utgitt av CICERO Senter for klimaforskning (CICERO - Center for International Climate and Environmental Research Oslo).


== Utvalgt bibliografi ==
Haugan, P. M and F. Joos, (2004) Metrics to assess the mitigation of global warming by carbon capture and storage in the ocean and in geological reservoirs(Journal of Geophysical Research, Vol. 31. 18. september 2004)
Haugan, P. M., and Alendal, G. (2005) Turbulent diffusion and transport from a CO2 lake in the deep ocean (Journal of Geophysical Research. 21. september 2005)


== Eksterne lenker ==
Geofysisk institutt, Universitetet i Bergen
Biografi hos Universitetet i Bergen
Forskningsplan for Geofysisk Institutt
Natten er din og min

«Natten er din og min» er en norsk sang. Melodien ble skrevet av Kristian Lindeman, og Trygve Hoff skrev teksten. Den var ett av bidragene til Melodi Grand Prix 1988, den norske uttakingen til Eurovision Song Contest 1988 i Dublin i Irland.
Sangen ble framført på norsk av Terry Heart og Elisabeth Moberg. I duell 8 i semifinalen slo den «Jeg lever i en boks», framført av Carsten Loly, under artistnavnet Mannen i boksen. I duellen fikk «Natten er din og min» 69 prosent av stemmene, og i finalen endte sangen på en sjuendeplass med 38 poeng.


== Innspilling ==
Terry Heart og Elisabeth Moberg. Utgitt på singelen Mega MRCS 2319 i 1988. Produsert av Pete Knutsen.


== Referanser ==
Lengt

«Lengt» er en norsk sang. Melodien ble skrevet av Helge Iberg og teksten ble skrevet av Tove Karoline Knutsen. Den var ett av bidragene til Melodi Grand Prix 1988, den norske uttagingen til Eurovision Song Contest 1988 i Dublin i Éire.
Sangen ble framført på norsk av Tor Endresen & Iselin Alme. I duell nr. 6 i semifinalen slo den «Du skal leve» (Karina Hjelen & Lars Jones) med 53% mot 47%. I finalen endte den på en fjerdeplass med 52 poeng.


== Innspilling ==
Tor Endresen/Iselin Alme. Utgitt på singlen Allegro AMS 01 i 1988. Arr.: Helge Iberg. Prod.: Pete Knutsen.


== Referanser ==
Minnesmerket og informasjonsstedet for ofrene over nasjonalsosialistenes «eutanasi»-mord

Minnesmerket og informasjonsstedet for ofrene over nasjonalsosialistenes «eutanasi»-mord (tysk: Gedenk- und Informationsort für die Opfer der nationalsozialistischen «Euthanasie»-Morde) er et minnesmerke i Tiergarten, Berlin. Anlegget er et minnested over ofrene for nasjonalsosialistenes «eutanasi»-mord på psykisk syke mennesker under nasjonalsosialismen. Det befinner seg ved Tiergartenstrasse 4 hvorfra den såkalte Aktion T4 ble organisert. 
Den eldste del av minnesmerket er en skulptur reist i 1986 av Berlin by og utført av billedkunstneren Richard Serra. Forbundsdagen vedtok i 2011 en utvidelse av minnestedet. Det sist oppførte del av anlegget er utført av Ursula Wilms, Heinz W. Hallmann og Nikolaus Koliusis, og består av en 24 meter lang glassvegg vokser ut av den mørke bakken og stiger mot himmelen som et sinnbilde på de myrdete menneskene. I tillegg finnes en informasjonstavle. Anlegget i sin utvidede skikkelse ble åpnet 2. september 2014.
Den sentrale organisasjonen for «eutanasi»-prosjektet Aksjon T4 befant seg fra april 1940 i Tiergartenstrasse 4 hvor minnesmerket nå er reist. Prosjektet innebar en systematisk utryddelse av pasienter på sykehus og pleiehjem og mer enn 70 000 mennesker døde som resultat av «T4.» Prosjektet ble offisielt stanset i august 1941. Aksjon T4 var bare en del av et større massemord og forskningen viser at tilsammen 300 000 mennesker ble drept. Tallet omfatter ikke østeuropa.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Curves sculpture, Tiergartenstraße (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Internettside opprettet som et virtuelt minnesmerke over Aksjon T4
Omtale på Berlins internettside
Ictonychinae

Ictonychinae er en gruppe med rovpattedyr som tilhører mårfamilien (Mustelidae) og mangler norsk navn. Ingen av artene finnes i Skandinavia.
Ictonychinae består utelukkende av små, langstrakte og slanke arter med tilliggende tett og fin pels. Alle er kortlemmede dyr.


== Fylogeni ==
Nyere genetisk forskning antyder at mårfamilien bør deles inn i åtte underfamilier. Forholdet mellom gruppene er ikke avklart, men det synes å være enighet om at Taxidiinae var den første linjen som splittet fra hovedlinjen. Likeledes synes det å være enighet om at Lutrinae og Mustelinae er søstergrupper.


== Inndeling ==
Inndelingen følger Sato et al. (2004), Fulton & Strobeck (2006) og Law, Slater & Mehta (2018).

rovpattedyr, (Carnivora)
Mustelidae, mårfamilien
Ictonychinae
Galictis, (grison)
Galictis cuja, (liten grison)
Galictis vittata, (stripegrison)
Ictonyx, (stripeildre)
Ictonyx libyca, (libyastripeilder)
Ictonyx striatus, (båndilder eller zorilla)
Lyncodon,
Lyncodon patagonicus, (patagoniarøyskatt)
Poecilogale
Poecilogale albinucha, (striperøyskatt)
Vormela, (marmorilder)
Vormela peregusna, (marmorilder eller tigerilder)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ictonychinae hos ITIS
Stéphen Pichon

Stéphen Jean Marie Pichon (født 10. august 1857 i Arnay-le-Duc i Côte-d'Or, død 18. september 1933 i Vers-en-Montagne, Jura) var en fransk politiker. Han var utenriksminister 1906–1911, i 1913 og 1917–1920.


== Liv og virke ==
Pichon stod Georges Clemenceau nært og da han igjen ble statsminister i 1917, utnevne han Pichon til utenriksminister. Pichon var sentral på fransk side i fredskonferansen i Paris i 1919 og betingelse og nyordningene etter første verdenskrig, men Pichon var for det meste satt på sidelinjen av sin temmelig kraftfulle regjeringssjef, Clemenceau.Han ble etterhvert tiden plaget av sykdom, noe som begrunnet hans stadig mer distanserte forhold til politikken. Etter at han forlot den aktive politikk ble han utgiver av Petit Journal.


== Verker og publikasjoner i utvalg ==
Artikler og parlamentskronikker i La Justice ;
Srtikler i Le Petit Journal ;
La diplomatique de l’Église sous la IIIe République, 1892 ;
Rétablissement des relations diplomatiques entre la France et la République dominicaine ;
Traité d'arbitrage pour la délimitation de la Guyane française ;
Les derniers jours de Pékin av Pierre Loti, med La Ville en flammes av Stephen Pichon og la Défense de la légation de France av Eugène Darcy, 1902 ;
Dans la Bataille, biografisk essay, 1908 ;
La Guerre et les neutres av René Moulin, forord av Stephen Pichon, 1915 ;
Manuscrits et correspondances, manuscrits de la bibliothèque de l'Institut de France.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Chambers Dictionary of World History (Reprint 2002)
Oxynoemacheilus angorae

Oxynoemacheilus angorae er en fiskeart.
Denne fisken het tidligere Noemacheilus angorae, og ulike underarter ble rapportert fra et stort område i Trakia, Anatolia, Levanten, Transkaukasia og Iran. De fleste av disse formene er nå skilt ut som egne arter. Utbredelsen til O. angorae i snever betydning omfatter de anatoliske elvene som renner til Marmarahavet og Svartehavet fra Simav Çayı til Kızılırmak. Den finnes også i de endorheiske bekkenene til Ilginsjøen, Ebersjøen og Akşehirsjøen. Angora er det gamle navnet til Ankara.  


== Kilder ==
J. Freyhof (2014). «Oxynoemacheilus angorae». IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2. Besøkt 6. september 2014. 
M. Kottelat (2012). «Conspectus cobitidum: an inventory of the loaches of the world (Teleostei: Cypriniformes: Cobitoidei)» (PDF). The Raffles Bulletin of Zoology. Supplement No. 26: 1–199. ISSN 0217-2445. Arkivert fra originalen (PDF) 11. februar 2013. 
J. Freyhof, F. Erk'akan, C. Özeren og A. Perdices (2011). «An overview of the western Palaearctic loach genus Oxynoemacheilus (Teleostei: Nemacheilidae)» (PDF). Ichthyological Exploration of Freshwaters. 22 (4): 301–312. ISSN 0936-9902. Arkivert fra originalen (PDF) 7. september 2014. Besøkt 10. september 2014. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
(en) Oxynoemacheilus angorae (Steindachner, 1897) Angora loach - FishBase


== Eksterne lenker ==
(en) Oxynoemacheilus angorae – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Oxynoemacheilus angorae i Encyclopedia of Life 
(en) Oxynoemacheilus angorae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Oxynoemacheilus angorae hos FishBase 
(en) Oxynoemacheilus angorae hos NCBI
Nicholas Wilkinson

Nicholas Wilkinson (født 15. mars 1988) er en norsk politiker (SV) som ble innvalgt på Stortinget i 2017. Han ble innvalgt fra Akershus hvor han var førstekandidat. Han er norsk og britisk statsborger.Han var leder av Sosialistisk Ungdom (SU) fra 23. juni 2014 til 26. juni 2016, etter å ha vært medlem siden 2005. Tidligere har han vært hospitant i SVs stortingsgruppe og fylkessekretær for SV i Akershus.Wilkinson har uttalt at hans politiske hjertesak er arbeidet mot barnefattigdom, men han er også opptatt av miljø og rettferdig fordeling. Wilkinson har frontet frihetsbegrepet på venstresiden av norsk politikk ifølge SVs nettsider og å bekjempe diskriminering av blant annet homofile. Kristin Halvorsen er hans politiske forbilde.Wilkinson har en mastergrad i politisk økonomi fra University of Manchester, hvor han også har deltatt i studentpolitikken. Wilkinson kommer fra Oppegård.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nicholas Wilkinson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Nicholas Wilkinson hos Stortinget 
(no) Nicholas Wilkinson hos Norsk senter for forskningsdata
Ildergrevlinger

Ildergrevlinger (Melogale) tilhører underfamilien Helictidinae og er en slekt med fem arter i mårfamilien (Mustelidae). Alle artene finnes i Asia. Gruppa er enigmatisk, og slekta plasseres alene i underfamilien Helictidinae. Slektskapsforholdet til de andre underfamiliene i mårfamilien er fortsatt uavklart.


== Fylogeni ==
Nyere genetisk forskning antyder at mårfamilien bør deles inn i åtte underfamilier. Forholdet mellom gruppene er ikke avklart, men det synes å være enighet om at Taxidiinae var den første linjen som splittet fra hovedlinjen. Likeledes synes det å være enighet om at Lutrinae og Mustelinae er søstergrupper.


== Inndeling ==
Inndelingen følger Sato et al. (2004), Fulton & Strobeck (2006) og Law, Slater & Mehta (2018).

Carnivora, rovpattedyr
Mustelidae, mårdyrfamilien
Helictidinae, ildergrevlinger
Melogale,
M. cucphuongensis, vietnamesisk ildergrevling
M. everetti, borneoildergrevling
M. moschata, kinesisk ildergrevling
M. orientalis, orientalsk ildergrevling
M. personata, indisk ildergrevling


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) ildergrevlinger i Encyclopedia of Life 
(en) ildergrevlinger i Global Biodiversity Information Facility 
(en) ildergrevlinger hos Fossilworks 
(en) ildergrevlinger hos ITIS 
(en) ildergrevlinger hos NCBI 
(en) Kategori:Melogale – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Melogale – detaljert informasjon på Wikispecies
Markus Hoelgaard

Markus Hoelgaard (født 4. oktober 1994) er en norsk konkurransesyklist fra Ålgård, som sykler for Trek-Segafredo. 
Fra 2013 til 2014 syklet han for det tsjekkiske kontinentallaget Etixx, sammen med sin bror Daniel Hoelgaard.


== Karriere ==
Hoelgaard viste seg frem på den internasjonale scenen for første gang under Junior-VM i landeveissykling 2012. Han kom til mål sammen med favorittene og endte på en 32.-plass i massespurten som ble vunnet av Matej Mohorič fra Slovenia. Året etter signerte Hoelgaard for det tsjekkiske kontinentallaget Etixx-IHNed.
Under U23-VM i landeveissykling 2014 var Hoelgaard en del av laget Johan Kaggestad betegnet som «...det beste U23-laget i verden», etter at Sven Erik Bystrøm tok gull, Kristoffer Skjerping tok bronse og Sondre Holst Enger endte på femteplass. Hoelgaard selv endte på en 24.-plass, mens Odd Christian Eiking og Sindre Lunke også var med i massespurten med henholdsvis 17. og 32.-plass.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Markus Hoelgaard – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Markus Hoelgaard – Olympics.com 
(en) Markus Hoelgaard – Olympedia 
(en) Markus Hoelgaard – ProCyclingStats 
(en) Markus Hoelgaard – Cycling Archives 
(en) Markus Hoelgaard – Cycling Quotient
Byåsen Håndball Elite

Byåsen Håndball Elite (stiftet 30. oktober 1921) er en håndballklubb fra Byåsen i Trondheim, og er Byåsen Idrettslags elitesatsing på håndball.


== Historikk ==
Elitesatsingen ble først skilt ut som egen klubb 16. februar 2000, men før dette hadde kvinnehåndballaget vunnet Eliteserien fem ganger; 1987, 1988, 1990, 1996 og 1998.


== Tabellen ==


== Kjente spillere ==
Trine Haltvik
Mia Hermansson Högdahl
Vigdis Hårsaker
Elisabeth Hilmo
Gøril Snorroeggen
Ida Alstad
Camilla Herrem
Marit Malm Frafjord
Emilie Hegh Arntzen
Tonje Nøstvold
Silje Waade


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Oppdal Skøyteklubb

Oppdal Skøyteklubb ble stiftet i 1938 og er et særidrettslag for hurtigløp på skøyter i Oppdal. Skøyteklubben er medlem av NIF gjennom Norges skøyteforbund.


== Historikk ==
Opptakten til skøyteklubben var opparbeidelsen av en skøytebane på Furuly i 1937. Året etter ble Oppdal Skøyteklubb etablert. Første styreformann var Einar Grøseth. Aktiviteten de første 3 årene vet vi lite om, men skøytebanen ble ikke islagt under krigen 1940 – 1945. I 1948 fikk skøyteklubben anlagt ny skøytebane etter internasjonale mål og i 1949 ble det første internasjonale skøytestevne arrangert i Oppdal. På 1960-tallet ble det arrangert flere nasjonale stevner på denne banen med deltagelse av Alv Gjestvang, Fred Anton Maier, Magne Thomassen m.fl. I 1963 kjøpte Oppdal Skøyteklubb en utrangert brannbil av kommunen. Kjøretøyet ble brukt til å legge is på skøytebanen og gjorde det lettere å få jevn isflate. Det gjorde også at det for første gang vokste frem et aktivt skøytemiljø. I 1971 ble NM på skøyter for junior arrangert på skøyteklubbens arena. Turn- og Idrettslaget National var offisiell arrangør, men deler av arrangørstaben var medlemmer av Oppdal skøyteklubb. NM på skøyter, allround for herrer ble arrangert på denne banen i 1982.


== Arrangement ==
Klubben har vært arrangør av nasjonale mesterskap:

NM på skøyter, allround for herrer 1982
Tidenes første NM på skøyter, maraton (42 195 m) 12. mars 1988
NM på skøyter, maraton 19. februar 1989


== Kjente løpere ==
Tove Talsnes, 1973; Juniornorgesmester på skøyter, 1974; gull på 500 m 1000 m og 1500 m i NM junior.
Tore Klevstuen, 1984; nr 5 i sprint NM junior, 1986; nr 5 i allround NM junior, 1988; nr 7 i maraton NM, 1989; sølv i maraton NM, 1990; nr 7 i maraton , 1991; deltager i prøve OL Albertville, 1992; 6.-plass i kortbanestafett OL Lillehammer, 1994; 5.-plass i lag kortbane VM, 1995; 5.-plass i lag kortbane VM, – deltar i seks VM og EM kortbane skøyter.
Bjørn Sand, 1987; 2.-plass på 1500 m i norgescupen, 1988; 5.-plass på 1500 m i norgescupen, 2.-plass på 1500 m og 6.-plass på 5000 m i norgescupen, 6.-plass i maraton NM, 1990; bronse i maraton NM.


== Referanser ==
Jåstad kraftverk

Jåstad kraftverk (Jåstadkraft) er et vannkraftverk på Grimo i Ullensvang kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 254 meter i Indre Jåstad-elvi.
Aggregatet er en peltonturbin med en generator på 0,99 MW. Årsproduksjon er 4,5 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase