jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hilde Malme

Hilde Malme (født 17. juni 1960) er en norsk filmfotograf og kameraoperatør fra Oslo. Hun har bak seg en rekke norske film- og TV-produksjoner,  dokumentar, novelle og spillefilm og dramadokumentar og kunstfilm, som Travelling fields  av Inger Lise Hansen.Malme har sittet i fagjuryen for Amandaprisen i 2009 og i hovedjuryen under Kortfilmfestivalen 2008


== Referanser ==
Låker, Janicke: Novellefilm,  http://www.nfi.no/92123/når-du-leser-dette
Netland, Tore Severin og Terje Ranes; Dramadokumentar, http://www.nytid.no/helt-eller-forraeder-det-er-sporsmalet/
Wift ;  https://www.regjeringen.no/contentassets/b5852f5a25c445e7b2db1398874bfa48/06-wift-m-vedlegg4.pdf
Amandaprisen 2009 , Amandakomiten, Fagjury 2009; http://www.filmforumet.no/artikkel/1997/vinnerne-av-amanda-2009.html#.Vz2HaGN5wRAGrünfeld, Nina , Dokumentarfilm, http://www.novare.no/kff/dagsplan/filmer/nd/filmer/EKSPORT-20060526133246-1140.html
Undervisning, http://www.kit.ntnu.no/nb/node/2016
Hansen, Inger Lise ; kunstfilm; Proximity, http://www.animateprojects.org/films/by_date/2005_06/prox/sh?offset=6
Myskja, Tone; kunstfilmer, http://osloopen.no/nb/kunstnere/693
Ragnhild Lund (dramatiker)

Ragnhild Lund (født 1973) er en norsk sceneinstruktør og dramatiker. Hun vokste opp på Nesodden, men bosatte seg senere i Vang i Valdres. Hun er dramatiker og kunstnerisk leder for Valdresspelet.
Hun har vært gründer, eier og kunstnerisk leder av Christiania Teater, Humor Losjen, The International Ibsen Stage og  Henrik Ibsen as. Det å gjøre Ibsens tekster tilgjengelig på en humoristisk og underholdende måte går som en rød tråd gjennom hennes dramatiske virke.Ragnhild Lund har også opprettet LocationVang som tilrettelegger for film og tv-produksjoner i Valdres.
Ragnhild Lund har utviklet en skuespiller teknikk som går under navnet «Din Metode». Teknikken går i hovedsak ut på å bevisstgjøre skuespilleren på sitt eget følelsesregister, og hva som hindrer skuespilleren i å være troverdig.
Ragnhild Lund er eldste datter av skuespiller Rolf Arly Lund og regissør Aud Bente Lavik Lund. Hennes yngre søster er skuespiller Anne Marthe Lund Engnes.


== Dramatikk ==
Kvinnene på Kvie og Gydas nei (2021/22)
Kongsemnene, The Real Game ofThrones (2020)
SFO - Synergised Fucking Overtake (2017)
Slaget på Akersborg (2015)
En meningsløs gardist (2013)
Liv og Ingmar (2012)
Gyntiania (2012)
Kjærlighet (2011)
Redningsskøyta Elias, - medforfatter Alf Knutsen (2010)
Forlovelse (2009)
Charlottet og Murket (2008)
Ibsens Engler, - medforfatter Linda Mathisen (2007)
Norgeshistorien på 1 time! - medforfatter Linda Mathisen (2006)
Peer Gynt - Eventyret! (1989, 2005, 2017)


== Oversettelser ==
Fault Line (engelsk)
Love (engelsk)
Little Eyolf (engelsk)
Hadda Gabler (engelsk)


== Regissør ==
En meningsløs gardist (2013)
Gyntiania (2012)
Kjærlighet (2011)
Charlottet og Murket (2008)
Forlovelse (2009)
Winter av Jon Fosse (2010)
Litle Eyolf av Henrik Ibsen (2009)
Redningsøyta Elias (2010)
Lykken er kort (2012)
Hedda Gabler (2012)
Monolog Bonanza (2013)
Slaget på Akersborg (2015)
Ibsen Montage (2014)
Peer Gynt - Eventyret! (2017)
Jeg er timen (2018)
Kongsemnene - The Real Game of Thrones (2021)


== Film ==
Liv og Ingmar 2012
Børning 2014


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ragnhild Lund på Internet Movie Database 
(no) Valdresspelet
(no) Mø i Valdres - Avisa Valdres
LinkedIn
Ingebjørg Torgersen

Ingebjørg Torgersen (født i 1963) er en norsk filmskaper, billedkunstner og skogeier. Hun driver sitt eget selskap Film, Teater & Trær. Hun ble utdannet ved Den Danske Filmskole. 
Hun driver sin film- og teatervirksomhet fra gården Hafstein. Ingebjørg Torgersen leder den norske avdelingen av Women in Film and Television, WIFT-Norge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ingebjørg Torgersen på Internet Movie Database 
(en) Ingebjørg Torgersen hos The Movie Database
Ingrid Dokka

Ingrid Kristin Dokka (født 11. mars 1961 i Kongsberg) er en norsk skribent, filmhistoriker og regissør. 
Dokka er utdannet ved UiO, med hovedfag i medier og kommunikasjon (1993). Hun har arbeidet med film og filmdistribusjon ved Norsk filminstitutt og som filmkonsulent ved Nordnorsk filmsenter. I 2020 gikk Dokka fra Nordnorsk filmsenter i Tromsø, til Kristiansand, hvor hun ble leder for Sørnorsk filmsenter. Hun er æresmedlem av Norsk filmkritikerlag og har bl.a. skrevet for Klassekampen og Filmtidsskriftet Z. Hun satt i juryen ved utdeling av den internasjonale filmprisen Human Rights Human Wrongs under HUMAN internasjonale dokumentarfilmfestival i 2019.Dokka debuterte som regissør med dokumentarfilmen Line D.Pedersen - portrett av en kvinne (1986/7). Deretter laget hun dokumentarfilmene Ingen rød løper (1989) i samarbeid med Jan Åsmund Jakobsen og Olaf Storø: Isbjørn i magen – ild i hjertet (2009). I 2015 kom filmen Hjerte i jazzen, som hun laget sammen med Jørn Stenersen og Hans Morten Wærp.


== Filmografi ==
1986: Line D.Pedersen-portrett av en kvinne
1988: Ingen rød løper
2009: Isbjørn i magen-ild i hjertet
2015: Hjerte i jazzen


== Publikasjoner ==
2001 Jeg ser alt i bilder. Norsk filminstitutt.
2014 Signatur. Akademisk fagforlag.
2015 Visions of Sápmi. Arthub Publisher.
2015 100 kvinner. Museumsforlaget.
2015 Ta det som en mann, da frue. Emila forlag.


== Referanser ==
Barbara Dex Award

Barbara Dex Award, eller Barbara Dex-prisen, var en årlig fanpris som ble tildelt «det mest slående antrekket» i Eurovision Song Contest. Prisen var oppkalt etter Barbara Dex, som representerte Belgia i Eurovision Song Contest i 1993 og kom på sisteplass i en selvdesignet kjole. Prisvinnerne ble stemt frem av fans og besøkende på det belgiske nettstedet songfestival.be. Prisen ble første gang delt i 1997, og frem til 2016 var det fansiden House of Eurovision delte ut prisen. I 2017 ble kriteriene endret fra «verste kostyme» til «det mest slående antrekket». 
I 2022 kunngjorde songfestival.be at de la prisen på is på grunn av økende kritikk og påstander om at prisen kunne oppfattes som mobbing. I stedet ble den fra 2022 erstattet av den nye You're a Vision Award.


== Vinnere ==
Prisen ble delt ut fra 1997 til 2021. Dette er alle vinnerne:


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Den offisielle nettsiden til Eurovision Song Contest
House of Eurovision
Barbara Dex Award
Nasjonalfugl

Nasjonalfugl er en art av fugl som er valgt eller utpekt av de nasjonale myndigheter som et lands mest representative fugleart. I Norge ble for eksempel fossekall (Cinclus cinclus) utpekt som nasjonalfugl i 1963. I Sverige ble svarttrost (Turdus merula) valgt som nasjonalfugl i 1962, og i Danmark ble knoppsvane (Cygnus olor) valgt som nasjonalfugl i 1984.


== Verdens nasjonalfugler ==
verdens nasjonalfugler
nasjonalfugler i Afrika
nasjonalfugler i Amerika
nasjonalfugler i Asia
nasjonalfugler i Europa
nasjonalfugler i Oseania


== Se også ==
norske fylkesfugler
norske fylkesblomster
Norges nasjonalblomst
Norges nasjonalhund


== Referanser ==
Tudor Dumitru Savu

Tudor Dumitru Savu (født 1. februar 1954 i Râmnicu Vâlcea, død 19. oktober 2000 i Cluj) var en rumensk forfatter.


== Biografi ==
Han studerte filologi ved Universitetet i Cluj, arbeidet deretter først som lærer på landet før han ble ansatt i tidsskriftet Tribuna i Cluj. Senere ble han direktør i Den rumenske kringastingens Cluj-avdeling og forsker ved Cluj-avdelingen av Det rumenske akademiets «Sextil Pușcariu»-institutt for lingvistikk og litteraturhistorie.Han publiserte i tidsskriftene Echinox, Napoca universitară, România literară, Suplimentul literar-artistic al «Scânteii tineretului», Cronica, Vatra, Steaua m.fl.Han var gift med Cătălina, som han hadde en sønn med, Șerban, som er kunstmaler.


== Bøker ==
Marginea Imperiului, Editura Dacia, Cluj-Napoca, 1981
Treizecișitrei, Editura Cartea Românească, București, 1982
De-a lungul fluviului, Editura Dacia, Cluj-Napoca, 1985
Fortul, Editura Militară, București, 1988
Cantacuzina, Editura Mesagerul, Cluj, 1995
Echipa Generalului, București, 2001


== Premier og æresbevisninger ==
«Mihail Sadoveanu»-premien, gitt av Romanias forfatterforeningens Iași-avdeling (1981)
Premien til Unionen av unge kommunister sin sentralkomité (1982)
Det rumenske akademis premie (1995)
En lesesal i «Octavian Goga»-fylkesbiblioteket i Cluj er oppkalt etter ham.


== Litteratur ==
Aurel Sasu, Dicționarul biografic al literaturii române M-Z, Editura Paralela 45, Pitești, 2006, s. 526-527
Ioan Holban, Cronica, nr. 32, 1981
Laurențiu Ulici, România literară, nr. 49, 1981
Sorin Titel, România literară, nr. 12, 1983
Mircea Popa, Luceafărul, nr. 9, 1989
Irina Petraș, Contemporanul, nr. 25, 2002


== Referanser ==
Salona

Salona var en gammel by grunnlagt av den illyriske folkestammen dalmatierne. Byen lå nær det som nå er Solin og Split i dagens Dalmatia i sørlige Kroatia.
Etter at romerne hadde beseiret illyrerne og inntatt bosetningen ble Salona den romerske provinsen Dalmatias hovedstad. Byen ble ødelagt av avarene og slaverne i år 614 og senere nok en gang i 634.


== Litteratur ==
Marin Buovac: Amphitheatres in the Republic of Croatia, 13th Annual Meeting of the European Association of Archaeologists, Sveučilište u Zadru, Zadar 2007.
Nenad Cambi: Antika, Naklada Ljevak, Zagreb, 2002.
Bogdan Šušnjar: Sveti Dujam i salonitanski mučenici, Naklada Bošković, Split, 2004. ISBN 953-7090-44-2
Ema Višić-Ljubić: Salona, Colonia Martia, Ivlia Valeria, Arheološki muzej u Splitu, Solin, 2010. ISBN 978-953-7633-04-2


== Referanser ==
Jonathan Ian Schwartz

Jonathan Ian Schwartz (født 20. oktober 1965) er en forretningsmann fra USA. Han er for øyeblikket president og administrerende direktør i CareZone.
Før han grunnla CareZone, hadde han 15-års erfaring i Sun Microsystems som kulminerte i at han var administrerende direktør like før og under selskapets kamp for overlevelse under finanskrisen i 2007, og dets etterfølgende oppkjøp av Oracle.Han var også grunnlegger og administrerende direktør i Lighthouse Design, et IT-selskap som fokuserte på Apples plattform NeXTSTEP/OpenStep, før det i 1996 ble oppkjøpt av Sun Microsystems.


== Referanser ==
Gunhild Vehusheia

Gunhild Vehusheia (født 1975 i Grimstad) er en norsk advokat og kvinnesaksforkjemper. Hun er daglig leder i Vive Advokater og var leder for Norges kvinnelobby, en paraplyorganisasjon for ti norske kvinneorganisasjoner, fra 2016 til 2017. Hun var daglig leder for Juridisk rådgivning for kvinner (JURK) fra 2009 til 2012, og er nå styremedlem i Juridisk rådgivning for kvinner og medlem av arbeidsutvalget (sentralstyret) i Norsk Kvinnesaksforening. Hun har tidligere vært styreleder i Kvinneuniversitetet i Norden.Hun ble cand.jur. ved Universitetet i Oslo i 2003  og var advokat i advokatfirmaet Salomon-Johansen frem til 2015, da hun ble partner i Vive Advokater. Hun jobber særlig som bistandsadvokat og representerer barn og sårbare grupper i retten, spesielt i forbindelse med menneskehandel, tvangsarbeid og vold mot barn og kvinner. Hun har også undervist ved Nord universitet i vold mot kvinner.Vehusheia er samboer med den profilerte politiadvokaten Terje Nedrebø Michelsen.


== Referanser ==
Grå dans

«Grå dans» (finsk: «Harmaa tanssi») er et kubistiskinspirert maleri fra 1928 av den finske billedkunstneren Väinö Kunnas (1896–1929). Bildet viser to modelldukker stillet opp i danseposisjon. Farvene domineres av grått med innslag av blått, grønt og brunt.
Bildet har vært vist ved en rekke utstillinger i inn- og utland og tilhører Finlands Nasjonalgalleri.


== Referanser ==
Pachystola

Pachystola er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Små til middelsstore, brunlige trebukker. Kroppsformen er sylindrisk. Dekkvingene har ofte lysere tegninger.


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Pachystolini Aurivillius, 1922
Slekten Pachystola Reiche, 1850
Pachystola erinacea Jordan, 1894
Pachystola fuliginosa Chevrolat, 1858 
Pachystola granulipennis Breuning, 1971
Pachystola mamillata (Dalman, 1817)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 8. august 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Pachystola i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Pachystola – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Bilde av Pachystola mamillata Arkivert 11. april 2016 hos Wayback Machine.
Yannis Stournaras

Yannis (eller Giannis) Stournaras (født 10. desember 1956 i Athen) er en gresk økonom, som siden juni 2014 har vært sentralbanksjef for Den greske sentralbanken (Bank of Greece). Han er også professor i samfunnsøkonomi ved Universitetet i Athen.
Som sentralbanksjef i et land tilknyttet IMF deltar han også i IMFs Board of Governors. Stournaras har også tidligere vært finansminister, fra 2012 til 2014, under statsminister Antonis Samaras.


== Utdanning ==
Stournaras har økonomiutdanning fra Universitetet i Athen. I tillegg har han en mastergrad (M.phil) fra 1980 og en doktorgrad (D.phil) i økonomisk teori og politikk fra 1982 fra University of Oxford.


== Yrkeskarriere ==
Etter endt utdanning ved St Catherine's College i Oxford underviste han der fra 1982 til 1986, som doktorgradsstipendiat (research fellow) og foreleser, og han hadde også et doktorgradsstipendiat ved Oxford Institute for Energy Studies. Han flyttet tilbake til Hellas i 1986, og ble spesialrådgiver for finansminister Dimitris Tsovolas, en stilling han hadde fram til 1989. Fra 1989 til 1994 var han spesialrådgiver for Den greske sentralbanken, og fra 1994 til 2000 var han igjen rådgiver for den greske finansministeren, men da som formann for rådet av økonomiske rådgivere i finansdepartementet. Der deltok han bl.a. i forhandlingene om Hellas' deltakelse i Den økonomiske og monetære union.
Ved siden av disse stillingene var han også visestyreformann i Hellas' nasjonale gasselskap fra 1994 til 1997 og styremedlem i Hellas' Public Debt Management Office.
Fra 2000 til 2004 var han styreformann og konsernsjef i Emporiki Bank, samtidig som han var visestyreforman i den greske bankforeningen. Han ble administrerende direktør i Kappa Securities i 2005, en stilling han hadde fram til 2008. Fra september 2009 til juni 2012 var han direktør ved forskningsinstituttet Foundation for Economic and Industrial Research (IOBE).
I mai 2012 etterfulgte han Anna Diamantopoulou som Hellas' minister for økonomi, utvikling og turisme, før han i juli 2012 ble landets finansminister under statsminister Antonis Samaras. Denne stillingen hadde han fram til juni 2014, da han ble utpekt til Hellas' sentralbanksjef, etter at George Provopoulos' seksårsperiode utløp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Irlands sentralbank – Our Senior Team
Norsk Automobilfabrik

Norsk Automobilfabrik A/S ble opprettet 21. november 1917 som det første seriøse forsøk på industriell produksjon av biler i Norge. Fabrikkanlegget ble bygget på Kambo ved Moss. Selskapet inngikk avtale med Aktieselskapet Scania-Vabis i Södertälje i Sverige om lisensproduksjon av personbiler og lastebiler fra Scania-Vabis. Planen var å produsere 135 personbiler og 65 lastebiler allerede første produksjonsåret 1918.
Fra 1919 skiftet selskapet navn til Norsk Automobilfabrik Scania-Vabis A/S. Produksjon kom i gang i 1919 som en monteringsproduksjon med alle mekaniske deler produsert i Södertälje. Kun karosserier var av lokal produksjon.
Produksjonen ble aldri som planlagt. Kun lastebiler ble montert; 30 stk i 1918, 21 stk i 1919 og 20 stk i 1926. Fra 1921 ble det kun produsert karosserier.
Selskapet ble avviklet i 1923.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Haugestad, O: Automobil-ABC; Aschehoug & Co, Oslo 1916/1919/1920
Gretland, Peer: Bilens historie; Kongelig Norsk Automobilklub, Oslo 1951.
Bertheau, Øistein/Stokke, Christian: Made in Norway? Historien om bilproduksjon i Norge; Norsk Teknisk Museum, Oslo 1991 ISBN 82-90115-24-5.
Rolseth, Asbjørn: Håndverk på hjul; Transportreportasje, Oslo 2001 ISBN 82-995890-0-2.
Rolseth, Asbjørn: Norsk lastebilleksikon II; Bilforlaget, Oslo 2009  ISBN 978-82-91062-11-2
Rolseth, Asbjørn: Super, bulldog og V8; Bilforlaget, Oslo 2011  ISBN 978-82-91062-12-9
Stav, Ivar/Wyller, Torill: Kambo - Norges Detroit; Østfoldmuseet, Sarpsborg 2008 ISBN 978-82-997751-1-3
Fiske, Lars: Automobilfabriken Fiske; No Comprendo Press, Oslo 2015 ISBN 978-82-8255-054-3
Bak Broadways kulisser

Bak Broadways kulisser (amerikansk tittel: The Butter and Egg Man) er en amerikansk stumfilm (komedie/drama) fra 1928 regissert av Richard Wallace. Bak Broadways kulisser var den første av i alt syv filmatiseringer av George S. Kaufmans skuespill The Butter and Egg Man, a Comedy in Three Acts, som ble uroppført i New York City 23. september 1925. I rollene ses blant andre Jack Mulhall, Greta Nissen og Sam Hardy.


== Fakta om filmen ==
Variety anmeldte filmen under tittelen Butter, Egg Man.I utgaven av Variety fra 7. juli 1926 stod det at Butter and Egg Man var under utvikling hos First National Pictures. Det var to år før den ble utgitt.Ben Lyon ble plukket ut til å spille den mannlige hovedrollen, men han var ikke med i den endelige filmen.


== I rollene ==
Jack Mulhall - Peter Jones
Greta Nissen - Mary Martin
Sam Hardy - Joe Lehman
William Demarest - Jack McLure
Gertrude Astor  - Fanny Lehman


== Mottakelse ==
Anmelderen Mordaunt Hall i New York Times skrev at filmen var en skuffelse etter å ha sett skuespillet på scenen. Han mente at den hadde blitt trukket ned på et lavt intelligensnivå og at produsentene omhyggelig hadde fjernet alle de herlige nyansene og finurlige finessene til originalen. Hall skrev videre at historiens skjelett var igjen, men at det omtrent var alt. Han mente at Jack Mulhall ikke lyktes i å fornemme hva som ønskes av hans rollefigur Peter Jones, at han og regissør Wallace hadde gjort rollefiguren dum, men at Greta Nissen var kompetent i sin rolle.


== Bevaringsstatus ==
Filmen regnes som tapt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Butter and Egg Man (film) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bak Broadways kulisser på Internet Movie Database 
(no) Bak Broadways kulisser hos Filmfront 
(sv) Bak Broadways kulisser i Svensk Filmdatabas 
(nl) Bak Broadways kulisser på MovieMeter 
(en) Bak Broadways kulisser på AllMovie
Carsten Sieling

Carsten Günter Erich Sieling (født 13. januar 1959 i Nienburg/Weser) er en tysk politiker (SPD). Han ble 15. juli 2015 utnevnt som borgermester i Bremen (regjeringssjef) og senator for religionsspørsmål.Sieling var fra 2009 til 2015 medlem av Forbundsdagen for Bremen. Fra 1995 var han medlem av Bremens parlament og fra 2005 til 2009 leder av SPDs gruppe. Han var fra 2004 til 2006 leder av SPD i delstaten Bremen.


== Referanser ==
Sveinke Steinarsson

Sveinke Steinarsson, eller Svenke Steinarsson var en lendmann i Norge på slutten av 1000-tallet. Han var far til Ragnhild, som ble gift med den vestlandske høvdingen Kyrpinge-Orm Sveinsson. Ragnhild og Kyrpinge-Orm fikk sønnen Erling Skakke, kjent som en av lederne for lendmannspartiet og far til kong Magnus Erlingsson (norsk konge 1161-1184).


== Fosterfar for en kongssønn? ==
Sveinke omtales hos Snorre i Haraldssønnenes saga når Snorre beskriver Erling Skakkes ætt, men ellers har ikke Snorre noen informasjon om Sveinke. I sagaen Morkinskinna får vi imidlertid vite mer om ham. Sveinke skal ha vært fosterfar for kongen Håkon Magnusson Toresfostre, som var sønn av kong Magnus Haraldsson og barnebarn av kong Harald Hardråde. Håkon ble ifølge den ukjente forfatteren av Morkinskinna oppfostret hos Sveinke, og kom først senere til Tore på Steig, som er kjent som Håkons fosterfar.


== Lendmann ==
Sveinke var en rik og mektig lendmann som bodde i Viken, i Ranrike (Båhuslen), helt øst ved Gøta elv. I middelalderen var dette en del av Norge. Her hadde han flere gårder. Det at Sveinke var Håkons fosterfar, skal ha ført til konflikt med kong Magnus Berrføtt. Håkon og Magnus var fettere, og etter Magnus far Olav Kyrres død, ble begge utropt til konger, Håkon i Trøndelag og Magnus i Viken. Sveinke bodde i Viken, men siden han hadde vært Håkons fosterfar, var han lojal mot ham, og ville ikke underordne seg Magnus. Magnus sendte derfor den trønderske lendmannen Sigurd Ullstreng, samt tre andre vikværske lendmenn, blant dem Dag Eilivsson, for å få Sveinke til å akseptere Magnus som sin herre.Sveinke ville heller forlate landet enn å underordne seg kong Magnus, så han var borte i tre vintre. I Sveinkes fravær ble det imidlertid ufred i området, og det endte med at kong Magnus måtte be Sveinke komme tilbake. Sveinke fikk nå tilbake eiendommene sine, og han og Magnus inngikk vennskap (allianse).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Morkinskinna, oversatt av Kåre Flokenes. Dreyer bok, Stavanger 2004
Snorre: Norges Kongesagaer, oversatt av Anne Holtsmark. Gyldendal, Oslo 1979
Sigurd Ullstreng

Sigurd Ullstreng (født ca. 1030, død ca. 1100), var en norsk lendmann og klostergrunnlegger på slutten av 1000-tallet.


== Lendmann ==
Sigurd var sønn av Lodin Viggjarskalle, og kom fra gården Viggja sør for Trondheim. Han opptrer for første gang i Snorres Magnus Berrføtts saga, som Magnus Berrføtts (norsk konge 1093-1103) lendmann. Sigurd hjalp kong Magnus da Tore på Steig i 1095 gjorde opprør mot kongen. Sigurd omtales også i kongesagaene Morkinskinna og Fagerskinna. Han var blant annet med kong Magnus til Gøtaland for å kjempe mot svenske kong Inge, og han var Magnus' betrodde mann da den vikværske lendmannen Sveinke Steinarsson gjorde opprør.


== Klostergrunnlegger ==
Rundt 1100 skal Sigurd ha stått bak grunnleggingen av klosteret på Nidarholm (nå Munkholmen). Slik bidro han til at klosterbevegelsen fikk innpass i Norge.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Fagerskinna, oversatt av Edvard Eikill. Saga Bok, Stavanger 2007
Morkinskinna, oversatt av Kåre Flokenes. Dreyer bok, Stavanger 2004
Snorre: Norges Kongesagaer, oversatt av Anne Holtsmark. Gyldendal, Oslo 1979


== Eksterne lenker ==
Sigurd Ullstreng - Norsk biografisk leksikon
Cromatic

Cromatic (av og til skrevet Chromatic) var en rumensk rockegruppe fra Cluj, som var aktiv fra slutten av 1960-årene til begynnelsen av 1970-årene.
Gruppen ble dannet som trio i 1967 eller 1968 under navnet Chromatic Group 3: Sorin Tudoran (sologitar), som var student ved Musikkhøyskolen i Cluj, Iuliu Merca (bassgitar, vokalist; tidligere medlem av Index 66), Dan Igrețiu (trommer), som var student ved Medisinfakultetet i Cluj, men flere medlemmer kom og gikk i begynnelsen: Gabi Tamas (rytmisk gitar), Bobby Călugăreanu (bassgitar), Marius Câmpeanu (vokalist og rytmisk gitar).I 1971 hadde gruppen følgende medlemmer: Sorin Tudoran, Iuliu Merca, Tomi Bereczky (fløyte, saksofon), Puiu Hațieganu (trommer).


== Premier og utmerkelser ==
Ved den første Club A-festivalen i 1969 vant de en premie.
De vant Microrama TV, en musikkonurranse organsiert av Den rumenske kringkastingen.
De vant Studenternes vårfestival (1970, Cluj), der Sorin Tudoran fikk premie som beste musiker.
Paul Masgras (orgel) vant andre premie under Studenternes festival i Timisoara i 1970
Ved den andre Club A-festivalen vant de annen premie.


== Referanser ==