jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Perthiidae

Perthiidae er en av de 4 familiene i overfamilien Crangonyctoidea som inngår i infraorden Gammarida - innenfor Senticaudata-gruppen av amfipoder. Gruppens arter lever som bentiske bunndyr og kjennes fra Gammaridea-arter på avvikende morfologi i halepartiet. 
Denne gruppens arter lever alle i ferskvann i Australia. Gruppen har bare en slekt med to arter.


== Gruppens taksonomi ==
En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen av storkrepsenes taksonomi, med basis i WoRMS-databasen.
Rekke: KREPSDYR (Crustacea) - 67 000 arter
KLASSE storkreps (Malacostraca) - +25 000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - 9 725 arter, 1 900 i ferskvann Latreille, 1816
Underorden Senticaudata - 22 overfamilier, 95 familier Lowry & Myers, 2013
Infraorden Gammarida
Parvorden Crangonyctidira Bousfield, 1973
Overfamilie Crangonyctoidea  Bousfield, 1973
Familie Perthiidae  Williams & Barnard, 1988
Slekt Perthia Straskraba, 1964 - Australia
Perthia acutitelson Straskraba, 1964
Perthia branchialis (Nicholls, 1924)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Perthiidae – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Perthiidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Perthiidae hos ITIS 
(en) Perthiidae hos NCBI 
Perthiidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Statsfeminisme

Statsfeminisme er et statsvitenskapelig begrep som ble etablert av Helga Hernes i 1987 med boken Welfare State and Woman Power: Essays in State Feminism. Hernes brukte begrepet om den nordiske modellen og mer spesifikt om likestillingspolitikken i de nordiske landene på den tiden, og hvordan staten og kvinnebevegelsen samspiller om utforming av politikken på dette området.Begrepet statsfeminisme beskrev nordisk politikk og feministisk ideologi. Statsfeminismen karakteriseres av en feministisk politikkutvikling gjennom politiske institusjoner med en politisk handlingsmodell som et samspill mellom feministisk mobilisering og agitering «nedenfra», i feministbevegelse og –organisasjoner, og integrasjonsbestrebelser «ovenfra», gjennom staten og i partipolitikken.


== Referanser ==
Pseudocrangonyctidae

Pseudocrangonyctidae er en av de 4 familiene i overfamilien Crangonyctoidea som inngår i infraorden Gammarida - innenfor Senticaudata-gruppen av amfipoder. Gruppens arter lever som bentiske bunndyr og kjennes fra Gammaridea-arter på avvikende morfologi i halepartiet. 
Denne gruppens arter lever alle i ferskvann i landene Japan, Mandsjuria (Kina), Sibir, og muligens på Koreahalvøya. Gruppen har 2 slekter og 23 arter.


== Gruppens taksonomi ==
En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen av storkrepsenes taksonomi, med basis i WoRMS-databasen.
Rekke: KREPSDYR (Crustacea) - 67 000 arter
KLASSE storkreps (Malacostraca) - +25 000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - 9 725 arter, 1 900 i ferskvann Latreille, 1816
Underorden Senticaudata - 22 overfamilier, 95 familier Lowry & Myers, 2013
Infraorden Gammarida
Parvorden Crangonyctidira Bousfield, 1973
Overfamilie Crangonyctoidea  Bousfield, 1973
Familie Pseudocrangonyctidae  Holsinger, 1989 - Øst-Asia
Slekt Procrangonyx Schellenberg, 1934 = Eocrangonyx Schellenberg
Procrangonyx japonicus (Uéno, 1930)
Procrangonyx limpidus Hou & Li, 2004
Procrangonyx stygoedincus Sidorov & Holsinger, 2007
Slekt Pseudocrangonyx Akatsuka & Komai, 1922
Pseudocrangonyx asiaticus Uéno, 1934
Pseudocrangonyx birsteini Labay, 1999
Pseudocrangonyx bohaensis (Derzhavin, 1927)
Pseudocrangonyx camtschaticus Birstein, 1955
Pseudocrangonyx cavernarius Labay, 1999
Pseudocrangonyx coreanus Uéno, 1966
Pseudocrangonyx elenae Sidorov, 2011
Pseudocrangonyx febras Sidorov, 2009
Pseudocrangonyx holsingeri Sidorov & Gontcharov, 2013
Pseudocrangonyx korkishkoorum Sidorov, 2006
Pseudocrangonyx kseniae Sidorov, 2012
Pseudocrangonyx kyotonis Akatsuka & Komai, 1922
Pseudocrangonyx levanidovi Birstein, 1955
Pseudocrangonyx manchuricus oguro, 1938
Pseudocrangonyx relicta Labay, 1999
Pseudocrangonyx shikokunsis Akatsuka & Komai, 1922
Pseudocrangonyx susanaensis Labay, 1999
Pseudocrangonyx sympatricus Sidorov & Gontcharov, 2013
Pseudocrangonyx tiunovi Sidorov & Gontcharov, 2013
Pseudocrangonyx yezonis Akatsuka & Komai, 1922


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pseudocrangonyctidae – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Pseudocrangonyctidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Pseudocrangonyctidae hos ITIS 
(en) Pseudocrangonyctidae hos NCBI 
(en) Kategori:Pseudocrangonyctidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pseudocrangonyctidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Døla kraftverk

Døla kraftverk er et vannkraftverk i Steinkjer kommune i Trøndelag.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 169 meter i Døla.
Installert effekt er 2,4 MW. Årsproduksjon er 6,9 GWh.
I 2016 ble kraftverket solgt fra NTE til Chr Salvesen & Chr Thams Communications Aktieselskap(CSCTCA). CSCTCA ble kjøpt av Småkraft AS i 2022.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
NTE (arkiv)
Bekk og Strøm
Sandroidae

Sandroidae er en av de 4 familiene i overfamilien Crangonyctoidea som inngår i infraorden Gammarida - innenfor Senticaudata-gruppen av amfipoder. Gruppens arter lever som bentiske bunndyr og kjennes fra Gammaridea-arter på avvikende morfologi i halepartiet. 
Denne gruppens arter lever alle i ferskvann. Gruppen har bare en slekt, med 3 kjente arter.


== Gruppens taksonomi ==
En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen av storkrepsenes taksonomi, med basis i WoRMS-databasen.
Rekke: KREPSDYR (Crustacea) - 67 000 arter
KLASSE storkreps (Malacostraca) - +25 000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - 9 725 arter, 1 900 i ferskvann Latreille, 1816
Underorden Senticaudata - 22 overfamilier, 95 familier Lowry & Myers, 2013
Infraorden Gammarida
Parvorden Crangonyctidira Bousfield, 1973
Overfamilie Crangonyctoidea  Bousfield, 1973
Familie Sandroidae  Lowry & Myers, 2012
Slekt Sandro Karaman & Barnard, 1979 - Madagaskar
Sandro spinidactylus Iannilli, Krapp & Ruffo, 2011
Sandro starmuhlneri (Ruffo, 1960)
Sandro straussi Daneliya, 2011


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sandroidae – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Sandroidae i Global Biodiversity Information Facility 
Sandroidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Sternophysingidae

Sternophysingidae er en av de 4 familiene i overfamilien Crangonyctoidea som inngår i infraorden Gammarida - innenfor Senticaudata-gruppen av amfipoder. Gruppens arter lever som bentiske bunndyr og kjennes fra Gammaridea-arter på avvikende morfologi i halepartiet.
Denne gruppens arter lever alle i ferskvann i Sør-Afrika. Gruppen har bare en slekt med 8 arter.


== Gruppens taksonomi ==
En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen av storkrepsenes taksonomi, med basis i WoRMS-databasen.
Rekke: KREPSDYR (Crustacea) - 67 000 arter
KLASSE storkreps (Malacostraca) - +25 000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - 9 725 arter, 1 900 i ferskvann Latreille, 1816
Underorden Senticaudata - 22 overfamilier, 95 familier Lowry & Myers, 2013
Infraorden Gammarida
Parvorden Crangonyctidira Bousfield, 1973
Overfamilie Crangonyctoidea  Bousfield, 1973
Familie Sternophysingidae  Holsinger, 1992
Slekt Sternophysinx Holsinger & Straskraba, 1973 - Sør-Afrika
Sternophysinx alba Griffiths, 1981
Sternophysinx basilobata Griffiths, 1991
Sternophysinx calceola Holsinger, 1992
Sternophysinx filaris Holsinger & Straskraba, 1973
Sternophysinx hibernica Griffiths, 1991
Sternophysinx megacheles Griffiths & Stewart, 1996
Sternophysinx robertsoni (Methuen, 1911)
Sternophysinx transvaalensis Holsinger & Straskraba, 1973


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sternophysingidae – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Sternophysingidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Sternophysingidae hos ITIS 
Sternophysingidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Uronyctidae

Uronyctidae er en av de 4 familiene i overfamilien Crangonyctoidea som inngår i infraorden Gammarida - innenfor Senticaudata-gruppen av amfipoder. Gruppens arter lever som bentiske bunndyr og kjennes fra Gammaridea-arter på avvikende morfologi i halepartiet. 
Denne gruppen er monotypisk og arten Uronyctus longicaudus lever ferskvann i Australia. Gruppen har bare en slekt.


== Gruppens taksonomi ==
En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen av storkrepsenes taksonomi, med basis i WoRMS-databasen.
Rekke: KREPSDYR (Crustacea) - 67 000 arter
KLASSE storkreps (Malacostraca) - +25 000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - 9 725 arter, 1 900 i ferskvann Latreille, 1816
Underorden Senticaudata - 22 overfamilier, 95 familier Lowry & Myers, 2013
Infraorden Gammarida
Parvorden Crangonyctidira Bousfield, 1973
Overfamilie Crangonyctoidea  Bousfield, 1973
Familie Uronyctidae  Lowry & Myers, 2012
Slekt Uronyctus Stock & Illife, 1990 - Australia
Uronyctus longicaudus Stock & Illife, 1990


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Uronyctidae – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Uronyctidae i Global Biodiversity Information Facility 
Uronyctidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Smørum herred

Smørum Herred var et herred i tidligere Københavns amt. Det lå midt i amtet. I sør grenset det til Tune herred og Sømme Herred, og hadde et stykke kyst ved Køge Bugt. Mot øst grenset det til Sokkelund herred, og mot vest til Ramsø herred. I nord grenset det til Frederiksborg amt. Herredet hørte i middelalderen inn under Sjællands Østersyssel.


== Prostier ==
Prostier i Smørum herred:

Ballerup-Værløse prosti, Ballerup-Furesø Provsti og Frederikssund Provsti.
Glostrup prosti.
Høje Taastrup prosti, (Reerslev sogn) ligger i (Høje-Taastrup Kommune) i Høje Taastrup prosti i Tune Herred).
Rødovre-Hvidovre prosti. (Avedøvre sogn ligger i Smørum herred).


== Sogn ==
Sogn i Smørum herred:

Avedøre sogn
Ballerup sogn
Brøndby Strand sogn
Brøndbyvester sogn
Brøndbyøster sogn
Glostrup sogn
Hedehusene sogn
Herstedvester sogn
Herstedøster sogn
Hvidovre sogn, ved grensen mellom Sokkelund Herred og Smørum Herred.
Høje Tåstrup sogn
Ishøj sogn
Ledøje sogn
Måløv sogn
Nygårds sogn
Opstandelseskirkens sogn
Pederstrup sogn
Reerslev sogn (Høje-Taastrup Kommune) som ligger i Tune Herred
Rødovre sogn, ved grensen mellom Sokkelund Herred og Smørum Herred.
Rønnevang sogn
Sengeløse sogn
Skovlunde sogn
Smørum sogn
Torslunde sogn
Tåstrup Nykirke sogn
Vallensbæk sogn
Værløse sogn


== Kilder ==
Fil med information om sogn og kommuner
Smørum Herred i Prosjekt Runeberg
Trap Danmark 4. udgave 1921
DIS-Danmark Amt-Herred-Sogn Arkivert 1. mai 2010 hos Wayback Machine.
Gravbrøtfoss kraftverk

Gravbrøtfoss kraftverk er et vannkraftverk i Snåsa kommune i Trøndelag.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 59 meter.
Installert effekt er 2,1 MW fra 2 francisturbiner. Årsproduksjon er 10 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Havdal kraftverk

Havdal kraftverk er et vannkraftverk i Lierne kommune i Trøndelag.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 51 meter i Havdalselva.
Denne elven renner ut i Kvarnbergsvattnet. Det er starten på Sveriges tredje største elv Ångermanälven, som renner ut i Østersjøen.
Kraftverket har to francisturbiner, på 1,5 og 1 MW. 
Installert effekt er 2,5 MW. Årsproduksjon er 10 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Småkraft
Julfoss kraftverk

Julfoss kraftverk er et vannkraftverk i Lånke i Stjørdal kommune i Trøndelag.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 58 meter i elven Leksa.
Installert effekt er 2,4 MW fra to francisturbiner. Årsproduksjon er 8 GWh.
Kraftverket eies av lokale grunneiere.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Knutfoss kraftverk

Knutfoss kraftverk er et vannkraftverk i Grong kommune i Trøndelag.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 60 meter i Elstadelva.
Installert effekt er 5 MW fra to francisturbiner. Årsproduksjon er 16 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Småkraft
Tyngdekraft Sofienlund
Røstad kraftverk

Røstad kraftverk er et vannkraftverk i Indre Fosen kommune i Trøndelag.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 83 meter i Innerelva.
Installert effekt er 2,8 MW fra to francisturbiner. Årsproduksjon er 8 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Nordkraft
Skridulaupbu

Skridulaupbu er en selvbetjent turisthytte ved Rauddalsvatnet i Breheimen nasjonalpark, og ble bygdet på 1950-tallet. Hytta er oppkalt etter fjellet i nord kalt Skridulaupen. Det er nødvendig kjøkkenutstyr og vedovn i den relativt lille tømmerhytta. Til tross for at hytta ligger en dagsmars fra Grotli Høyfjellshotell og Pollfoss hotell, har det helt siden hytta var ny ikke vært særlig flere enn 40-50 overnattinger per år. 


== Kuriosa ==
I hyttebøkene tilbake til 1950-tallet kan en lese om forskjellige hendelser og bakgrunnen for hytta. En av årsakene til at hytta ble bygget, var at for skiturister var ruta fra Grotli til Sota Sæter svært lang. Ved etablering av Skridulaupbu ville dette bli mindre av en manndomsprøve. En episode beskrevet er at hytta hadde mange turister samtidig, uten sengeplass til alle, og som har værfaste i påska i flere dager. Det står også om en rednignsaksjon på 50-tallet med omkomne skiturister. Videre står det å lese at en turist foreslår at hytteansvarlig bør få på plass en skomakerlest for å reparere beksømstøvler. Denne står i hytta fremdeles. 
I mer moderne tid kan en lese om turister som beklager seg over den strabasiøse turen over til Slæom turisthytte, og at merkingen her er dårlig. Denne turen går over snø og breområder, og spesielt om snøen ligger lenge utpå våren og forsommeren, vil det være et langt parti uten T-varder. I hytteboka har flere laget svært nøyaktige opptegnelser for sin oppfatning av koordinatene langs turen. Imidlertid er merkingen blitt bedre de siste årene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://ut.no/hytte/10932/skridulaupbu
Sundfossen kraftverk

Sundfossen kraftverk er et vannkraftverk i Steinkjer kommune i Trøndelag.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 4,4 meter fra Snåsavatnet til Fossemvatnet.
Installert effekt er 2,2 MW. Årsproduksjon er 13,4 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
NTE
Årvollåsen naturminne

Årvollåsen naturminne er en kalkrik kambrosilurisk blokk i fjellgrunnen som er innsunket i den omliggende nordmarkitt. Blokken er fullstendig omvandlet (metamorf), og er en brunsvart masse av ulike mineraler. Forekomsten ble fredet 16. november
1984.


== Referanser ==
Nakkeskjær biotopvern

Nakkeskjær biotopvern utgjøres av Nakkeskjæret ved sørspissen av Nakkholmen i Oslo. Skjæret hadde den største koloni av makrellterne i hele Oslofjorden ved tellingen i 2011. Makrellterne er ført som sårbar (VU) på den norske rødlista, og bestanden har gått tilbake ved Oslofjorden de siste 30 år. Alt fugleliv er fredet på skjæret og 50 meter ut i sjøen, og det er ferdselsforbud i området fra 15. april til 15. juli.


== Referanser ==
Griffenfeldsgade

Griffenfeldsgade er en sidegate til Nørrebrogade på Indre Nørrebro i København, som ender i Åboulevard.

Gaten er oppkalt etter rikskansler og bibliotekar Peder Griffenfeld. Frem til 1875 var Griffenfeldsgade kjent som Parcelvej etter Parcelbroen som førte over Ladegårdsåen. Gaten huset tidligere Sankt Josephs Hospital hvis bygninger var oppført i nygotisk stil av arkitekten Christian Hansen (1803–1883). 
I dag huser gaten en rekke afrikanske spesialforretninger, kafeer og restauranter.
I Griffenfeldsgade ses også bodegaen Nørrehus, som har holdt det gående siden 1920-tallet. Grensende opp til gaten ligger også Folkets Park.


== Referanser ==
Nostra Aetate

Nostra aetate (Latin «vår tid» etter åpningsordene «I vår tid, når menneskeslekten stadig sterkere forenes…») er et av Det andre vatikankonsils erklæringer og handler om Den katolske kirkes forhold til andre religioner. Det er den korteste av tekstene fra konsilet, men en av de mest bemerkelsesverdige.Nostra aetate la et viktig fundament for kirkens møte med ikke-kristne religioner og deltakelse i ulike typer religionsdialog. Det var det første autoritative dokument fra kirken som handlet om dette temaet. Grunnholdningen til andre religioner er positiv, og dokumentet fordømmer alle typer diskriminering på grunnlag av religion. I innledningen heter det: «Fordi [kirken] er satt til å fremme enheten og kjærligheten mellom menneskene, og dessuten også mellom folkeslagene, legger den her mest vekt på det som menneskene har felles og det som fører dem til øket samhørighet.»  Mennesker over hele verden og til alle tider stiller noen av de samme grunnleggende spørsmål til tilværelsen, og religionene er ulike svar på disse. Dokumentet sier: «Den katolske kirke forkaster intet av det som er sant og hellig i disse religioner». Samtidig fastholdes det at Kristus er ««veien, sannheten og livet» (Joh. 14, 6), i hvem menneskene finner det religiøse livs fylde, i hvem Gud har forlikt alle ting med seg».Nostra aetate omtaler kortfattet hinduisme, buddhisme, islam og jødedom. Forholdet mellom disse kan beskrives som konsentriske sirkler (skjønt Nostra aetate selv ikke bruker dette bildet) med kirken i sentrum. I en sirkel nær sentrum finnes jødedommen som kristendommen er nært knyttet til. Andre monoteistiske religioner, primært islam, utgjør en neste sirkel, og utenfor denne ligger andre store religiøse tradisjoner som buddhisme og hinduisme.
Om islam sier Nostra aetate blant annet: «Det er også med aktelse Kirken betrakter muslimene, som tilber den ene, levende, i seg selv hvilende, barmhjertige og allmektige Gud, himmelens og jordens skaper».Beskrivelsen av jødedommen får mest plass i dokumentet. Det heter blant annet «Kirken, som fordømmer enhver forfølgelse, uansett hvilke mennesker den måtte være rettet mot, kan ikke glemme den arv den har til felles med jødene. Drevet av sin religiøse og evangeliske kjærlighet, og ikke av politiske grunner, beklager den derfor med sorg det hat, de forfølgelser, de utslag av antisemittisme som er blitt rettet mot jødene, uansett hvilke tider de har funnet sted i og hvem som har vært deres opphavsmenn.»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nostra aetate på engelsk på Vatikanets nettsider
Dignitatis humanae

Dignitatis humanae (latin «om menneskets verdighet») er en av Det andre vatikankonsils erklæringer og handler om religionsfrihet.I erklæringen heter det «Dette Vatikankonsil erklærer at mennesket har rett til religionsfrihet» Denne friheten begrunner erklæringen teologisk: «[R]etten til religionsfrihet er basert på selve menneskeverdet slik dette er tilkjennegitt i Guds åpenbarte ord og ved fornuften.»Menneskets forpliktelser overfor Gud, sier erklæringen, kan bare oppfylles hvis det ikke skjer under tvang (art. 10). Dette innebærer at religionsfriheten også må gjelde dem som, etter kirkens oppfatning, ikke lever slik Gud vil: «Følgelig vil rett til frihet bestå også hos dem som ikke oppfyller forpliktelsen til å søke sannheten og holde fast ved den…» Siden religionsutøvelse ofte forutsetter et fellesskap, gjelder religionsfriheten ikke bare enkeltindivider, men trossamfunn (art. 4).
Religionsfriheten er nødvendig for at kirken skal kunne drive sin virksomhet, men tilsvarende frihet må også gjelde andre trossamfunn. Dette får konsekvenser for kirkens forhold til staten. Staten har en forpliktelse til å sikre religionsfrihet for alle: «Staten skal videre sørge for at likhet for loven, som er en betingelse for samfunnets vel, av religiøse grunner ikke krenkes åpent eller skjult, og religion må heller ikke gi årsak til diskriminering». Erklæringen avviser ikke at et enkelt trossamfunn kan ha en særlig relasjon til staten, men dette må ordnes på en slik måte at andres frihet ikke krenkes.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dignitatis humanae på engelsk på Vatikanets nettsider
Tollef Lintrup Paus

Tollef Lintrup Paus (født 22. april 1846 i Elverum, død 4. juli 1915 i Trondhjem) var en norsk offiser og jernbaneingeniør. Han arbeidet i sitt yrkesliv med utbyggingen av jernbanenettet i Norge.


== Karriere ==
Han ble offiser i 1866, tok eksamen ved Den militære høyskole i 1870 og ble kaptein i 1883. Han var seksjonsingeniør ved jernbaneanleggene på Røros og Meråkerbanen, og var fra 1892 distriktsingeniør ved NSB. Han var overingeniør ved Statsbanene 1898–1915.


== Familie ==
Han var sønn av prokurator og fogd Henrik Johan Paus og Sophie Lintrup. Faren hadde den uvanlige idé å gi sine eldste barn navn etter deres nummer i søskenflokken: Nina, Tina, Ellef og Tollef, og han var som navnet antyder tolvte barn. Henrik Ibsen var hans fetter. Han ble i 1876 gift med Hedevig Holmsen, datter av oberstløytnant Hans Wangensten Holmsen og Valborg Gøttsche. Han var far til jernbaneingeniør Olaf Paus (f. 1878) og direktør i Vegdirektoratet Hans Wangensten Paus, og var farfar til ambassadør Thorleif Lintrup Paus.


== Utmerkelser ==
Ridder 1. klasse av St. Olavs Orden for fortjeneste av jernbanevesenet (1896)


== Referanser ==
Jill Officer

Jill Officer (født 2. juni 1975 i Winnipeg, Manitoba) er en kanadisk curlingspiller. Hun har vunnet Canadamesterskapet fire ganger og har en gullmedalje og en bronse fra Curling-VM. Officer skal sette andresten for det kanadiske laget i curlingturneringen under Vinter-OL 2014 i Sotsji.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jill Officer – Olympics.com 
(en) Jill Officer – Olympic.org 
(en) Jill Officer – Olympedia 
(en) Jill Officer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jill Officer – Canadian Olympic Committee 
(en) Jill Officer – World Curling Tour 
(en) Jill Officer – World Curling Federation 
Profil Arkivert 22. februar 2014 hos Wayback Machine. på Sotsji-OLs nettsider