jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Løvens perfekte uttrykk for makt

Løvens perfekte uttrykk av makt (tibetansk: སེང་གེ་རྩལ་རྫོགས; THL:  sengé tsaldzog; wylie: seng ge rtsal rdzogs; rekonstruert sanskrit: siṃha-parākrama-pūrṇa; devanagari: सिंह पराक्रम पूर्ण​​) er en tantrisk tekst innenfor tibetansk buddhisme. Teksten er en av de 17 tantraer som utgjør den fjerde og siste seksjon av menngagdé. Menngagdé er den tredje og mest avanserte delen av dzogchen, som igjen er en av tre inndelinger av de indre tantraer i den tibetanske tekstsamlingen Nyingma Gyubum. Nyingma er den eldste av de fire retninger i tibetansk buddhisme.


== Eksterne lenker ==
seng ge rtsal rdzogs chen po'i rgyud @ Wikisource i Wylie
སེང་གེ་རྩལ་རྫོགས་ཆེན་པོའི་རྒྱུད @ Wikisource i Uchen (tibetansk skrift), Unicode
Airspeed Courier

Airspeed  AS.5 Courier var et britisk seks-seters én-motors lett fly som i noen tilfelle ble brukt som rutefly. Flyene ble bygget av Airspeed Ltd. (1934) Ltd. i Portsmouth. Det fløy første gang 10. april 1933, og var det første britiske fly med opptrekkbart understell. Det ble bygget i alt 16 eksemplarer.


== Utvikling ==
Prototypen Courier ble designet av Hessell Tiltman (co-grunnlegger av Airspeed Ltd.) og ble bygget i 1932 av Airspeed i York for Sir Alan Cobham i han forsøk til å gjennomføre en non-stop flyvning til India, ved hjelp av ettrrlylling av drivstoff i luften. Airspeed flyttet fra York til Portsmouth før Courier G-ABXN fløy for første gang 10. april 1933. Courier var bygget av tre, det var en lav-vinged innelukked endekker som hadde en ny funksjon i de dager, et opptrekkbart understell. Prototypen ble drevet av en Armstrong Siddeley Lynx motor. Prototypen hadde to mindre ulykker, i april 1933 i Portsmouth og i juni 1933 på RAF Martlesham Heath. Flyet ble reparert ved begge anledninger.
Etter et år som ble brukt på å perfeksjonere llufttanking tok Alan Cobham tok av fra Portsmouth med prototypen Courier i et forsøkt på å fly til India 24. september 1934, det ble tanket med drivstoff fra en Handley Page W. 10 før en nødlanding på Malta på grunn av en ødelagt gasshendel


== Produksjon og drift ==
Det ble produsert 15 Courier i 1933/34 som ble brukt I konkurranser (en ferdig sjette detok i MacRobertson Air Race til Australia i 1934), og som et lett passasjer-og taxifly.
I 1936 kjøpte militant organisasjon, Union Fouder's Trust fem Courier i den hensikt å selge dem for bruk av Republikanerne i den spanske borgerkrigen. Men protester fra ikke-innblanding lobby i England stoppet leveringen. To republikanske sympatisør blant Airspeeds  personale gjorde et mislykket forsøk på å stjele G-ACVE. En av dem, Arthur Gargett, omkom da det havarerte etter å ha tatt av i Portsmouth 20. august 1936, den andre, Joseph Smith ble dømt til fire måneder i fengsel.På grunn av sin avanserte aerodynamikk, ble to brukt som forsknings-fly, ett av Royal Aircraft Establishment og ett av Napier s, som brukte det for utvikling av sine Napier Napier motor.
Ved utbruddet av den andre verdenskrig, be de fleste av de gjenværende Courier beslaglagt av RAF, som brukte de  som sambandsfly. Bare en Courier overlevde krigen og  ble brukt til rundflyvninger i Southend-on-Sea før det blir kondemnert i desember 1947.


== Ulykker og hendelser ==
Den 29. september 1934 havarerte G-ACSY fra London, Scottish & Provinscial Airways Ltd. på Shoreham, Kent, Storbritannia. Alle fire personer om bord omkom og to ble skadet på bakken.


== Operatører ==

Storbritannia StorbritanniaAir Taxi Ltd
Channel Airways
Cobham Air RouteDhaka
London, Scottish & Provinciel  Airways
North Eastern Airways
Air Transport Auxiliary
Royal Air Force


== Spesifikasjoner (AS.5B) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Airspeed AS5 Courier
Afrikamesterskapet i fotball 2017 Sluttspill

Sluttspiilet i Afrikamesterskapet i fotball 2017 startet 28. januar og ble avsluttet med finalen 5. februar. Kamerun ble mestre etter å ha slått Egypt 2–1 i finalen. Bronsefinalen ble vunnet av Burkina Faso som slo Ghana 1–0.


== Kvalifiserte lag ==


== Utslagstablå ==


== Kvartfinaler ==
Banens beste: Préjuce NakoulmaHoveddommer: 
Daniel Bennett (Sør-Afrika)
Assistentdommere:
Zakhele Siwela (Sør-Afrika)
Aboubacar Doumbouya (Guinea)
Fjerdedommer:
Joshua Bondo (Botswana)
Femtedommer:
Yahaya Mahamadou (Niger)

Banens beste: Fabrice OndoaHoveddommer: 
Janny Sikazwe (Zambia)
Assistentdommere:
Jerson Emiliano Dos Santos (Angola)
Marwa Range (Kenya)
Fjerdedommer:
Hamada Nampiandraza (Madagaskar)
Femtedommer:
Arsénio Chadreque Marengula (Mosambique)

Banens beste: Jordan AyewHoveddommer: 
Bernard Camille (Seychellene)
Assistentdommere:
Albdelhak Etchiali (Algerie)
Mohammed Abdallah Ibrahim (Sudan)
Fjerdedommer:
Mehdi Abid Charef (Algerie)
Femtedommer:
Ali Waleed Ahmed (Sudan)

Banens beste: KahrabaHoveddommer: 
Eric Otogo-Castane (Gabon)
Assistentdommere:
Jean-Claude Birumushahu (Burundi)
Théophile Vinga (Gabon)
Fjerdedommer:
Bamlak Tessema Weyesa (Etiopia)
Femtedommer:
Marius Donatien Tan (Elfenbenskysten)


== Semifinaler ==
Banens beste: Essam El-HadaryHoveddommer: 
Malang Diedhiou (Senegal)
Assistentdommere:
Djibril Camara (Senegal)
El Hadji Malick Samba (Senegal)
Fjerdedommer:
Hamada Nampiandraza (Madagaskar)
Femtedommer:
Arsénio Chadreque Marengula (Mosambique)

Banens beste: Christian BassogogHoveddommer: 
Bakary Gassama (Gambia)
Assistentdommere:
Jean-Claude Birumushahu (Burundi)
Ali Waleed Ahmed (Sudan)
Fjerdedommer:
Joshua Bondo (Botswana)
Femtedommer:
Redouane Achik (Marokko)


== Bronsefinale ==
Banens beste: Bertrand TraoréHoveddommer: 
Mehdi Abid Charef (Algerie)
Assistentdommere:
Albdelhak Etchiali (Algerie)
Anouar Hmila (Tunisia)
Fjerdedommer:
Youssef Essrayri (Tunisia)
Femtedommer:
Mohammed Abdallah Ibrahim (Sudan)


== Finale ==

Banens beste: Benjamin MoukandjoHoveddommer:
Janny Sikazwe (Zambia)
Assistentdommere:
Jerson Emiliano Dos Santos (Angola)
Marwa Range (Kenya)
Fjerdedommer:
Daniel Bennett (Sør-Afrika)
Femtedommer:
Zakhele Siwela (Sør-Afrika)


== Referanser ==
Santa Montefiore

Santa Montefiore opprinnelig Santa Palmer-Tomkinson (født 2. februar 1970), er en britisk forfatter. 
Hun har siden 2002 utgitt om lag en roman årlig. Fire av romanene har handling lagt til Argentina, et land hun i 1989 bodde i. 
I Norge har hun solgt 75000 bøker og hadde i 2015 suksess med romanen Birøkterens datter.Hun er gift med historikeren Simon Sebag Montefiore og har to barn. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Santa Montefiore i BIBSYS
santamontefiore.co.uk hjemmeside
Ouwehoeren

Ouwehoeren (også kjent som Meet the Fokkens) er en nederlandsk dokumentarfilm fra 2011. Filmen omhandler de eneggede tvillinger Martine ("Tineke") og Louise Fokkens ("Loes") (født i 1942), to damer som siden 60–tallet har arbeidet som prostituerte i Amsterdams red light district. Filmen tar seerne med til Amsterdams gater hvor damene erindrer deres ungdom og forteller sine livshistorier.Under International Documentary Film Festival Amsterdam i 2011, ble filmen kjøpt av TV-selskaper fra Israel, Sverige og Belgia. Videre har land som Tyskland, Frankrike, USA og Storbritannia også vist interesse for den.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
www.meetthefokkens.com
(en) Ouwehoeren på Internet Movie Database 
(fr) Ouwehoeren på Allociné 
(nl) Ouwehoeren på MovieMeter 
(en) Ouwehoeren på AllMovie 
(en) Ouwehoeren på Turner Classic Movies 
(en) Ouwehoeren på Rotten Tomatoes 
(en) Ouwehoeren på Metacritic 
(en) Ouwehoeren på Box Office Mojo
Missale

Et missale (av lat. missalis; «messe») er en liturgisk håndbok, eller messebok, i den romersk-katolske kirke. Et missale inneholder liturgiske forskrifter, tekster og bønner for kirkens messefeiring. Det nåværende missalet er fra 1969, mens den forrige versjonen var fra 1570.


== Se også ==
Missale Romanum
Missale Nidrosiense


== Referanser ==
Bodil Hagbrink

Bodil Hagbrink (født 1936) er en svensk kunstner, illustratør og barnebokforfatter.
I tekst og tegninger har hun fortalt historier om blant annet barn i en fransk landsby (Barna i Vernette), om nordsamiske barn (Hjemme på Vidda og Barna i Kautokeino) og om barn i Tibet (Barna fra Tibet). Bøkene hennes har blitt oversatt til en rekke språk, også til norsk.Flere av bildebøkene hennes skildrer livet til nordsamiske barn, og Hagbrink ble kjent med reindriftskulturen da hun i 1976 bodde hos en flyttsame-familie i flere måneder.


== Bibliografi ==


=== Tekst og illustrasjoner ===
1975: Barnen i Vernette – norsk utgave i 1975: Barna i Vernette, oversatt av Tormod Haugen
1978: Den långa rajden – norsk utgave i 1978: Barna i Kautokeino, oversatt av Tormod Haugen
1986: Hux flux
1982: Hemma på Vidda : med renflocken på flyttfot – norsk utgave i 1982: Hjemme på Vidda – med reinflokken på flyttefot, oversatt av Jo Tenfjord
1990: Barnen från Tibet – norsk utgave i 1990: Barna fra Tibet , oversatt av Jo Tenfjord


=== Illustrasjoner av andres tekster (utvalg) ===
1995: Gáttiin ja meara nalde – forfatter: Harald O. Lindbach


== Priser og utmerkelser ==
Hagbrink ble tildelt Elsa Beskow-plaketten i 1991.


== Referanser ==
Hjemme på Vidda

Hjemme på Vidda – med reinflokken på flyttefot er en bildebok fra 1982 med tekst og illustrasjoner av svenske Bodil Hagbrink. Den ble utgitt på norsk i 1982. Oversettelsen var ved Jo Tenfjord.Boken handler om femåringen Marit Inga fra Kautokeino og familien hennes, som driver med reindrift. Hagbrink hadde i 1976 bodd flere måneder hos en reindriftsfamillie i Kautokeino, og erfaringene derfra hadde hun tidligere brukt i bildeboken Barna i Kautokeino fra 1978.


== Referanser ==
Barna i Vernette

Barna i Vernette er en bildebok fra 1975 med tekst og illustrasjoner av svenske Bodil Hagbrink. Boken kom på norsk i 1975 i Tormod Haugens oversettelse.Boken handler om fire barn i landsbyen Vernette i Sør-Frankrike. Barna heter Gisèle Bianco (8 år), lillesøsteren Sabine (5 år), storebroren Olivier (9 år) og vennen Jean-Pierre (9 år). I bokens innledning fortelles det at Vernette ligger i fjellene ovenfor middelhavsbyen Sanary, nærmere bestemt i fjellsiden av fjellet Gros Cerveau.


== Referanser ==
Barna fra Tibet

Barna fra Tibet er en bildebok fra 1990 med tekst og illustrasjoner av svenske Bodil Hagbrink. Boken kom på norsk i 1990 i Jo Tenfjords oversettelse.


== Handling ==
Boken handler om den lille jenta Tenzin, som bor sammen med familien sin i flyktningleiren Tashi Ling i Nepal. Familien er fra Tibet. Tenzins far tar henne med opp i fjellene for å vise henne Himalaya og fortelle om det tibetanske folkets historie.


== Referanser ==
Norsol

Norsol AS er en hjørnesteinsbedrift i Tingvoll, Møre og Romsdal. 
Familiebedriften drives av familien Nekstad i annen generasjon og ble stiftet 15. juni 1983., og passerte 100 millioner i omsetning i 2020Fabrikken ligger fortsatt på Tingvoll, men har forhandlere og samarbeidspartnere over hele landet. Norsol produserer solskjermingsløsninger som pergola, markiser og persienner.Bedriften ble tildelt fylkesprisen «Årets Bedrift 2020» i Møre og Romsdal. Møre og Romsdal fylkeskommune deler ut denne prisen årlig. Prisen skal gå til en lokal bedrift som har utmerket seg i løpet av året.


== Referanser ==
Norske tog

Norske tog AS er et norsk statseid selskap opprettet for å tilby utleie av rullende materiell for persontrafikkoperatører på norske jernbanespor. Selskapet eies av Samferdselsdepartementet. Høsten 2016 overtok selskapet det meste av NSBs rullende materiell.
Utover utleie av eksisterende materiell skal Norske tog sørge for kravspesifisering og anskaffelse av nytt materiell, i tillegg til å tilby kompetanse på eldre materiell der produsenten ikke lenger eksisterer.


== Historie ==
Selskapet ble etablert av NSB den 16. juni 2016 under det midlertidige navnet Materiellselskapet AS som en del av forberedelsene for omstruktureringen av jernbanesektoren i forbindelse med Solberg-regjeringens jernbanereform. 15. oktober ble selskapet operativt da det overtok det rullende materiellet fra morselskapet NSB. Materiell som ikke ble overført inkluderer det som brukes på Flåmsbana, da trafikken der er unntatt fra konkurranseutsetting ut 2027, og det materiellet som ble disponert av Berging og beredskap jernbane, som i stedet skal overføres til Bane NOR. NSB leier togene for en fast månedspris.Materiellselskapet søkte 21. februar 2017 om å få tildelt «NOR» som sin innehavermerking (VKM), og fikk godkjennelse av Den europeiske unions jernbanebyrå (ERA) den 27. februar. Merkingen er gyldig fra 1. mars. Dette betyr at det rullende materiellet blir merket «N-NOR» i forbindelse med europeisk kjøretøynummer (EVN).
1. september 2016 etablerte Samferdselsdepartementet eierselskapet Togmateriell AS, som 1. april 2017 overtok eierskapet over selskapet. Materiellselskapet skiftet samtidig offisielt navn til Norske tog AS, som er det endelige navnet. Domenet norsketog.no tilhørte tidligere PH Norge AS, men ble kjøpt fra dem i denne forbindelse.


== Materiell ==
Norske tog AS har 246 togsett, 135 personvogner og 22 lokomotiver. Følgende materiell ble overført fra NSB den 15. oktober 2016 eller er anskaffet senere. Antallet på enkelte typer kan være upresist på grunn av utrangeringer og nyleveringer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Bygutt i sørsame-fjell

Bygutt i sørsame-fjell er en barnebok fra 1982 av Kirsti Birkeland. Omslaget er illustrert av Gunnar Tenggren.


== Handling ==
Boken handler om tiåringen Jarle. Familien hans drar tilbake til byen etter å ha tilbragt sommerferien i en sør-samisk bygd, mens Jarle får bli igjen noen uker i sameleiren på Bjørkeneset (sørsamisk: Såekie-njuana) for å være med på reindriften.Boken inneholder også den samiske vuggesangen «Onne maana» med tekst og melodi av Ella Holm Bull. Bakerst i boken er det også en ordliste med «(n)oen ord fra det sør-samiske språket».


== Referanser ==
Fille-Frans og følget hans

Fille-Frans og følget hans er en barnebok fra 1985 av Kirsti Birkeland. Boken er illustrert av Kaja Finne.


== Handling ==
Boken er en gjenfortelling av livet til Frans av Assisi.


== Referanser ==
Wolfgang Staudte

Wolfgang Staudte (født 9. oktober 1906 i Saarbrücken i Tyskland, død 19. januar 1984 i Maribor i Slovenia) var en tysk filmregissør, manusforfatter og skuespiller.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Wolfgang Staudte var sønn av skuespillerparet Fritz Staudte og Mathilde Firmans og vokste opp i Berlin. Etter avsluttet skolegang begynte han i 1923 en lærlingsutdannelse som bilmekaniker og tok eksamen etter toårige ingeniørstudier ved Ingenieur-Akademie Oldenburg med en toårs praksis på Mercedes-Benz og Hansa-verk.


=== Filmkarriere ===
Staudtes karrier som regissør begynte på 1930-tallet da han i 1935 laget reklamefilmer og, som en «ildprøve» for unge talenter, laget fire studiofilmer for det halvstatlige Tobis Filmkunst GmbH i 1941. Dessuten arbeidet han som en skuespiller i, blant annet, Veit Harlans propagandafilm Jud Süß (1940). 
Hans første lange spillefilm Akrobat schö-ö-ö-n inscenerte han i 1942/1943. I 1944 ble Staudtes film Der Mann, dem man den Namen stahl forbudt, av ukjente grunner. Deretter tapte han sitt fritak fra soldattjeneste. Det var først etter intervensjon fra intendanten for Schiller-Theater i Berlin, Heinrich George, som insisterte på at Staudte måtte få redigere hans film Das Mädchen Juanita, at en kommandering til fronten ble forhindret mot slutten av 1944.
Staudtes viktigste arbeide kom ti år etter andre verdenskrig, da han arbeidet med DEFA i Østtyskland. Tyngdepunktet i hans arbeide var å løfte frem grensene for tysk nasjonal stolthet. Hans arbeide i antinazistiske filmer, som Morderne er blandt oss (1946), var også en personlig bearbeidelse av hans filmkarriere under nazistene (for han hadde spilt i den antisemittiske filmen Jud Süß).
Etter 1956 arbeidet han i Vesttyskland. På 1970-tallet ble hans arbeide ikke lengre betraktet som særlig  moderne. Han gikk over til fjernsyn, og arbeidet på programserier som Der Kommissar og Tatort.


== Filmografi i utvalg ==


=== Som regissør ===
1946 : Morderne er blandt oss («Die Mörder sind unter uns»)
1949 : Rotation
1951 : Keiserens undersått («Der Untertan»)
1953 : Sultanens kurer  («Die Geschichte vom kleinen Muck»)
1955 : Ciske - Et barn trenger kjærlighet («Ciske de Rat»)
1957 : Flukten fra fremmedlegionen
1957 : Rose Bernd
1960 : Det siste vitne («Der letzte Zeuge»)
1960 : Livets karusell («Kirmes»)
1964 : En herrereise («Herrenpartie»)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wolfgang Staudte på Internet Movie Database 
(sv) Wolfgang Staudte i Svensk Filmdatabas 
(da) Wolfgang Staudte på Filmdatabasen 
(fr) Wolfgang Staudte på Allociné 
(en) Wolfgang Staudte på AllMovie 
(en) Wolfgang Staudte hos Rotten Tomatoes 
(en) Wolfgang Staudte hos The Movie Database
Kom skal vi dikte ei grend og en gård

Kom skal vi dikte ei grend og en gård er en barnebok fra 1980 av Kirsti Birkeland. Boken er illustrert av Valborg Sirnes.Boken er bygget opp i bolker av korte fortellinger. Hver bolk har navn etter en ukedag. Forfatteren innleder boken med et brev til leseren, der hun forteller at boken startet som en serie brev til en liten pike som het Astrid. Astrid kunne ikke lese selv, derfor var brevene ment som høytlesning gjennom en uke da Astrid lå på sykehus. Bakerst i boken er det en liste over sanger og boktitler som inngår i bokens fortellinger, og en ordliste der «vanskelige ord» forklares.


== Referanser ==
Staloer tror at månen er et bål

Staloer tror at månen er et bål - 25 sørsamiske eventyr gjenfortalt av Kirsti Birkeland er en eventyrsamling utgitt i 1986. Boken er illustrert av Alfhild Vekterli.Eventyrene i boken er inndelt i tre bolker, med følgende overskrifter:

Hvordan kan det ha seg... (Tilblivelses-eventyr)
Den gode er alltid rik (Samkvem med andre-verdenen)
Det går på livet løs (Stalo-eventyr)Bakerst i boken er det en avsluttende bolk som inneholder et kart over de sørsamiske områdene, forklaring om eventyrenes stilling i den sørsamiske kulturen, beskrivelse av hovedpersonene i de sørsamiske eventyrene, takk til støttespillere og bidragsytere, litteraturliste og kildeliste.


== Referanser ==
80 cm jernbanekanon

80 cm jernbanekanon (tysk: 80 cm Kanone (Eisenbahn)) var med sine 1350 tonn den største kanonen som noensinne er blitt bygget. Kun to kanoner, Dora og Schwerer Gustav, ble bygget.


== Bakgrunn ==
I 1934 fikk Krupp i oppdrag å konstruere en kanon som kunne slå ut fortene i Maginotlinjen. For å klare det måtte kanonen kunne slå gjennom 7 meter armert betong eller én meter stålpanser fra en avstand som var større enn det franske artilleriets rekkevidde. Doktor Erich Müller regnet ut at det skulle kreves et prosjektil på ca. 7 tonn, omtrent 80 cm i diameter og avfyrt fra et 30 meter langt ildrør. En slik kanon ville veie minst 1 000 tonn og være betydelig større enn noen kanon som var blitt bygget tidligere. Etter at Adolf Hitler personlig interesserte seg for prosjektet i 1936 tok utviklingen fart og i 1937 begynte man å bygge den første kanonen.


== Design ==
For å bære denne veldige konstruksjonen ville det være nødvendig med en lavett som var betydelig bredere enn hva som kunne transporteres på en normalsporet jernbane. Løsningen ble en lavett som gikk på dobbeltspor og som hadde ikke mindre enn 40 aksler for å fordele den enorme tyngden. Hele stykket kunne demonteres for å fraktes i deler på enkeltspor. Å montere kanonen tok 54 timer og krevde tre parallelle spor. Tiden inkluderte ikke de tre til seks ukene det tok å bygge sporene og den kranen på 110 tonn over sporene som trengtes for monteringen.
Da kanonen var ferdigbygget ble den rullet inn på den kilometerlange, buede banen som skulle brukes for avfyring. Kanonen ble trukket av to synkroniserte D311 diesellok på 690 kW hver. Ammunisjonen ble rullet frem på jernbanevogner og kunne løftes opp på ladebordet av de kranene som fantes bakentil på lavetten.


== Bruk ==
Kanonene ble klare for sent til å settes inn mot Maginotlinjen, men Dora kom til anvendelse under beleiringen av Sevastopol i juni 1942 der den ble satt inn mot sovjetiske kystbefestninger. Sin mest spektakulære innsats gjorde den mot ammunisjonslageret Hvite klippe. Ammunisjonen ble lagret i et fjellrom 30 meter under havbunnen og ble beskyttet av et tak av 10 meter tykk betong. Etter ni avfyrte granater var lageret slått ut.
Etter beleiringen av Sevastopol ble kanonen transportert til prøveskytefeltet i Rügenwalde der den andre kanonen Schwerer Gustav var under utprøvning. De to kanonene kom aldri mer til anvendelse og ble sprengt 14. april 1945 ca. 50 kilometer sørøst for Chemnitz, fordi man ville hindre at de skulle falle i sovjetiske hender.


== Referanser ==


== Litteratur ==
80 cm-KANONE (WH) – Das "Dora Gerät" Geschütze der Deutschen Reichsbahn
Marc Romanych, Marin Rupp; World War II German Super-Heavy siege guns Osprey Publishing 2020 ISBN 978-1-4728-3717-2


== Eksterne lenker ==
(en) 80 cm K gun (Krupp) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
De skinnende relikviene fra den opplyste kroppen

De skinnende relikviene fra den opplyste kroppen (tibetansk: སྐུ་གདུང་འབར་བ; THL: kudung barwa; wylie: sku gdung 'bar ba; rekonstruert sanskrit: kāya-śarīra-jvala; devanagari: काय शरीर ज्वल​​​) er en tantrisk tekst innenfor tibetansk buddhisme. Teksten er en av de 17 tantraer som utgjør den fjerde og siste seksjon av menngagdé. Menngagdé er den tredje og mest avanserte delen av dzogchen, som igjen er en av tre inndelinger av de indre tantraer i den tibetanske tekstsamlingen Nyingma Gyubum. Nyingma er den eldste av de fire retninger i tibetansk buddhisme.
Mellet

Mellet er en barnebok fra 1992 av Inga Ravna Eira, med illustrasjoner av Iver Jåks. Boken kom på norsk i 1992 under samme tittel; oversettelsen var ved Inger Seierstad.Boken handler om en aktiv liten gutt som heter Mellet. Mellet har en bror og to søstre. I vinterhalvåret bor familien i hus i ei lita bygd, men i sommerhalvåret flytter de til sommerplassen der de bor i telt og passer reinflokken sin.


== Referanser ==
Foreningen av solen og månen

Foreningen av solen og månen (tibetansk: ཉི་ཟླ་ཁ་སྦྱོར; THL: nyi da khajor; wylie: nyi zla kha sbyor; rekonstruert sanskrit: mahā-sūrya-candra-cumba; devanagari: महा सूर्य चन्द्र चुम्ब​​​​) er en tantrisk tekst innenfor tibetansk buddhisme. Teksten er en av de 17 tantraer som utgjør den fjerde og siste seksjon av menngagdé. Menngagdé er den tredje og mest avanserte delen av dzogchen, som igjen er en av tre inndelinger av de indre tantraer i den tibetanske tekstsamlingen Nyingma Gyubum. Nyingma er den eldste av de fire retninger i tibetansk buddhisme.


== Eksterne lenker ==
Nyi ma dang zla ba kha sbyor ba chen po gsang ba'i rgyud (@ Wikisource i Wylie)
ཉི་མ་དང་ཟླ་བ་ཁ་སྦྱོར་བ་ཆེན་པོ་གསང་བའི་རྒྱུད @ Wikisource (iibetansk Unicode)
John Ash

John Sidney Ash (født 26. mai 1925 i Gosforth i Northumberland, død 2014) var en britisk ornitolog. Han var spesielt interessert i fuglefaunaen på Afrikas horn, spesielt i Somalia, Eritrea og Etiopia.I 1945 mottok han sin bachelor of science fra University of Durham. I 1948 mottok han D.I.C. (Diploma of Imperial College) fra Imperial College London, og i 1952 fikk han doktorgraden sin derfra. Han var medforfatter av to felthåndbøker: The Birds of Somalia (med John E. Miskell) i 1998 og Birds of Ethiopia and Eritrea (med John Atkins) i 2009.Ash oppdaget flere nye fuglegrupper, blant annet Serinus ankoberensis, Turdoides squamulata carolinae, oppkalt etter datteren hans Caroline, Hippolais pallida alulensis (en underart av bleksangeren), Acrocephalus baeticatus avicenniae, strandlerken (engelsk: Ash's lark), som ble oppkalt etter han av Peter Colston i 1982, og Ploceus victoriae, som nå ansees som en hybrid mellom Ploceus melanocephalus og Ploceus castanops.


== Bibliografi ==
The Birds of Somalia (med John E. Miskell) 1998
Birds of Ethiopia and Eritrea (med John Atkins) i 2009


== Referanser ==
4. serierunde i Eliteserien 2017

4. serierunde i Eliteserien 2017 spilles mandag 17. april


== Kampfakta ==
Mandag 17. april 2017


== Referanser ==