jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Cotalpa

Cotalpa er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Middelsstore (17-26 millimeter), ovale, blanke, med eller mindre rødbrune skarabider. Når de er i live, er fargen ganske lys, gjerne kremgul, døde eksemplarer mørkner en del.


== Levevis ==
De voksne billene er nattaktive og spiser blader på ulike busker og trær. Larvene lever i sandete jord og ganger på røtter. De kan av og til gjøre noe skade på hageplanter.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige og sørvestlige Nord-Amerika, nordover til Maine.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
Stammen Rutelini MacLeay, 1819 – ikke i Europa
Gruppen Areodina
Slekten Cotalpa Burmeister, 1844
Cotalpa ashleyae La Rue, 1986
Cotalpa conclamara Young, 2002
Cotalpa consobrina Horn, 1871
Cotalpa flavida Horn, 1878
Cotalpa lanigera (Linnaeus, 1764)
Cotalpa leonina Fall, 1932
Cotalpa subcribrata Wickham, 1905


== Kilder ==
Generic Guide to New World Scarab Beetles - Cotalpa [1]
La Rue, D.A. (1986) A new species of Cotalpa from western Arizona (Coleoptera: Scarabaeidae: Rutelinae). The Coleopterists Bulletin 40: 145-147.
Young, R.M. (2002) A new Cotalpa Burmeister taken on post oak in eastern Texas with notes and a key to species in the genus (Scarabaeidae: Rutelinae). The Coleopterists Bulletin 56: 473-479.


== Eksterne lenker ==
Bugguide.net, med bilder av nordamerikanske arter
(en) Cotalpa i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cotalpa hos ITIS 
(en) Cotalpa hos NCBI 
(en) Kategori:Cotalpa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cotalpa – detaljert informasjon på Wikispecies
Kollstien (Oslo)

Kollstien (1–3B) er en gangvei på Øvre Ljanskollen i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Hauketo stasjon forbi enden av Ingolf Ruuds vei og til Øvre Ljanskoll vei.
Veien fikk navn i 1947.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kollstien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 308. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kolonihagestien (Oslo)

Kolonihagestien (1–205, 2–206) er en vei i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går parallelt med Sognsvannsbanen mellom Ullevaal Stadion og Sogn hagekoloni.
Navnet ble vedtatt i 1991. Mellom veien og banen (langs Vestgreansa) er det eldreboliger. Det meste av veien er gangvei.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kolonihagestien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 309. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kongsstien (Oslo)

Kongsstien (1–9, 2–10) er en vei på Holtet i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Heiasvingen mot Kongsveien, der det tidligere var gjennomkjøring. Nå er det stengt for gjennomkjøring.
Navnet ble vedtatt i 2001.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kongsstien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 312. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kransen (Oslo)

Kransen (1–15, 2B–14B) er en vei på Nordstrandshøgda i bydel Nordstrand i Oslo. Den går som blindvei østover og nordover fra Ekebergveien.
Navnet ble vedtatt i 1917.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kransen». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Konglerudtoppen (Oslo)

Konglerudtoppen (1–55, 2–56) er en vei på Abildsø i bydel Østensjø i Oslo. Det er en blindvei på vestsiden av Enebakkveien.
Veien fikk navn i 1986 etter plassen Konglerud (under Abildsø). Den lå der veien er anlagt.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Konglerudtoppen». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 311. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kranveien (Oslo)

Kranveien (1–41, 2–24) er en vei på Oppsal i bydel Østensjø i Oslo. Den går fra Vetlandsveien til Filerveien. 
Navnet ble vedtatt i 1955. Også flere andre veier i området har navn knyttet til verftsindustrien, for det ble oppført boliger til arbeidere ved Akers mekaniske verksted her.
Veien har OBOS-blokker i Solrabben borettslag.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kranveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 314-315. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kringveien (Oslo)

Kringveien (1–35, 2–34) er en vei på Høybråten i bydel Stovner i Oslo. Den går fra Høybråtenveien til Linjeveien.
Veien fikk navn i 1925 etter eiendommen Kringsjå (i nr. 15).


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kringveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 316. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kristian Auberts vei (Oslo)

Kristian Auberts vei (1A–39, 2–50D) er en vei på Røa i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går fra Vækerøveien til Harald Løvenskiolds vei.
Veien het opprinnelig Holtehagen og så Sportsplassveien etter Røa idrettsplass, som veien går forbi. Dagens navn er fra 1946 og viser til motstandsmannen Kristian Aubert (1909–42), som ble torturert til døde av Gestapo under forhør. Det står et minnesmerke over ham ved sportsplassen.
Veien har villabebyggelse.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kristian Auberts vei». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 317. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kristian Bogneruds vei (Oslo)

Kristian Bogneruds vei (1–43, 2–30) er en vei på Rødtvet/Ammerud i bydel Grorud i Oslo. Den går fra Rødtvetveien til Ammerudveien.
Veien fikk navn i 1961 etter Kristian Bognerud (1872–1957), som var lærer og sosialsjef i Aker.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kristian Bogneruds vei». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 317. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kristins vei (Oslo)

Kristins vei (1–43, 2–42) er en vei på Tveita i bydel Alna i Oslo. Den går som blindvei sørover fra Sigrid Undsets vei.
Veien fikk navn i 1965 etter Sigrid Undsets romanfigur Kristin Lavransdatter. I området er også flere andre veier med tilknytning til Sigrid Undsets bøker.
I veien er 15 lamellblokker i OBOS-borettslaget Lohøgda.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kristins vei». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 317. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kåres vei (Oslo)

Kåres vei (3–31, 6A–34) er en vei på Karlsrud i bydel Nordstrand i Oslo. Den går som en fortsettelse sørover av Håvalds vei (men enveiskjørt nordover) og ender i Raschs vei.
Veien fikk navn i 1926 etter mannsnavnet Kåre.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kåres vei». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 324. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Låveveien (Oslo)

Låveveien (1–55, 2–70) er en vei på Skøyenåsen i bydel Østensjø i Oslo.
Den begynner ved Tvetenveien (som det ikke er gjennomkjøring til) og går til Haakon Tveters vei.
Veien fikk navn i 1917 etter en gammel låve på Nordre Skøyen hovedgård.
Veien har for det meste villabebyggelse.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Låveveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 347. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (L)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Normaveien (Oslo)

Normaveien er en vei på Løren i bydel Grünerløkka i Oslo. Den går fra Peter Møllers vei, inn i Lørenparken og til Kanonhallveien.
Veien fikk navn i 2005 etter Norma Projektilfabrik, som lå i Lørenveien 36. Fabrikkens navn henger i sin tur sammen med eierens operainteresse, og det dreier seg da om Bellinis opera Norma.
Ingen hus har adresse Normaveien.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 397. ISBN 978-82-573-1760-7.
Liaveien (Oslo)

Liaveien (1–27, 2–18) er en vei på Lofthus i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Lofthusveien til Aschehougs vei. Navnet ble vedtatt i 1915.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Liaveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 331. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (L)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kyhns vei (Oslo)

Kyhns vei (1–21, 2–14) er en vei på Nordstrandshøgda i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Birgitte Hammers vei til Midtåsen.
Veien fikk navn i 1954 etter Kristian Kyhn Gløersen (1915–43), som ble skutt av tyskerne under fluktforsøk i april 1943. Før dette var veien regnet som en del av Birgitte Hammers vei.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kyhns vei». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 324. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kvernfaret (Oslo)

Kvernfaret (1–17, 2–48) er en vei på Øraker i bydel Ullerni Oslo. Den begynner og slutter i Lysehagan, og går delvis parallelt med denne på nordsiden.
Navnet ble vedtatt i 1952 og er inspirert av Ullern mølle, som var i drift 1850–1913.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kvernfaret». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 322. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kvernkallveien (Oslo)

Kvernkallveien (1–11, 2–14B) er en vei på Øraker i bydel Ullern i Oslo. Den går fra Myntfunnveien til Kvernveien.
Navnet ble vedtatt i 1953 og er inspirert av Ullern mølle, som var i drift 1850–1913.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kvernkallveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 322. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kvernstien (Oslo)

Kvernstien (2–20; ingen oddetallsadresser) er en vei på Vinderen i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går som blindvei nordøstover fra Ivar Aasens vei langs Sognsvannsbekken.
Navnet ble vedtatt i 1938 og skal komme av en gammel kvern som stod ved bekken.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kvernstien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 322. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kvernveien (Oslo)

Kvernveien (1A–19, 2–32) er en vei på Øvre Ullern/Øraker i bydel Ullern i Oslo. Den gikk opprinnelig nordvestover fra Vækerøveien, men det er nå stengt for gjennomkjøring til denne. Der veien møter Bjørnerabben i nordvest, dreier den mot nordøst og ender etterhvert som blindvei.
Navnet er inspirert av Ullern mølle (i drift 1850–1913) og ble trolig vedtatt i 1937.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kvernveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 322. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Slaget om Linz-Urfahr

Slaget om Linz-Urfahr fant sted 17. mai 1809 mellom tyske styrker fra Kongeriket Württemberg og Kongeriket Sachsen, alliert med Frankrike, mot styrker fra Keiserdømmet Østerrike. Et østerriksk korps under kommando av feldzeugmeister Johann Kollowrat angrep württembergske styrker under divisjonsgeneral Dominique Vandamme som holdt et forsterket brohode på nordbredden av elven Donau, med byen Linz på motsatt side. Etterhvert som kampene utviklet seg ble Vandammes styrker forsterket av saksiske tropper under marskalk Jean Baptiste Bernadotte. Dette fikk Kollowrat til å beordre retrett, noe som ble fulgt opp av de tyske styrkene alliert med Frankrike.
Den østerrikske øverstkommanderende, erkehertug Karl, hadde avgitt Kollowrats III armékorps fra hovedstyrken for å forsvare Böhmen. Etterhvert beordret Karl sin underordnede styrkesjef til å true Napoléon Bonapartes lange og utsatte forsyningslinje som fulgte Donaudalen. I henhold til dette angrep Kollowrat brohodet ved Linz, men tilstedeværelsen av en slagkraftig styrke stoppet hans planer. Slaget ble utkjempet under den femte koalisjonskrigen, som var del av Napoleonskrigene. Urfahr er en del av nåtidens by Linz, på Donaus nordlige elvebredd.


== Litteratur ==
Arnold, James R. Napoleon Conquers Austria. Westport, Conn.: Praeger Publishers, 1995. ISBN 0-275-94694-0
Bowden, Scotty & Tarbox, Charlie. Armies on the Danube 1809. Arlington, Texas: Empire Games Press, 1980.
Epstein, Robert M. Napoleon's Last Victory and the Emergence of Modern War. Lawrence, Kansas: University Press of Kansas, 1994.
Petre, F. Loraine. Napoleon and the Archduke Charles. New York: Hippocrene Books, (1909) 1976.
Smith, Digby. The Napoleonic Wars Data Book. London: Greenhill, 1998. ISBN 1-85367-276-9


== Eksterne lenker ==
«Battle of Linz, 17 May 1809», fra nettstedet historyofwar.org (engelsk)
Verdensmesterskapet i vektløfting

Verdensmesterskapet i vektløfting ble arrangert første gang i 1891 i London, og arrangeres hvert år. 


== Mesterskap ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===
I fire mesterskap holdt kvinnene til for seg selv, før det i 1991 ble et samlet mesterskap.


=== Samlet ===


== Medaljestatistikk ==


== All-time medal table (Big and Small Table) ==
All-time Big (total) and Small (Snatch and Clean & Jerk and Press) medal count below is until the 2017 World Weightlifting Championships.

Source :
http://www.iwf.net/doc/statistics/WORLD_CHAMP_SENIOR_001_146.PDF Arkivert 27. mai 2011 hos Wayback Machine. - Page 80 - 82
From 2009 to 2017 medals add from wikipedia pages (IWF Results Page).
Elisabeth Raudaschl

Elisabeth Raudaschl (født 7. november 1997) er en østerriksk skihopper.
25. januar 2014 debuterte hun i verdenscupen i skihopping i Bloudkova velikanka i Planica, hvor hun akkurat ikke nådde finaleomgangen med en 31.-plass.
Under Junior-VM på ski 2015 tok Raudaschl sølvmedalje, mellom russiske Sofja Tikhonova og lagvenninnen Chiara Hölzl.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Elisabeth Raudaschl – FIS (skihopping) 
(pl) Elisabeth Raudaschl – skijumping.pl
Sofja Tikhonova

Sofja Dmitrijevna Tikhonova (russisk: Софья Дмитриевна Тихонова; født 16. november 1998) er en russisk skihopper. Hun ble juniorverdensmester i normalbakke i 2015, og fikk gull i kombinert mikslag i Vinter-OL for ungdom 2016 på Lillehammer. 


== Idrettskarriere ==
7. desember 2013 debuterte hun i verdenscupen i skihopping i Lysgårdsbakkene på Lillehammer, hvor hun akkurat ikke nådde finaleomgangen med en 33.-plass.
Tikhonova tok individuelt gull og lagsølv i European Youth Olympic Festival i Vorarlberg i januar 2015, og under en uke senere fulgte hun opp med individuelt gull i Junior-VM på ski 2015, foran østerrikerne Elisabeth Raudaschl og Chiara Hölzl.
Hun deltok i Vinter-OL for ungdom 2016, der hun fikk to medaljer. I øvelsen kombinert mikslag, der to langrennsløpere, to skihoppere og en kombinertløper utgjorde et lag, tok hun gull med Russland og hoppkollega Maksim Sergejev, langrennsløperne Maja Jakunina og Igor Fedotov, og kombinertutøveren Vitalij Ivanov. Individuelt kom hun på 2.-plass, bak slovenske Ema Klinec.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 26 i normalbakkerennet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sofja Tikhonova – Olympics.com 
(en) Sofja Tikhonova – Olympic.org 
(en) Sofja Tikhonova – Olympedia 
(en) Sofja Tikhonova – FIS (skihopping) 
(pl) Sofja Tikhonova – skijumping.pl 
(en) Profil hos ungdoms-OL 2016 Arkivert 18. februar 2016 hos Wayback Machine.
Anfo (Lombardia)

Anfo er en kommune i Val Camonica, provinsen Brescia, i regionen Lombardia, Italia. Kommunen har 482 innbyggere (2013) og grenser til kommunene Bagolino, Idro og Lavenone.


== Befolkningsutvikling ==
Tall fra ISTAT


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Anfo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Breno

Breno er en kommune i provinsen Brescia, i regionen Lombardia, Italia. Kommunen har 4 963 innbyggere (2011) og grenser til kommunene Bagolino, Bienno, Braone, Ceto, Cividate Camuno, Condino, Daone, Losine, Malegno, Niardo og Prestine.
Breno har følgende frazioni: Astrio, Pescarzo, Mezzarro, Gaver, Campogrande, Degna, Montepiano og Ponte della Madonna.


== Befolkningsutviklingen ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Breno – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Breno – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Prolocobreno
Cividate Camuno

Cividate Camuno er en kommune i  Val Camonica, provinsen Brescia, i regionen Lombardia i Italia. Kommunen har 2 757 innbyggere (2013) og grenser til kommunene Berzo Inferiore, Bienno, Breno, Esine, Malegno, Ossimo og Piancogno.
Civitade Camuno het opprinnelig Civitas Camunnorum og var camunernes hovedstad.


== Befolkningsutvikling ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Cividate Camuno – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Cividate Camuno – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Ome

Ome er en kommune i provinsen Brescia, i regionen Lombardia, Italia. Kommunen har 3 198 innbyggere (2013) og grenser til kommunene Brione, Gussago, Monticelli Brusati, Polaveno og Rodengo-Saiano. Kommunen inneholder følgende frazioni: Cerezzata, Maglio, Prato og Valle. Stefanus er skytsengel for Ome.


== Befolkningsutviklingen ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ome – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Brione (Lombardia)

Brione er en kommune i provinsen Brescia i Lombardia, Italia. Kommunen har følgende frazioni: Aquilini, Barche, San Zenone, Vesalla, Silviane, Gazzane, Cugno og Riviere. Det bor 715 innbyggere i kommunen (2013).


== Befolkningsutviklingen ==


== Referanser ==
Følelseshistorie

Følelseshistorie (følelsenes historie) er et forholdsvis nytt forskningsområde innen historiefaget, som er i stor vekst. Følelseshistorie er å spore og analysere endring av normer og regler for følelser i tidligere tiders samfunn. Ego-dokumenter, som private breve, jounaler, selvbiografier og erindringer, er opplagte historiske kilder i følelseshistorie.


== Følelser i andre tider ==
Eksempler på ulike emner som kan inngå i følelseshistorie er kjærlighet, vrede, misunnelse, melankoli og skam.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Barbara Rosenwein, Problems and Methods in the History of Emotions. Passions in Context: Journal of the History and Philosophy of the Emotions 1 (2010) Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
The History of Emotions Blog
Krokliveien (Oslo)

Krokliveien (1–69D, 2–66) er en vei på Risløkka i bydel Bjerke i Oslo. Den går fra Oreliveien til Refstadveien.
Navnet ble vedtatt i 1927.
I veien er ni blokker fra 1957 i Bjerkedalen borettslag.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Krokliveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 320. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Krokstien (Oslo)

Krokstien (1–11, 2A–20) er en vei på Hellerud i bydel Alna i Oslo. Den går som blindvei østover fra Rundtjernveien.
Navnet ble vedtatt i 1933 og henspiller på veiens form.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Krokstien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 320. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kronveien (Oslo)

Kronveien (1A–11B, 2–16B) er en vei på Øvre Ljanskollen i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Ljabruveien til Storåsveien. Navnet ble vedtatt i 1947.
Blant bebyggelsen kan nevnes Villa Sole i nr. 1A, tegnet av Carl Michalsen og oppført i 1909–10.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kronveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 320. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Krossveien (Oslo)

Krossveien (1A–3, 4) er en vei på Korsvoll i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Maridalsveien til Korsvoll terrasse.
Navnet ble vedtatt i 1933 og viser til veiskillet (krossen) ved Tåsenveien og Maridalsveien.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Krossveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 320. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes gateoversikt
Kruttveien (Oslo)

Kruttveien (1A–15C, 2A–12) er en vei på Løren i bydel Grünerløkka i Oslo. Den går fra Normaveien til Børsteveien.
Navnet ble vedtatt i 2005 og viser til aktiviteten ved Løren leir.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kruttveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 321. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kryssveien (Oslo)

Kryssveien (1AS–19, 2–34) er en vei på Risløkka i bydel Bjerke i Oslo. Den går fra Risløkkalleen til Brobekkveien.
Veien het tidligere Korsveien, men fikk den nåværende navneformen i 1952.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kryssveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 321. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kurlandstien (Oslo)

Kurlandstien (2–58; ingen oddetallsadresser) er en vei på Furuset i bydel Alna i Oslo. Den begynner ved en gangvei 40–50 meter nordvest for Jerikoveien og går nordøstover til Vesterstien.
Veien fikk navn i 1979 etter gården Kurland (også kalt Furuset nordre) (gnr./bnr. 105/2), hvis våningshus fortsatt stod i Ulsholtveien 64. (26) Etter en brann i 2002, ble restene av det plukket ned i 2008/2009. 
En kuriosa er at gnr./bnr. 105/2 er dagens postnr på Furuset (1052)
Kurlandstien har 9 blokker og 7 rekkehus i OBOS-borettslaget Kurland, fullført 1978–79.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kurlandstien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 322. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Lindeberglia (Oslo)

Lindeberglia (3–25, 6–36) er en vei på Lindeberg i bydel Alna i Oslo. Den går som blindvei nordøstover fra Tevlingveien.
Veien fikk navn i 1956 etter Lindeberg-gårdene.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Lindeberglia». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 335. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (L)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.