jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Don Camillos lille verden

Don Camillos lille verden , (fransk: Le Petit Monde de don Camillo, italiensk: Don Camillo) er en fransk-italiensk komedie fra 1952 regissert av Julien Duvivier og med Fernandel i hovedrollen.
Filmen er basert på romanen "Don Camillo" av den italienske forfatteren Giovannino Guareschi, og fikk samme år en oppfølger, Don Camillo vender tilbake, også regissert av Duvivier.


== Handling ==
Historien starter i en liten ikke-navngitt by, i nærheten av elven Po, i Nord-Italia, på for-sommeren i 1946. Byens kommunistiske parti, ledet av Peppone, har nettopp vunnet flertallet av setene i bystyret. En hendelse de utnytter så godt de kan til propaganda-formål. En av deres viktigste motstandere var Don Camillo, den åndelige lederen for byens kristne politiske parti. Men Peppone har nettopp fått en sønn, og barnet blir døpt av en motvillig Don Camillo i Camillos kirke. 
Don Camillo oppdager at Peppone har brukt penger stjålet fra fascistene under andre verdenskrig for å finansiere byggingen av hans nye samfunnshus, og han utpresser Peppone med disse opplysningene. Samtidig forsøker kommunister å pålegge de velstående grunneierne i området en spesiell skatt, for å gi byens folk arbeid. Begravelsen til byens respekterte tidligere lærer, fru Christina, blir forsøkt å holdes strengt upolitisk til tross for kommunistenes intensjoner.


== Medvirkende ==
Fernandel: Don Camillo
Gino Cervi: Giuseppe 'Peppone' Bottazzi
Vera Talchi: Gina Filotti
Franco Interlenghi: Mariolino Brusco
Saro Urzì: Brusco


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Don Camillos lille verden på Internet Movie Database 
(sv) Don Camillos lille verden i Svensk Filmdatabas 
(da) Don Camillos lille verden i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Don Camillos lille verden på Allociné 
(nl) Don Camillos lille verden på MovieMeter 
(en) Don Camillos lille verden på AllMovie 
(en) Don Camillos lille verden på Rotten Tomatoes
Jan Svěrák

Jan Svěrák (født 6. februar 1965 i Zatec) er en tsjekkisk regissør og filmprodusent.
Sverák vokste opp i den tsjekkiske filmverden som sønn av den kjente manusforfatteren og skuespilleren  Zdenek Sverák. Han studerte dokumentarfilm ved universitetet i Praha, og ble uteksaminert i 1988. I 1989 vant han en student-Oscar for beste utenlandske film med Ropaci.
I 1992 mottok han sin første Oscar-nominasjon for beste fremmedspråklige film for Obecná škola, og i 1996 vant han i samme kategori med filmen Kolya.Svěrák bor i Praha og arbeider fortsatt som filmskaper.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jan Svěrák – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jan Svěrák på Internet Movie Database 
(sv) Jan Svěrák i Svensk Filmdatabas 
(da) Jan Svěrák på Filmdatabasen 
(da) Jan Svěrák på Filmdatabasen 
(da) Jan Svěrák på Scope 
(fr) Jan Svěrák på Allociné 
(en) Jan Svěrák på AllMovie 
(en) Jan Svěrák hos The Movie Database 
Jan Svěrák på Facebook
Beit Nehemia

Beit Nehemia (hebraisk skrift בֵּית נְחֶמְיָה, betyr Nehemjahuset) er en moshav sentralt i Israel. Den ligger nær Shoham og tilhører Hevel Modent'in regionale kommune. I 2006 hadde den et folketall på 730.
Landsbyen ble grunnlagt i 1950 på landområdet til den ødelagte arabiske landsbyen Bet Nabala av jødiske immigranter fra Persia (Iran), og ble oppkalt  etter Nehemia, en rikmann som donerte penger til stiftingen av Bet Nehemia.
Moshaven er oppkalt  etter den bibelske profeten Nehemja, som dro fra Persia til Israel, slik de moderne grunnleggerne gjorde.


== Kilder ==
Carta's Official Guide to Israel and Complete Gazetteer to all Sites in the Holy Land. (3rd edition 1993) Jerusalem, Carta, s.113, ISBN 965-220-186-3
Place Names in Israel. A Compendium of Place Names in Israel Oversatt fra hebraisk, Jerusalem 1962 (Israel statsminister. The Israeli Programmer for Scientific Translations) s.26-27 (Plasseringen til boken: Ben Zvi Institute Library, 12 Abarbanel St., Jerusalem;  i online-catalogue)
Bitan, Hanna: 1948-1998: Fifty Years of 'Hityashvut': Atlas of Names of Settlements in Israel, Jerusalem 1999, Carta, s.11, ISBN 965-220-423-4
Montrose

Montrose var et amerikansk band som ble dannet av gitaristen Ronnie Montrose i 1973. De ga ut to innflytelsesrike album med vokalisten Sammy Hagar som senere skulle ta over etter David Lee Roth i Van Halen. De ga videre ut to album med sangeren Bob James før de ble oppløst på slutten av 1970-tallet. De ble gjenforent og ga ut et album i 1987 med sangeren Johnny Edwards som senere ble med i Foreigner.Ronnie Montrose platedebuterte på Tupelo Honey (1971) av Van Morrison, og spilte deretter inn med Herbie Hancock, Boz Scaggs og Edgar Winter. Da han stiftet sitt eget band, ga han ut mer Led Zeppelin-inspirerte plater og introduserte Sammy Hagar for offentligheten. Van Halen spilte covere av Montrose innen de platedebuterte. Sammy Hagar var sanger i Van Halen i perioden 1986-1996 og 2003-2005, og har dessuten gitt ut soloalbum og deltatt i en rekke andre band. Ronnie Montrose fortsatte med bandet Gamma og soloutgivelser i diverse genre.Da Ronnie Montrose døde 3. mars 2012 var det kjent at han hadde hatt prostatakreft, men dødsårsaken viste seg å være selvmord.


== Albumutgivelser ==
Montrose (1973)
Paper Money (1974)
Warner Brothers Presents... Montrose! (1975)
Jump On It (1976)
Mean (1987)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Montrose på Discogs 
(en) Montrose på MusicBrainz 
(en) Montrose på Spotify 
(en) Montrose på Songkick 
(en) Montrose på Last.fm 
(en) Montrose på Genius — sangtekster 
(en) Montrose på AllMusic
Hans Peter Luhn

Hans Peter Luhn (født 1. juli 1896 i Barmen i keiserriket Tyskland, død 19. august 1964 i Armonk i delstaten New York i USA) var en forsker innen informatikk for IBM, og skaperen av Luhn-algoritmen, KWIK-indeksering («Key Words In Context») og Selektiv formidling av informasjon («SDI»). Hans oppfinnelser har blitt brukt på forskjellige områder som datateknikk, industri, lingvistikk og informatikk. Han tok ut over 80 patenter.


== Referanser ==
Kronborg i Malmö

Kronborg er et bostedsområde i Västra Innerstaden i Malmö i Sverige som har fått navn etter Kronborg slott i Helsingør i Danmark. Navn på gater og kvartal i bydelen har også blitt hentet fra Danmark på liknende måte.
Boligområdet ble utbygd på andre halvparten av 1940-tallet og fremetter, hovedsakelig med høyhus i fire til seks etasjer, og dessuten et punkthus på 14 etasjer. De fleste blokkene er eiet av boligsamvirket, som er den svenske versjonen av det som i Norge blir kalt borettslag. Mellom blokkene er det vide gressflater.


== Eksterne lenker ==
Omtale av Kronborg i Riksantikvarieämbetet - Bebyggelseregistret
Pauli ord

Pauli ord i utsagn som «å si et Pauli ord til en», betyr å si sin ærlige mening til vedkommende, vanligvis en mening som er av det strenge eller kritiske slaget. «Pauli» er den latinske måten å lage genitiv på av navnet Paulus, så Pauli ord ville etter norsk bøyingsmønster ha vært Paulus' ord, eller Paulus sine ord.
Bakgrunnen for begrepet Pauli ord, som skal ha vært benyttet i Norge allerede på begynnelsen av 1600-tallet, regner en med er kapittel 17 i Apostlenes gjerninger i Bibelen. Her blir det skildret hvordan Paulus taler strengt til epikureiske og stoiske vismenn i Athen for at de skal holde seg til den ene og sanne Gud.


== Kilder ==
«Pauli ord», Store norske leksikon, 14. februar 2009, https://snl.no/Pauli_ord, besøkt 26. august 2015 .
Rotløs ungdom

Rotløs ungdom (originaltittel: Rebel Without a Cause) er en amerikansk dramafilm fra 1955, regissert av Nicholas Ray. Dette var den siste filmen James Dean hadde hovedrollen i. Rotløs ungdom ble utvalgt til bevaring i National Film Registry i 1990. I 1998 ble den kåret til filmhistoriens 59. beste spillefilm fra USA på listen «AFI's 100 Years...100 Movies».


== Handling ==
Jim Stark (James Dean) har nettopp ankommet en ny by med familien. Det er kvelden før første skoledag, og Jim har nettopp havnet i fyllearresten. Hele handlingen utspiller seg i løpet av det neste døgnet, der filmen følger Jims kamp for å bli akseptert for den han er, både på skolen, i vennegjengen og hjemme hos foreldrene.


== Rolleinnehavere ==

James Dean som Jim Stark
Natalie Wood som Judy
Sal Mineo som John «Plato» Crawford
Jim Backus som Frank Stark
Ann Doran som Carol Stark
Corey Allen som Buzz Gunderson
William Hopper som Judys far
Rochelle Hudson som Judys mor
Edward Platt som Ray Fremick
Frank Mazzola som Crunch
Dennis Hopper som Goon
Jack Grinnage som Moose
Virginia Brissac som bestemor Stark
Marietta Canty som Crawford-familiens hushjelp
Ian Wolfe som astronomi-foreleser
Beverly Long som Helen
Nick Adams som Chick
Steffi Sidney som Mil
Jack Simmons som Cookie
John Righetti som The Big Rig


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rotløs ungdom på Internet Movie Database 
(no) Rotløs ungdom hos Filmfront 
(sv) Rotløs ungdom i Svensk Filmdatabas 
(da) Rotløs ungdom i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Rotløs ungdom på Allociné 
(nl) Rotløs ungdom på MovieMeter 
(en) Rotløs ungdom på AllMovie 
(en) Rotløs ungdom på Turner Classic Movies 
(en) Rotløs ungdom på Rotten Tomatoes 
(en) Rotløs ungdom på Box Office Mojo
Stjernholm

Stjernholm var en tidligere hovedgård som lå umiddelbart øst for Horsens i Jylland, men hvis grund nå er innlemmet i byen og bebygget. 
Stjernholm er oppstått av det tidligere Skt. Hans kloster ved Horsens som ved reformasjonen overgikk i kongens eie. I 1575 tilskjøtte Frederik II Holger Rosenkrantz (1517–1575) området med bygning, kirke og gods. Navnet Stjernholm skal gården ha fått etter eierens hustru Karen Gyldenstierne (1544–1613), som hadde den som sitt enkesete frem til 1613. 3 år senere solgte hennes sønn Otte Christoffer Rosenkrantz til Boller (1569–1621) Stjernholm til Christian IV. Kongens hustru til venstre hånd, Kirsten Munk, satt i husarrest her noen måneder i 1635.I 1661 solgte Frederik III godset til Peder von Ufden fra Hamborg, og i 1670 kom det til slekten Bülow. Slottet besto da av et firefløyet anlegg i to stokkverk hvor det nordre hus hadde to karnapper og en vindeltrappe. Den forfalne slottsbygningen ble nå revet ned og stenene benyttet til gjenoppførelsen av det nærliggende Bygholm. Grunnen sammen med godset ble frasolgt. I 1829 ble staten eier av grunnen og solgte den til kammerjunker von Thienen, som oppførte et nytt Stjernholm. 
I dag gjenstår kun et gatenavn som minne om Stjernholm.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Trap, J. P.: Horsens, i Kongeriget Danmark, 3. udgave. Besøkt 13. april 2016
Side3

Side3 var et norsk nettmagasin og livstilmagasin for menn drevet av Mediehuset Nettavisen. Det ble startet 16. september 2010, den gang i samarbeid med Hjemmet Mortensen. Side3 var i 2015 Norges største magasin for menn, med cirka 1 100 000 lesere (unike brukere) på desktop og 850 000 lesere (unike brukere) på mobil i måneden. Side3 ble lagt ned i 2020. 
Side3 samarbeidet med flere innholdsleverandører, som National Geographic Channel, Broom, Vi Menn Bil Top Gear og Illustrert Vitenskap. Kjerneområdene er motor, trening, teknologi, vitenskap, historie og sex og helse. Redaktør er Lars Wærstad.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell nettside
Strandstjerne

Strandstjerne (Tripolium pannonicum, tidligere Aster tripolium) er en urt i kurvplantefamilien. 
Planten er ettårig eller kortlivet flerårig. Den er glatt og vokser i små tuer. Stengelen er opptil 60 cm høy og ofte rødaktig. Bladene er kjøttfulle og linje- til lansettformede. Kurvene har blå eller purpur randkroner og gule midtkroner; de sitter i store, ofte flate halvskjermer. 
Strandstjerne vokser på havstrender og saltjord i innlandet. Underarten subsp. tripolium er utbredt i Vest- og Nord-Europa, mens subsp. pannonicum finnes i de europeiske middelhavslandene og på steppene i Øst-Europa og Sentral-Asia. I Norge er strandstjerne vanlig langs kysten nordover til Lofoten og finnes også i Sør-Varanger.


== Litteratur ==
C. Grey-Wilson og M. Blamey; norsk utgave T. Faarlund og P. Sunding (1992). Teknologisk Forlags store illustrerte flora for Norge og Nord-Europa. Teknologisk Forlag. s. 396–397. ISBN 82-512-0355-4. 
W. Greuter (2006). «Tripolium pannonicum». Compositae (pro parte majore). – In: Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 13. april 2016. 
«Strandaster». Den virtuella floran. Besøkt 13. april 2016. 


== Eksterne lenker ==

(en) strandstjerne i Encyclopedia of Life 
(en) strandstjerne i Global Biodiversity Information Facility 
(no) strandstjerne hos Artsdatabanken 
(sv) strandstjerne hos Dyntaxa 
(en) strandstjerne hos ITIS 
(en) strandstjerne hos NCBI 
(en) strandstjerne hos The International Plant Names Index 
(en) strandstjerne hos Tropicos 
(en) Kategori:Tripolium pannonicum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Tripolium pannonicum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Tripolium pannonicum – detaljert informasjon på Wikispecies 
Status er: «spiselig» ifølge Nyttevekstleksikonet utgitt av Norges sopp- og nyttevekstforbund.
Benedict Jenssen

Mathias Benedict Jenssen (1822–1883) var eier av Vinje bruk i Mosvik fra 1851 til sin død i 1883, og ordfører i Ytterøy 1862-67 og i Mosvik og Verran 1867–1882.


== Familie ==

Han var eldste sønn av Anthon P. Jenssen, som kjøpte Vinje bruk i 1820. Benedict fikk handelsutdannelse ved Musselburg Academy i Skottland, og var knyttet til forretningslivet i noen år før han i 1849 overtok driften av Vinje. Han fikk skjøte på gården i september 1851.Han giftet seg i 1849 med Anna Margrethe Knudtzon fra Kristiansund (1830-1856); hun var datter av kjøpmann, konsul og stortingsrepresentant William Leslie Knudtzon. De fikk 5 barn, hvorav 3 levde opp. Anne Margrethe døde i barselseng i 1856. Benedicts søster Anne Margrethe var gift med brukseier Herman Løchen på Sundnes bruk i Inderøy.Benedicts dattersønn Nicolay Knudtzon Fougner har skrevet om «Min mors barndomshjem – Vinje i Trøndelag» i sin slektshistorie. Benedicts søsterdatter Gudrun Løchen Drewsen har skildret barndommens besøk til «onkel Benedict» i selvbiografien Man minnes mangt (1937). Benedicts datterdatter Molla Mallory vant flere tennismesterskap i USA, og fikk en bronsemedalje i tennis under Sommer-OL 1912. En annen datterdatter, Valborg Bjurstedt, vant 13 NM-gull i tennis i perioden 1910–1916


== Virke ==
I hans tid som eier av Vinje ble det satset på brenneri, skogbruk, gårdsmeieri, okseoppdrett – med eksport til England, ysteri med vekt på geitost, og variert husdyrhold. Omfattende potetdyrking, men i mindre grad korn. Han mottok landbruksmedaljen i 1882.Benedict Jenssen satt i kommunestyret fra 1849, og var ordfører i 22 år, først i Ytterøy kommune og etter kommunedelingen i 1867 i Mosvik og Verran kommune. Han var med på å stifte Ytterøens Sparebank i 1862, og på å etablere Nordre Trondhjems Amts Landhusholdningsselskap i 1860. Sammen med svogeren Herman Løchen og Hans Jelstrup fra Levanger sto han også bak etableringen av Indherreds Dampskibs-Selskab i 1956. Han hadde også en rekke andre offentlige verv. Han var høyremann og ble foreslått som stortingsmann av høyrevalgmennene i Nordre Trondhjems amt ved stortingsvalget 1882, men ble ikke valgt.Ved Benedict Jenssens død i 1883 viste det seg at gården var insolvent. Sønnen, ingeniør Anton William Jenssen forsøkte å drive gården en tid, men måtte i 1885 selge til Benedicts fetter Anton Mathias Jenssen (1818–1895). Anton Mathias Jenssen verken bodde på eller drev gården selv, men overlot driften til sønnen Einar Jenssen, som overtok gården i 1896.


== Referanser ==
Barneo

Barneo (russisk: Барнео) eller Barneo-leiren (Лагерь Бaрнео) er en russisk forskningsstasjon som siden 2002 har vært opprettet årlig (i april) og drevet av Det russiske geografiske selskap på drivisen i nærheten av Nordpolen. Den årlige opprettelsen skyldes isens bevegelser.
Barneo drives også som turistdestinasjon. Det anlegges en flystripe på 200 x 60 m som kan ta imot Antonov An-74-flyvninger. Ellers har det bare vært mulig å reise med helikopter, da med utgangspunkt i Longyearbyen på Svalbard. Barneo-turister trenger ikke visum, skjønt for enkelte nasjonaliteter eventuelt et transittvisum gjeldende Norge. Fra Barneo kan man komme seg til polpunktet, på ski, med hundeslede eller med helikopter.
Det stasjonen trenger av brennstoff for dieselaggregat ankommer med flyslipp fra Iljusjin Il-86-fly. 


== Eksterne lenker ==
Offisiell nettside
Stefan Laack: Tourismus im Eismeer – Die russische Arktis-Station "Barneo" auf der Website von Deutschlandradio Kultur
Psammodius

Psammodius er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.


== Utseende ==
Små (gjerne ca. 3 millimeter), kraftige, gjerne svarte gjødselbiller.  Hodet er forholdsvis stort, gjerne sekskantet. Pronotum har kraftige, påfallende tverrfurer. Dekkvingene har dype lengdefurer. Beina er kraftige gravebein, forleggene med tre store tenner. Larvene er såkalte scarabaeiforme larver, fete og hvite, mer eller mindre C-formede, med en kraftig hodekapsel, kraftige, men ikke spesielt store kjever og tre par korte, kraftige bein.


== Levevis ==
Disse billene har larver som utvikler seg i møkk, noen arter også i kompost. De graver gjerne i løs, sandete jord.


== Utbredelse ==


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien gjødselbiller, Aphodiinae Leach, 1815
Stammen Psammodiini Mulsant, 1842
Understammen Psammodiina
Slekten Psammodius Fallén, 1807 – 7 arter i Europa
elvesandkryper, Psammodius asper (Fabricius, 1775) - eneste art i Norden
Psammodius asperoides
Psammodius basalis Mulsant & Rey, 1871
Psammodius besucheti
Psammodius bilyi
Psammodius bulgaricus Mencl, 1982
Psammodius caucasicus
Psammodius convexus
Psammodius danubialis
Psammodius flavolittoralis
Psammodius generosus
Psammodius hangangnensis
Psammodius kobayashii
Psammodius kondoi
Psammodius laevipennis Costa, 1844
Psammodius maceki
Psammodius macnamarae
Psammodius nepalensis
Psammodius nocturnus Reitter, 1892
Psammodius ovatus
Psammodius pierottii Pittino, 1979
Psammodius plicicollis Erichson, 1848
Psammodius schmidti
Psammodius sefrensis
Psammodius seiferti
Psammodius subopacus
Psammodius sungshinarum
Psammodius tesari


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase over europeiske dyr
biolib.cz - Oversikt over stammer og slekter


== Eksterne lenker ==
Bestemmelsesnøkkel til de europeiske artene, med bilder (på italiensk) [1]
(en) Psammodius – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Psammodius i Encyclopedia of Life 
(en) Psammodius i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Psammodius hos Artsdatabanken 
(sv) Psammodius hos Dyntaxa 
(en) Psammodius hos Fauna Europaea 
(en) Psammodius hos ITIS 
(en) Psammodius hos NCBI 
(en) Kategori:Psammodius – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Psammodius – detaljert informasjon på Wikispecies
Astronomisk kikkert

En astronomisk kikkert eller Keplers kikkert er en kikkert som er sammensatt av to samlelinser eller linsesystem som gir et omvendt bilde av himmellegemet. Den blir derfor bare benyttet der opp-ned-vendingen ikke er viktig, som til astronomiske observasjoner og ved skalaavlesinger. Kikkerten ble skildret av Johannes Kepler i Dioptrik i 1611.


== Kilder ==
(no) Astronomisk kikkert i Store norske leksikon
Grimselpasset

Grimselpasset (tysk: Grimselpass) er en fjellovergang i Sveits som krysser Bern-Alpene ved høyde av 2 164 moh. Fjellovergangen forbinder Oberhasli, den øvre dalen av elven Aare, med den øvre dalen av elven Rhône. Ved dette, og som Aare er en bielv til Rhône, krysser fjellovergangen kontinentalskillet eller vannskille mellom Nordsjøen og Middelhavet.En vei med fast dekke følger fjellovergangen, strekker seg 38 km fra Gletsch til Meiringen. Veien er noramlt stengt mellom oktober og mai grunnet mye snøfall i fjellovergangen. Da dette er den eneste direkte fjellovergangen mellom kantonene Bern og Wallis over Bern-Alpene har det blitt forsøkt å holde fjellveien åpen så lenge som mulig med snøbrøyting. En post- og busstjeneste, PostAuto Schweiz, benytter seg av fjellovergangen flere ganger om dagen mellom Meiringen og Oberwald.Veien over Grimselpasset er en del av Aareruten, som er den nasjonal sykkelrute 8 i Sveits. Det har blitt benyttet ved flere anledningen av Sveits rundt (Tour de Suisse).


== Historie ==
Den første uomtvistelige dokumenterte bruken av Grimselpasset går tilbake til 1300-tallet, men det er antatt at det har vært i bruk helt siden romersk tid, og dessuten i 1212 av troppene til hertug Berthold V av Zähringen. I 1397 signerte landskapene Pomat, Goms og Hasli, og byene Interlaken, Thun og Bern en avtale om sørge for fri og sikker handel på kløvveien over Grimselpasset.Ost og kyr ble sendt sørover og vin, ris, korn og olivenolje kom nord. Denne handelen fortsatte fram til åpningen av Gotthard-jernbanen i 1882. Veien over fjellovergangen ble ikke forbedret med fast dekke før i 1894. Mellom 1920- og 1950-tallet ble flere anlegg for vannkraft utbygget i området av Kraftwerke Oberhasli (KWO), noe som førte til ekspansjon av veien. KWO promoterer i dag fjellovergangen og området rundt som en attraksjon for besøkende og som en del av turistreklamen Grimselwelt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Grimselpass – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Current weather on the Grimsel Pass
Cycling: Map, elevation chart, route description and photos
Pictures from Grimselpass, summer 2011
TT «Kong Haakon VII» (1969)

TT «Kong Haakon VII» var et norsk dampturbin-drevet tankskip som ble bygget i 1969 ved skipsverftet Stord Verft A/S i Stord, Hordaland. Skipet ble overlevert den 7. august 1969 til det norske rederiet H. Reksten. Skipet ble døpt på Stord av H.K H. Kronprinsesse Sonja.
På skipets andre reise i ballast, ble det utsatt for en voldsom eksplosjon utenfor Vest Afrika. Ingen personer ble skadet. Skipet gikk for egen maskin til Lisboa, der omtrent 1/3 av skipet ble fornyet.
På denne tiden da hun ble konstruert var hun det største skipet som ble bygget i Norge, og det største skipet i den norske flåten. Hun fikk skipsverftets byggnummer 657 og registrert Bergen som sin hjemmehavn.
Skipet ble solgt for skrap og hugget i Kaohsiung, Taiwan sommeren 1984.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 6921672 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) TT «Kong Haakon VII» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(en) Auke Visser's International Super Tankers - Kong Haakon VII
(en) Shipsandharbours - Bergen registered KONG HAAKON VII
Getrag

Getrag (stiftet 1935) er en tysk produsent av girsystem og en av verdens største. Fabrikken het først Getriebe und Zahnradfabrik Hermann Hagenmeyer GmbH & Cie KG. Da fabrikken i 2015 ble kjøpt av kanadiske Magna, hadde den 13 500 ansatte, 13 produksjonssteder og 10 ingeniørsentre spredt over 9 land. Getrag har levert til de fleste bilprodusenter, så som BMW, Daimler AG, Renault og Volvo.  Hos Renault kalles Getrag-kassene for Efficient Dual Clutch (EDC). Firmaet ble i 2017 omdøpt til Manga PT. Sent i 2019 ble det klart at Ferrari SF90 Stradale ville få en 8-trinns dobbeltklutsj fra Magna PT.

		
		


== Referanser ==