jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Michel Aflaq

Michel Aflaq (arabisk: ميشيل عفلق, Mīšīl ʿAflaq; født 1910 i Damaskus, død 23. juni 1989 i Paris) var en syrisk filosof, sosiolog, politiker og grunnlegger av det panarabistiske Baathpartiet sammen med Salah al-Din al-Bitar.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Michel Aflaq kom fra en kristen middelklassefamilie i Damaskus. Han begav seg til Frankrike der han studerte ved Sorbonne, men vendte tilbake etter universitetsstudiene til Midtøsten i 1932.


=== Karriere ===
Han engasjerte seg til å begynne med som kommunistisk aktivist i Syria. Men han brøt av sine bånd til kommunismen da det syrisk-libanesiske kommunistparti begynte å støtte den franske kolonialisme. Han hadde også hele tiden vært kritisk til Karl Marx' lære om den dialektiske materialisme som den eneste sannhet. 
Senere, i 1940, etablerte han og al-Bitar den arabiske Ihya-bevegelse (som senere endret navn til Den arabiske Ba'ath-bevegelse, ved å overta navnet til Zaki al-Arsuzis gruppe av samme navn). Bevegelsen hadde stor fremgang, og i 1947 fikk Den arabiske Ba'ath-bevegelse sammen med al-Arsuzis Arabiske Ba'ath-organisasjon og etablerte Det arabiske Ba'ath-parti. Aflaq ble valgt inn i partiets eksekutivkomite og ble valgt til «amid» (partileder).
I 1949 var han i en kort periode syrisk undervisningsminister. Baath-partiet, som var strikt sekulært, gav i virkeligheten et godt rom for at den kristne minoritet i landet kunne ta del i det politiske liv, også på høyt nivå. 
I 1966 ble han kastet ut av Syria under et militærkupp utført av radikalere innen partiet (blant annet den senere presidenten Hafez al-Assad). Han bosatte seg senere i Irak, der han ble en viktig symbolsk figur for Saddam Husseins regime.
Aflaq var kristen gresk-ortodoks men uttrykte høye tanker om islam og ble trolig muslim ikke lenge før sin bortgang. Dette er imidlertid ikke helt klart - det ble benektet av noen av hans slektninger. Sikkert er i alle fall at han ble begravet som muslim og fikk en staselig grav - som ble delvis ødelagt i og med at amerikanske soldater benyttet den som forlegning under Irak-krigen 2003. 
Michel Aflaq vant stor respekt blant mange i den arabiske verden for sitt engasjement i panarabiske politiske spørsmål.


== Verker i utvalg ==
في سبيل البعث  (engelsk: On the Way of Resurrection, 1947)
Itihad Souriyya was Misr (Unity Between Syria and Egypt, 1958)
Ma'rakat al-Masir al-Wahid (The Battle for One Destiny, 1958)
Nuqtat al-Bidayya (The Starting Point, 1971)
Al-Ba'ath wa al-Wihda (The Ba'ath and Arab Unity, 1972)
Al-Ba'ath wa al-Ishtirakiyya (The Ba'ath and Socialism, 1973)
Al-Nidal did Tashweeh Harakat al-Thawra al-Arabiyya (The Struggle Against Distorting the Movement of Arab Revolution, 1975)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bassam Tibi: Vom Gottesreich zum Nationalstaat. Islam und panarabischer Nationalismus. Suhrkamp, Frankfurt 3. Aufl. 1987 ISBN 3518282506 s. 189 ff. (Exkurs zu Aflaq)
Sami M. Moubayed: Steel & Silk - Men and Women who Shaped Syria 1900-2000, Seiten 130-135. Cune Press, Seattle 2006
The International Who's Who 1988–89. 52nd edition. Europa Publishing, London 1988, ISBN 0-946653-42-9, s. 12.
Attrapp

En attrapp er en modell eller versjon av en gjenstand som med hensikt er laget slik at den ikke virker mekanisk slik originalmodellen gjør.
Ordet kommer fra fransk «attrape», som betyr felle. Begrepet brukes først og fremst i militæret om gjenstander, særlig våpen, som brukes til øvelser uten å inneholde sprengstoff eller mekanismer som gjør originalen farlige. Et eksempel er ekserserpatroner, som brukes for å trene funksjonene til skytevåpen uten at det skal kunne avfyres skudd, eller tomme rør etter M72 panservernraketter som ofte brukes på militærøvelser for å illudere det virkelige våpenet. Begrepet attrapp blir også brukt om modeller av for eksempel fly og stridsvogner i full størrelse som er plassert ut for å lure fienden til å tro at det styrkene er større eller annerledes plasserte enn de i virkeligheten er.


== Se også ==
Modell (pekerside)
Replika
Fredrik Wibe

Fredrik Wibe (født 20. mai 1946 i Oslo, død 20. september 2017) var visesanger, låtskriver og musiker.  
Han ble best kjent som fast medlem av gruppa Christiania Fusel & Blaagress som spilte på slutten av 1960-tallet og starten av 1970-tallet.  Her bidro han både som bassist, vokalist og låtskriver/tekstforfatter. 
Bandet besto bl.a. av Øystein Sunde og Kari Svendsen. 
Siden har Wibe dukket opp på små og store musikkprosjekter innen ulike sjangre, alt fra ballalaikaorkester til rockeband.


== Diskografi ==


=== Christiania Fusel & Blaagress ===
AlbumSom varmt hvetebrød i tørt gress (1972/93)SinglerDet kjem nok betre tider/Mamma vi'kke ha (1968)
Ola Olsen/Fanitullen (1972)
Gamle-Eriks drøm/Rauma-banen (1972)


=== Brødrene Hals ===
Demo (1983)


=== Deltar på ===
Øystein Sunde: Det året det var så bratt (1971)
Lillebjørn Nilsen: Portrett (1973)
Fontana: Fanitullen og 11 andre go'låter (1973)
Øystein Sunde: Hurtbuller i hvit saus (1975)
Øystein Sunde: På sangens vinger (1976)
Øystein Sunde: Hærtata hørt (1979)
Lillebjørn Nilsen: Lillebjørn Nilsens utvalgte (1984)
Øystein Sunde: Øystein Sunde i boks (1985)
Lillebjørn Nilsen: Tekst og musikk: Lillebjørn Nilsen (1986)
Øystein Sunde: Øystein Sundes 40 beste (1990)
Lillebjørn Nilsen: 40 spor: Nilsens 40 beste (1996)
Øystein Sunde: Sundes verden – 52 av de aller beste (2006)
Lillebjørn Nilsen: Stilleste gutt på sovesal 1 (2010)
Lillebjørn Nilsen: Postkort fra Lillebjørn (2012)
Øystein Sunde: Puslespill (2012)
Øystein Sunde: Sundes 5 første (2012)


== Referanser ==


== Kilder ==
Fredrik Wibe Discogs
Aigyptos

Aigyptos (gresk: Αἴγυπτος) var en konge av Egypt i gresk mytologi. Han var sønn av kong Belos av Egypt og najaden Ankhione, og ifølge myten var det ham Egypt ble oppkalt etter.
Han var gift med najaden Kaliadne som han fikk tolv av sine femti sønner med. Deres navn var Eurylokhos, Phantes, Hermos, Dryas, Perithenes, Potamon, Kisseus, Lixos, Bromios, Imbros, Polyktor og Khthonios.
Aigyptos ble drept av danaidene som var tolv døtre av hans svigerinne Polyxo. Disse tolv døtre giftet seg med hans tolv sønner, og alle utenom Hypermestra drepte sine menn under bryllupsnatten.


== Litteratur ==
M. Stewart: People, Places & Things: Aegyptus (1), Greek Mythology: From the Iliad to the Fall of the Last Tyrant. [1]
Jean Vertemont: Dictionnaire des mythologies indo-europeenes, 1997.
Michael Grant og John Hazel: Lexikon der antiken Mythen und Gestalten, München (dtv) 1980, ISBN 3-423-32508-9, s. 30
Dessertkniv

Dessertkniv er en kniv til å spise dessert med. Dessertkniver har en størrelse som ligger mellom fruktkniver og bordkniver. Bladet er laget i plett eller sølv for at det skal stå seg godt mot fruktsyre, men dessertkniver kan også være laget av horn. I moderne bestikk forekommer det at samme knivmodell selges både som dessertkniv og barnekniv.


== Litteratur ==
Østby, Jon Birger (1983): Nomenklatur for spise- og serveringsbestikk, med tegninger av Torill Sand. Oslo.


== Eksterne lenker ==
Se dessertkniver i DigitaltMuseum.
Hylk

Hylk, også kalt hyllik, høllik, hølk, hollik, hyllike, hylliken og annet, er betegnelse på hodeplagg til barn i eldre tid, sydd av et rektangulært tøystykke som ble lagt over hodet på barnet og holdt sammen under haka eller i nakken. I enkelte distrikter som Setesdal og Numedal levde hylken videre som dåpsplagg inn på 1900-tallet. Plagget har tidligere også vært brukt av kvinner.


== Se også ==
Dåpslue
Kyse, ulike typer hetteformede luer
Kveif, hetteformet knyttelue som var vanlig i middelalderen
Tobladlue, kyseformet bunadslue sydd av to like halvdeler
Hodelin, hodetørkle for kvinner i form av et stykke lintøy


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om hylk i Inger Lise Christies Dåpsdrakter fra 1990 (fra side 60 og utover)
Bildetreff på søkeordet «hylk» i DigitaltMuseum
Tyfonen Hagupit (Ruby)

Tyfonen Hagupit, også kjent som tyfonen Ruby på Filippinene, er en ekstremt kraftig tropisk syklon i ferd med å krysse Filippinene fra provinsen Eastern Samar og vestover. Den er også 2014-sesongens mest intense tropiske syklon i Stillehavet med hensyn til vedvarende vind, sammen med tyfonen Vongfong, sommet rammet Japan - etter å ha svekket seg vesentlig før den kom over land.
Tyfonen begynte som en tropisk forstyrrelse ca. 530 km (sør-sørvest for stillehavsøya Kosrae om ettermiddagen 29. november, om lag 130 km nord for ekvator. Den styrket seg raskt som den beveget seg vestover. Hagupit utviklet seg til tropisk storm den 1. desember og til tyfon dagen etter. Tyfonen intensiverte seg eksplosivt til en category 5 super typhoon, sterkeste kategori på Saffir–Simpson-skalaen, i løpet av 4. desember.
Den kom over land en del svekket (category 3) i den filippinske kommunen Dolores klokken 21.15 lokal tid den 6. desember, med en vindhastiget på 175 km/t og 210 km/t i kastene, passerte relativt langsomt over Samar og kom 7. desember over land for annen gang i Cataingan i øyprovinsen Masbate (som category 2). Jo lenger vest den kom, desto svakere ble den.
I forkant av tyfonen ble over 700.000 mennesker evakuert til sikrere områder eller bygninger. Det ble meldt om 21 omkomne, hvorav 18 på øya Samar.


== Eksterne lenker ==
(en) Typhoon Hagupit (2014) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Tropical Cyclone Information of Typhoon Hagupit (1422) from the Japan Meteorological Agency
JMA General Information of Typhoon Hagupit (1422) from Digital Typhoon
Joint Typhoon Warning Center
22W.HAGUPIT from the U.S. Naval Research Laboratory
Foldekniv

Foldekniv eller follekniv brukes gjerne som en betegnelse på en lommekniv til å spise med. Foldekniven skiller seg da fra andre lommekniver ved at den bare har ett bredt blad. Skaftet er gjerne laget i messing og det har ofte gravert eller støpt dekor. I norsk bondemiljø på 1800-tallet kunne det dekkes med skjeer i sølv, tre og horn, men annet bestikk måtte gjestene ha med selv. Da kunne både menn og kvinner ha foldekniver som de tok med til gjestebud for å spise med. Kvinnene kunne ha kniven i en løslomme på drakten og mennene i en lomme, men menn kunne også bruke tollekniv til dette.
Andre betegnelser: fallkniv, fellkniv, gjestebudskniv, junge, lommekniv, matjunge, messingskjefting og veitlekniv.


== Litteratur ==
Østby, Jon Birger (1983): Nomenklatur for spise- og serveringsbestikk, med tegninger av Torill Sand. Oslo.


== Eksterne lenker ==
Se foldekniver i DigitaltMuseum.
Amida

Amida kan sikte til:

Oldtidsbyen Amida (Diyarbakır) i det som i dag er Tyrkia
Amida (bønn) - jødisk bønn
Amida (bille)
Olav Bolland

Olav Bolland (født 17. januar 1962) er en norsk professor i energi- og prosessteknikk, med spesialisering innen termisk kraftproduksjon, karbonfangst og -lagring, partikkelteknikk og tørking. Bolland var en av de første forskerne i Norge som begynte å forske på CO2-fangst fra gasskraftverk. Han er dekan ved Fakultet for ingeniørvitenskap ved NTNU.Bolland har siden 1989 forsket på, undervist om og skrevet en rekke innlegg om gasskraftverk i Norge og CO2. Han har engasjert seg mot utbyggingen av vindkraft i den norske fjellheimen.Han har vært en aktiv idrettsutøver i hele sitt liv, hovedsakelig innenfor løping og langrenn.  


== Karriere ==
Bolland fullførte både mastergraden og doktorgraden i maskinteknikk ved Norges tekniske høgskole (NTH), en av forløperne til NTNU. Fra 1990 var han førsteamanuensis ved NTNU, til han ble oppnevnt som professor i 2002 ved Institutt for energi- og prosessteknikk.
Han var instituttleder ved Institutt for energi- og prosessteknikk ved NTNU fra 2009 til 2017. 1. august 2017 tiltrådte han som dekan ved Fakultet for ingeniørvitenskap, NTNU. Han etterfulgte Ingvald Strømmen, da hans åremålsperiode utløp.
I perioden 2003-2005 bidro han i FNs klimapanel, som mottok Nobels fredspris i 2007. Bolland var hovedforfatter for klimapanelets spesialrapport på karbonfangst og -lagring.Han var direktør ved Gassteknisk senter NTNU-SINTEF fra 2008 til 2009. Han var nestredaktør i International Journal of Greenhouse Gas Control i perioden 2006 til 2013.
Olav Bolland er medlem i Norges Tekniske Vitenskapsakademi.


== Utmerkelser ==
I 2011 mottok Bolland Statoils Annual Award for Outstanding Research for hans arbeid for å utvide kunnskap om karbonfangst og prosesser for å redusere utslipp.NTNUs arbeidsmiljøpris 2014 gikk til Olav Bolland, for at han har «vist stort engasjement for sitt institutts helse, miljø og sikkerhetsarbeid».


== Publikasjoner ==
Liste over publikasjoner i CRIstin 
Liste over publikasjoner i Google Scholar


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
NTNUs informasjon om Bolland
Glad All Over

Glad All Over er en sang skrevet av Dave Clark og Mike Smith som ble spilt inn av The Dave Clark Five og gitt ut på singel i 1963. Singelen kom på 1.-plass i Storbritannia og Irland, 2.-plass i Canada, 3.-plass i Australia, 4.-plass i Nederland, 6.-plass på Pop-lista og 16 .-plass i Tyskland. Sangen ble også gitt ut på albumet Glad All Over i 1964.
Suzi Quatro spilte inn sangen og ga den ut på albumet Rock Hard i 1980. Sangen ble også gitt ut på singel i 1981. Singelen kom på 70.-plass i Tyskland.
Glad All Over er også kjent som klubbsangen til fotballklubben Crystal Palace FC.
Lipstick (singel)

Lipstick er en sang skrevet av Mike Chapman og Nicky Chinn som ble spilt inn og gitt ut på albumet Rock Hard med Suzi Quatro i 1980. Sangen ble gitt ut på singel i 1981. Singelen kom på 46.-plass i Australia og 51.-plass i USA.
Ani (historisk by)

Ani (armensk: Անի, gresk: Ἄνιον Anion, latin: Abnicum; georgisk: ანისი Anisi, tyrkisk: Ani) er en armensk ruinby som ligger ved elva Akhurjan nær Kars i nåværende østre Tyrkia. Ani var hovedstad for det armenske fyrstedynastiet bagratidene mellom 961 og 1045. I de følgende århundrene ble byen herjet og erobret av forskjellige folkegrupper, blant annet av mongolene på 1230-tallet. 
Byen ble ødelagt av et jordskjelv i 1319, og på 1500-tallet hadde den forfalt til en landsby. Blant Anis ruiner er katedralen fra slutten av 900-tallet (fullbyrdet i 1001) fremtredende.
Stedet ble i 2016 oppført på UNESCOs verdensarvliste.


== Anis sakrale arkitektur ==
Armenia var det første riket der kristendommen ble statsreligion, år 301 e.Kr. Trdat var en av de fremste arkitektene. Han ble også innbudt til Konstantinopel for der å renovere Hagia Sofias kuppel. Trdat utformet blant annet Anis katedral, hvis grunnplan består av et kors innskrevet i et rektangel. Kirkebygningen, hvis kuppel er forsvunnet, har knippepilarer, spissbuer og blindarkader. På de engene der byen Ani en gang stod, finnes i dag et titalls kirkeruiner.


== Bildegalleri ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Paolo Cuneo o.a.: Ani (= Documenti di Architettura Armena 12). Milano 1984.
Nikolai Marr: Ani. Rêve d'Arménie. Paris 2001, ISBN 2-914571-00-3
S. Peter Cowe (utg.): Ani. World Architectural Heritage of a Medieval Capital. Peeters, Löwen 2001, ISBN 90-429-1038-0.


== Eksterne lenker ==
(en) Ani – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ani – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Martin Strandlis vei (Oslo)

Martin Strandlis vei er en vei på Rødtvet i bydel Grorud i Oslo. Den går som blindvei østover fra Arthur Nordlies vei.
Veien fikk navn i 1977 etter Martin Strandli, som er kjent som OBOS' grunnlegger.
De eneste numrene i bruk er 9 og 10. Nr. 9 er Rødtvet kirke. Nr. 10 er Norges Hindu Kultursenter.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Martin Strandlis vei». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 360. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (M)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kampengata (Oslo)

Kampengata (11-21, 10-28C) er en gate på Kampen i bydel Gamle Oslo. Den går fra Brinken til Normannsgata.
Før byutvidelsen i 1878 lå gaten i Aker kommune og het Nordre Gade. Nåværende navn ble vedtatt i 1879.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kampengata». Oslo byleksikon (5 utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 290. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Jomfrustien (Oslo)

Jomfrustien (1-17, 2-16) er en vei på Ekeberg i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Sportsplassen holdeplass til Erlandstuveien. Navnet er etter gården Jomfrubråten (Jomfrubråtveien 47).
Blant bebyggelsen er Selvaag-huset eller Ekeberghuset i nr. 2B, et eksperimentelt hus oppført i 1948 for å vise at det var mulig å bygge billigere (og bedre isolert) enn OBOS gjorde på den tiden. Dette huset er fredet.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Jomfrustien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 285-286. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (J)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Jansbergveien (Oslo)

Jansbergveien (1-13B, 2-14) er en vei på Nordberg  i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Carl Kjelsens vei til Peder Ankers vei.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Jansbergveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 280. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Jarlsborgveien (Oslo)

Jarlsborgveien (1B-13B, 4-58) er en vei på Søndre Huseby  i bydel Ullern i Oslo. Den går fra Hoffsveien til Montebelloveien.
Veien fikk navn i 1925 etter Villa Jarlsborg i nr. 4, en sveitservilla oppført på grunnmuren til våningshuset ved Søndre Huseby gård i 1888. I nr. 3 er Villa Huseby, tegnet av Magnus Poulsson og oppført i 1910 for direktør G. Sibbern. Ellers er veien ikke minst kjent for Edvard Munchs eiendom Ekely i nr. 14. I hagen ble det utviklet en kunstnerkoloni etter Munchs tid, skjønt Munchs bolighus er revet.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Jarlsborgveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 280. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (J)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015. 
Munchs-ekely.no Arkivert 1. august 2015 hos Wayback Machine.
Jotunveien (Oslo)

Jotunveien (1-17, 2-18) er en vei på Bekkelagshøgda  i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Granstuveien til Frodes vei.
Navnet ble vedtatt i 1926.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Jotunveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 287. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (J)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Jutulveien (Oslo)

Jutulveien (1–39D, 2–42) er en vei i Ullevål hageby og Tåsen hageby i bydelene Nordre Aker og St.Hanshaugen i Oslo. Veien går fra Damplassen til Uelands gate.
Veinavnet ble vedtatt i 1921. Nr.17 (Ballangrud barnevernsenter) er eneste adresse i bydel St. Hanshaugen.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Jutulveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 288. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (J)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kongsberggata (Oslo)

Kongsberggata (3-21, 2-22) er en gate på Bjølsen i bydel Sagene i Oslo. Den går fra Bjølsengata til Maridalsveien. Et par bommer hindrer gjennomfartstrafikk, og en god del av gateløpet har gatetun.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kongsberggata». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 311. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kongsvingergata (Oslo)

Kongsvingergata (1A-9H; ingen partallsadresser) er en gate på Bjølsen i bydel Sagene. Den går fra Stavangergata til Maridalsveien, på nedsiden av Bjølsenparken.
Gaten fikk navn i 1901 etter Kongsvinger by, og i området finnes også mange andre gater med navn etter norske byer.
Bebyggelsen består av boligblokker. Nr. 1 er en del av Voldsløkka borettslag (OBOS). Nr. 3-7 ble oppført i 1932–35 for Moløkken kooperative byggeselskap (ark. V. Schaulund), og til/fra Sandefjordgata (i nr. 5) går trafikken gjennom en høy portal i blokken. Nr. 9 inngår i Bjølsenborgen. Ved gaten står en gammel grensestein fra før byutvidelsen i 1878.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kongsvingergata». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 312. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Konventveien (Oslo)

Konventveien (1-71, 2A-76) er en gate på Heggeli og Hoff i bydel Ullern i Oslo. Den går fra Sørkedalsveien og ender i praksis som blindvei like sør for Engebrets vei, men det er gangveiforbindelse videre til snuplassen i Nedre Skøyen vei.
Fra 1912 til 1954 het veien Klosterveien. Navnet henspiller på at tomten som veien går over, i sin tid tilhørte klosteret på Hovedøya.
Smestad skole er i nr. 27. Nr. 39-71 og 46-74 inngår i Hoffsbyen.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Konventveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 313. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kleiva (Oslo)

Kleiva (1-23D, 2-30) er en vei på Høybråten i bydel Stovner i Oslo. Den går som blindvei sørover fra Høybråtenveien (mellom Bjerkeliveien og Vardeheimveien) og ender i en snuplass. Det er gangveiforbindelse til Karl Andersens vei, der denne går over i Vardeheimveien.
Navnet ble vedtatt i 1925.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kleiva». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 305. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kvartsveien (Oslo)

Kvartsveien (1-11, 2-14) er en gate på Lambertseter i bydel Nordstrand i Oslo. 
Den går fra Mellombølgen til Steinspranget.
Veien fikk navn i 1951 etter mineralet kvarts. Også en rekke andre veier i området har navn hentet fra geologien.
Veien har flere blokker i Rabben borettslag.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kvartsveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 322. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kringsjågrenda (Oslo)

Kringsjågrenda (1-49, 2-22) er en gate på Kringsjå i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går nordøstover fra Minister Ditleffs vei. Etter å ha gått i løkke møter den seg selv igjen.
Nordberg kirke er i nr. 1. For øvrig er bebyggelsen villaer og småhus fra 1960-årene.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kringsjågrenda». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 316. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Korsvollbakken (Oslo)

Korsvollbakken (1A-31, 2A-26B) er en vei på Korsvoll i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Maridalsveien til Tåsenveien. Opprinnelig inngikk veiløpet i Maridalsveien.
Navnet ble vedtatt i 1919.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Korsvollbakken». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 314. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Korsvollbråtan (Oslo)

Korsvollbråtan (1A-21, 2-6) er en vei på Korsvoll i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Carl Kjelsens vei til Langåsveien.
Navnet ble vedtatt i 1951.
Mye av bebyggelsen (nr. 1-19) er såkalte svenskehus. Disse var opprinnelig enkle to- og firemannsboliger som ble oppført i 1946–48 med byggematerialer gitt i gave fra Sverige. Arkitekt var Axel Kollerud. De inngikk tidligere i et OBOS-borettslag, men i dag er mange av husene ombygget.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Korsvollbråtan». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 314. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt