jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
RISE Research Institutes of Sweden

RISE Research Institutes of Sweden er en svensk organisasjon av tekniske forskningsinstitutter som samvirker med akademia, næringsliv og samfunn i det svenske innovasjonssystemet. Instituttene i RISE retter seg mot industriell forskning og innovasjon. Noen institutter utfører også utprøving og sertifisering.
RISE-instituttene hadde per 2015 totalt 2 492 ansatte og en sammenlagt omsetning på 3,1 milliarder svenske kroner.


== Eierselskapet ==
RISE Research Institutes of Sweden AB, i dagligtale RISE AB, er den svenske statens selskap for industriforskningsinstitutter. RISE ABs oppdrag er å samle, utvikle og fornye forskningsinstituttene i RISE-gruppen til en internasjonalt konkurransedyktig og effektiv svensk instituttsektor for industriell forskning.
I 1997 ble Ireco Holding AB stiftet av Näringsdepartementet og KK-stiftelsen og ble heleiet av den svenske staten i 2007. Selskapet byttet navn til RISE Research Institutes of Sweden Holding AB i 2009 og fikk samtidig utvidet mandat og vesentlig forsterkede ressurser. I august 2013 byttet eierselskapet navn til RISE AB.


== RISE-gruppen ==
RISE Research Institutes of Sweden AB består av fire underkonsern, heleide eller deleide, og deres datterselskaper. Instituttene er fordelt over hele Sverige. To av konsernselskapene er også selv forskningsinstitutt.

Innventia (papirmasse, emballasje og biobrensel)
SP Sveriges Tekniska Forskningsinstitut
CBI, Cement- och betonginstitutet
Glafo, Glasforskningsinstitutet
JTI, Institutet för jordbruks- og miljöteknik
SMP, Svensk Maskinprovning
AstaZero
SP Sveriges Tekniska Forskningsinstitut A/S
SP Process Development
SP Processum
SP Energy Technology Center
SP Fire Research AS
Swedish ICT (informasjons- og kommunikasjonsteknologi)
Acreo Swedish ICT
Interactive Institute Swedish ICT
SICS Swedish ICT
Viktoria Swedish ICT
Swerea (materialeteknologi)
Swerea IVF
Swerea KIMAB
Swerea MEFOS
Swerea SICOMP
Swerea SWECAST


== Eksterne lenker ==
RISE Research Institutes of Sweden
Innventia
SP Sveriges Tekniske Forskningsinstitutt
Swedish ICT
Swerea
2S19 Msta

2S19 «Msta-S» (russisk: Мста, navngitt etter elven Msta) er en selvgående 152,4 mm haubits designet av Sovjetunionen. Den kom i tjeneste i 1989 som en etterfølger til 2S3 Akatsija. Kjøretøyet er basert på et T-80-chassis, men er drevet av en T-72 dieselmotor.
Navnet Msta  er etter elven Msta i Russland.


== Utvikling ==
Msta er en moderne haubits designet for distribusjon enten som en upansret haubits som må flyttes med traktor eller lastebil, eller monteres i pansret kjøretøy som selvdrevet artilleri. Dagens produksjon av taua modell er benevnt Msta-B, mens selvdrevet modell er Msta-S (også kjent under GRAU-indeks 2S19).
Utvikling av 2S19 starta i 1980 under navnet Ferma Prototypen ble kjent som Ob'yekt 316. 2S19 i standardversjon består av et semi-automatisk leggingsystem 1P22, en automatisk lader, et ABC-vern system, passiv nattsyn for sjåføren, et dosarblad, en røykgenerator og 81mm røykraketter, 1V116 intercom system og en 16 kW generator AP-18D. I 2008 bestilte det russiske forsvaret  en forbedret modell med et automatisert ildkontrollsystem.
2S19 kan avfyre følgende typer ammunisjon: HE (24.7 km), HEAT-FS,  røyk, kjemiske, taktiske, kjernefysiske, belysning og cargoammunisjon (ICM). OR Laserstyrt «Krasnopol» (9K25 system) kan også lanseres, og dessuten en kortere versjon av «Krasnopol-M» som passer inn i den automatiske ladaren.
Msta-S er også brukt i Krigen i Donbass av den ukrainske hæren og dessuten pro-russiske separatister som overtok minst ett slikt våpen under konflikten.


== Spesifikasjoner ==
Msta-S spesifikasjoner oppgitt av produsent

Skuddvidde:
29 km base-bleed"
36 km rakett-assistert
Skuddtakt: 6-8 skudd per minutt
Våpen-elevasjon: -4° til +68°
Våpen-travers: 360°
Distribusjonstid: 22 minutt
Avdelingsammunisjon: 50 granater


== Varianter ==
152 mm haubits 2A65 - en slept versjon av samme haubits.
1K17 Szhatie - en «laserstridsvogn» væpna med et batteri av lasere ment å deaktivere optoelektroniske systemer; bruker Msta-S understell og tårn.
2S19M1 (2000) - Forbedret versjon med automatisk leggesystem og GLONASS.
2S19M2 «Msta-SM» (2013) - Forbedret versjon utstyrt med et nytt automatisk ildkontrollsystem som øker studdtakten. Digitale elektroniske kart er i (2012) tilgjengelige.
2S19M1-155 (2006) - 155mm eksport-versjonen av 2S19M1, utstyrt med et L/52 røyr.
2S27 «Msta-K» - Hjulvariant (K = kolyosnij), basert på et 8x8 lastebilchassis. Det var flere ulike prototyper, inkludert en som er basert på en KrAZ-ChR-3130 og to basert på Ural-5323 (med og uten tårn).
2S30 «Iste» - ein forbedret versjon, prototype.
2S35 «Koalitsiya-SV» - Prosjektet for et nytt artillerisystem for de russiske landstyrkene (SV = sukhoputnije vojska). Tidlige prototyper var på et 2S19 chassis med endra tårn, og utstyrt med en over-og-under dobbel automatladet 152mm haubits. Utviklinga av denne varianten ble etter hvert valgt bort til fordel for et helt nytt artillerisystem som brukte samme benevning.Msta-S-haubitsere har blitt brukt av den ukrainske hæren og av pro-russiske separatister i krigen i Donbass.


== Referanser ==
Ploug & Sundt

Ploug & Sundt var et handelshus i Stavanger. Firmaet var et av de største og viktigste i Stavanger på 1800-tallet, da Stavanger var Norges neststørste sjøfartsby. Handelshuset hadde hovedkontor på adressen Skagen 18 fra 1769. Dette huset finnes fortsatt (per 2017).Firmaet tjente store penger på sildefisket på norskekysten på 1800-tallet. Da sildestimene brått sluttet å komme inn til kysten på 1870-tallet fikk svært mange enkeltpersoner og firmaer i Stavanger-området store problemer. Ploug & Sundt gikk til slutt konkurs i 1883.


== Eiere ==
Forløperen til handelshuset var en handelsforretning grunnlagt av Ole Smith Ploug. Ploug-familien bodde i et hus på adressen Skagen 18, og etter at Ole Smith Ploug bygde på huset i 1769 fikk forretningen hans sitt hovedkontor i denne bygningen.Den andre av firmaets to grunnleggere var Ole Smith Plougs adoptivsønn Hans B.G. Sundt, som ble Plougs kompanjong i 1791. Firmaet skiftet da navn til Ploug & Sundt. Ploug døde få år senere, og enken giftet seg med adoptivsønnen. I 1839 døde Sundt.Datteren Elisa Margretha Sundt hadde giftet seg med danske Lauritz Wilhelm Hansen. Han var stadshauptmand i Stavanger, og stiftet også byens første teater. Lauritz W. Hansen gikk i 1840 inn som Ploug & Sundts disponent, det vil si som handelshusets leder sammen med broren Fredrik Hansen.Lauritz Hansens sønn Wilhelm Severin Hansen (1842-1919) giftet seg i 1874 med Frida Petersen, og ble senere samme år Ploug & Sundts nye disponent. Frida var arving til handelshuset Køhler, og Wilhelm Hansen ble etter svigerfarens død også ansvarlig for driften av handelshuset Køhler. Da både Ploug & Sundt og Køhler gikk konkurs i 1883, måtte Frida Hansen finne en utvei til å bidra til å skaffe familien et økonomisk utkomme. Fra å etablere en broderiforretning i Stavanger bygget hun opp sin kompetanse til å bli en av Norges fremste tekstilkunstnere med sine verdensberømte billedvever.


== Sildesalteri i Kinn ==
Blant Ploug & Sundts mange engasjementer forbundet med fiskenæringen var et stort sildesalteri i Båsundet på øya Skorpa i Kinn kommune. Handelshuset bygget anlegget midt på 1800-tallet, og det var i drift frem til sildefisket stoppet opp på begynnelsen av 1870-tallet.


== Skuter ==
Blant de mange skuter som handelshuset Ploug & Sundt eide, var fullriggeren «Protector», briggen «Hertha» og fullriggeren «Imperator».
Firmaet hadde sitt eget verft på Kjerringholmen ved Stavanger, og «Imperator» ble bygget der i 1876. I 1880 ble verftets siste fartøy bygget for moderhuset; en skonnertbrigg som ble døpt «Norden».Som mange andre av de tradisjonsrike handelshusene på norskekysten fortsatte Ploug & Sundt å basere sin virksomhet på seilskuter selv etter at dampskipene var begynt å trafikkere norske farvann. I tillegg til svikten i sildefisket ble konkurransen fra dampskipstrafikken medvirkende til Ploug & Sundts konkurs i 1883. Verftet ble da nedlagt, og skutene som var i handelshusets eie ble solgt.


== Referanser ==
Kristin Theisen

Kristin Theisen (født 13. januar 1955 i Oslo) er en norsk sopran, musikkpedagog og tidligere leder av Norsk Operasangerforbund og har vært med i rekke radio og TV-opptak i inn- og utland. I Norge har hun blant annet medvirket i NRKs innspillinger av Musikalsk mellomspill og Husker du?


== Liv og karriere ==
Theisen er utdannet ved Østlandets Musikkonservatorium, nå Norges musikkhøgskole, samt Statens Operahøgskole. Hun har også deltatt i ulike masterclasses og studier i Bayreuth, Salzburg, Wien og København. Hennes lærere har vært Erna Skaug, Ingrid Bjoner, Kim Borg, Anna Reynolds og Jean Cox.
Theisen hadde sin debut i Universitetes Aula i Oslo i 1979. Hun entret den internasjonale operascenen i 1982, hvor hun i en oppsetning i Gelsenkirchen (Tyskland), hadde rollen som Nedda i Bajazzo. Hun har videre vært solist ved en rekke andre operahus i Europa, og har opptrådt i blant annet Hamburg, Lûbeck, Detmold, Essen, Frankfurt, Nûrnberg, Regensburg, Strasbourg og Catania.
Hun har hatt konserter med symfoniorkest og klaver i Tyskland, Sveits, Polen, Estland, Latvia, Litauen og i Østerrike, i tillegg til å ha vært solist med samtlige av norske profesjonelle symfoniorkestre, med konserter i Norge fra Kristiansand i sør til Longyearbyen i nord.
De siste årene har hun undervist på Rælingen Kulturskole og Oslo International Music School, i tillegg til privatundervisning.


== Utmerkelser ==
Theisen er tildelt Oslo bys kulturstipend og en rekke andre stipend, blant annet Fond for utøvende kunstnere, Kunstnerforeningens Blomstipend og Klæstads legat.
Theisen ble som første nordiske sanger æresmedlem av The Robert Stolz International Society for sine tolkninger av den østerrikske komponisten Robert Stolz' sanger. Hun er også æresmedlem av Norsk Operasangerforbund, som hun ledet fra 1994 til 2005.
Hun var finalist i en sangkonkurranse i Salzburg, Østerrike i 1981 og konkurransen må antas å ha vært springbrett for mange av rollene hun senere fikk i Tyskland.


== Kjente roller ==
Theisen har blant annet innehatt følgende roller:

Susanna i Figaros bryllup,
Mimi i La Bohème,
Giulietta i Hoffmanns eventyr,
Reiza i Oberon (Weber) (en),
Ellen Orford i Peter Grimes,
Euredice i Orfeo ed Euridice,
Irmgard i Flammen (en),
Hanna Glawari i Den glade enke,
Grevinnen i Wiener Blut (en),
Laura i Tiggerstudenten (en),
Tittelrollen i Grevinne Mariza (en),
Euredike i Orfeus i underverdenen (en),
Zeitel i Spelemann på taket.


== Diskografi ==
Kristin Theisen har utgitt og medvirket på en rekke plateinnspillinger, blant annet Zigeunerlieder (1991) og Flammen (1993).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Mapesjøen

Mapesjøen (engelsk: Lake Mape, Lake Kasi) er en innsjø i den sørlige provinsen i det vestafrikanske landet Sierra Leone. Den er med et areal på 27,5 kvadratkilometer den største innsjøen i landet.
Mapesjøen er ca. 14,5 kilometer lang og opptil 2,5 kilometer bred. Innsjøen ligger bare ca 1,2 kilometer fra atlanterhavskysten. Bare seks kilometer mot nordøst ligger Mabesisjøen, som er den nest største innsjøen i landet.
Det er blitt foreslått å opprette en nasjonalpark i sjøens område.


== Referanser ==
Mabesisjøen

Mabesisjøen (engelsk: Lake Mabesi) er en innsjø i den sørlige provinsen i det vestafrikanske landet Sierra Leone. Den er med et areal på 20,7 kvadratkilometer den nest største innsjøen i landet.
Mabesisjøen er ca. 7 kilometer lang og opptil 3 kilometer bred. Seks kilometer mot sørvest ligger Mapesjøen, som er den største innsjøen i landet.
Det er blitt foreslått å opprette en nasjonalpark i sjøens område.


== Referanser ==
Brunevarer

Brunevarer eller brunvarer er en betegnelse for forbrukerelektronikk som fjernsynsanlegg, radio- og stereoanlegg og lignende. Uttrykket skal ses som en slags pendant til hvitevarer som kjøleskap, vaskemaskiner m.fl.,  disse har ofte hvit overflate. Tidligere var ofte radioer og TV bekledt med brunlige kabinetter av tre eller bakelitt.


== Referanser ==
Antigua og Barbuda under VM i friidrett 1983

Antigua og Barbuda deltok i VM i friidrett 1983 (utendørs) fra 7. til 14. august 1983 i Helsingfors i Finland.


== Resultater (ufullstendig) ==


=== Menn ===
Bane- og landeveisøvelser


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20041212065303/http://www2.iaaf.org/results/past/WCH83/index.html
Indonesia under VM i friidrett 1983

Indonesia deltok under VM i friidrett 1983 (utendørs) fra 7. til 14. august 1983 i Helsingfors i Finland.


== Resultater (ufullstendig) ==
Menn
Bane- og landeveisøvelser


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20041212065303/http://www2.iaaf.org/results/past/WCH83/index.html
Mdadm

mdadm er et fritt og åpent programvareverktøy som blir brukt til å styre og overvåke RAID-utstyr. Det blir brukt i moderne Linuxdistribusjoner som erstatning for eldre RAID-verktøy som raidtools2 og raidtools.mdadm ble laget av Neil Brown ved The Attachmate Group/SUSE, og er lisensiert under versjon 2 eller senere av GNU General Public License.
mdadm ble integrert i versjon 3.12 av Linuxkjernen den 3. november 2013.


== Referanser ==
Trinidad og Tobago under VM i friidrett 1983

Trinidad og Tobago deltok under VM i friidrett 1983 (utendørs) fra 7. til 14. august 1983 i Helsingfors i Finland.


== Resultater (ufullstendig) ==


=== Menn ===
Bane- og landeveisøvelser


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20041212065303/http://www2.iaaf.org/results/past/WCH83/index.html
Langebekk

Langebekk (svensk: Långebäck) er ei elv i Aurskog-Høland kommune i Viken og kommunene Årjäng og Eda i Värmland i Sverige. Den har utspring fra Holmtjenn (Holmtjärnet) sørøst for Høneheia i Aurskog-Høland, og renner i sørøstlig, senere sørlig retning, til den renner sammen med Skårsälven og danner Ivarsbyälven. Riksgrensa følger elva over hele det 18,7 kilometer lange løpet.
I Rømskog kalles strekningen sør for Fjørbekktjenn Nedre Langebekk, mens strekningen mellom Røvannet og Fjørbekktjenn kalles Øvre Langebekk eller Røvassbekken. Av noen blir Langebekk regnet å gå helt ned til Hvitsjøen, som ligger 0,9 kilometer nedstrøms samløpet med Skårsälven.


== Referanser ==
Øiensjøfos Brug

Øiensjøfos Brug var et jernverk i grenda Tørberget i Trysil i Innlandet. Det omtales også som Øiensjøfoss Jernverk. Bedriften var i sving fra 1831 til 1867, og var basert på utnyttelse av myrmalm og sjømalm.Bruket ble etablert i 1831 av Peder Schulstad og Engebret Børresen Grøtting fra Elverum. Flere lokale interessenter kom snart med på eiersiden. I 1833 skiftet jernverket eierskap, og Paul D. Gleditsch med flere kom inn. I 1838 ble det en ny omlegging da A.M. Almquist fra Stomme Jernbruk i Värmland kjøpte seg inn. Øiensjøfos Brug ble solgt på auksjon i 1841, og i 1858 var det igjen et eierskifte. I 1863 kjøpte sakføreren D. Kildal fra Christiania hele bruket for 8000 riksdaler. Driften ble nedlagt for godt i 1867. Da ble den nye hovedbygningen som var blitt reist på bruket i 1858, solgt til en kjøper som fikk den demontert og flyttet til Nyberg ved Nybergsund. Huset ble solgt videre i 1951, og ble da flyttet til Østby. I år 2000 er bygningen en del av Kjølen Hotell. Restene etter masovnen fra 1858 kan sees på stedet.Driften ved Øiensjøfos Brug var basert på myrmalm og delvis også på sjømalm (malm fra bunnen av innsjøer). Utvinningen av jern foregikk i såkalte blæsterovner. Blæstring eller blestring var en gammel teknikk som hadde blitt praktisert i stor utstrekning i Trysil-området i mange århundrer. Den krevde stort forbruk av trekull, fordi malmen måtte varmes opp til svært høye temperaturer over lang tid slik at vanninnholdet i malmen fordampet. Etter hvert som skogområdene ble hugget ned for å skaffe kull til blæsterovnene, måtte brenselet hentes fra stadig fjernere områder. Dette og den begrensede tilgangen på malm var årsaken til at bruket aldri ble noen økonomisk suksess.Det ble startet et spikerverk på bruket, og noen år senere produserte brukets folk også ljåer, spader, økser og lignende redskaper av jernet som ble utvinnet på Øiensjøfoss. Jernet var av god kvalitet, men det ble for dyrt for slike småprodusenter å konkurrere med større fabrikker etter hvert som det ble bedre og billigere transportmuligheter.


== Se også ==
Jernvinne i Norge
Jernverk


== Referanser ==
Strømstyring

Strømstyring er en egenskap ved enkelte former for elektrisk utstyr, deriblant kopimaskiner, datamaskiner, grafikkprosessorer og periferienheter som skjermer og skrivere, som slår av strømmen eller aktiverer systemets lavstrømforbruk når det er inaktiv. Innenfor informatikken er dette kjent som en strømstyringsplan, og er bygd opp rundt en standard som blir kalt Advanced Configuration and Power Interface (ACPI). Denne standarden erstatter Advanced Power Management. Alle moderne datamaskiner har ACPI-støtte.
I forsvaret refererer strømstyring til utstyr som gjør det mulig for soldater og millitære enheter å dele forskjellige energikilder, og å slå av utstyr som ofte er inkompatibelt med hverandre.


== Referanser ==
Jan Erik Helgesen

Jan Erik Helgesen (født 1. juli 1947 i Sandefjord) har vært norsk medlem av Den europeiske kommisjonen for demokrati gjennom lovgiving (Venezia-kommisjonen) siden startet i 1990. Helgesen var president i kommisjonen fra desember 2007-2009, og visepresident frem til 2016. 
Han er cand.jur. fra 1975 og førsteamanuensis ved Det juridiske fakultet, Universitetet i Oslo der han har vært ansatt siden 1971 og vært ansvarlig faglærer i metodefaget (rettskildelære) og i faget internasjonale menneskerettigheter. Han tiltrådte som fagredaktør for Norsk lovkommentar i 1992. Helgesen har deltatt i ulike komiteer og kommisjoner innen FN, Europarådet og OSSE og har vært mye brukt som rådgiver da de nye demokratiene i Øst-Europa skulle utforme sine institusjoner. Helgesen er nå pensjonist, men underviser fremdeles og har kontor på universitet.
Han deltok på Oslo Freedom Forum 2010.
Helgesen ble tildelt Rettssikkerhetsprisen i 2017 for blant annet sitt omfattende arbeid for Venezia-kommisjonen.


== Referanser ==


== Kilder ==
Om Jan Erik Helgesen hos Universitetsforlaget Arkivert 16. august 2017 hos Wayback Machine.
Om Jan Erik Helgesen hos rettsdata.no
Foredrag av Helgesen på Oslo Freedom Forum
Profil hos Veneziakommisjonen
Råde idrettspark

Råde idrettspark er en fotball- og friidrettspark i Råde.Parken er hjemmebanen til Råde Idrettslag. Den har en kapasitet på 955 mennesker.


== Referanser ==
Douglass Montgomery

Robert Douglass Montgomery (også noen ganger kreditert som Kent Douglass), født 29. oktober 1907 i Los Angeles, død 23. juli 1966 i Norwalk, Connecticut, var en amerikansk skuespiller.


== Filmografi (i utvalg) ==
1930 Betalt (Paid)
1931 Strøkets pike (Waterloo Bridge)
1931 A house Divided
1933 Unge kvinner (Little Women)
1934 Hvad nu - Pinneberg? (Little Man, What Now?)
1935 Kjærlighetens skjønne melodi (Harmony Lane)
1949 Forbudt (Forbidden)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Douglass Montgomery på Internet Movie Database 
(da) Douglass Montgomery på Filmdatabasen 
(en) Douglass Montgomery på AllMovie 
(en) Douglass Montgomery hos The Movie Database 
(en) Douglass Montgomery hos Internet Broadway Database
Mommy’s Little Monster

Mommy's Little Monster er debutalbumet til punkbandet Social Distortion. Albumet ble utgitt i 1983.


== Bakgrunn ==
I 1982 var Social Distortion på turne med bandet Youth Brigade (turneen er dokumentert i filmen Another State of Mind). Rett etter denne turneen slo bandet opp, men grunnet turneens suksess, gikk bandet raskt sammen og begynte arbeidet mot sitt første album. Mommy's Little Monster ble spilt inn julaften 1982 på Casbah Recording Studio i Fullerton, California. Albumet ble spilt inn i løpet av en økt etter som at de ville holde kostnadene lave. Innspillingen varte i flere timer.


== Omslagskunst ==
Tegningen er designet av Art Mortales og viser et bilde av et skjelett og et menneskebarn i maske. Begge to sitter i en stol og ser på en krigsfilm på et tidspunkt som viser en soppsky. Huset de sitter i er, til en viss grad, forlatt og rommer bare en stol, TV, postkasse, en bilderamme, tre rør og mye rester. Det er antydninger til at det har vært en prøvesprengning av en hydrogenbombe.
Baksiden inkluderer et bilde av bandet tatt av Edward Colver.


== Sporliste ==
Alle sangene er skrevet av Social Distortion

«The Creeps (I Just Wanna Give You)» – 2:03
«Another State of Mind» – 2:38
«It Wasn't a Pretty Picture» – 3:10
«Telling Them» – 3:12
«Hour of Darkness» – 2:49
«Mommy's Little Monster» – 3:33
«Anti-Fashion» – 2:19
«All the Answers» – 2:23
«Moral Threat» – 5:16


== Personell ==
Mike Ness - vokal, gitar
Dennis Danell - gitar
Brent Liles - bassgitar
Derek O'Brien - trommer, backingvokal


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mommy's Little Monster på Discogs 
(en) Mommy's Little Monster på MusicBrainz 
(en) Mommy's Little Monster på Spotify 
(en) Mommy's Little Monster på AllMusic
Luther Strange

Luther Johnson Strange III (født 1. mars i Birmingham i Alabama) er en amerikansk republikansk politiker. Han var en av Alabamas to senatorer fra 9. februar 2017 til 3. januar 2018.
Etter at Jeff Sessions ble utpekt som Donald Trumps justisminister ble Strange utpekt av Alabams guvernør Robert Bentley til å ta over senator-jobben. Bentley var under etterforskning for å brutt en valgkampfinansieringslov - en etterforskning som ble ledet av delstatsadvokaten Strange. Rett før presidentvalget i 2016 anbefalte Strange at man skulle utsette riksrettssaken mot Bentley, og noen republikanere i delstaten mente dette hadde noe å si da Bentley valgte Strange i februar.Strange ønsket å stille i senatorvalget i Alabama 2017, og fikk støtte av majoritetsleder Mitch McConnell og president Donald Trump. Han tapte likevel primærvalget for Alabamas tidligere høyesterettsjustitiarius Roy Moore, da de to møttes i andre valgomgang 26. september 2017.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Luther Strange – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 

(en) Biografi hos Amerikas forente staters kongress’ biografiske kartotek
(en) Stemmegivingsoversikt vedlikeholdt av The Washington Post
Prison Bound

Prison Bound er det andre studioalbumet til Social Distortion. Albumet ble utgitt i 1988. Dette er det første albumet med bassisten John Maurer og trommeslageren Christopher Reece. Albumet fører punken fra deres første album, Mommy's Little Monster (1983), videre. Dette utførte de ved å legge til Johnny Cash-inspirert country mikset med en The Rolling Stones-rockestil.I dag er Prison Bound sett på som et vendepunkt for Social Distortion. Albumet banet vei for deres neste, og suksessfulle album, Social Distortion (1990).


== Sporliste ==
Alle sangene er skrevet av Social Distortions frontfigur Mike Ness, med mindre annet er skrevet.


=== A-siden ===
«It's the Law» – 2:38
«Indulgence» (Danell/Ness) – 4:34
«Like an Outlaw (For You)» (Danell/Ness) – 5:21
«Back Street Girl» (Jagger/Richards) – 4:22
«Prison Bound» – 5:24


=== B-siden ===
«No Pain No Gain» – 3:42
«On My Nerves» (Danell/Ness) – 4:23
«I Want What I Want» (Danell/Ness) – 3:02
«Lawless» – 3:21
«Lost Child» – 4:18


== Personell ==
Mike Ness - vokal, gitar
Dennis Danell - rytmegitar
John Maurer - bassgitar, backingvokal
Christopher Reece - trommer


== Eksterne lenker ==
(en) Prison Bound på Discogs 
(en) Prison Bound på MusicBrainz 
(en) Prison Bound på Spotify 
(en) Prison Bound på AllMusic