jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hans von Wangenheim

Hans Freiherr von Wangenheim (født 4. juli 1859 i Georgenthal ved Gotha i Tyskland; død 25. oktober 1915 i Konstantinopel) var en tysk diplomat tilhørende adelsslekten von Wangenheim.


== Liv og virke ==


=== Ekteskap ===
Von Wangenheim giftet seg i 1902 med Johanna (Hanna) Freiin von Spitzemberg (1877–1960), datter av baronesse Spitzemberg.


=== Diplomatiske posteringer ===
Han var førstesekretær ved ambassaden i Konstantinopel 1899-1904, og deretter minister til Mexico 1904-1908, chargé d'affaires i Tanger i Marokko i 1908, minister i Athen i Hellas 1909-1009, men hans siste postering, som han innehadde til sin død, var som ambassadør i Konstantinopel (1912 til 1915). Dette var umiddelbart før og litt inn i første verdenskrig. Hans forgjenger var Adolf Marschall von Bieberstein, og han ble etterfulgt av ambassadør Paul Graf Wolff Metternich zur Gracht.


=== Som ambassadør i Konstantinopel ===
Wangenheim spilte er viktig rolle i det å sikre at Det osmanske rike gikk inn i verdenskrigen på sentralmaktenes side. Wangenheim hadde overoppsyn med Max von Oppenheims fremgangsrike arbeide med å få den osmanske kalifen til å utrope jihad mot Trippelententen.På denne tid var det i Tyrkia an sosialistisdk revolusjonær våpemnhandler og tysk agent, Alexander Parvus. Wangenheim sendte Parvus til Berlin i mars 1915 med anbefalinger av hans plan om at Tyskland burde støtte bolsjevikene mot Det russiske rike.Folkemordet på armenerne: Da han særlig fra mai 1915 mottok stadig flere detaljerte opplysninger som grusomheter mot armenere, nølte Wangenheim noe før han gjorde deportasjonene og massakrene på Det osmanske rikes armenske mindretall til tema i sine meldinger tilbake til Berlin. Faktisk skulle han høste fordømmende kommentarer i den amerikanske ambassadør  Henry Morgenthaus meldinger hjem og senere bok om folkemordet. I et intervju med en amerikansk journalist skal Wangenheim på dette tidspunkt ha sagt: «Jeg klandrer ikke tyrkerne for hva de gjør med armenerne ... det er fullt ut berettiget».Men så kom han snart likevel til den erkjennelse at det «ikke lenger hersker tvil om at Porten forsøker å tilintetgjøre den armenske rase i det tyrkiske rike», og han intervenerte til sin død både overfor den osmanske regjering som for sine foresatte i Berlin.


== Litteratur ==
Johannes Hürter (red.): Biographisches Handbuch des deutschen Auswärtigen Dienstes 1871 - 1945. 5. T - Z, Nachträge. Herausgegeben vom Auswärtigen Amt, Historischer Dienst. Band 5: Bernd Isphording, Gerhard Keiper, Martin Kröger: Schöningh, Paderborn u. a. 2014, ISBN 978-3-506-71844-0, S. 180 f.
Stangeland, Sigurd Sverre: Die Rolle Deutschlands im Völkermord an den Armeniern 1915-1916. Trondheim, 2013, ISBN 978-82-471-4427-5


== Referanser ==
Stian Walgermo

Stian Walgermo (født 12. august 1988) er en norsk styrkeløfter fra Sjøholt i Møre og Romsdal som representerer Kraftsportklubben av 1967. 
Han begynte idrettskarrièren i fotball for Ørskog IL, men gikk senere over til styrkeløft, hvor han var aktiv fra august 2006 til august 2020.
Han tok sitt første VM-gull 17. november 2016 i markløft. I november 2015 vant han VM-sølv, både sammenlagt og i benkpress og markløft. Hans beste øvelse er knebøy hvor han per 2015 har den nordiske rekorden med 390 kg (satt under det nevnte VM).Walgermo har 13 gull i NM (2 utstyrsfri styrkeløft) og en kongepokal, 1 gull i nordisk mesterskap, 3 gull, 4 sølv og 4 bronse i EM. I VM har han 1 gull, 3 sølv og 4 bronse.
8. mai 2015 ble Walgermo den første norske utøver til å bryte den magiske 1000 kg grensen i -105 klassen samtidig som han ble europamester.Stian Walgermo er utdannet dataingeniør og jobber som UX leder i Trondheim.


== Walgermos personlige rekorder ==
Oversikt over Walgermos personlige rekorder per 2018
Per 31. mai 2019 har han satt 84 norske rekorder.


== Utmerkelser ==
Årets 100 største idrettsutøvere i Norge 2015, nr.18 blant folket og nr.86 av VG
Norges Styrkeløftforbunds årets herreløfter 2015
Norges Styrkeløftforbunds elitefat oppnådd 09. november 2015
Norges Styrkeløftforbunds gullklokke oppnådd 03. november 2014
Norges Styrkeløftforbunds elitepokal oppnådd 2009
Norges Styrkeløftforbunds benkpresspokal oppnådd 2008


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sølv etter VM-drama
Stian Walgermo ble europamester
Nok et gull
Stian Walgermo på styrkeloft.no
Lachneophysis

Lachneophysis er en slekt av biller som hører til underfamilien sagbukker (Prioninae) i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore til ganske store (20-40 millimeter), avlange, brungule til brune trebukker. Antennene er tynne og omtrent halvparten så lange som kroppen, kjevene er ikke forstørrede. Pronotum er mye bredere enn langt, rundet til trapesformet uten store pigger eller påfallende sagtagging langs ytterkanten. Det er oftest et par mer eller mindre trekantede, blank groper i midten. Dekkvingene er parallellsidige med stumpvinklede "skuldre", overflaten kraftig punktert og mer eller mindre læraktig.


== Levevis ==
Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.


== Utbredelse ==
Slekten lever i Øst-Afrika, fra Etiopia i nord til Malawi i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802
Stammen Macrotomini Thomson, 1860
Gruppen Macrotomina Thomson, 1860
Slekten Lachneophysis Quentin & Villiers, 1978
Lachneophysis dohertyi (Lameere, 1903) - Kenya
Lachneophysis foveolata (Kolbe, 1893) - Tanzania
Lachneophysis goetzei (Lameere, 1903) - Tanzania, Malawi
Lachneophysis rougeoti  Quentin & Villiers, 1978 - Etiopia


== Kilder ==
Prioninae of the World - Macrotomini [1]
Liste over artene i Macrotomina


== Eksterne lenker ==
(en) Lachneophysis i Encyclopedia of Life 
(en) Lachneophysis i Global Biodiversity Information Facility 
Lachneophysis – detaljert informasjon på Wikispecies
Cubaecola

Cubaecola er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare en kjent art.


== Utseende ==
En stor, rødbrun trebukk. Antennene er tynne og omtrent halvparten så lange som kroppen. Fasettøynene er nokså store, ikke hvelvede, kjevene ikke påfallende forstørrede. Pronotum har rundede sider, med en tynn, skarp pigg i den fremre delen av hver side og en ved bakhjørnet. Dekkvingene er parallellsidige med stumpvinklede "skuldre", ikke særlig kraftig punkterte og uten påfallende lengderibber.


== Levevis ==
Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra Cuba.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802
Stammen Callipogonini Lameere, 1904
Slekten Cubaecola Lameere, 1912
Cubaecola hoploderoides Lameere, 1912


== Kilder ==
Liste over artene
Prioninae of the World - Callipogonini [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Cubaecola i Encyclopedia of Life 
(en) Cubaecola i Global Biodiversity Information Facility 
Cubaecola – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av arten Arkivert 13. januar 2017 hos Wayback Machine.
Afraustraloderes

Afraustraloderes er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare en kjent art som ble formelt beskrevet så sent som i 2012.


== Utseende ==
En middelsstor (25-35 millimeter), kraftig, svart trebukk. Bakre del av dekkvingene kan være rødbrune. Oversiden er kraftig punktert og matt. Hodet er firkantet, kjevene ikke forstørrede, fasettøynene små. Antennene er tynne bortsett fra det innerste leddet, og bare litt lengre enn hode + pronotum. Pronotum er nærmest trapesformet med noe rundede sider. Framhjørnene er trukket ut til spisse, foroverrettede pigger, ytterkanten er sagtakkede. Det er en kraftig innsnevring like foran bakhjørnet. Dekkvingene er litt avsmalnende bakover, med avrundede "skuldre". Beina er nokså korte, slanke.


== Levevis ==
Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra Sør-Afrika.


== Systematisk inndeling ==
Stamme-plasseringen til denne arten er noe usikker.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802
Stammen Hopliderini Thomson, 1864 - 15 arter, noen ganger regnet til Callipogonini, noen ganger regnet som en egen stamme.
Slekten Afraustraloderes Bouyer, 2012
Afraustraloderes rassei Bouyer, 2012


== Kilder ==
Nettside om arten
Liste over artene
Prioninae of the World - Hopliderini [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Afraustraloderes i Global Biodiversity Information Facility 
Afraustraloderes – detaljert informasjon på Wikispecies
Logaeus

Logaeus er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 30 millimeter), kraftige, brunlige til svarte trebukker. Antennene er meget kraftige og noe sagtakkede, i alle fall hos hannene. Kjevene (mandiblene) er noe forstørrede og vanligvis nedoverrettede. Fasettøynene er nokså store og flate. Pronotum har to kraftige pigger på sidekantene i den fremre delen. Dekkvingene er litt tilsmalnende bakover, med stumpvinklede "skuldre", uten lengderibber og forholdsvis fint punkterte. Beina er middels lange.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, der den er kjent fra India og Sumatra.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802 
Stammen Prionini
Slekten Logaeus Waterhouse, 1881
Logaeus gymnostethus Heller, 1940 - Sumatra
Logaeus subopacus Waterhouse, 1881 - India


== Kilder ==
Prioninae of the World - Prionini [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Logaeus i Encyclopedia of Life 
(en) Logaeus i Global Biodiversity Information Facility 
Logaeus – detaljert informasjon på Wikispecies
Delocheilus

Delocheilus er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 30 millimeter), avlange, rødbrune trebukker. Antennene er nokså kraftige og noe sagtakkede, i alle fall hos hannene, der de er omtrent så lange som kroppen. Kjevene er ikke forstørrede, fasettøynene forholdsvis store og flate. Pronotum er trapesformet med en skarp pigg ved bakhjørnet. Dekkvingene er parallellsidige med avrundete "skuldre", med opphøyde lengderibber.


== Levevis ==
Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.


== Utbredelse ==
Slekten er endemisk for Sør-Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802
Stammen Meroscelisini Thomson, 1861
Slekten Delocheilus Thomson, 1860
Delocheilus obscurus Aurivillius, 1924
Delocheilus prionoides Thomson, 1860
Delocheilus tookei Ferreira & Veiga Ferreira, 1952


== Kilder ==
Liste over artene
Longicorn ID - Delocheilus [1]
Prioninae of the World - Meroscelisini [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Delocheilus i Encyclopedia of Life 
(en) Delocheilus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Delocheilus hos NCBI 
Delocheilus – detaljert informasjon på Wikispecies
Ryu Jun-yeol

Ryu Jun-yeol (født 25. september 1986 i Suwon) er en sørkoreansk filmskuespiller.


== Filmografi ==


=== Film ===
2015: Socialphobia
2016: SORI: Voice from the Heart
2016: One Way Trip


=== TV-serie ===
2015: The Producers
2015: Reply 1988


== Eksterne lenker ==
(en) Ryu Jun-yeol på Internet Movie Database 
(en) Ryu Jun-yeol hos The Movie Database
Finnmarksløpet 2016

Finnmarksløpet 2016 ble arrangerr fra 5. til 12. mars 2016. Start og målgang var i Alta. Løpet hadde tre klasser: det er FL 1000 km (14 spann), FL 500 km (8 spann) og FL Junior (6 spann). Løpet hadde 129 deltagere til start hvorav 68 rookies (førstegangskjørere). 
FL500 var svært jevnt i teten og ble til slutt vunnet av Ole Sigleif Johansen, som dermed ble kåret til norgesmester i mellomdistanse sledehundkøring. Deretter fulgte Elisabeth Edland og Sissel Vollan på andre- og tredjeplass. Niklas Rogne, som har ledet store deler av løpet og startet først ut fra sjekkpunktet i Skoganvarre  og Jotka, måtte ta til takke med fjerdeplass. Kun 14 minutter skilte de fire kjørerne i mål.
FL1000 ble vunnet av Petter Karlsson. På andreplass fulgte Marit Beate Kasin som ble norgesmester i langdistanse sledehundkjøring. Deretter fulgte Arnt Ola Skjerve og Ronny Frydenlund.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Finnmarksløpet
Bubble Bobble

Bubble Bobble er et arkadespill laget av Taito og gitt ut i 1986 og senere portet til en rekke hjemmedatamaskiner og spillkonsoller. Spillet er et plattformspill som følger de to dragene Bub og Bob som må gå igjennom 100 ulike nivåer for å redde de to kjærestene sine. Bub og Bob må blåse bobler på monstre for deretter sprekke dem. En kan og samle opp ting for poeng. Disse dukker opp enten tilfeldig, eller ved å sprekke bobler. Bruker en for lang tid på sprekke boblene, kommer monstrene seg løs på egen hånd, hissigere og raskere enn før. Bruker en for lang tid på å fullføre et nivå, dukker spøkelset Baron von Blubba opp og jager etter dem til de har mistet et liv, eller har fullført nivået.


== Slutten ==
På nivå 100 venter selve sjefsmonstret. Fullfører en det siste brettet i enspillermodus, gir spillet beskjed om at man ikke nådde den sanne slutten. Spilleren blir så transportert til et tilfeldig brett mellom 50 og 80. Spiller to stykk sammen, kommer Bub og Bob sammen igjen med kjærestene sine, men dette viser seg og å være en falsk slutt. Spillerne blir ikke transportert til et tidligere nivå, men får isteden beskjed om å skrive 8 tegn ned på et papirark. Tegnene er en kode som kan skrives inn ved tittelmenyen. Det får spillet inn i en vanskeligere supermodus, hvor alle monstrene er byttet om. Å slå spillet i denne modusen, er eneste måten å nå den sanne slutten.


== Mottagelse ==
Mean Machines ga Game Boy-versjonen av spillet en poengsum på 91%, og nevnte at det ble gjort noen endringer i spillet da det ble portet over til Game Boy, så spilte spillet veldig likt som den originale arkadeversjonen..


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bubble Bobble hos MobyGames 
(en) Bubble Bobble på Internet Movie Database 
(en) Bubble Bobble hos Giant Bomb 
(en) Bubble Bobble hos Internet Game Database 
(en) Bubble Bobble hos GameFAQs 
(en) Bubble Bobble hos GameFAQs 
(en) Bubble Bobble hos GameFAQs 
(en) Bubble Bobble hos GameFAQs 
(en) Bubble Bobble hos GameFAQs 
(en) Bubble Bobble hos GameFAQs
Fagonia cretica

Fagonia cretica er en flerårig halvbusk i leddbladfamilien (Zygophyllaceae). Den er den eneste representanten for slekta Fagonia i Europa.
Den er glatt, eller nesten glatt, og har en krypende vekst. Stenglene er rikt forgrenet og vedaktige ved basis. Bladene er trekoblete med læraktige, lansettformete småblad. Ytterst på småbladene er det en blek pigg, og akselbladene er omdannet til torner. Blomstene har en magenta farge, er 9–10 mm store og sitter enkeltvis. Frukten er en femkantet kapsel som er 7–9 mm stor.
Planten vokser på tørre, steinete steder og i garrigue, ofte på kalkgrunn. Den har en spredt utbredelse i middelhavsområdet der den finnes i Spania, Balearene, Sicilia, Hellas, Kreta, Nord-Afrika, Kypros og Levanten. Arten finnes også i Sahara og på Selvagensøyene, Kanariøyene og Kapp Verde.


== Galleri ==

		
		


== Kilder ==
M. Blamey og C. Grey-Wilson (2004). Wild Flowers of the Mediterranean (2 utg.). London: A & C Black. s. 115. ISBN 0-7136-7015-0. 
«Fagonia». Flora iberica (PDF) (spansk). IX. Madrid: RJB/CSIC. s. 151–153. 
S. Castroviejo (2009). «Fagonia cretica». Zygophyllaceae. – In: Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 2. mars 2016. 


== Eksterne lenker ==
(en) Fagonia cretica i Encyclopedia of Life 
(en) Fagonia cretica i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Fagonia cretica hos NCBI 
(en) Fagonia cretica hos The International Plant Names Index 
(en) Fagonia cretica hos Tropicos 
(en) Kategori:Fagonia cretica – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Fagonia cretica – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Fagonia cretica – detaljert informasjon på Wikispecies
Sindre Piltingsrud

Sindre Piltingsrud er en fiktiv person fra Kjell Aukrusts avisunivers Flåklypa Tidende (1959–1994).
Sindre Piltingsrud kaller seg «hobbyjurist» og bor på Krokryggen Gamlehjem. Har studert ved det Kongelige Fredriks universitet, med elg-tvister og farskapssaker som spesialitet. Ble med årene så tunghørt at han utelukkende ved hjelp av sitt høreapparat: Jønsson & Sønners apperatur mod. 1913 med propp kan delta i konversasjoner med seg selv og sin værelseskamerat Herr Myrullbråten.
Hobbyjuristens største bragd er uten tvil hans fredsarbeid i perioden 1932-1939, som ville ha båret de største frukter hvis ikke krigen hadde kommet.


== Referanser ==
Festive Plateau

Festive Plateau er et isdekket platå i østlige Antarktis. Det ligger på 2 200 moh og er rundt 10 kilometer langt og 6 kilometer bredt. Det er lokalisert rett nord for fjellet Mount Longburst i fjellkjeden Churchill Mountains. Det ble navngitt av to av medlemmene i Darwinbreen-gruppen fra Samveldets trans-antarktiske ekspedisjon (1956–1958), som tilbrakte juledagen 1957 på platået. Australia gjør krav på området.


== Referanser ==
Valette Island

Valette Island er en øy som ligger på vestsiden av innløpet til Mill Cove på sørsiden av Laurie Island i Sør-Orknøyene. Den ble kartlagt av Den skotske nasjonale antarktisekspedisjonen, 1902–04, under William Bruces ledelse, som navngav den etter L.H. Valette, en argentinsk meteorolog ved stasjonen på Laurie Island i 1904.


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra nettside eller dokument fra United States Geological Survey-artikkelen (innhold fra Geographic Names Information System).
Zygophyllum fabago

Zygophyllum fabago er en flerårig urt i leddbladfamilien (Zygophyllaceae).
Den er glatt med opprette stengler som blir 50–100 cm høye. Bladene består av to ovale, kjøttfulle småblad. Blomstene er hvite, 9–11 mm store med oransje senter og sitter enkeltvis i de øvre bladhjørnene. Frukten er en hengende kapsel som er 20–35 mm lang.
Planten vokser på tørre steinete og sandige steder. Den er utbredt i det østlige middelhavsområdet, i landene rundt Svartehavet nordover til Russland og i Pakistan, Afghanistan, Iran og Irak. Arten er naturalisert i Spania, Sør-Frankrike og Sardinia. 


== Kilder ==
M. Blamey og C. Grey-Wilson (2004). Wild Flowers of the Mediterranean (2 utg.). London: A & C Black. s. 115. ISBN 0-7136-7015-0. 
«Zygophyllum». Flora iberica (PDF) (spansk). IX. Madrid: RJB/CSIC. s. 154–156. 
«Zygophyllum fabago». Flora of Pakistan. Besøkt 2. mars 2016. 
S. Castroviejo (2009). «Zygophyllum fabago». Zygophyllaceae. – In: Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 2. mars 2016. 

		
		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Zygophyllum fabago i Encyclopedia of Life 
(en) Zygophyllum fabago i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Zygophyllum fabago hos ITIS 
(en) Zygophyllum fabago hos NCBI 
(en) Zygophyllum fabago hos The International Plant Names Index 
(en) Zygophyllum fabago hos Tropicos 
(en) Kategori:Zygophyllum fabago – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Zygophyllum fabago – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Zygophyllum fabago – detaljert informasjon på Wikispecies
Myrullbråten

Myrullbråten er en fiktiv person fra Kjell Aukrusts avisunivers Flåklypa Tidende (1959–1994). Myrullbråten deler rom med Sindre Piltingsrud på Krokryggen gamlehjem.


== Referanser ==
Townrow Peak

Townrow Peak er et markant fjell i utkanten av Tilman Ridge i Allan Hills i Oates Land i Antarktis. Det ble undersøkt av New Zealand Antarctic Research Program (NZARP) Allan Hills Expedition (1964) som kalte det opp etter J.A. Townrow fra University of Tasmania, som var paleobotaniker på ekspedisjonen.


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra nettside eller dokument fra United States Geological Survey-artikkelen (innhold fra Geographic Names Information System).
Palaeomegopis

Palaeomegopis er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Ganske store (35-45 millimeter), langstrakte, noe flate, rødbrune til svarte trebukker. Kjevene er noe forstørrede, særlig hos hannene. Antennene er omtrent så lange som halve kroppslehden. Hodet er stort og firkantet. Pronotum er trapesformet uten pigger langs kanten. Dekkvingene er parallellsidige med avrundede til nesten rettvinklede "skuldre", uten opphøyde lengderibber.


== Levevis ==
Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==
Artslisten følger . 

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802
Stammen Aegosomatini Thomson, 1860
Slekten Palaeomegopis Boppe, 1911
Palaeomegopis komiyai Drumont, 2006 - Kina
Palaeomegopis lameerei Boppe, 1911 - Thailand, Malaysia, Vietnam, Kina


== Referanser ==


== Kilder ==
Liste over artene
Prioninae of the World - Aegososmatini


== Eksterne lenker ==
(en) Palaeomegopis i Encyclopedia of Life 
(en) Palaeomegopis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Palaeomegopis hos NCBI 
Palaeomegopis – detaljert informasjon på Wikispecies
Nash Peak

Nash Peak er et markant fjell 2,6 km nord for toppen av Mount Bird nordvest på Ross Island. Fjellet har en høyde på over 1 600 moh. Det ble navngitt av New Zealand Geographic Board (NZGB) (2000) etter sir Walter Nash, som var dypt involvert i å fremme New Zealands rolle  i Antarktis og som signerte Antarktistraktaten for New Zealand som statsminister.


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra United States Geological Survey-artikkelen  «Nash Peak» (innhold fra Geographic Names Information System).
Borggarden

Borggarden er en bred, isfylt dal som er rundt 20 kilometer lang og som ligger mellom Borga og Veten nordvest i Borgmassivet i Dronning Maud Land. Den ble kartlagt av norske kartografer fra landmålinger og fra flyfoto av Maudheimekspedisjonen (1949–52).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Borggarden Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt