jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jens Jensen Gram

Jens Jensen Gram (født 12. februar 1779 i København, død 2. november 1824 i Christiania) var en dansk-norsk embedsmann og stortingsmann.Han var ferdig utdannet cand. jur. i 1804. Fra 1806 til 1810 var han ansatt i Danske Kancelli. I 1810 ble han utnevnt til sorenskriver i Ringerike og Hallingdal fra 1815.Som sorenskriver bodde han på Nes i Hallingdal, men i 1816 kjøpte han Ask gods på Norderhov og bosatte seg der.Ved valget til riksforsamlingen i 1814 var Gram 1. varamann fra Buskerud amt. Både til Stortinget i 1818 og 1821 var han representant fra amtet. Også ved det overordentlige storting 1822 var han tilstede. På alle disse tingene var han odelstingspresident. Han var medlem av 23 komiteer både i 1818 og 1821. I 1818 var han formann i fire komiteer, og i 1821 var han formann i syv.Gram var innehaver av Nordstjerneordenen.


== Familie ==

Gram giftet seg på Norderhov med Reinholdine Boll i 1806. De var foreldre til generalmajor Johan Georg Boll Gram og sorenskriver Harald Gram. Førstnevnte var far til maleren Andrea Gram og farfar til Harald Mathias Gram, stadsfysikus i Oslo. Gjennom den andre sønnen var Gram bestefar til statsråd og amtmann Gregers Gram og
oldefar til Harald Gram, høyrepolitiker byfogd i Oslo. Harald Gram var igjen far til motstandsmannen Gregers Gram.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Jens Jensen Gram hos Norsk senter for forskningsdata
Scott Flanigan

Scott Flanigan (født 22. desember 1992) er en irsk seiler som spesialiserer seg i 470. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 23.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Scott Flanigan – Olympedia 
(en) Scott Flanigan – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Park Gun-woo

Park Gun-woo (født 31. mars 1981) er en sørkoreansk seiler som spesialiserer seg i 470. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 22.Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 15.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Park Gun-woo – Olympics.com 
(en) Park Gun-woo – Olympic.org 
(en) Park Gun-woo – Olympedia 
(en) Park Gun-woo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Park Gun-woo – World Sailing
Cho Sung-min

Cho Sung-min (født 29. januar 1987) er en sørkoreansk seiler som spesialiserer seg i 470. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 22.Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 15.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cho Sung-min – Olympics.com 
(en) Cho Sung-min – Olympic.org 
(en) Cho Sung-min – Olympedia 
(en) Cho Sung-min – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Cho Sung-min – World Sailing
Zinaida Lindén

Zinaida Lindén (tidligere Zinaida Ushakova/ Зинаида Ушакова), (russisk: Зинаида Линден), født 29. desember 1963 i Leningrad), er en russisk-finlandssvensk forfatter, filmkritiker, oversetter og utgiver. Hun skriver i sitt forfatterskap både på russisk og svensk. Som skjønnlitterær forfatter har hun utgitt både romaner og noveller.Hun ble filosofie magister i svensk språk og svensk litteratur fra Leningrads universitet i 1986. I forbindelse med at hun giftet seg, flyttet hun i begynnelsen av 1990-årene til Helsingfors. I perioden 1999–2000 bodde hun i Japan (Yokohama og Tokyo). Hun er nå bosatt i Åbo med sin familie.
Hun fikk Runebergsprisen i 2005 for romanen I väntan på en jordbävning. Hun har også fått blant annet Svenska litteratursällskapet i Finlands pris i 1997, 2005 og 2014, Suomi-palkinto, Svenska kulturfondens pris, Längmanska Kulturfondens pris m.fl.  
Lindén har oversatt Monika Fagerholm, Claes Andersson, Martin Enckell og Kjell Westö til russisk. Hennes russiske oversettelse av Henrik Meinanders Finlands historia (Moskva, Ves mir) ble utgitt i 2008.
Lindén er også kjent som spaltist i Hufvudstadsbladet, hvor hun har skrevet siden 2001. Hun har vært medlem av Finlands svenska författareförening siden 2001, og ble æresmedlem i Sankt Petersburgs Forfatterforening i 2015.


== Bibliografi ==
1996: Överstinnan och syntetisatorn (noveller), Söderströms, ISBN 951-52-1633-8
2000: Scheherazades sanna historier (noveller), Söderströms, ISBN 951-52-1854-3
på russisk Podlinnye istorii Shahrazady, Moskva, Intrada 2003, ISBN 5-87604-063-0
2004: I väntan på en jordbävning (roman), Söderströms, ISBN 951-52-2187-0, Atlantis, ISBN 91-7353-027-1
på russisk V ozhidanii zemletriasenija , Intrada 2005 ISBN 5-87604-066-5
på finsk Ennen maanjäristystä, Gummerus 2005 ISBN 951-20-6996-2
på kroatisk U očekivanju potresa, Hrvatsko filološko društvo/Disput 2009, ISBN 978-953-296-003-7
2007: Takakirves - Tokyo (brevroman), Söderströms, ISBN 978-951-52-2464-4
på finsk Kirjeitä Japanista, Gummerus 2007 ISBN 978-951-20-7523-2
på russisk :Po obe storony, Novyj Mir, nomer 7, 2014
2009: Lindanserskan (noveller), Söderströms ISBN 978-951-52-2612-9
på finsk Nuorallatanssija, Gummerus 2009 ISBN 978-951-20-8077-9
på russisk : Tantsujusjaja na kanate: Novelly, Moskva, Intrada 2011, ISBN 978-5-87604-231-6
2013: För många länder sedan (roman), Schildts och Söderströms, ISBN 9789515232052
på finsk Monta maata sitten, Gummerus, 2013, ISBN 9789512093397
på russisk Mnogo stran tomu nazad, St. Petersburg, Jevropejskij dom, 2014, ISBN 978-5-8015-0326-4
2016: Valenciana (noveller), Schildts & Söderströms, ISBN 9789515238009
2022: Till min syster bortom haven, Scriptum, ISBN 9789527523032


== Priser ==
Runebergsprisen 2005
Svenska litteratursällskapet i Finlands pris: 1997, 2005, 2014, 2017
Svenska kulturfondens konstpris 2006
Egentliga Finlands konstpris 2006
Finlands-pris 2007
Längmanska kulturfondens pris 2010


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Zinaida Lindén på Finlands svenska författareförenings webbplats
Zinaida Lindén på Söderströms förlags webbplats
Joonas Lindgren

Joonas Lindgren (født 31. mai 1986) er en finsk seiler som spesialiserer seg i 470. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 21.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joonas Lindgren – Olympics.com 
(en) Joonas Lindgren – Olympedia 
(en) Joonas Lindgren – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Niklas Lindgren

Niklas Lindgren (født 18. mai 1988) er en finsk seiler som spesialiserer seg i 470. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 21.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Niklas Lindgren – Olympics.com 
(en) Niklas Lindgren – Olympedia 
(en) Niklas Lindgren – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Umm Qasr

Umm Qasr (arabisk: أم قصر, Umm Qaṣr; alternativ transkripsjon Umm Kasr) er en havneby i Irak, vest på halvøya al-Faw i Den persiske gulf. Den har 107.620 innbyggere (1. januar 2005) og ligger mot en smal bukt. På den andre bredden av bukta er en del av Kuwait. Det nøyaktige grenseløpet i bukta er omtvistet. 
Det finnes også en landsby av samme navn i Kuwait, rett over grensen. 


== Historie ==
Umm Qasr begynte som en fiskerlandsby. Etter den irakiske revolusjon i 1958 ble havnen der utbygd til militærhavn, og det ble bygd en moderne kommersiell gavn. Den er Iraks eneste dypvannshavn. 
Under den første Gulfkrigen fra 1980 til 1988 mellom Iran og Irak fikk Umm Qasr økt betydning, ettersom de andre av de irakiske havner lå ved Shatt al-Arab og frontforløpet og krigen gjorde dem utilgjengelige for bruk.
Under den tredje Gulfkrigen i 2003 var byen et av angrepsmålene for de amerikanske, britiske og polske styrker.


== Eksterne lenker ==
(en) Umm Qasr – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Kart - Umm Qasr
Bykart (PDF; 300 kB)
Lena (sang)

«Lena» er en norsk sang. Melodien er skrevet av Kjell Karlsen med tekst av Terje Mosnes.Den var ett av bidragene til Melodi Grand Prix 1969, den norske uttakingen til Eurovision Song Contest 1969 i Madrid i Spania. Sangen ble framført på norsk av Odd Børre. I den norske finalen endte «Lena» på en andreplass med ni poeng: fem fra Ålesund, to fra Trondheim og ett fra Bodø og Kristiansand.


== Innspilling ==
Odd Børre med Kjell Karlsens orkester. Utgitt på singlen Triola TN 542 i 1969.


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==
Al-Faw

Faw (arabisk: الفاو, al-Fāw; alternative skrivemåter Fao eller Fau) er en by i Irak med 105.080 innbyggere (1. januar 2005) på al-Faw-halvøya. Den er øst for Umm Qasr mellom Kuwait og Iran ved Den persiske gulf. Byen ligger rett ved vannveien Shatt al-Arab, som danner grensen mot Iran.
Al-Faw-halvøya er Iraks eneste tilgang til havet, og derfor av stor betydning. Mange militære operasjoner har hatt som mål å sikre seg denne delen av indre kyst av Persiabukta. Som havneby er Al-Faw ikke av særlig betydning; da er Umm Qasr viktigere fordi den har landets enbeste dypvannskaier.


== Eksterne lenker ==
(en) Al-Faw – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kart over Kuwait, som også viser al-Faw
Monika Fagerholm

Monika Kristina Fagerholm (født 26. februar 1961 i Helsingfors), er en finlandssvensk forfatter, bosatt i Ekenäs. Hun har studert psykologi og litteratur ved Helsingfors universitet, og tok bachelor-graden i samfunnsvitenskap i 1987.
Fagerholm debuterte i 1987 med Sham, og fikk sitt store gjennombrudd med romanen Underbara kvinnor vid vatten i 1994. Romanen ble nominert til Finlandiaprisen i Finland i 1994, Augustprisen i Sverige 1995, den europeiske Aristeion-prisen i 1996, samt International IMPAC Dublin Literary Award i 1998 og fikk Runebergsprisen i 1994. Boken ble filmatisert av Claes Olsson, og filmen hadde premiere i 1998. 
Hun ble nominert til Nordisk råds litteraturpris fra Finland i 1999 for Diva, og hun fikk prisen i 2020 for Vem dödade bambi?.
Hun sitter i juryen for Dagens Nyheters kulturpris.


== Bibliografi ==
1987 Sham
1990 Patricia
1994 Underbara kvinnor vid vatten, filmatisert 1998
1998 Diva
2005 Den amerikanska flickan
2009 Glitterscenen
2012 Havet
2012 Lolauppochner
2019 Vem dödade bambi?


== Priser ==
1995 Runebergsprisen for Underbara kvinnor vid vatten
1995 Takk for boken-medaljen for Underbara kvinnor vid vatten
2005 Augustprisen for Den amerikanska flickan
2005 Aniara-prisen
2005 Göteborgs-Postens litteraturpris


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Monika Fagerholm
Fagerholm, Monika i Uppslagverket Finland
Ole Peder Giæver

Ole Peder Giæver (født 1980) er en norsk journalist og forfatter. Han er kjent for utgivelsen av  rollespillet Itras By sammen med Martin Bull Gudmundsen på Kolofon forlag.
I 2014 ga han ut boken Leseløve om Rollespill sammen med Matthijs Holter, på Cappelen Damm Forlag


== Eksterne lenker ==
Itras By
Leseløven om Rollespill
Lille Lilli-Ann fra Lillesand

«Lille Lilli-Ann fra Lillesand» er en norsk sang. Melodien ble skrevet av Andreas Berg og teksten ble skrevet av Juul Hansen. Den var ett av bidragene til Melodi Grand Prix 1960, den norske uttagingen til Eurovision Song Contest 1960 i London i Storbritannia. 
Sangen ble framført på norsk av Inger Jacobsen i semifinalen og endte på en fjerdeplass med 28 poeng. I finalen ble den framført på norsk av Egil Ellingsen og endte på en femteplass med 64 poeng.


== Innspillinger ==
Inger Jacoben med Willy Andresens orkester. Utgitt på singlen Columbia 45GN 1661 i 1960.
Nora Brockstedt. Utgitt på singlen Karusell KM 12 og på EP-platen Karusell KMEP 2 i 1960.
Mikkel Aas med Ragnar Danielsens Swing-Gruppe. Innspilt 22. februar 1960. Utgitt på singlen Philips 353 154 PF. Arr.: Ragnar Danielsen.


== Svenskspråklig versjon ==
Ben Hur (eg. Åke Larsson) skrev den svenske teksten. Svensk tittel er «Lilla Lilli-Ann från Lillesand».


== Innspilling ==
Nora Brockstedt. Utgitt på singlen Joker JK 4004 og på EP-platen Joker JEP 8007.


== Referanser ==
Eeva Kilpi

Eeva Kilpi (tidligere Eeva Salo, født 18. februar 1928 i Hiitola i Karelen) er en finsk forfatter, poet og feminist. Hun er mer kjent utenfor Finland enn i hjemlandet, og hennes diktning er karakterisert som feministisk humor, og ble for alvor oppdaget i Europa på 1980-tallet.I 1939 flyktet hun med familien fra Karelen på grunn av russerne. Familien bosatte seg først i Imatra, men i 1946 flyttet hun til Helsingfors, hvor hun giftet seg i 1949 med dikteren Mikko Kustaa Kilpi og tok hans etternavn. Hun studerte ved Helsingfors universitet hvor hun tok en pedagogisk eksamen i 1953. Kilpi har arbeidet som lærer, men har hovedsakelig virket som forfatter, bosatt i Esbo.Hun ble nominert til Nordisk råds litteraturpris fra Finland for romanen Evakuerade för livet fra 1985. Boken tar for seg karelernes situasjon i dagens Finland. 


== Bibliografi (utvalg) ==
Romaner
Tamara (1974, ny utg. rev. og komplettert 1985)
Bröllopsdansen (1981) (Häätanhu)
Evakuerade för livet (1985) (Elämän evakkona)
Vinterkrigets tid: barndomsminner (1990) (Talvisodan aika)
Längtans tid (1991) (Välirauha, ikävöinnin aika)
Fortsättningskrigets tid (1995) (Jatkosodan aika)
Gränslöshetens tid: en fortelling om barndommen (2004) (Rajattomuuden aika)Novellesamlinger
Sommar och en medelålders kvinna: tio valda noveller (1983)
Döden och den unge älskaren: noveller (1988) (Kuolema ja nuori rakastaja)Diktsamlinger
Sånger om kärlek  (1980)
Innan döden (1984) (Ennen kuolemaa)
Min kärleks höga visa (1985) (tidigere utg. i separate bind: Sånger om kärlek; Innan döden)
Animalia (1988)
Om kärleken och döden (1991)
Tack för igår (1998) (Kiitos eilisestä)


== Priser ==
1974 Finlands løves orden
1990 Runebergsprisen
2002 Takk for boken-medaljen for Gränslöshetens tid
2007 Ferlinpriset


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eeva Kilpi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Eeva Kilpi på Internet Movie Database 
(en) Eeva Kilpi på Discogs 
«Eeva Kilpi». Biografiskt lexikon för Finland (svensk). Helsingfors: Svenska litteratursällskapet i Finland. 2008–2011. URN:NBN:fi:sls-5050-1416928957656.
Et sommereventyr

«Et sommereventyr» er en norsk sang. Melodien ble skrevet av Arne Larsen. Den var ett av bidragene til Melodi Grand Prix 1960, den norske uttagingen til Eurovision Song Contest 1960 i London i Storbritannia.
Sangen ble framført på norsk av Inger Jacobsen i semifinalen og endte på en tredjeplass med 32 poeng. I finalen ble sangen framført på norsk av Elisabeth Granneman og endte på en fjerdeplass med 74 poeng.


== Innspilling ==
Nora Brockstedt. Utgitt på singlen Karusell KM-16 i 1960.


== Referanser ==
Det er vår tur nå

«Det er vår tur nå» er en norsk sang. Melodien ble skrevet av Arne Garvang og teksten ble skrevet av Terje Nordby og Liv Aakvik. Den var ett av bidragene til Melodi Grand Prix 1981, den norske uttakingen til Eurovision Song Contest 1981 i Dublin i Irland.
Sangen ble framført på norsk av Tramteateret. Den endte på en 4.-plass med 59 poeng.


== Innspilling ==
Tramteateret. Utgitt på singlen Talent TS 118 i 1981. Produsent: Ola Johansen. Arrangement: Øivind Westby.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Det er vår tur nå på MusicBrainz
Agnes Hiorth

Agnes Hiorth (født 5. mai 1899 i Christiania, død 30. november 1984 i Oslo) var en norsk maler. Hun er mest kjent som portrettmaler, og malte en rekke representasjonsportretter av den norske kongefamilien. Hun har blitt beskrevet som en nyimpresjonistisk maler, og er representert blant annet i Nasjonalgalleriet, Stortinget, Regjeringskvartalet, Oslo rådhus, Det kongelige slott, Nationaltheatret, Nobelinstituttet, Universitetet i Oslo og Fredspalasset i Haag.


== Bakgrunn og arbeid ==
Hun studerte under malerne Harald Brun og Pola Gauguin og ved Statens kunstakademi under Axel Revold og Georg Jacobsen. Hun debuterte på Statens høstutstilling i 1922 med landskapsmaleriet «Vår i Bærum». Hun er blant annet representert med åtte arbeider i Nasjonalgalleriet, med et portrett av kong Haakon VII (1948) i Oslo rådhus, med et portrett av daværende kronprins Olav (1948) i Oslo Militære Samfund og med et portrett av Einar Gerhardsen (1969) i Regjeringskvartalet. Videre kan nevnes hennes portretter av kronprinsesse Märtha (1957) og daværende prins Harald (1950). Hun har også malt en rekke kunstnerportretter, herunder portretter av Nini Roll Anker, Fartein Valen og Olav Duun.Det finnes et selvportrett fra 1957, og hun ble også portrettert av Halvdan Holbø (1936, Nasjonalgalleriet), Gerda Knudsen (1939, Nasjonalgalleriet) og Else Christie Kielland (ca. 1957).


== Portretter ==
Nini Roll Anker, 1937, H. Aschehoug & Co., Oslo
Olav Duun, 1939
Kristine Bonnevie, 1940, UiO
Adam Hiorth, 1943, BKM
Kong Haakon VII, 1948, Oslo rådhus
Kronprins Olav, 1948, Oslo Militære Samfund
Fartein Valen, 1948, Riksgalleriet og Stavanger faste galleri
Prins Harald, 1950, Smestad skole, Oslo
Ragna Wettergreen, 1951 Nationaltheatret
Kronprinsesse Märtha, 1957, Det kgl. Slott
Kristian Schjelderup, 1960, Hamar domkirke
Gerd Grieg, 1965, Nationaltheatret
Einar Gerhardsen, 1969, Regjeringsbygningen
Bernhard Paus, 1970, Den Norske Frimurerordens stamhus
Anne Holtsmark, 1970, UiO
Odd Hassel, 1972, UiO
		
		


== Referanser ==
Arendalsuka

Arendalsuka er en norsk politisk festival som arrangeres i Arendal hver sommer. Arendalsuka ble etablert i 2012 med inspirasjon fra Almedalsuken i Sverige.
Almedalsveckan fikk sin start da Olof Palme talte til folket fra et lasteplan i Almedalsparken i Visby før riksdagsvalget i 1968. I mer enn 50 år har Almedalsveckan vært en viktig møteplass for alle samfunnsaktører i Sverige.Å få på plass en norsk variant av Almedalsveckan var snakket om i mange sammenhenger, med ujevne mellomrom, i en årrekke. Ideen ble til handling da arendalitten Kai Krüger Henriksen og kristiansanderen Per Høiby i 2008 luftet tanken om en slik uke i Norge. Begge to var på den tiden knyttet til firmaer med interesser i Sverige. I 2010 foreslo de å legge et slikt arrangement til Arendal.Fylkesmann Øystein Djupedal, redaktør Stein Gauslaa og styreleder i First House, Leif Monsen, ble raskt involvert i planleggingen. Med disse som styringsgruppe ble det konkrete arbeidet med å arrangere Arendalsuka 2011 igangsatt.Arendalsuka ble startet som et privat initiativ med hjelp av sponsorer. Prinsippene bak Arendalsuka har hele tiden vært at Arendalsuka skal være åpen for alle, arrangementene skal være gratis, det er ikke tillatt å verve medlemmer eller selge produkter.  
Øystein Djupedal var til 2019 leder for programkomiteen. Fra 2019 er Harald Stanghelle leder for programkomiteen. Alle de store norske politiske partiene er nå deltagere. Arrangementet har vokst kraftig og august 2019 inneholdt programmet mer enn 1200 arrangementer og 200 stands. Til sammenlikning var det i 2016 totalt 597 arrangementer og 159 stands.Arendalsuka preges av seminarer, debatter mellom politikere og fagfolk og at interessorganisasjoner, politiske partier, veldedige organisasjoner og statlige etater presenterer seg. Men partilederdebatten får størst medieoppmerksomhet. Hvert år sendes det en direkte partilederdebatt fra Arendal hvor kjente politikere diskuterer nyheter og politikk. 
Arendalsuka er ikke unikt i Skandinavia, Danmark har sitt Folkemøde på Bornholm (siden 2011) og Sverige har hatt Almedalsuken på Gotland siden 1968.
Arendalsuka har i løpet av fem år eksplodert i omfang og popularitet. Å være på plass i Arendal er gradvis blitt et minimumskrav for å bli tatt høytidelig for mange samfunnsaktører.
Selv Riksrevisjonen har egen stand.
For politikere er det spørsmål om å få medias oppmerksomhet.
Men det er mer. I Norge er staten overalt. Om du driver industri, i hvert fall i stort format, eller et museum eller en frivillig organisasjon eller et statlig direktorat, er kampen for livet også en kamp om en plass på statsbudsjettet.
Det er langt på vei dette Arendalsuka dreier seg om.
Hvilke organisasjon eller næring kan presentere den beste historien om sin egen samfunnsbetydning? Slikt kan avgjøre hvem som stikker avgårde med økt statlig støtte eller lavere avgifter ved neste korsvei. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
«Lobbyistenes festuke», fra Aftenposten 18. august 2016


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Arendalsuka – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hør litt på meg

«Hør litt på meg» er en norsk sang. Melodien ble skrevet av Tor Hultin, og Marit Trulsrud skrev teksten. Den var ett av bidragene til Melodi Grand Prix 1971, den norske uttakingen til Eurovision Song Contest 1971 i Dublin i Irland.
Sangen ble framført på norsk av Anne-Karine Strøm. Den endte på en tiendeplass med 32 poeng.


== Innspilling ==
Anne-Karine Strøm. Utgitt på singlen Polydor 2052 007 i 1971. Arr.: Frode Thingnæs. Prod.: Stein Robert Ludvigsen.


== Referanser ==
Protocobitis

Protocobitis er en slekt av smerlinger. De lever i underjordiske elver i karstlandskapet i den kinesiske provinsen Guangxi. De mangler øyne og har lite pigment i huden. Bryst- og bukfinnene er lange og brukes til å krype langs bunnen.


== Kilder ==
«Protocobitis». FishBase. Besøkt 7. august 2014. 
M. Kottelat (2012). «Conspectus cobitidum: an inventory of the loaches of the world (Teleostei: Cypriniformes: Cobitoidei)» (PDF). The Raffles Bulletin of Zoology. Supplement No. 26: 1–199. ISSN 0217-2445. Arkivert fra originalen (PDF) 11. februar 2013. 
Lan Jiahu, Gan Xi, Wu Tiejun og Yang Jian (2013). Cave Fishes of Guangxi, China (kinesisk). Science Press. ISBN 9787030376589. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
D. Fenolio m.fl. (2013). «In-situ observations of seven enigmatic cave loaches and one cave barbel from Guangxi, China, with notes on conservation status». Speleobiology Notes. 5: 19–33. ISSN 1945-9211. 


== Eksterne lenker ==
(en) Protocobitis – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Protocobitis i Encyclopedia of Life 
(en) Protocobitis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Protocobitis hos ITIS 
Protocobitis – detaljert informasjon på Wikispecies
Brannfly

Brannfly er en flyvemaskin som er konstruert, ombygget eller spesialutstyrt for bekjempelse av ildebrann. Brannfly kan være fly med tanker hvor man pumper inn vann, amfibiefly som tar inn vann ved kontakt med vannoverflaten i fart, eller helikoptere med vannposer hengende under.
Brannfly har kapasitet til å dynke områder med store mengder vann og kjemikalier, som branndempende skum og geléaktig substanser som egner seg særlig til bekjempelse av skogbranner.

		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Keijsper, Gerard (juli 2008): «Water-Bombers Required!» i: Air Forces Monthly, London: Key Publishing.
Marsaly, Frederic & Pretat, Samuel (mai 2012): «Bombardiers d'eau Canadair Scoopers» i: Editions Minimonde76, ISBN 9-782954-181806.
Jendsch, Wolfgang: Aerial Firefighting, om internasjonal brannbekjempelse fra luften.
Pickler, Ron & Milberry, Larry (1995): Canadair: The First 50 Years, Toronto: CANAV Books, ISBN 0-921022-07-7.


== Eksterne lenker ==
(en) Aerial firefighting – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Aerial firefighting – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
«The Effectiveness and Efficiency of Aerial Firefighting in Australia», Bushfirecrc
Fixed-wing gallery, Wildlandfire.com
Wildfire News
Bambi Bucket Systems
Starrelva (nord)

Nordre Starrelv er en bekk på ca. 12,6 km, som har Våletjern i Stange som sin opprinnelse. Den renner så igjennom nordlige deler av Stange kommune, og havner i Svartelva. Nordre Starrelva renner da igjennom Stange, Romedal og ut i Svartelva ved Ilseng.
Siden 2004 har Nordre Starrelv vært sterkt infisert med kjempespringfrø, som er en fremmed art i Norge. Og i 2013 fikk Stange 20 000 kr av Fylkesmannen i Hedmark, for bekjempelse av kjempespringfrø.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norgeskart
Hey go go

«Hey go go» er en norsk sang. Melodien er skrevet av Ole Salsten. Han skrev også teksten sammen med Marit Vollen. Sangen var ett av bidragene til Melodi Grand Prix 1988, den norske uttakingen til Eurovision Song Contest 1988 i Dublin i Irland.
Sangen ble framført på norsk av Ola Fjellvikås. I duell 5 i semifinalen slo den «Åpne dører» – framført av Odd Arvid Eilertsen, Tor og Sverre Kjelsberg – med 88 prosent av stemmene. I finalen endte sangen på en tredjeplass med 54 poeng.


== Innspilling ==
Ola Fjellvikås. Utgitt på singelen Mariann MSN 144 i 1988.


== Referanser ==