jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Okseblod

Okseblodglasur, eller bare okseblod, sang de bœuf, er en glasur som regnes til de klassiske orientalske glasurer, som ofså for eksempel chün, celadon og tenmoku. 
Sang-de-boeuf var en av de nye glasurene som ble ansett å være usikker men veldig dekorativ med varierende effekter. Glasuren ble tatt frem fra Jingdezhens porselensovner under Kangxi-keiserens styre (1662–1722). Ifølge en elev «gir denne spektakulære glasur inntrykket av å titte gjennom et gjennomskinnelig ytrela, som er noen lunde forvrengt og fullt av mengder av bobler, til fargen som innunder«».Glasuren inneholder kobberoksid eller kobberkarbonat, som får sin mørke dyprøde farge ved reduksjon, nemlig at surstofftilførselen strypes mensdan glasuren fortsatt er flytende. Dette kan oppnåes ved å innføre brennende emnet som fører til røykutvikling og således fortrenger oksygenet i ovnen, eller ved å tilføre gass. I gassovner er det iblant tilstrekkelig å øke gasstrykket. Kobberroksidet/karbonatet, som vanligvis gir grønne toner (oksiderendee atmosfære) feller ut som små partikler som antar røde toner. Total reduksjon fører til at oksidet metalliserer, noe som vanligvis ikke er ønskelig. Derfor gjelder det å treffe rett grad av  reduksjion/oksidason. Kobberrøde glasurer opptrer ofte også som rød-grønne glasurer.
Det finnes også kobberrøde glasurer med innslag av hvitt.


== Referanser ==
Tenmoku

Tenmoku (japansk: ten moku) eller temoku, er en type av keramisk glasur som utmerker seg ved sitt innhold av jernoksid på mellom 8 og 15 prosent. Glasuren spenner fra rustbrune  til svarte nyanser, som er mørkere der glasuren ligger tykt, det vil si i dreiespor og omkring andre groper i det underliggende steingodset. Glasuren tar seg derfor ofte best ut på fabrikat med en overflate som ikke er alt for glatt.
Glasuren imiterer en utviklet i Kina Song-dynastiets sørperiode (1127–1279).Visse tenmokuglasurer har små flekker som kan minne om pelsen på en hare. Slike glasurer er kjent som harepelsglasurer.
Tenmokuglasuren er en klassisk orientalsk glasur, slik som chün, celadon og okseblod (eller kobberrød glasur). Disse glasurene forekom i de antikke kinesiske og japanske kulturer århundrer før de ble kjent og benyttet i Europa eller Amerika.
Navnet tenmoku kommer i utgangspunktet fra  kinesisk 天目, pinyin: Tiān mù, «Himmeltempelet» i Kina der jernfargeglaserte boller ble benyttet til servering av te.


== Referanser ==
Helge Kjøllesdal

Helge Kjøllesdal (født 2. mai 1945) er en norsk teolog, informasjonsarbeider og tidligere medredaktør i Vår Kirke (1971-1974) og i avisen Vårt Land.
Kjøllesdal er født i Stavanger og vokste opp i Kina og Japan. Han tok teologisk embetseksamen med Menighetsfakultetet i 1970.
I 1971 ble han ansatt som redkasjonssekretær og to år senere som medredaktør i ukeavisen Vår kirke. Han begynte i Vårt Land i 1974 og ble i 1985 sjefredaktør, sideordnet med Hans Erik Matre, senere med Åge Petter Christiansen. 
Fra august 1990 til mai 1991 hadde Kjøllesdal permisjon fra Vårt Land for å arbeide som pressetalsmann i Kirkens Nødhjelp. Da Kjøllesdal kom tilbake til avisen delte han sjefredaktøransvaret med Helge Simonnes fram til 1995. Han var informsjonssjef i Kirkens Nødhjelp 1995-1998.
Kjøllesdal var informasjonsdirektør ved Universitetet i Oslo 1998-2010 og var seniorrådgiver samme sted til han gikk av med pensjon i 2013.
Han har sittet i Pressens faglige utvalg, i styret for Kirkens informasjonstjeneste og i Komiteen for internasjonale spørsmål under Mellomkirkelig Råd for Den norske kirke. I Kirkens SOS har han vært styreleder. Kjøllesdal har arbeidet som frivillig i Krisetelefon for minoriteter, drevet av Kirkens SOS. Han var redaktør for Forskningskanalen, forskningsprogrammer sendt på NRK 2 i regi av Universitetet i Oslo.  


== Bibliografi ==
Blomsterkorset : Polens kjempende kirke (1982)
Biskop Tudu (1987)
Vingspenn (1989)
Damaskusporten (2016)


== Referanser ==
Tianqiporselen

Tianqiporselen er den kinesiske underglaserte blå porselen som ble til i de uoffisielle brennovner i Jingdezhen (景德镇) for et overveiende japansk marked på 1600-tallet. Uttrykket «Tianqi» (天啓; tenkei på japansk) er rett og slett fra det æranavn som ble benyttet i Tianqi-keiserens regjeringstid (1621–1628) i den senere tid av Ming-dynastiet. 
Generelt kan man si at Tianqiporselenet var en varietet av mange porselensstiler benyttet i Jingdezhens uoffisielle produksjonssteder fra sammenbruddet av produksjonen i de offisielle brennovner rundt Wanli-keiserens død i 1620 til da de ble reorganisert i 1683 i Kangxi-keiserens tid under Qing-dynastiet. 
Tianqiporselenet og beslektet porselen utviser en forfriskende spontanitet i motivvalg som gjør den distinkt fra annen kinesisk keramikk. Man kan merke en innflytelse fra landskapsmaleren Dong Qichang (董其昌) (1555–1636) i fargekontrastene. Motivene er vanligvis landskap, fugler og blomster, dyr og mennesker. 
Med tanke på kundenes ønsker og smak har de ofte tatt opp i seg japanske stilelementer. Denne typen porselen ble gjerne benyttet til den japanske teseremonien. 
I Japan kalles denne porselenstypen også ko sometsuke (古染付け) eller «gammel blå og hvit». 


== Litteratur ==
Hanaoka and Barberri (oversettere), Masahiko Sato, Chinese Ceramics: A Short History, Weatherhill, New York and Tokyo, 1981, s. 195-205.
Enchilada

Enchilada (spansk uttale: [entʃiˈlaða]) er en meksikansk matrett som består av en maistortilla rullet rundt et fyll og badet i chilisaus. Det fins mange ulike varianter av retten, og fyllet kan utgjøres av blant annet kylling-, kalkun- eller svinekjøtt, så vel som ost, bønner, poteter, grønnsaker eller sjømat. Sausen varierer også fra en variant til en annen. Enchiladas serveres vanligvis med flere tilbehør, for eksempel ris, salat, rå løk, rømme eller ost.


== Varianter ==
De vanligste enchilada-variantene er de følgende:

Enchiladas verdes: med grønn saus av grønne tomater.
Enchiladas rojas: med rød saus av tomater eller tørre chilier (chile guajillo).
Enchiladas suizas:  med grønn rømmesaus og toppa med gratinert ost.
Enchiladas de mole: bada i mole poblano, og av og til sesamfrø.
Enchiladas de frijol (eller enfrijoladas): dekka av bønner.
Enchiladas de chilorio: med svinekjøtt.
Enchiladas potosinas: av små tortillaer fylt med bønnepuré og chili. Stammer fra San Luis Potosí.
Enchiladas mexicanas: med grønn saus, rømme og rød saus, i samme rekkefølge som fargene i Mexicos flagg.
Enchiladas norteñas: med saus av tomater og chipotle, med gratinert ost og vanligvis fylt med kylling eller poteter.
Enchiladas del suelo: av ustekte tortillaer som dyppes i en rød, sterk og tjukk saus, før de puttes i ovnen og deretter fylles med poteter, ost og rømme. Stammer fra Sinaloa.
Encremadas: bada i rømmesaus.
Entomatadas tampiqueñas: av små, håndlagde tortillaer bada i tomatsaus toppa med ost, vanligvis servert med tampiqueña-kjøtt.
Enchiladas dulces: med søt mole som inneholder piloncillo og rosiner. Stammer fra Colima.


== Eksterne lenker ==
(en) Enchiladas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tlayuda

Tlayuda (spansk uttale: [tɬaˈʝuða]) er en matrett som stammer fra Oaxaca i Mexico. Opprinnelig viser ordet kun til typen tortilla som brukes. Den skiller seg fra andre typer på grunn av sin store størrelse (med en diameter på rundt 30 cm), annerledes smak, og seigere konsistens. En tlayuda kan fylles med en rekke ulike ingredienser, blant annet forskjellige kjøttyper, sjømat, ost eller grønnsaker.


== Eksterne lenker ==
(en) Tlayuda – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Filosofiåret 1644

Filosofiåret 1644 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1644.


== Hendelser ==


== Publiseringer ==
Filosofen René Descartes utgir Principia Philosophiae


== Fødsler ==
11. januar – Hayashi Hōkō, japansk filosof (død 1732)
1. mars – Simon Foucher, fransk polemisk filosof (død 1696)
22. mars – Otto Mencke, tysk filosof og naturviter (død 1707)


== Dødsfall ==


== Referanser ==
Filosofiåret 1762

Filosofiåret 1762 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1762.


== Hendelser ==
I april i Amsterdam utga Jean-Jacques Rousseau sitt statsvitenskapelige verk Du Contract Social ou Principes du Droit Politique, som med engang ble forbudt i Frankrike, Nederlandene, i Genève og Bern. I Paris og Genève ble det utstedt arrestordre på ham.


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
4. mai – Johann Heinrich Abicht, tysk filosof (død 1816)
19. mai – Johann Gottlieb Fichte, tysk filosof og regnes som grunnlegger av tysk idealisme ved siden av Hegel og Schelling, og Kants første etterfølger (død 1814)
22. juni - Vito Buonsanto, italiensk forfatter og filosof (død 1850)
14. juli – Joseph Lakanal, fransk politiker, retoriker og filosof (død 1845)
18. oktober – Lazarus Bendavid, tysk matematiker og filosof (død 1832)
10. november – Wilhelm Ludwig Gottlob von Eberstein, tysk forfatter og filosof (død 1805)


== Dødsfall ==
27. mai – Alexander Gottlieb Baumgarten, tysk filosof (født 1714)
		
		


== Se også ==
Filosofi på 1700-tallet
Universitetssenteret på Kjeller

Universitetssenteret på Kjeller (UNIK) var et studiested for master- og PhD-studenter hovedsakelig fra Universitetet i Oslo (UiO) og NTNU. Det har ansvar for forskning og utvikling innenfor trådløse nett og informasjonssikkerhet (WNIS), elektronikk og fotonikk, kybernetikk og industriell matematikk, og energi og miljø. I 2017 overtok UiO hele senteret. Det nye Institutt for teknologisystemer er en del av UiOs matematisk-naturvitenskapelige fakultet.UNIK ble etablert som en stiftelse i 1987 med det formål å utvikle og drive universitetsstudier og forskning, og styrke samarbeidet mellom stifterne og næringslivet. Stifterne er UiO, NTNU og de tre forskningsinstituttene Forsvarets forskningsinstitutt (FFI), Telenor R&I og Institutt for energiteknikk (IFE). 
UNIK skal utnytte kompetansen i Kjellermiljøet til undervisning og veiledning av master og dr-studenter. UNIKs undervisningstibud er et supplement til universitetenes studietilbud og ha en faglig forankring i Kjellermiljøet. De opprinnelige eiere var FFI, IFE, TF, og UiO. NTNU kom med i 1995. UNIK er anvendelsesorientert og en samarbeidspartner for Kjellerinstituttene og relevant industri.
UNIKs viktigste samarbeidspartner i dag er FFI. Telenor R&I er fortsatt en aktiv bidragsyter til UNIKs undervisningstibud, selv etter at de flyttet til Fornebu i 2001. Ansatte i industribedrifter i Oslo-området, som Kongsberg Defense Commuications, Thales og Thrane Norway bidrar også til undervisningstilbudet. I 2007 begynte UNIK i samarbeid med IFE og HiAK å opprette et studietilbud innen energi og miljø.
Fagene det undervises i er anvendt informasjonsteknologi med hovedvekt på nettverk, informasjonssikkerhet og signalbehandling for kommunikasjon, elektronikk og fotonikk, kybernetikk og industriell matematikk, samt energi og miljø.
UNIK har rundt 120 studenter (2007), derav godt over 60 doktorgradsstudenter.
UNIK ligger på Kjeller ved Lillestrøm, 25 km utenfor Oslo. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
UNIK
Wikisiden om forskning på trådløs kommunikasjon
Filosofiåret 1450

Filosofiåret 1450 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1450.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
Jurij Drohobytsj, (Юрій Дрогобич, Magister Georgius Drohobich de Rus, Jerzy Drohobycz, Jerzy Kotermak Drusianus, Georgius Drohobicz, fødenavn Jurij Kotermak, Giorgio da Leopoli), filosof, astrolog, forfatter og lege fra et område som idag er Ukraina (død 1494)
ca. 1450 – Bartolomeo Fallamonica Gentile, italiensk poet og filosof (død 1500-1520)
ca. 1450 – Richard Gramann von Nickenich, tysk filosof, diplomat og rettslærd (død 1513)


== Dødsfall ==
Norges ambassade i Praha

Norges ambassade i Praha er der Norges diplomatiske representasjon i Tsjekkia. Ambassaden ligger i bydelen Mala Strana rett sør for Karlsbrua, på adressen Hellichova 458/1.


== Norske sendemenn til Praha ==
På 1900-tallet hadde Norge følgende utsendinger til det daværende Tsjekkoslovakia (staten Tsjekkoslovakia eksisterte fra 1918 til 1939 og fra 1945 til 1992) og nåværende Tsjekkia:

–1930: Norge var kun representert ved en chargé d'affaires
1930–1945: Niels Christian Ditleff, minister, første sendemann til Prag (daværende norsk skrivemåte av 'Praha') og generalkonsul. Ditleff var imidlertid stasjonert ved Norges ambassade i Warszawa
1945–1948: Ingvald Maryllus Emil Smith-Kielland
1948–1950: Aage Bryn, minister, døde i 1950
1951–1952: Lars Onsager og Thor Brodtkorb styrte legasjonen som chargé d'affaires
1952–1958: Jørgen Finne-Grønn, minister
1959–1966: Norge hadde ingen egen ambassade i Tsjekkoslovakia. Kun sideakkreditering som følger:
1960–1965: Torfinn Oftedal, minister, fra Wien
1965–1966: Thor Brodtkorb, fra WienDen norske ambassaden i Praha gjenåpnet i januar 1966.1966–1969: Egil Ulstein1969–1973: Thor Brodtkorb
1973–1975: Torfinn Oftedal
1975–1977: Henrik Andreas Broch
1977–1980: Olav Lydvo
1980–1988: Georg Krane
1988–1993: Knut Elias Taraldset
1993–1996: John Egil Grieg
1996–1999: Mette Kongshem
1999–2004: Lasse Sigurd Seim
2004–2009: Peter Nicolay Ræder
2009–2014: Jens Eikaas
2014–2018: Siri Ellen Sletner
2018–2022: Robert Kvile
2022–: Victor Conrad Rønneberg


== Referanser ==
The Procussions

The Procussions er en amerikansk hiphop-gruppe fra Los Angeles bestående av Mr. J. Medeiros og Stro Elliot (også produsent). De er kjent for sine energiske og dynamiske sceneshow.


== Karriere ==
Undergrunnsgruppen startet opp i 1998 med fem medlemmer, og hold det gående til 2008 hvor de tok en pause fram til 2012, hvor de holdt de på med soloprosjekter og annet. I 2012 gjenoppstod gruppen, denne gangen med medlemmene Mr. J. Medeiros og Stro Elliot og ga ut albumet Procussions, som var publikumsfinansiert.


== Opptredener ==
The Procussions hadde sin første opptreden i Norge i Trondheim under studentfestivalen UKA-13, der de holdt gratiskonserter i Klubben på Studentersamfundet tre dager på rad. Her leverte bandet, sammen med DJ Manwell, tre solide show.


== Diskografi ==


=== Studioalbum ===


=== EP ===


=== Singler ===


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) The Procussions på Discogs 
(en) The Procussions på MusicBrainz 
(en) The Procussions på SoundCloud 
(en) The Procussions på Songkick 
(en) Youtube
(en) MySpace
(en) Facebook
Pediatrics

Pediatrics er et akademisk tidsskrift innen pediatri som utgis av American Academy of Pediatrics. I 2020 hadde det en impact factor på 7,124 og var det nest høyest rangerte tidsskriftet i pediatri. I Norsk vitenskapsindeks regnes det som et nivå 2-tidsskrift, dvs. det høyeste kvalitetsnivået.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Lorang Andersen

Lorang Andersen (født 22. desember 1905 i Oslo, død 29. mars 1984) var en norsk kombinertløper og skihopper som representerte Nydalens Skiklub. Han deltok i VM i Oslo i 1930, der han ble nummer 10 i kombinert og 28 i spesielt hopp, og VM i Oberhof i 1931, der han ble nummer 15 i kombinert, 50 i spesielt hopp og 33 på 18 km langrenn. I Lahtisspelen i 1929 vant han hopprennet og ble nummer 3 i kombinert.


== Referanser ==


== Kilder ==
Erling Ranheim (red.): Norske skiløpere - Skihistorisk oppslagsverk i 5 bind - Østlandet Sør. Skiforlaget - Erling Ranheim, Oslo 1956 (s. 648, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Hermann Hansen, Knut Sveen: VM på ski '97 Trondheim. Adresseavisens Forlag, Trondheim 1996. ISBN 82-7164-044-5 (s. 42 og 44, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Die FIS-Wettkämpfe und der 11. Skikongress in Oslo (i Der Schnee-Hase - Jahrbuch des Schweizerischen Akademischen Ski-Clubs, 1930, s. 387 og 392, skrevet av Walter Amtstutz, publisert av Issuu)
Sørlandskirken

Sørlandskirken er en karismatisk pinsemenighet i Arendal i Agder. Menigheten ble etablert på midten av 1980-tallet av Kjell Haltorp som var menighetens pastor de 20 første årene. Kai Johansen var pastor de ti neste årene. 
Menigheten hadde 307 tilskuddstellende medlemmer i 2019. Sørlandskirken har hatt avdelinger i Kristiansand (2012) og Grimstad (2013). Menigheten har historisk sett vært selvstendig og uavhengig, men ble i 2017 en del av pinsebevegelsen.
Menigheten har hatt flere navn: Kristne i Skytebaneveien 3, Kristne i Sørlandet bibel- og misjonssenter og Sørlandet bibel- og misjonssenter.
Menigheten drev en omfattende nærradiovirksomhet i neste 20 år, og var den første nærradioen i Aust-Agder til å komme på lufta. Radio lys i sør hadde sin første sending 10. desember 1984 og ble avviklet i 2004. Lys i sør TV var menighetens tv-satsing i nærmere fire år. Denne ble avviklet sammen med radioen.
Sørlandskirken har drevet et omfattende misjonsarbeid og har vært med å etablere menigheter i Albania, Makedonia og i Midtøsten. Den har også engasjert seg i hjelpearbeid i Kongo, Romania og India.
De første årene hadde ikke menigheten et formelt navn og ikke noe fast tilholdssted.  De ønsket å kalle seg "kristne" og være en del av "menigheten i byen". Kjøpet av Skytebaneveien 3, Arendals møbelfabrikk, i 1985, markerte en tydeligere etablering og formalisering av menigheten. Kristne i Skytebaneveien 3 var det registrerte navnet på menigheten fra midten av 80-tallet til midten av 90-tallet. Leif S. Jacobsen ble medpastor i 1994 og var avgjørende for at menigheten fikk et offisielt navn: Sørlandet bibel- og misjonssenter, som menigheten hadde fram til Kai Johansen overtok og endret navn til Sørlandskirken i 2003. Kai Johansen sluttet som pastor i 2014.
Menighetens første pastor, Kjell Haltorp har sin bakgrunn fra pinsebevegelsen. Teologisk er det lite som skiller menigheten fra en pinsemenighet. Organisatorisk er det større forskjeller. Menigheten har ikke eldsteråd og menighetsmøter som pinsemenighetene har.
Sørlandskirken er partnermenighet med Troens Bevis Verdens Evangelisering.


== Litteratur ==
Haltorp, Peter: Sørlandskirken: et bidrag til konfesjonskunnskap. Masteroppgave REL5000, religion, etikk og samfunn, ved Universitetet i Agder, 2013. Internettlenke til pdf-utgaven av oppgaven.
http://www.agderposten.no/kjop-tilgang?aId=1.1350625


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sørlandskirkens hjemmeside
Christian Løchstøer

Christian Løchstøer (født 15. november 1983) er en norsk tekstforfatter, forfatter og tv-redaktør. Han har blant annet skrevet for komikerduoen Ylvis' mange scene- og TV-show.  


== Bakgrunn og arbeid ==
Christian Løchstøer har gått på Romerike folkehøgskole og studert ved Universitetet i Oslo.
Løchstøer har arbeidsbakgrunn fra TV-produksjonsselskapene Rubicon TV og Funkenhauser Productions, der han i perioden 2007–2011 blant annet skrev for fjernsynsshowene Lyngbø og Hærlands Big Bang (sendt på NRK1), Rikets røst (TV 2) og Hvem kan slå Ylvis, Norges herligste, Ylvis møter veggen og Nordens herligste (alle på TVNorge). Løchstøer har også levert bidrag til flere sceneforestillinger, blant annet for forestillinger med Otto Jespersen (Redd Mann Roper, 2008) og Ylvis-brødrene (Ylvis 4, 2011).Christian Løchstøer var redaktør for det humoristiske talk-showet I kveld med Ylvis på TVNorge i showets fem sesonger fra 2011 til 2016. I februar 2012 var han med på å starte Concorde TV som blant annet produserer I kveld med Ylvis.Christian Løchstøer er også tekstforfatter på alle Ylvis-låtene sammen med brødrene, deriblant musikkvideoparodien What Does the Fox Say? som ble verdensberømt på YouTube høsten 2013. Han er også medforfatter til barneboka Hva sier reven? som bygger på videoen, og har siden gitt ut barnediktsamlingen Rim det har rablet for på Aschehoug forlag.
Løchstøer er medforfatter og medkomponist for Ylvis-serien Stories from Norway, som ble vist på TVNorge i 2018. Sammen med Bård og Vegard Ylvisåker og Lars Bleiklie Devik ble han nominert til Gullruten 2018 i klassen beste originalmusikk for musikken til serien.Løchstøer bor i Oslo.


== Referanser ==
Anderson Mesa Station

Anderson Mesa Station er et astronomisk observatorium etablert i 1959 som et sted for observasjoner av mørk himmel for Lowell-observatoriet. Observatoriet ligger i Coconino County i Arizona, ca. 12 miles (19 km) sørvest for Lowells hovedcampus på Mars Hill i Flagstaff.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Comophorina testaceipennis

Comophorina testaceipennis er en bille som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Den står nokså alene systematisk sett og er regnet som den eneste arten i sin stamme (tribus).


== Levevis ==
Larvene lever i jorda, der de eter røtter.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Comophorinini Britton, 1957
Slekten Comophorina Strand, 1928 (synonymer Comophorus, Comophus)
Comophorina testaceipennis (Blanchard, 1850)


== Kilder ==
Oversikt over gruppen


== Eksterne lenker ==
(en) Comophorina testaceipennis i Encyclopedia of Life 
(en) Comophorina testaceipennis i Global Biodiversity Information Facility 
Comophorina testaceipennis – detaljert informasjon på Wikispecies
Alan C. Gilmore

Alan Charles Gilmore (født 27. mars 1944) er en newzealandsk astronom. Han har, sammen med Pamela M. Kilmartin, stått bak oppdagelsen av over 40 asteroider. Begge er også aktive «nova-» og «komet-jegere». Gilmore arbeider ved Mount John University Observatory og ved avdelingen for fysikk og astronomi ved University of Canterbury i Christchurch på New Zealand. 30. august 2007 oppdaget Gilmore sin første periodiske komet, P/2007 Q2.


== Referanser ==
Aristaeopsis edwardsiana

Aristaeopsis edwardsiana er en rekeart. Den har en skarlagensrød farge, og på spansk kalles den carabinero.
Hunnene kan bli opptil 334 mm lange, mens hannene blir opptil 193 mm. Den er bunnlevende i havet, på dypde 274–1850 m, men som regel på 400–900 m. Utbredelsen omfatter det vestlige Atlanterhavet fra Newfoundland i Canada til Uruguay. I det østlige Atlanterhavet finnes den fra det sørlige Portugal til Sør-Afrika, men den går ikke inn i Middelhavet. Den er også vidt utbredt i det indopasifiske området fra Mosambik og Madagaskar til Japan, Indonesia og Australia.
Det drives fiske etter Aristaeopsis edwardsiana i det østlige Atlanterhavet (Senegal, Guinea, Republikken Kongo og Angola) og utenfor Fransk Guyana i vest. Fangsten blir frosset ned og eksportert til Spania. I 2002 ble det startet fiske etter dypvannsrekene Aristaeopsis edwardsiana, Aristaeomorpha foliacea og Aristeus antillensis utenfor Brasil.


== Litteratur ==
M. Tavares (2002). «Shrimps».  I K.E. Carpenter. The Living Marine Resources of the Western Central Atlantic: Introduction, molluscs, crustaceans, hagfishes, sharks, batoid fishes and chimaeras (PDF). 1. Roma: FAO. s. 262. ISBN 92-5-104825-8. 
R. Dallagnolo m.fl. (2009). «The deep-sea shrimp fishery off Brazil (Decapoda: Aristeidae): development and present status». Lat. Am. J. Aquat. Res. 37 (3): 327–346. ISSN 0718-560X. doi:10.3856/vol37-issue3-fulltext-5. 


== Eksterne lenker ==
(en) Aristaeopsis edwardsiana – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Aristaeopsis edwardsiana i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Aristaeopsis edwardsiana hos Fossilworks 
(en) Aristaeopsis edwardsiana hos ITIS 
(en) Aristaeopsis edwardsiana hos NCBI 
(en) Kategori:Aristaeopsis edwardsiana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Aristaeopsis edwardsiana – detaljert informasjon på Wikispecies