jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kortenaken

Kortenaken er en kommune i provinsen Flamsk Brabant i Belgia. Kommunen består av fem delkommuner: Kortenaken, Ransberg, Hoeleden, Kersbeek-Miskom og Waanrode. Elva Velp renner gjennom kommunen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kortenaken
Keerbergen

Keerbergen er en kommune i landskapet Dijleland i provinsen Flamsk Brabant i Belgia. Kommunen består av én delkommune: Keerbergen. Elva Dijle former kommunens grense til Haacht i sør. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Keerbergen
Alpes Maritimae

Alpes Maritimae (Alpes Maritimæ) var en romersk provins, og sammen med Alpes Poenninæ og Alpes Cottiæ var den en av tre provinser som lå innklemt mellom dagens Frankrike og Italia. Se artikkel om området De maritime Alpene.


== Historie ==
Provinsen ble grunnlagt i 14 f.Kr. av den romerske herskeren Augustus etter at de liguriske stammene var blitt nedkjempet. Den første hovedstaden i provinsen var Cemenelum, dagens Cimiez i nærheten av Nice i sørlige Frankrike. Provinsens hovedmål var å beskytte kystveien fra Roma og til Gallia. Provinsen ble ledet av en prefekt, og senere av en prokurator.
I 297 ble provinsen utvidet i nord og nordvest så langt som til elven Durance og til fjellovergangen Col de Montgenèvre, en rute mellom Roma og Gallia. Hovedstaden ble deretter overført til Civitas Ebrodunensium, dagens Embrun.


== Litteratur ==
Graßl, Herbert (Salzburg): «Alpes Maritimae», Brill’s New Pauly. Antiquity red. av Cancik, Hubert & , Schneider, Helmuth. Brill Online, 2013


== Eksterne lenker ==
Musee d'Archeologie de Nice - Site de Cemenelum
Sites and Museums in Roman Gaul: Nice-Cimiez
Huldenberg

Huldenberg er en kommune i landskapet Dijleland i provinsen Flamsk Brabant i Belgia. Kommunen består av fem delkommuner: Huldenberg, Loonbeek, Neerijse, Ottenburg (Ottembourg) og Sint-Agatha-Rode (Rhode-Sainte-Agathe). Elvene IJsle og Laan (Lasne) renner gjennom kommunen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(nl) Offisielt nettsted 
(en) Huldenberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Alpes Poenninae

Alpes Poeninae (Alpes Poeninæ), også kjent som Alpes Graiæ, var en liten romersk provins, en av tre slike provinser i de vestlige Alpene mellom dagens Italia og Frankrike. De andre to var Alpes Cottiæ og Alpes Maritimæ. Provinsen Alpes Poeninæ besto av dagens italienske region Val d'Aosta og av den sveitsiske kantonen Wallis (Valais).
Den sterkeste stedegne stammen i området var salasserne, keltisk og/eller ligurisk folk som ble nedkjempet av romerne og deres område annektert av den romerske herskeren Augustus i år 15 f.Kr. Hovedstaden var Augusta Praetoria Salassorum (dagens Aosta).


== Etymologi ==
Provinsen ble navngitt etter poeninus mons, det romerske navnet for fjellovergangen Col du Grand-Saint-Bernard. I nærheten av fjellovergangen var det en helligdom dedikert til Jupiter Poeninus.
Ettersom navnet Poeninus ligner på  Poenus (latin for kartagisk) har en del romerske forfattere sluttet seg til at den kartagiske hærføreren Hannibal krysset denne delen av Alpene i hans berømte marsj mot Italia i 218 f.Kr. Den romerske historikeren Titus Livius forsto det slik at Poeninus var faktisk en forvanskning av Penninus, navnet på en guddom som ble dyrket av en lokal stamme. Han la det til at det var usannsynlig at Hannibal tok en slik nordlig rute at disse høytliggende fjellovergangene ville ha vært utilgjengelige på den tiden.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Titus Livius Ab Urbe Condita (ca. 20 e.Kr.)
Qi Junzao

Qi Junzao (født 1793, død 1866) regnes som en av «de fire store kalligrafer» på 1800-tallet i Kina. Han var også en fremtredendse dikter. Han ble etterhvert leder for Storrådet i Qing-dynastiets keiserlige hoff. 
Qi Juanzao var han-kineser, og hadde særlig innflytelse i Daoguang- og Xianfeng-eraene. Han var en eksponent for Song-skolen, en skoleretning innen kinesisk diktning.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Arthur W. Hummel: Eminent Chinese of the Ch'ing period (1644-1912), Washington, D.C.: The Library of Congress, 1943, vol. I, s. 125–126.
Filosofiåret 1511

Filosofiåret 1511 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1511.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
6. juni – Jakob Degen, tysk jurist, lege og filosof (død 1587)


== Dødsfall ==
Filosofiåret 1587

Filosofiåret 1587 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1587.


== Publikasjoner ==
Giordano Bruno :
Delampade combinatoria Lulliana (1587).
De progressu et lampade venatoria logicorum (1587).


== Fødsler ==
22. oktober – Joachim Jungius, tysk matematiker, fysiker og filosof (død 1657)
Claude Pithoys, fransk jurist og filosofiprofessor (død 1676)


== Dødsfall ==
9. mai – Jakob Degen, tysk jurist, lege og filosof (født 1511)
Weng Tonghe

Weng Tonghe (kinesisk: 翁同龢; pinyin: Wēng Tónghé; Wade–Giles: Weng T'ung-ho, født 1830 i Changshu i provinsen Jiangsu i Kina, død 1904 samme sted, stilnavn Shuping 叔平) var en kinesisk konfuciansk lærd og keiserlig lærer under Qing-dynastiet. I 1856 fikk han toppresultat ved den keiserlige embedsmannseksamen og ble dermed snart opptatt i Hanlinakademiet.


== Bakgrunn og liv ==
Weng Tonghes far var en embedsmann som var blitt forfulgt av en innflytelsesrik fraksjon i keiserhoffet ledet av Su Shun. Men i 1861 førte et palasskupp til at Su Shun og hans folk mistet makten, og den nye regjering, ledet av prins Gong, enkekeiserinne Ci'an og ikke minst enkekeiserinne Cixi anbragte Weng den eldre i høye embeder. (Weng den eldre døde i 1862).
I 1865 ble Weng Tonghe utnevnt til lærer for den mindreårige Tongzhi-keiseren, sammen med en annen lærer ved navn Wo Ren, såvel som lektor for de to enkekeiserinner, som var regenter i keiserens sted. I 1873 overtok Tongzhi-keiseren regjeringsoppgavene selv, noe han ikke klarte særlig godt. Men allerede i januar 1875 døde han, antagelig av kopper.
Weng ble åpenbart tilgitt for å ha mislykkes i skoleringen av Tongzhi-keiseren, for han ble også utnevnt til skolemester for etterfølgeren, den mindreårige Guangxu-keiseren.  Keiseren knyttet seg tett til sin lærer - og opparbeidet også en frykt og avvisende holdning overfor enkekeiserinne Cixi. Weng fikk temmelig stor politisk innflytelse, og fikk en rekke høye embeder i Qing-regjeringen: Visepresident og deretter president for inntektsstyret, direktør for sensoratet og president for straffestyret. Han satt også i Storrådet årene 1882–84 og hadde stor - og heller uheldig - innflytelse på landets militære disposisjoner under den første sino-japanske krig.Han fremmet også Kang Youweis karriere, skjønt han prøvde å distansere seg fra ham fra våren 1898. Denne forbindelsen var muligens en grunn til at enkekeiserinne Cixi fikk han avsatt. Men det kan like så godt ha vært hans uheldige rolle og påvirkning på keiseren før og under krigen som lå bak avsettelsen. Keiseren hadde en voldsom krangel med ham kort før hans avsettelse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Weng Tonghe (1830-1904) kalligrafigalleri
Hummel, Arthur William (red.): Eminent Chinese of the Ch'ing period (1644-1912). 2 vols. Washington: United States Government Printing Office, 1943.
Filosofiåret 1513

Filosofiåret 1513 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1513.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==


== Dødsfall ==
Oktober – Richard Gramann von Nickenich, tysk filosof, diplomat og rettslærd (født ca. 1450)
27. desember – Martin Pollich, tysk filosof, lege og teolog (født ca. 1455)
Battista Guarino, italiensk humanist (født 1434/1435)


== Se også ==
Filosofi på 1500-tallet
Filosofiåret 1510

Filosofiåret 1510 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1510.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
ca. 1510 – Arnoldus Arlenius (Arndt eller Arnout van Eyndhouts eller van Eynthouts, også kjent som Arnoud de Lens), nederlandsk humanistisk filosof og poet (død 1582)
ca. 1510 – Tullia d'Aragona, italiensk kurtisane, forfatter og filosof i Venezia (død 1556)


== Dødsfall ==
Filosofiåret 1556

Filosofiåret 1556 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1556.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
7. mars – Guillaume du Vair, fransk statsmann og filosof (død 1621)
Giuseppe Scala, italiensk lege, filosof og matematiker (død 1585)


== Dødsfall ==
15. juli – Johann Stoltz, tysk lutheransk teolog, filosof og reformator (født ca. 1514)
Tullia d'Aragona, italiensk kurtisane, forfatter og filosof i Venezia (født ca. 1510)
		


== Se også ==
Filosofi på 1500-tallet
Filosofiåret 1585

Filosofiåret 1585 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1585.


== Fødsler ==


== Dødsfall ==

		
		


== Referanser ==
Dagen som forsvant

Dagen som forsvant er en barnebok fra 1983  av den norske forfatteren Tormod Haugen. Boka ble, som første barnebok noensinne, nominert som norsk kandidat til Nordisk råds litteraturpris da den utkom. Boka er også omtalt som «en signaturbok i Haugens forfatterskap», med vekt både på dens intertekstualitet med Peter Pan og på dens tema: «det fremmede barnet».


== Handling ==
Boka skildrer en dag i Willem Lindens liv; da han våknet var han blitt usynlig for faren. Det er uklart i boka om Willem drømmer eller om det er en fantastisk fortelling.Willem bor sammen med faren, og i løpet av boka kommer det fram at faren hindrer Willem i å ha kontakt med mor og morfar, og at dette er en del av en skilsmisse. Willem oppdaget dagen før et brev fra moren til faren om dette, noe som ble et slikt sjokk for ham at han fortrenger hele den dagen da dette skjedde, det blir «dagen som forsvant» Samtidig som han mister hukommelsen, blir han også usynlig for faren og må selv løse problemene med tapt hukommelse og tapt identitet. 
Overgang fra barndommens uskyld til en modnere identitet innebærer at han hele dagen veksler mellom å ville flykte fra virkeligheten og å finne tilbake til faren. Virkelighetsflukten presenteres med to ulike muligheter: først i form av en drømmereise til Peter Pans eventyrland, og som en overgivelse til godtebutikkens fråtsing. I løpet av dagen oppsøker han både morfaren som han omtaler som Merlinsen, og moren – som har blitt eventyrprinsessen Rosamunde. 


== Tema ==
Det er pekt på at Haugen «gjennom sin fantastiske diktning ønsker å gi barn en mulighet til å bearbeide sine uløste konflikter i forhold til de voksne», i tråd med Bruno Bettelheims teorier i The Uses of Enchantment. Konklusjonen i fortellingen har blitt forstått som at «Willem må våge å bli ung og voksen, våge å gå videre inn i vanskelige relasjoner til foreldrene. Men da må de også våge å innvie ham i sitt liv og ikke lenger holde seg selv og sine følelser skjult for ham.»Peter Pan opptrer i boka som representant for livsbedraget og flukten; ved å lokke Willem til å følge med ham. Haugen fremstiller en Peter Pan-figur som er ulik Disneyfilmene og mer lik den mørke, upålitelige og selvopptatte figuren fra J.M. Barries opprinnelige bøker.Den andre fluktveien, fråtseriet, blir representert av godteributikkinnehaveren Sydenhjelm som samler på forsømte barn og tilbyr dem et passiverende fangenskap preget av materiell overflod. Begge løsningene «fryser barndommen fast i et evig nå som ikke tillater modning og utvikling.» Et sidetema i boka er hva som skjer med den jevngamle jenta Karina, som enda tydeligere enn Willem rives mellom de to fluktmulighetene. 
Flere har pekt på at boka har fellestrekk med forfatterens forutgående bok Slottet det hvite (1980): begge bruker fantasy-elementer – noe som var et brudd med Haugens tidligere bøker, og begge handler om barn som konfronterer foreldrenes svik/fravær.Boka er oversatt til svensk, dansk, finsk, tysk, nederlandsk, japansk, spansk, katalansk, russisk og gresk.
Boka ble i 2006 tatt med i klassikerserien Bokklubbens Barnebibliotek.


== Referanser ==
Filosofiåret 1505

Filosofiåret 1505 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1505.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==


== Dødsfall ==
As-Suyūṭī,	islamsk teolog, filosof, jurist, skolastiker og historiker (født 1445)
etter 1504 – Yohanan Alemanno, italiensk humanistisk filosof av jødisk avstamming (født ca. 1435)


== Se også ==
Filosofi på 1500-tallet
Filosofiåret 1507

Filosofiåret 1507 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1507.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
Mikyö Dorje, 8. Karmapa til Karma-Kagyü-skolen innen tibetansk buddhisme (død 1554)
ca 1507 – Alonso Gutiérrez (Alonso de la Vera Cruz), spansk filosof og lekbror innen Augustinerordenen (død 1584)


== Dødsfall ==
11. februar – Johann von Glogau, filosof og matematiker (født ca. 1445)


== Se også ==
Filosofi på 1500-tallet
Jacques Gallot

Jacques Gallot (ca. 1625 – 1695) var en fransk luttenist og komponist.
Gallot var elev av Ennemond Gaultier. Også Jacques' sønn Alexandre Gallot (ca. 1625–1684) var komponist og luttspiller.
Jacques Gallot publiserte en samling luttstykker, Pieces de Luth Composees sur differens Modes par J. G. Auec les folies d'Espagnes Enrichies de plusieurs beaux couplets dediees a Mgn. le Comte Destree Viceadmiral de France (Paris, ikke datert). Samlingens introduksjon inneholder en kort avhandling om instrumentet. Stykkene er ordnet etter tonalitet og med menuetter innimellom.
Manuskriptet II 614 som oppbevares i Musikbibliothek Leipzig inneholder stykker signert «vieux Gallot». Det finnes enkelte stykker påført «Gallot» i en rekke andre manuskripter som befinner seg i Bibliothèque nationale de France, Bibliothèque municipale de Besançon, Bodleian Library i Oxford, Carl Dolmetsch Library i Haslemere, Benediktinerstift Göttweig,  Benediktinerstift Kremsmünster, Nationalbibliothek i Wien; Hudební odděnluní Universitní knihovny i Praha (universitetsbiblioteket, musikkavdelingen), Läroverksbiblioteket i Kalmar.
Robert de Visée skrev tombeaux til Gallots minne og Ottorino Respighi bearbeidet musikk av Gallot til bruk i satsen «La colomba» («Duen)» fra orkestersuiten Gli Uccelli («Fuglene»).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jacques Gallot på Discogs 
(en) Jacques Gallot på MusicBrainz 
(fr) Biografi, musicologie.org
Filosofiåret 1525

Filosofiåret 1525 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1525.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
mellom 1512 og 1525 – Judah Loew («Maharal av Praha»),  lærd i Talmud, en jødisk mystiker, og filosof (død 1609)
Lai Zhide (Lái Zhīdé, Lái Qútáng), neokonfuciansk filosof under det kinesiske Ming-dynastiet (død 1604)
ca. 1525 - Felice Figliucci, italiensk humanist, filosof og teolog (død ca. 1590)


== Dødsfall ==
18. mai - Pietro Pomponazzi, italiensk filosof (født 1462)
29. august - Iohannes Sslechta, tsjekkisk humanist, filosof og diplomat (født 1466)
ca. 1523 - Jehuda ben Isaak Abravanel, portugisisk jødisk lege, filosof og dikter (født ca. 1465)
Per Conradi Prøitz

Per Conradi Prøitz (født 25. april 1919 i Bergen, død 29. oktober 2005) var en norsk diplomat og ambassadør i Brasil.Etter merkantil utdannelse drev han handelsvirksomhet (shipping) i Rio de Janeiro noen år, før han i 1943 ble tilsatt av Utenriksdepartementet som kansellist ved legasjonen der nede, senere visekonsul til byen. Fra 1948 var han sekretær og visekonsul ved generalkonsulatet i Minneapolis, legasjonene i New Delhi og Tokyo/Manila.  Opprykk til byråsjef fikk han i 1961 slik at han forble i departementene til 1965 da han startet fire år utenriks igjen, denne gang som ambassaderåd (nestsjef) og konsul i Tokyo. Men i 1970 ble han generalkonsul i Bilbao og i 1975 ditto til Los Angeles.  Fra 1981 til 1987 var han den norske ambassadør til Brasil, stasjonert ved Norges ambassade i Brasília. Han mottok en kommandør av St. Olavs Orden i 1986. Ellers fikk han orden i Brasil, Japan og Jugoslavia.
Han var gift med Sonia Frogh (1918–2000).


== Referanser ==
Charles Racquet

Charles Racquet (1598–1664) var en fransk organist og komponist.


== Liv og virke ==
Racquet ble født inn i en organistfamilie og fikk sin utdannelse av faren Balthasar (ca. 1575 – 1630).
Racquet virket i sin hjemby hele livet,  fra 1618 til 1656 som organist ved Notre Dame de Paris. Han ble etterfulgt av sønnen Jean Racquet som lenge fungerte som assisterende organist.  Charles Racquet var i tillegg organist for dronningmødrene Maria de' Medici og Anna av Østerrike.
Charles Racquet var en fremragende organist og komponist innen den franske polyfone tradisjonen. Sannsynligvis skrev han et stort antall verk for orgel, men bare tolv salmer og en fantasi er bevart. Han korresponderte med musikkteoretikeren Marin Mersenne og komponisten/luttenisten Denis Gaultier, som skrev en tombeau til Racquets minne.  Gaultier kan ha vært hans elev, da Racquet var en respektert lærer. 1700-talls-forfatteren Jean-Benjamin La Borde beskrev Racquet som sin tids beste organist


== Referanser ==


== Litteratur ==
Willi Apel, The History of Keyboard Music to 1700 (1972) Oversatt fra tysk av Hans Tischler. Indiana University Press. ISBN 0-253-21141-7. Original: Geschichte der Orgel- und Klaviermusik bis 1700, Bärenreiter-Verlag, Kassel
Edward Higginbottom «Charles Racquet», Grove Music Online, red. L. Macy


== Eksterne lenker ==
Racquets fantasi spilt på orgel
(en) Fritt tilgjengelige noter av Charles Racquet i International Music Score Library Project
Filosofiåret 1526

Filosofiåret 1526 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1526.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
Marco degli Oddi, italiensk lege og filosof (død 1591)
1526/1528 – Sebastián Fox Morcillo, spansk lærd og filosof (død ca 1559)


== Dødsfall ==
Marin Beçikemi (Marinus Becichemus Scodrensis), albansk humanist, taler, historiekronikør som skrev om antikkens filosofer (født 1468)
Johan Fredrik Winter Jakhelln

Johan Fredrik (Fritz) Winter Jakhelln (født 16. juni 1876 i Bodø, død 6. mai 1973) var en norsk diplomat.
Etter examen artium 1894 og juridisk embetseksamen cand.jur. 1899, var han sekretær ved det svensk-norske generalkonsulatet i Hamburg 1900, attaché ved legasjonen i Paris 1901 samt Brussel og Haag, før han i 1903 tjenestegjorde i Utenriksdepartementet i Stockholm frem til unionsoppløsningen i 1905. Deretter tjenestegjorde han som chargé d'affaires i St. Petersburg, den gang var hovedstaden i Russland. I 1906 ble han legasjonsskretær ved Parislegasjonen. Året etter var han legasjonssekretær ved legasjonen i London. Han var legasjonssekretær i St. Petersburg fra 1909 til 1917. Etter den russiske revolusjonen i 1917 tjenestegjorde han i et år som legasjonsråd i Paris før han i åerioden 1921-1924 var stasjonert i Moskva. I 1924 forflyttet han seg til Sør-Amerika, først som chargé d'affaires. sendemann og generalkonsul i Rio de Janeiro, som den gang huset Norges legasjon med sideakkreditering til Montevideo i Uruguay og Asunción i Paraguay. Fra 1927 til 1936 var han sendemann til Finland med Estland, Litauen og Latvia som sideakkrediteringer, før han avsluttet tjenesten utenlands med stasjonering ved legasjonen i Lisboa fra 1936 til 1946. 
Han ble i 1924utnevnt til kommandør med stjerne av [St. Olavs Orden]] og hadde flere utenlandske ordner.Han var sønn av Bodø-kjøpmann Carl Johan Jakhelln (1827–1902) og Anne Elise Nørregaard (1837-1913). Selv giftet han seg med Josefine Couderchet (1883–1961). Deres sønn Carl Johan Fredrik Jakhelln (1914–1987) ble også diplomat.


== Se også ==
Jakhelln (slekt)


== Referanser ==
Skansemyren idrettsplass

Skansemyren idrettsplass er en kommunal idrettsplass i Bergen, innviet som «lekeplass» i september 1896 av «Den privat komite». Bergen kommune overtok eierskapet av anlegget i 1924. Idrettsplassen ligger 180 moh., sør for boligområdet Skansemyren mellom Ole Irgensvei og inngangen til fjellveien som fører til Fløyfjellet. Anlegget omfatter en bane, bane for kulestøt, lengdehopp og høydehopp, to sandvolleyballbaner, en lekeplass for barn og unge med trampoliner etc. samt et servicebygg med toaletter, dusj, badstue og garderobe. 


== Historie ==
Området der Skansemyren idrettsplass befinner seg, var tidligere søndre del av Skansemyren gård. En privat komite opprettet av Ole Irgens, med stadsfysikus Lindholm, oberstløytnant Oscar Lunde (gymnastikklærer på Latinskolen), og overrettssakfører Kielland i staben, samlet i løpet av kort tid sammen 18.000 kroner til kjøp av området. Senere kom kjøpmann Rasmus Meyer, overrettssakfører Jørgen Faye og Johan N. I. Blytt med i komiteen. Den Private Komite samlet sammen 20.000 kroner til opparbeidelse av eiendommen, som trengte drenering, tilrettelegging og beplantning. Etter hvert ble det anledning til å låne utstyr som spyd, fotball, ringspill, discos og krokett.
De første årene var plassen preget av høydeforskjeller i terrenget. Løpebanen hadde en sterk stigning på den nordøstre siden. I en periode løste man dette ved å bygge en bro i tre, som banen gikk over. De første korte løpekonkurransene og hekkeløpene gikk over gressplenene, mens langdistanseløp ble henvist til Fjellveien. NM i friidrett 1898 gikk på Skansemyren. Fotball foregikk til banen på Møhlenpris.
Til tross for regn og sønnavind møtte mellom to og tre tusen tilskuere fram ved det store vestlandske åpningsstevnet i september 1896, der både Stavanger, Haugesund, Sandnes, Voss og Ålesund var representert. Kun BTS (Bergens Turnforenings Sportsparti) deltok fra Bergen. Dette var det første vestlandske idrettsstevnet i byen.
På denne tiden var det en rekke aktive idrettsforeninger i byen, blant andre Bergens Turnforening, Norrøna, Nornen, Bjørgvin, Hermod og Turn og Idrettsforeningen Viking. Disse fikk nå en standsmessig arena for sine utendørs aktiviteter.
En oppsynsmann hadde i oppgave å føre protokoll over alle som besøkte anlegget og hvilke lag de kom fra. Bergen byarkiv oppbevarer fire slike dagbøker fra perioden 1896–1902 og 1931–1951, dvs. lakune 1903–1930.


== Kilder ==
Åpningsprogram til Bykampen 1924 med historien om Skansemyren idrettsplass 1895–1924. Finnes på Bergen Offentlige Bibliotek.


== Eksterne lenker ==
(en) Skansemyren idrettsplass – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Bergen byleksikon på nett, om Skansemyren idrettsplass
(no) BT – En perle for friidrettsfolket
Arnaudius

Arnaudius er en nybeskrevet slekt av biller som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse artene lever i Sør-Amerika.


== Utseende ==
Nokså små, blankt svarte hjortebiller. Dekkvingene har dypt nedsenkede punktstriper. Hos hannen er kjevene noe forstørrede, kraftige med brede tenner. Hodet har et utskudd til sidene enten foran eller bak fasettøynene. Pronotum har lett rundede sider, framhjørnene kan være noe framskytende, hos hannen av A. bomansi er det et spisst, trekantet framspring i midten. Hunnen mangler, som vanlig hos hjortebiller, disse sekundære kjønnstrekkene.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Andesfjellene i Peru.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Sclerostomini
Slekten Arnaudius Grossi & Bartolozzi, 2011
Arnaudius bomansi Grossi & Bartolozzi, 2011
Arnaudius digennaroi (Arnaud, Noguchi & Bomans, 2008)
Arnaudius koikei (Arnaud, Noguchi & Bomans, 2007)


== Litteratur ==
Grossi, P.C. og L. Bartolozzi (2011) Description of a new genus and species of stag beetle (Coleoptera: Lucanidae: Lucaninae) from the Peruvian Andes. Coleopterists Bulletin 65(4): 387-392.


== Eksterne lenker ==
(en) Arnaudius i Global Biodiversity Information Facility 
Arnaudius – detaljert informasjon på Wikispecies 
Generic Guide to New World Scarabid Beetles – Arnaudius
Bildegalleri