jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bengt-Arne Røine

Bengt-Arne Røine (født 24. februar 1944 i Stavern, død 9. juni 2017) var en norsk forfatter med vekt på biografiske portretter og folkelivsskildringer fra lokalhistorien.
Røine var utdannet ved Konstindustriskolan og ved Valands Konstakademi i Göteborg. Der var han også dekoratør og scenograf ved Operaen. Han var med å lage sceneshowdekoren til Johnny Cash i Scandinavium. Røine gikk så i skrivelære hos sine mentorer Ivar Lo-Johansson, Dagfinn Grønoset og Per Hohle.
Røine var illustratør og fast freelancejournalist i Drammens Tidende, Fremtiden, Hjemmet, Norsk Ukeblad og Allers. I en årrekke skrev han store og omfattende folkelivsreportasjer og portrett-intervjuer fra nesten hele Østlandet. Han startet også kunst- og kulturforeningen «Eikerkunst». Røine fulgte Cornelis Vreeswijk på trubadurens siste norgesturné. Røine skrev flere avisreportasjer om Einar Gerhardsen under industriarbeiderdagene på Rjukan i 1977.
Røine var i perioder anleggsarbeider, skogsarbeider og gullgraver i Alaskas villmark der han fulgte i forfatteren Jack Londons fotspor. Røine satt også i Mikkjel Fønhus sin kubbestol og skrevet inspirerende notater på villmarksforfatterens skrivebord på den kjente gården Nissebakken i Valdres. I 1984-1985 registrerte Røine alle bjørnejakter i Buskerud fylke, ved å intervjue de da gjenlevende bjørneskytterne. Bengt-Arne Røine var medlem i Norsk faglitterær forfatterforening.
Bok nr. 5 i Eiker serien, "Togsabotøren" ble utgitt i desember 2015:
Handlingen foregår i Drammen, Eiker og Modum: Erling Skjold togsabotøren, var en av gutta på skauen. Han utførte blant annet togsabotasjer mot drivstofftransportene til tyskernes ubåtbase i Bergen. Han ble grovt torturert og dødsdømt. Akkurat da geværmunningen pekte mot hans hjerte, ble han mirakuløst reddet av fredens gon-gong.
Elbjørg Svendsrud var den unge barbeintkuréren i Osvald-gruppa. Hun reddet mange uskyldige liv. Gestapo jaktet på Elbjørg og ektemannen Alf Svendsrud - Jordfreser'n fra fotballens gullalder i MIF. Elbjørg reddet mannen og seg selv med en colt hun hadde gjemt i trusa. Elbjørg ble velferdsambassadør i Nordahl Griegsenteret i Antwerpen.


== Utgivelser ==
Rallardronningen og Stein-Kalle, 1978.
Fortell Såmund, fortell mer, 1979.
Drømmen om Alaskagullet, 1982.
Norge Vårt Land, 1984.
Hva de gamle fortalte fra Nedre Eiker, 2010-2011.
Det var en gang... på Øvre Eiker, 2012.
Fram fra fortida... på Nedre Eiker, 2013.
Gylne Årganger... fra Eiker, 2014.
Den Ukjente Togsabotøren, 2015.


== Referanser ==


== Kilder ==
Eiker Arkiv: «Bengt-Arne Røine» (besøkt 3. april 2014)
Rhagopteryx

Rhagopteryx er  en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen Scarabaeoidea.


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, noe blanke, svarte gullbasser med korte, kraftige bein. Pronotum er temmelig kraftig punktert, med vinkelrette bakhjørner, mye smalere enn dekkvingene. Dekkvingene har markerte "skuldre" og en bred lengdekjøl.


== Levevis ==
Artene lever underjordisk sammen med maur.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Vest- og Sentral-Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien gullbasser, Cetoniinae Leach, 1815 – ofte regnet som en egen familie
Stammen Cremastocheilini
Slekten Rhagopteryx Burmeister, 1842
Rhagopteryx bilineatus Kraatz, 1899
Rhagopteryx brahma (Gory & Percheron, 1833)


== Kilder ==
Nettside om gruppen, med bilder


== Eksterne lenker ==
(en) Rhagopteryx i Encyclopedia of Life 
(en) Rhagopteryx i Global Biodiversity Information Facility 
Rhagopteryx – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Rhagopteryx brahma
Bilde av Rhagopteryx brahma
Cetoniidae på Encyclopedia of life
Lissogenius

Lissogenius er  en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen Scarabaeoidea.


== Utseende ==
Små til middelsstore, avlange, mattsvarte gullbasser med korte, kraftige bein. Slekten har det typiske utseendet som er felles for de fleste slektene av Cremastocheilini.


== Levevis ==
Billene lever underjordisk i tuene til maur og termitter. De voksne billene er trolig rovdyr, larvene lever muligens av dødt plantemateriale som maurene og termittene frakter inn til tua.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i tropisk Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien gullbasser, Cetoniinae Leach, 1815 – ofte regnet som en egen familie
Stammen Cremastocheilini
Slekten Lissogenius Schaum, 1844
Lissogenius cantaloubei Ruter, 1969
Lissogenius decellei Ruter, 1969
Lissogenius ertli Moser, 1911
Lissogenius kamerunus Moser, 1911
Lissogenius leleupi Ruter, 1977
Lissogenius planicollis Schaum, 1844
Lissogenius simplicipes Bourgoin, 1921


== Kilder ==
Nettside om gruppen, med bilder


== Eksterne lenker ==
(en) Lissogenius i Encyclopedia of Life 
(en) Lissogenius i Global Biodiversity Information Facility 
Lissogenius – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Lissogenius decellei
Cetoniidae på Encyclopedia of life
Chtonobius

Chtonobius er  en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen Scarabaeoidea.


== Utseende ==
Små til middelsstore, avlange, kortbeinte gullbasser. Kroppen er kraftig punktert, svart, men for det meste dekket av lyst gråaktige skjell.


== Levevis ==
Billene lever underjordisk i tuene til maur og termitter. De voksne billene er trolig rovdyr, larvene lever muligens av dødt plantemateriale som maurene og termittene frakter inn til tua.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i tropisk Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien gullbasser, Cetoniinae Leach, 1815 – ofte regnet som en egen familie
Stammen Cremastocheilini
Slekten Chtonobius Burmeister, 1847
Chtonobius anomalum Janson, 1911
Chtonobius burmeisteri Krajcik, 2006
Chtonobius conspersus Burmeister, 1847


== Kilder ==
Nettside om gruppen, med bilder


== Eksterne lenker ==
(en) Chtonobius i Encyclopedia of Life 
(en) Chtonobius i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Chtonobius hos NCBI 
Chthonobius – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Chtonobius conspersus
Cetoniidae på Encyclopedia of life
Aspilus

Aspilus er  en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen Scarabaeoidea.


== Utseende ==
Små, avlange, svarte gullbasser. Slekten har kroppsformen som er typisk for Cremastocheilini, men noe lengre bein enn de fleste andre underjordiske artene.


== Levevis ==
Billene lever underjordisk i tuene til maur og termitter. De voksne billene er trolig rovdyr, larvene lever muligens av dødt plantemateriale som maurene og termittene frakter inn til tua.


== Utbredelse ==


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien gullbasser, Cetoniinae Leach, 1815 – ofte regnet som en egen familie
Stammen Cremastocheilini
Slekten Aspilus Schaum, 1848
Aspilus angustatus Westwood, 1874
Aspilus callewaerti Bourgoin, 1929
Aspilus corniger Westwood, 1874
Aspilus crassipes  Westwood, 1874
Aspilus diversus Péringuey, 1907
Aspilus dupeyi Bourgoin, 1928
Aspilus gambiensis (Burmeister, 1842)
Aspilus joveri Ruter, 1969
Aspilus lamottei Ruter, 1954
Aspilus leoninus Péringuey, 1892
Aspilus marginatus Quedenfeldt, 1884
Aspilus minutus Moser, 1913
Aspilus pilosus Moser, 1913
Aspilus schoutedeni Burgeon, 1932
Aspilus setosus (Burmeister, 1847)
Aspilus tomicoides Harold, 1878


== Kilder ==
Nettside om gruppen, med bilder


== Eksterne lenker ==
(en) Aspilus i Encyclopedia of Life 
(en) Aspilus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Aspilus hos ITIS 
Aspilus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Aspilus corniger
Cetoniidae på Encyclopedia of life
Lars Vaage

Lars Asbjørn Vaage (født 16. januar 1928 i Brunlanes, død 6. januar 2006) var en norsk lege og politiker (Høyre). Han var fylkesordfører i Rogaland og mangeårig medlem av Stavanger bystyre.
Han ble cand. med i 1953. Vaage arbeidet på sykehus 1953-1962 og ble spesialist i radiologi i 1963. Fra 1962 til han ble pensjonist i 1992 arbeidet han som lege i Stavanger. Vaage var også sjef for sanitetsavdelingen Stavanger Sjøforsvarsavsnitt/KNM Harald Hårfagre («Madlaleiren») 1959-1988.Han var medlem av Stavanger bystyre 1965-1999 og av formannskapet 1968-1983. Vaage var også medlem av Rogalands fylkesting 1972-1987. Han var fylkesvaraordfører 1979-1983 og fylkesordfører 1984-1987. Vaage var formann for Stavanger Høyre 1969-1971 og for Rogaland Høyre 1973-1977. I den siste perioden var han også medlem av partiets sentralstyre. Vaage var æresmedlem av både Stavanger Høyre og Rogaland Høyre.Han var også styreformann i Sentralsjukehuset i Rogaland 1976-1983, Rogaland Teater 1976-1987, Norsk Havbruksforum 1988-1995 samt styremedlem i Rogalandsforskning og Rogalandsdata. Vaage var videre medlem av representantskapet til Rogalandsbanken og Fokus Bank. Han var også involvert i Norsk Luftambulanse. 
I 1998 ble Vaage tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull. Det kan ellers nevnes at Lars Vaages gate i Stavanger ble oppkalt etter ham i 2006.


== Referanser ==
Liste over stoppesteder på jernbanen i Akershus

Liste over stoppesteder på jernbanen i Akershus. Dette er en liste over alle stoppesteder på jernbanen i Akershus som er ibruk idag. Hvilken kommune de ligger i og på hvilken banestrekning de ligger. På stasjoner som opperers av flere baner står de forskjellige banene oppført under merknader.


== Eksterne lenker ==
Norsk jernbaneklubbs stasjonsdatabase for Drammensbanen
NJKs stasjonsdatabase for Hovedbanen
NJKs stasjonsdatabase for Østfoldbanen vestre linje innkludert Oslo S - Ski.
NJKs stasjonsdatabase for Østfoldbanen østre linje.
NJKs stasjonsdatabase for Gjøvikbanen.
NJKs stasjonsdatabase for Kongsvingerbanen.
Bajkalsel

Bajkalsel (Pusa sibirica) er stedegen for Bajkalsjøen i Russland. Arten skiller seg fra andre selarter gjennom at den kun lever i ferskvann. Det er estimert at den må ha kommet dit for ca 2 millioner år siden, da Bajkalsjøen sist var i fysisk kontakt med havet. Selv om den er relativt beskyttet i Bajkalsjøen står den på rødlista over truede arter


== Beskrivelse ==
Bajkalselen er en av de minste selartene, med en lengde på inntil 1,3 meter og vekt på inntil 70 kilo.
Hannene er bare minimalt større enn hunnene.


== Atferd ==
Bajkalselens hovedføde er Bajkalulker, som bare finnes i Bajkalsjøen. I tillegg lever de av andre fiskearter som finnes i sjøen som Bajkalomul, en rekke virvelløse dyr og mindre fisker.


== Fylogeni ==
Kladogrammet over viser slektskapet mellom de eksisterende artene i selfamilien.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Peter Saundry. 2010. Baikal seal. Encyclopedia of Earth. topic editor: C. Michael Hogan; ed. in-chief: Cutler J. Cleveland. Washington, DC (Besøkt: 2. april 2014)


== Eksterne lenker ==
(en) Bajkalsel – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Bajkalsel i Encyclopedia of Life 
(en) Bajkalsel i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Bajkalsel hos Fossilworks 
(en) Bajkalsel hos ITIS 
(en) Bajkalsel hos NCBI 
(en) Kategori:Pusa sibirica – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Pusa sibirica – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pusa sibirica – detaljert informasjon på Wikispecies
Sanel Kapidžić

Sanel Kapidžić (født 14. april 1990 i Sarajevo) er en dansk fotballspiller som fra 31. august 2020 er klubbløs.Kapidžić var med i opprykket med Mjøndalen til Tippeligaen i 2014 hvor han scoret i den avgjørende kvalifiseringskampen mot SK Brann. Kapidžić ble hentet til Fredrikstad FK fra Mjøndalen under Jan Halvor Halvorsen rett før seriestart i 2016-sesongen. Tross svake resultater av FFK bidro han sterkt til at klubben unngikk nedrykk i sluttspurten av 2016-sesongen. I 2018 signerte Kapidžić for Korona Kielce.
Han har bosniske aner.
Han har tidligere spilt for blant annet AGF, Fredericia, Fyn, Vard Haugesund Mjøndalen og Fredrikstad FK.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sanel Kapidžić – Transfermarkt 
(en) Sanel Kapidžić – FootballDatabase.eu 
(en) Sanel Kapidžić – Soccerway 
(en) Sanel Kapidžić – FBref 
(da) Profile på AGFs offisielle nettside.
(da) Official Danish Superliga statistics
Matkasse

En matkasse, eller en matkasseleveranse, er et konsept hvor selskaper jevnlig leverer råvarer i kasser eller handleposer, sammen med middagsoppskrifter direkte hjem til forbrukerne. Kunder som abonnerer på levering får som regel levert en slik kasse en gang i uken eller annenhver uke. Konseptet med å levere matkasser originerte i Sverige i oktober 2007 av selskapet Middagsfrid. Siden den gang har konseptet vokst og utvidet til flere land i Europa, Oseania og Nord-Amerika.


== Referanser ==
USS «Abbot» (DD-629)

USS «Abbot» (DD-629) var en amerikansk destroyer i Fletcher-klassen. Skipet var oppkalt etter Commandore Joel Abbot.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) USS Abbot (DD 629) (ship, 1943) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
USS «Abbot» (DD-629) hjemmeside
Cato Sverdrup

Cato Andreas Sverdrup (født 9. april 1896 i Reine i Lofoten, død 9. april 1948) var en norsk væreier og politiker (H).
Han var sønn av væreier Hartvig Sverdrup (1840–1927) fra Bindal og husmor Hanna Blix (1855–1931) fra Steine. Han giftet seg i 1919 med Johanne Andrea Mathiesen fra Bergen. Etter studentereksamen og handelsskole overtok han i 1917 driften av farens handels- og eksportforretning sammen med broren Sofus, under navnet S. & C. Sverdrup. Virksomheten omfattet blant annet fiskeeksport, trandamperi, skipsrederi og drift av fiskeværet Reine. I 1940 overtok nevøen Hartvig Sverdrup sin fars plass som medeier, og forretningen ble videreført som Sverdrup & Sverdrup. Under den andre verdenskrig tjenestegjorde Cato Sverdrup i Sjøforsvaret som sersjant og kapteinløytnant.
Sverdrup fylte en rekke roller i private selskaper og bransjeorganisasjoner. Han var formann i Flakstad og Moskenes assuranseforening 1919–1941, medlem av representantskapet i AS Nordlands Privatbank 1928–1948, formann i Lofotens Handelsstands Forening 1931–1935, styreformann i AS Tennesanlegget 1935–1936, formann i Norges tørrfiskeksportørers landsforening 1937–1940, medlem av Norges Eksportråd 1945–1948 og styremedlem i AS Vesteraalens Dampskibsselskab 1946–1948.
Sverdrup var innvalgt på Stortinget fra Nordland 1937–1949, etter å ha vært 2. vararepresentant 1931–1933. Han døde før den siste valgperioden var omme, og Kristian Johan Bodøgaard overtok som representant. Sverdrup var medlem av Stortingets sjøfarts- og fiskerikomité og Høyres gruppestyre 1945–1948. Sverdrup var medlem av Høyres landsstyre fra 1930 og sentralstyre fra 1934 og frem til sin død. Han var delaktig i gjenoppbyggingen av partiorganisasjonen etter den andre verdenskrig som medlem av det midlertidige arbeidsutvalget i 1945, senere landsstyrets arbeidsutvalg 1946–1948.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Cato Sverdrup hos Stortinget 
(no) Cato Sverdrup hos Norsk senter for forskningsdata
Allround-NM på skøyter 1970 for damer

Allround-NM på skøyter 1970 for kvinner ble avholdt 7. og 8. februar 1970 på Hønefoss idrettspark i Hønefoss.Teknisk arrangør var Idrettsforeningen Liv.
Norgesmestere ble Sigrid Sundby, Arbeidernes SK i seniorklassen og Tone Biermann, Oslo IL i junior.
Begge ble mestere etter den daværende regel som sa at vinner var den som hadde vunnet mer enn halvparten av distansene. Begge hadde forøvrig også lavest poengsum som var neste kriterium for å kåre en mester.


== Sammenlagt kvinner senior ==
* = vinner etter minst tre distanseseire.


== Sammenlagt kvinner junior ==
* = vinner etter minst to distanseseire.


== Kilder ==
Teigen, Magne, red. (1989). «Kvinner, Senior – Allround». Komplette resultater Norske Mesterskap på skøyter 1887–1989 (norsk) (2 utg.). Veggli. s. 85. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 3. mai 2014. 
Teigen, Magne, red. (1989). «Kvinner, Junior – Allround». Komplette resultater Norske Mesterskap på skøyter 1887–1989 (norsk) (2 utg.). Veggli. s. 146. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 3. mai 2014. 
Eng, Trond og Teigen, Magne, red. (2005). «Kvinner, Senior – Allround». Norske Mesterskap på skøyter 1894–2005 (norsk) (3 utg.). Askim / Veggli. s. 78–79. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 3. mai 2014. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
Eng, Trond og Teigen, Magne, red. (2005). «Kvinner, Junior – Allround». Norske Mesterskap på skøyter 1894–2005 (norsk) (3 utg.). Askim / Veggli. s. 165. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 3. mai 2014. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)


== Eksterne lenker ==
(en) Allround-NM på skøyter 1970 for damer, Senior – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
(en) Allround-NM på skøyter 1970 for damer, Junior – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
2. serierunde i Tippeligaen 2014

2. serierunde i Tippeligaen 2014 startet fredag 4. april klokken 19 med Viking mot Strømsgodset. Runden fortsatte med to kamper lørdag 5. april. Odd mot Molde klokken 15.30. Og Aalesund mot Rosenborg klokken 18. Runden avslutter søndag 6. april med Start mot Haugesund klokken 15.30, tre kamper klokken 18, og Brann mot Stabæk klokken 19.


== Kampfakta ==
Fredag 4. april 2014

Lørdag 5. april 2014

Søndag 6. april 2014
Skogfjorden

Skogfjorden kan vise til:

Skogfjorden – den sørligste delen av Nordre Boksjø i Østfold
Store Skogfjorden – en fjord i Gamvik kommune i Finnmark
Lille Skogfjorden – en fjord i Gamvik kommune i Finnmark


== Se også ==
Skogsfjorden
Elytracanthini

Elytracanthini er en liten gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, brunlige trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum har en skarp pigg på sidekanten. Gruppen kjennes særlig på at dekkvingene har to par skarpe, oppoverrettede torner. Dessuten er det en pigg ytterst i spissen av hver dekkvinge.


== Utbredelse ==
Begge artene er beskrevet fra Brasil.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Elytracanthini Lane, 1955
Slekten Elytracanthina Monné, 2005 (synonym Elytracantha Lane, 1955 - juniorhomonym)
Elytracanthina propinqua (Lane, 1959)
Elytracanthina pugionata (Lane, 1955)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 7. april 2014 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Elytracanthinini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Elytracanthina pugionata Arkivert 7. april 2014 hos Wayback Machine.
Kontrolltegn

Kontrolltegn er de elementene i et tegnsett som ikke kan vises i en tekst. Visbare eller grafiske tegn er for eksempel bokstaver, tall og setningstegn.
Opprinnelig ble kontrolltegn brukt til styring av skrivere, skriveautomater, telegramapparater eller fjernskrivere. Ved hjelp av kontrolltegn er det mulig å legge styrekommandoer for disse apparatene inn i teksten i stedet for at de blir overført ved hjelp av en annen protokoll.
I dag er bare få kontrolltegn av betydning, som for eksempel Line Feed, Form Feed, Carriage Return eller Escape, de fleste blir ikke brukt lenger. Av og til blir disse tegnene brukt for å transportere tegn som ellers ikke er definert i tegnsettet.
I et tegnsett er som regel både grafiske tegn og kontrolltegn definert. Et av de vanligste tegnsettene har tidligere vært ASCII, her blir kontrolltegnene representert av tegnene 0 – 31 og tegn 127, som definert i det foreldede ISO 646. Siden slutten av 1990-årene blir for det meste Unicode brukt, her kan kontrolltegnene vises som Control Pictures, disse har verdiene U+2400 – U+243F.


== Se også ==
Kontrolltegnene i ASCII


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Detaljert beskrivelse av ASCII control codes (en)
CHAdeMO

CHAdeMO er merkevarenavnet på en metode for hurtiglading av elbiler som leverer opp til 62,5 kW likestrøm (500 V, 125 A) via en spesiell elektrisk kontakt. Den reviderte CHAdeMO 2.0-spesifikasjonen tillater levering av opptil 400 kW ved 1000 V og 400 A. CHAdeMO er foreslått som en global industristandard av en sammenslutning med samme navn. Lading av elbiler med denne standarden vil i de fleste tilfeller ta under en halv time.
CHAdeMO er en forkortelse for «CHArge de MOve» og henspiller til en kostnadsbasert ladetjeneste for forflytning. Det er også et japansk ordspill for uttrykket «O cha demo ikaga desuka» («Hva med litt te») og henviser da til tiden det tar å lade en bil med en hurtiglader.
CHAdeMO ble etablert av Tokyo Electric Power Company, Nissan, Mitsubishi og Fuji Heavy Industries (produsenten bak Subaru). Toyota har senere sluttet seg til gruppen. Tre av disse selskapene har utviklet elektriske biler som bruker en japanskutviklet (TEPCO) kontakt til lading.


== Bilder ==

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(ja) Offisielt nettsted 
(en) CHAdeMO – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Dorcaschematini

Dorcaschematini er en liten gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, brunlige trebukker. Denne gruppen utmerker seg særlig ved sin langstrakte kroppsform, pronotum er tydelig lengre enn bredt, uten pigger på sidene.
Antennene hos hannene er rundt dobbelt så lange som kroppen.


== Utbredelse ==
De fleste artene lever i Sørøst-Asia, men gruppen er også representert i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Dorcaschematini J. Thomson, 1860
Slekten Brachyolenecamptus Breuning, 1948
Slekten Cylindrecamptus Breuning, 1940
Slekten Cylindrepomus Blanchard, 1853
Slekten Dorcaschema Haldeman, 1847
Slekten Falsocularia Breuning, 1942
Slekten Macrocamptus Dillon & Dillon, 1948
Slekten Microlenecamptus Pic, 1925
Slekten Momisofalsus Pic, 1950
Slekten Olenecamptus Chevrolat, 1835
Slekter med mer usikker plassering her:
Slekten Auxesis J. Thomson, 1858 - ofte regnet til en gruppe for seg, Auxesini
Slekten Brachyolene Aurivillius, 1914 - gjerne regnet til Tetraulaxini
Slekten Falsosophronica Breuning, 1952 - gjerne regnet til Protonarthrini
Slekten Protonarthron J. Thomson, 1858 - gjerne regnet til en gruppe for seg, Protonarthrini


== Referanser ==


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Dorcaschematini hos ITIS 
(en) Dorcaschematini hos NCBI 
(en) Kategori:Dorcaschematini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dorcaschematini – detaljert informasjon på Wikispecies