jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Forsøk på å beskrive det ugjennomtrengelige

Forsøk på å beskrive det ugjennomtrengelige er en roman av Dag Solstad fra 1984.


== Handling ==
Romanens jeg-person forteller at han en vinterdag i 1983 ble oppringt av en barndomsvenn han ikke har sett på mange år, Arne Gunnar Larsen (kalt AG), som er blitt arkitekt og ansatt som planleggingssjef i OBOS. De møtes på Theatercaféen i Oslo, og etter en fuktig natt tar de drosje hjem til Larsens leilighet på Romsås, hvor de spiser frokost hos Larsens naboer, familien Johnsen. Like etterpå drar jeg-personen på en lang reise til Mexico. Tilbake i Oslo et halvt år senere blir jeg-personen oppringt av AG Larsen, som forteller hva han har opplevd i mellomtiden.
AG Larsen var opprinnelig gift med to barn og bodde på St. Hanshaugen i Oslo, deltok i «Norges mest dannede miljø» og var aktiv i Arbeiderpartiet. Da han følte seg fremmed i ekteskapet og i dette miljøet, skilte han seg og flyttet alene til Romsås for å komme nærmere folket. Som høytlønnet byråkrat er Larsen en utypisk beboer i drabantbyen. Han føler seg først ensom, men kommer senere i kontakt med naboene, et ungt ektepar fra arbeiderklassen, Ylva og Bjørn Johnsen. De har en liten sønn.
Bjørn Johnsen inviterer AG Larsen ofte inn for å se videofilmer sammen med familien. Til gjengjeld gir Larsen dem små gaver og tar dem med på turer i bilen. Etter hvert blir han mer og mer besatt av Johnsens kone Ylva, og starter en hemmelig brevveksling med henne. Ylva besvarer ikke Larsens tilnærmelser, men en dag forteller hun Bjørn at hun vil skilles. I et anfall av raseri dreper Bjørn henne. Han betror seg til Larsen, som hjelper ham med å transportere liket og gjemme det i skogen. Etterpå fjerner Larsen alle spor som kan knytte ham til Johnsen-familien. Bjørn Johnsen blir arrestert av politiet, men avslører ikke Larsens medvirkning. Larsen selger leiligheten og flytter til et rekkehus på Holmlia.


== Dramatisering ==
Romanen ble dramatisert av Anders T. Andersen og oppført av Teater Ibsen i 2011, med Espen Klouman Høiner i rollen som AG Larsen.


== Eksterne lenker ==
Solstad-tekst i åpent rom, NRK 28. oktober 2011
Ulrikke Falch

Ulrikke Falch (født 17. juli 1996 i Oslo) er en norsk skuespiller, forfatter og samfunnsdebattant. Hun er mest kjent for rollen som Vilde Lien Hellerud i NRK-serien Skam. På sosiale medier har hun engasjert seg mot kroppspress, og fortalt hvordan hun ble frisk fra spiseforstyrrelser. Nettavisen kåret henne i 2017 til en av de 25 mest innflytelsesrike på internett i Norge.I april 2018 ga Ulrikke ut en podkast gjennom NRKP3, som omhandlet alt fra kroppspress til religion. Senere samme år, i august 2018, gav hun og medforfatter Sofie Frøysaa ut boken Jenteloven.I august 2019 kom Ulrikke ut med dokumentarserien F-ordet på NRK, en tv-serie som forsøkte å overbevise ungdom på videregåendeskole om at de var feminister. 
Falch har hatt over en million følgere på Instagram, men har de siste årene trukket seg unna sosiale medier. I mars 2020 slettet hun kontoen sin og kom tilbake først ett år etterpå. 
I juni 2020 ga hun ut dokumentarserien "Ulrikke uden SKAM" for danske TV2PLAY, som aldri ble vist i Norge.I 2021 spilte hun hovedrollen Line i Discovery+ sin storsatsning Ligge, kunsten å komme over eksen sin. 


== Bibliografi ==
Jenteloven : Feministisk førstehjelp, sammen med Sofie Frøysaa, 2018, Gyldendal, ISBN 9788205505872


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ulrikke Falch på Internet Movie Database 
(fr) Ulrikke Falch på Allociné 
(en) Ulrikke Falch hos The Movie Database 
Ulrikke Falch på Twitter 
Ulrikke Falch på Facebook 
Ulrikke Falch på Instagram
Arild Asnes, 1970

Arild Asnes, 1970 er en roman av den norske forfatteren Dag Solstad.


== Handling ==
I februar 1970 kommer hovedpersonen, den 28 år gamle forfatteren Arild Asnes, tilbake til Oslo med tog fra et utenlandsopphold. Han er født i en by i Vestfold, og var kommet inn til Oslo for å studere på begynnelsen av 1960-tallet. Han hadde engasjert seg politisk på venstresiden, men føler seg fremmed for arbeiderklassen. Nå er han blitt forfatter og har utgitt et par bøker.
1. mai slutter Asnes seg til et 1. mai-tog arrangert av SUF for å demonstrere for forfatternes krav. Senere på kvelden hører han på et møte i Universitetets aula arrangert av SUF. Han blir imponert av den unge møtelederens selvsikkerhet og overbevisning. Han leser et eksemplar av Klassekampen.
Om sommeren arbeider Asnes på en ny roman, uten å komme noen vei. Han leser mer marxistisk-leninistisk propaganda, og kommer over av en artikkel skrevet av et kinesisk postbud og oversatt for Kina i dag. Postbudet beskriver hvordan han bruker Maos lære for å kunne levere brev som er feiladressert. Stilt overfor denne artikkelen oppgir Asnes den planlagte romanen og bestemmer seg for å bli kommunist. I september slutter han seg til en marxistisk-leninistisk studiesirkel om Maos tenkning.
Romanen avsluttes med at Asnes i november tar t-banen fra sentrum ut til Ammerud for å selge Klassekampen på dørene i en høyblokk.


== Eksterne lenker ==
Saken Arild Asnes, i Klassekampen 22. november 2007
Nikolaj Noskov

Nikolaj Noskov (født 12. januar 1956) er en russisk sanger og musiker. Han var med i det russiske bandet Gorky Park (kjent på russisk som Park Gorkogo). Han har vunnet den russiske musikkprisen Zolotoj grammofon fire ganger.


== Diskografi ==
НЛО (UFO, 1982)
Gorky Park (1989)
Mother Russia (1994)
Я тебя люблю (Jeg elsker deg, 1998)
Стёкла и бетон (Glass og betong, 2000)
Дышу тишиной (Jeg puster stillheten, 2000)
По пояс в небе (Til tider i himmelen, 2006)
Оно того стоит (Det er verdt det, 2011)
Без навзания (Uten navn, 2012)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Nikolai Ivanovich Noskov – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Nikolaj Noskov på Discogs 
(en) Nikolaj Noskov på MusicBrainz 
(en) Nikolaj Noskov på Spotify 
(en) Nikolaj Noskov på Last.fm 
(en) Nikolaj Noskov på AllMusic 
Nikolaj Noskov på Facebook 
Nikolaj Noskov på Instagram 
Nikolaj Noskov på YouTube
Dracula – Swing of Death

Dracula – Swing of Death er et konseptalbum med Jørn Lande & Trond Holter. Albumet ble utgitt i 2015. Konseptet er basert på Bram Stoker's Dracula.


== Sporliste ==
«Hands of Your God» (Lande/Holter)
«Walking on Water» (Lande/Holter)
«Swing of Death» (Lande/Holter)
«Masquerade Ball» (Lande/Holter)
«Save Me» (Lande/Holter)
«River of Tears» (Lande/Holter)
«Queen of the Dead» (Lande/Holter)
«Into the Dark» (Lande/Holter)
«True Love Through Blood» (Lande/Holter)
«Under the Gun» (Lande/Holter)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Jørn Lande - sang, låtskriver, produsent
Trond Holter - gitarer, piano, låtskriver, miksing, mastering, produsent
Lena Fløitmoen - sang på Save Me, River of Tears, Into the Dark og Under the Gun, kor på Swing of Death
Bernt Jansen - bass
Per Morten Bergseth - trommer
Cătălin Popa - fiolin
Cornelia Tihon - panfløyte
Håkon Holter - bakgrunnvokal
Ingeborg Holter - bakgrunnvokal
Solveig Mikkelsen Solhaug - bakgrunnvokal
Tommy Wærnes - bakgrunnvokal


=== Øvrige medvirkende ===
Stan-W Decker - artwork, layout


== Eksterne lenker ==
Dracula – Swing of Death
Pavel Melnikov

Pavel Petrovitsj Melnikov (russisk: Павел Петрович Мельников, født 1804, død 1880 i Lyuban) var en russisk ingeniør og administrator som i sin kapasitet som samferdselsminister, var i stor grad ansvarlig for innføring av jernbanebygging i Imperial Russland.
Når byggingen av Moskva–St. Petersburg-jernbanen startet i 1842 ble Melnikov utpekt til å administrere byggingen av den nordlige del. Fra 1862 var han daglig leder av jernbanen og fungerte som samferdselsminister fra 1866 til 1869, og medlem av Jernbanekomiteen fra 1870 til 1875.


== Referanser ==


== Kilder ==
M. I. Voronin: Pavel Melnikov og Etablering av jernbanenettet i Russland, 1804-1880', 1995 oversettelse til engelsk. Russisk utgave: Воронин М. И., Воронина М. М.: Павел Петрович Мельников, 1804-1880, 1977.
R. M. Haywood: Spørsmålet om en Normalspor for russiske Jernbaner, 1836-1860, Slaviske Review, Vol. 28, No. 1 (Mar., 1969), pp. 72–80. [1]


== Eksterne lenker ==
Kort biografi
Melnikov og tidlig jernbaner av Russland
Mimozygocera

Mimozygocera er slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
Zygocerini er middelsstore, mer eller mindre brunspraglete trebukker.


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Zygocerini Lacordaire, 1872
Slekten Mimozygocera Breuning, 1963
Mimozygocera marmorata Breuning, 1963


== Kilder ==
Longicorn ID - Zygocerini
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Mimozygocera i Global Biodiversity Information Facility
Cedemon

Cedemon er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor, kraftig, matt svart trebukk. Føttene og den indre delen av hvert antenneledd er gule. Pronotum har en kraftig pigg på hver side. Dekkvingene er parallellsidige og nokså brede.


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Arten lever på Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Tragocephalini J. Thomson, 1857
Slekten Cedemon Gahan, 1890
Cedemon tristis Gahan, 1890


== Kilder ==
Longicorn ID - Tragocephalini
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 8. august 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bilde av artem Arkivert 21. august 2016 hos Wayback Machine.
(en) Cedemon i Encyclopedia of Life 
(en) Cedemon i Global Biodiversity Information Facility 
Cedemon – detaljert informasjon på Wikispecies
Falsapolia

Falsapolia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, matt brunlige trebukker med lysere lengdestriper. Antennene er nokså tynne og omtrent så lange som kroppen. Pronotum har en liten tann litt bak midten av hver sidekant. Dekkvingene er noe tilspissede bak.


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Queensland, Australia.


== Systematisk inndeling ==
Artene blir noen ganger plassert i slekten Temnosternus.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Tmesisternini J. Thomson, 1860
Slekten Falsapolia Breuning, 1945
Falsapolia apicalis (Pascoe, 1878)
Falsapolia catula (McKeown, 1942)
Falsapolia vitula (Pascoe, 1871)


== Kilder ==
Longicorn ID - Tmesisternini
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Falsapolia i Global Biodiversity Information Facility
Mimotragocephala

Mimotragocephala er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Sternotomini er middelsstore, noe brede, litt blanke trebukker. Disse artene utmerker seg gjerne med livlige farger, ofte med innslag av brunrødt og grønt.
Antennene er lengre enn kroppen.


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Arten lever på Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Sternotomini J. Thomson, 1860
Slekten Mimotragocephala Breuning, 1971
Mimotragocephala dujardini Breuning, 1971


== Kilder ==
Longicorn ID - Sternotomini
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Mimotragocephala i Encyclopedia of Life 
(en) Mimotragocephala i Global Biodiversity Information Facility 
Mimotragocephala – detaljert informasjon på Wikispecies
Nedytisis

Nedytisis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Saperdini er middelsstore til ganske store (de nordiske artene er 9-30 millimeter), sylindriske trebukker, gjerne grå- eller brunaktige eller grønnlige på farge. Antennene er oftest noe kortere enn kroppen. Pronotum er forholdsvis lite, sylindrisk, mye smalere enn dekkvingene, som er parallellsidige med markerte "skuldre". Kroppen er ganske kraftig punktert, ofte er punktene mørke og kontrasterer mot den lysere fargen ellers.


== Levevis ==
Larvene lever i levende stammer, mest på løvtrær. Noen kan gjøre betydelig skade og også drepe unge trær. De voksne billene gnager på bladene på larvenes næringstrær.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på Borneo og i Vest-Malaysia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Saperdini Mulsant, 1839
Slekten Nedytisis Pascoe, 1866
Nedytisis fuscoapicalis Breuning, 1950
Nedytisis obrioides Pascoe, 1866


== Kilder ==
Liste over slektene


== Eksterne lenker ==
(en) Nedytisis i Encyclopedia of Life 
(en) Nedytisis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Nedytisis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Nedytisis – detaljert informasjon på Wikispecies
Vekveselva kraftverk

Vekveselva kraftverk var et vannkraftverk  i Oppdal kommune i Trøndelag.
Det var et elvekraftverk som utnyttet et fall på 220 meter i Vekveselva.
Installert effekt var 80 kW. Årsproduksjon var 0,54 GWh.
Vekveselva blir her overført til Gjevillvatnet, som er magasin for Driva kraftverk.
Kraftverket er nedlagt. Vannet tas i stedet ut via en trykkreduksjonsventil.


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
Søtvik Microkraftverk

Søtvik Microkraftverk er et vannkraftverk ved Nordfjorden i Ørland kommune i Trøndelag.
Det utnytter et fall på 105 meter i Søtvikelva. Søtvikvannet er oppdemmet.
Installert effekt er 90 kW. Årsproduksjon er 0,3 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Sheikh Zayed Road

Sjekke Zaid Road, eller E 11 (på arabisk: شارع ﺇ ١١) er en motorvei i de Forente Arabiske Emirater (UAE). Det er den lengste veien i Emiratene og strekker seg fra Al-Silah i Abu Dhabi til Ras al-Khaimah-emiratet. Den går omtrent parallelt med kystlinjen i Emiratene langs kysten av den persiske Gulf. Veien utgjør hovedpulsåren i noen de største byene i Emiratene hvor der det får ulike navn — Sheikh Maktoum Road i Abu Dhabi, Sheikh Zayed Road i Dubai, Sheikh Muhammad bin Salem Road i Ras al-Khaimah.


== Dubai-Abu Dhabi Highway ==
Dubai-Abu Dhabi Highway (E 11) forbinder de to største byene i De forente arabiske emirater, Abu Dhabi og Dubai. Prosjektet ble foreslått av sjeikene i Abu Dhabi og Dubai til Sheikh Zayed i 1971, og prosjektet ble godkjent og byggingen begynte. Motorveien ble fullført i 1980. Motorveien starter nærheten Maqta Bridge i Abu Dhabi, og ender i Sheikh Zayed Road i Dubai.


== Sheikh Zayed Road ==
I Dubai er E 11 er kjent som "Sheikh Zayed Road" (på arabisk: شارع الشيخ زايد). Denne veien er hovedpulsåren i byen. Motorveien går parallelt med kystlinjen fra Trade Centre Roundabout til Abu Dhabis grense i Jebel Ali-området.Veien var tidligere kjent som Defence Road. Mellom 1993 og 1998, ble 30 km av veien utvidet. Sammen med denne forbedringen ble navnet endret til Sheikh Maktoum bin Rashid Al Maktoum, som på den tiden var president i Dubai, nå har veien navn etter en annen president i De forente arabiske emirater, Sheikh Zayed bin Sultan Al Nahyan.På Sheikh Zayed Road ligger de fleste av Dubais skyskrapere, inkludert Emirates Towers. Langs veien ligger også andre nye utbygginger, for eksempel Palm Jumeirah og Dubai Marina. Under veien  går Red Line på  Dubais Metro. De fleste av Dubais gater har sju til åtte kjørefelter i hver retning.


== Referanser ==
Cristhybolasius

Cristhybolasius er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En nokså liten, lysbrun trebukk. Antennene er tynne og litt lengre enn kroppen. Pronotum har rundede sider med en liten pigg på hver sidekant og et par opphøæyde knøler midt på. Dekkvingene har et par avlange knøler ved roten.


== Levevis ==
Larvene inne i små greiner og kvister.


== Utbredelse ==
Arten lever i Queensland.


== Systematisk inndeling ==
Arten blir noen ganger plassert i slekten Oricopis.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Pogonocherini Mulsant, 1839 eller Desmiphorini
Slekten Cristhybolasius Breuning, 1959
Cristhybolasius mediofasciatus Breuning, 1959


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 7. april 2014 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bilde av arten Arkivert 21. august 2016 hos Wayback Machine.
(en) Cristhybolasius i Global Biodiversity Information Facility
Mall of the Emirates

Mall of the Emirates (مول الإمارات) er et kjøpesenter i Dubai. Det ble utviklet og er eid av Majid Al Futtaim Properties. Det ble åpnet i november 2005 og ligger på Sheikh Zayed Road.
Dette kjøpesenter på flere etasjer har for tiden mer enn 630 utsalgssteder, 7900 parkeringsplasser, over 100 restauranter og kafeer, 80 luksusbutikker og 250 kjedebutikker. Det har et totalt brutto areal 255 489 m². Det rommer også lokaliteter for familie- og fritidsaktiviteter, inkludert Ski Dubai (Midtøstens første innendørs skianlegg og snø-park), et 500-seters Dubai Community Theatre, kunstsenter og Magic Planet, et av de største innendørs setra for familieunderholdning i DubaiI november 2005 ble det kåret til «Verdens Ledende Nytt Kjøpesenter» av World Travel Awards i London.


== Konstruksjon og historie ==
Prosjektet ble etablert i oktober 2003 til en antatt kostnad AED 800 millioner (US $218 millioner dollar), og var planlagt å være ferdig i september 2005. Arkitekturen i det tre-etasjers komplekset kombinerer arabisk og Middelhavet elementer, og på hvert nivå er koblet til en parkeringshus Kjøpesenteret ble designet av det amerikanske arkitektkontoret F+A Arkitekter. kontrakten for hovedbryggen tildelt ble Khansaheb, mens Ski Dubai kontrakten ble gitt til Pomagalski. stolheisene i Ski Dubaii og strukturelle stål arbeider ble utført av Emirates Building System og hoppet  av Bauer.
Kjøpesenter åpnet for forretnings-28. september 2005 med en offisiell åpning i november.


== Shopping ==
Butikkene på kjøpesenteret inkluderer en Carrefour supermarkeder, Centrepoint, Debenhams, Harvey Nichols, Hjem Sentrum, Jashanmal og Marks & Spencer. Det er utsalgssteder for bøker, skrivesaker, leker, gave, mote, kunst, tilbehør, elektronikk, smykker, klokker, møbler, kosmetikk, parfyme og finansielle tjenester.


== Ski Dubai ==
Hovedartikkel, se Ski Dubai

Ski Dubai er et stort innendørs ski-anlegg med skiheiser ved Mall of the Emirates, og tilbyr snowboard,  [[X-games]] , skiinstruksjon, lekeplass for barn og en kafé. Det åpnet i november 2005 og er verdens største innendørs skianlegg. Det drives av Majid Al Futtaim Leisure & Entretainment .


== Dubai Community Theatre og Kunst Sentrum ==
Dubai Community Theatre and Fine  Arts Centre (DUCTAC), et non-profit kreativt senter som åpnet i november 2006, under beskyttelse av Prinsesse Haya bint Hussein. Det er fordelt over et  område på 7 424 m² i andre etasje av Mall of the Emirates. Det er et teater med øvelsesrom, sammen med et kunstsenter, boliger, gallerier, klasserom, studioer, musikkskole og bibliotek 


== Vox Kinoer ==


== Magic Planet ==
Magic Planet er et innendørs famie underholdningssenter med adskilte soner for barn og unge voksne. Det har en ten-pin bowling alley med 12 baner og biljardbord, 180 underholdningsautomater og andre attraksjoner, inkludert en karusell, en racer-simulatorer, Jumping Star, myk sog radiobiler. Det inkluderer også den RoboCoaster (en to-persons spennende tur som er unik for Midtøsten) og XD Dark Ride, en "7D" eventyr med 3D-film, grafikk og 4D effekter inkludert motion, vind og lys.


== Galleri ==

		


== Referanser ==
J. W. Prebensen

J. W. Prebensen var et norsk handelshus etablert i Risør i 1833 av Jacob Wetlesen Prebensen. Virksomheten omfattet skipsfart, butikk, skipshandel, iseksport, trelasthandel, sagbruk, skogsdrift og mølledrift. I 1860-årene var virksomheten det den største bedriften i Risør-området. Og alene var rederivirksomheten en av landets største.


== Skipsfart ==
Firmaets historie skriver seg tilbake til 1833 da Jacob Wetlesen Prebensen etablerte egen forretning i Risør. I 1840 inkluderte virksomheten også skipsfart og trelasthandel. Det er utover på midten av 1800-tallet at rederivirksomheten vokser betraktelig. Mellom 1844 og 1870 tok han parter i 25 seilskuter. Flere av dem ble bygget på eget verft. I 1868 omfattet selskapet 15 skip, fordelt på 2148 kommerslester og et mannskap på om lag 150 mann.


== Ny ledelse og konkurs ==
I 1876 flyttet Jacob Wetlesen Prebensen til Oslo og ledelsen av virksomheten ble overtatt av sønnen Jacob Christian Wetlesen Prebensen. Han drev firmaet videre og utvidet firmaet ved å satse på treforedling. 
Selskapet gikk konkurs i 1910.


== Ny rederivirksomhet ==
Jacob Wetlesen Prebensens sønnesønn, Jacob Prebensen jr. satset fra 1912 på nytt som reder. I 1916 ble denne driften samlet i Prebensens Dampskibsselskap A/S. Dette selskapet gikk konkurs i 1920. I 1927 satset han på tankfart med skipet MT Akera. Det var et av de første tankskipene drevet av et rederi på Sørlandet.Broren til Jacob Prebensen jr., Aleksander Prebensen, prøvde seg også som reder. Først med eget rederi, Alexander Prebensens rederi, fra 1916-1924. Senere i kompaniskap med Arne Blakstad. I 1931 dannet de rederiet Prebensen & Blakstads rederi. Dette rederiet ble avviklet i 1966.


== Arkiv ==

Arkivet etter virksomhetene knyttet til J. W. Prebensen befinner seg på Aust-Agder museum og arkiv, avdeling KUBEN i Arendal. Arkivet er det mest omfangsrike privatarkivet ved institusjonen og måler 158 hyllemeter. Tidsperioden for arkivet går fra oppstarten i 1833 frem til 1940. Det aller meste av arkivet stammer fra den maritime virksomheten. Men arkivet inkluderer også materiale fra skipsbygging, treforedling og mølledrift og iseksport. Arkivet omfatter protokoller, sakarkiv, korrespondanse og regnskap. Arkivet består også av dokumenter knyttet til rederiets fartøyer ordnet etter fartøynavn.
Arkivet etter Prebensens rederi ble innlemmet i Norges dokumentarv i 2018 som en del av Seilskutearkivene fra Aust‐Agder 1820‐1920. Arkivet dokumenterer etablering, drift og avvikling av et av de største seilskuterederiene i Norge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Arkiv etter J. W. Prebensen på Arkivportalen
(no) Podcastepisode om Jacob Prebensen jr og sørlandske rederes satsing på tankfart i mellomkrigsårene
(no) Podcastepisode om kaptein Lindstøls første tur til Østen