jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gamle Hellesund

Gamle Hellesund er en uthavn i Høvåg i Lillesand kommune. Den ligger omtrent midt imellom Ulvøysund i sørvest og Ågerøya i nordøst. Uthavnen ligger på Helløya. 
Både Sverres saga og Baglersagaene nevner havnen Helgasund i henholdsvis 1197 og 1207, men det vites ikke om det dreier seg om Gamle Hellesund eller Ny-Hellesund i Søgne. 
Nederlandske losbøker og sjøkart fra 1500-tallet nevner Olde Hil Sont og Gammel Hil Sont, noe som viser at uthavnen var kjent for utenlandske sjøfolk da. 
Gamle Hellesund hadde sin storhetstid på 1800-tallet, i den såkalte seilskutetiden, Det var mye trafikk langs kysten, og skip fra mange land var innom uthavnene. Sørlandet hadde da en svært aktiv periode, med mangfoldige verft og rederier. På grunn av all aktiviteten hadde Gamle Hellesund los- og tollstasjon. 
Idag blir Gamle Hellesund i stor grad brukt om sommeren av ferierende.


== Litteratur ==
Wikander, Johan A.(1989): "Gamle havner ved Grimstad", Selskapet for Grimstad Bys Vel
Gundersen, Dag (overs.)(1979): "Norges kongesagaer, bind III", Gyldendal Norsk Forlag
Helldal stoppested

Helldal stoppested ble opprettet 1886 som Heldal stoppested på Vossebanen i Helldal i Fana, nå Bergen. Stoppestedet var betjent til 1. august 1958 og er i dag holdeplass på veteranjernbanen Gamle Vossebanen.


== Eksterne lenker ==
(no) Helldal stoppested i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Vossebanen
Espeland stoppested

Espeland stoppested ble opprettet 1899 på Vossebanen i Espeland i Arna i Bergen. Det er i dag holdeplass på veteranjernbanen Gamle Vossebanen.


== Eksterne lenker ==
(no) Espeland stoppested i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Vossebanen
Kippatanagar

Kippatanagar (Tangara ruficervix) er en fugl i slekten Tangara i familien tanagarer.


== Utbredelse ==
Den forekommer i Bolivia, Colombia, Ecuador og Peru.


== Underarter ==
Det er beskrevet seks underarter av kippatangarer:

Tangara ruficervix ruficervix (Prévost & Des Murs, 1846) – forekommer i Colombias Andesfjellene.
Tangara ruficervix taylori (Taczanowski & Berlepsch, 1885) – forekommer i det sørøstlige Colombia i det østlige Ecuador og i det nordlige Peru.
Tangara ruficervix leucotis (P. L. Sclater, 1851) – forekommer i det subtropiske vestlige Ecuador.
Tangara ruficervix amabilis (J. T. Zimmer, 1943) – forekommer i det subtropiske nordlige Peru.
Tangara ruficervix inca (Parkes, 1969) – forekommer i det subtropiske sørlige Peru.
Tangara ruficervix fulvicervix (P. L. Sclater & Salvin, 1876) – forekommer i Yungasregionen i det nordvestlige Bolivia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) kippatanagar i Encyclopedia of Life 
(en) kippatanagar i Global Biodiversity Information Facility 
(no) kippatanagar hos Artsdatabanken 
(en) kippatanagar hos ITIS 
(en) kippatanagar hos NCBI 
(en) Kategori:Tangara ruficervix – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Chalcothraupis ruficervix – detaljert informasjon på Wikispecies 
Tangara ruficervix (ID 20A0844D8FB86C1F). Avibase. Hentet ut 17. oktober 2013.
Birdlife Species Factsheet: Tangara ruficervix. Besøkt 2013-10-17.
IBC - The Internet Bird Collection: Tangara ruficervix. Besøkt 2013-10-17.
Greta Svabo Bech

Greta Svabo Bech (født 1987 i Tórshavn) er en færøysk sangerinne, komponist og fiolinist. Foreldrene hennes kommer fra Færøyene, men hun vokste opp i forskjellige land: Født på Færøyene, bodde i Portugal fra 3 til 5 år gammel, i England fra hun var 5 til 10 år gammel og i Singapore fra hun var 10 til hun var 18 år gammel. Efter det flyttede hun tilbake til Færøyene og bodde der om. ett år, hvoretter hun flyttet til Liverpool, England, hvor hun studerte musikk og filosofi. I 2013 flyttet hun tilbake til Færøyene. Hun er den første færøying som har blitt nominert til en Grammy Award.


== Musikkutgivelser ==


=== Egen musikk ===
2013 - Shut Up & Sing, gitt ut på iTunes og Amazon


==== Shut Up & Sing, remikset ====
2013 - Shut Up & Sing, remixed: Designer Drugs
2013 - Shut Up & Sing, remixed: Zeds Dead
2013 - Shut Up & Sing, remixed: The Frederik


=== Sammen med Ludovico Einaudi ===
2013 - In a Time Lapse (Ludovico Einaudi Remixes, EP) - sangen Circles synges av Greta Svabo Bech


=== Sammen med Bloody Beetroots ===
2013 - Bloody Beetroots – Chronicles of a Fallen Love Remixes Part 2
2013 - Bloody Beetroots – Chronicles of a Fallen Love Remixes Part 1
2012 - Bloody Beetroots – Chronicles of a Fallen Love (single)


=== Sammen med Sakaris ===
2012 - Sakaris (Sakaris Emil Joensen) – I Have Beautiful Eyes


=== Sammen med Deadmou5 ===
2011 - Deadmau5 – Raise Your Weapon (Remixes)
2010 - Deadmau5 – 4 x 4 = 12


=== Gemini ===
2012 - Gemini – Fire Inside (EP)


=== Picture Book ===
2012 - At Long Last (EP)


=== 6ix Toys ===
2011 – Future Funk, Another Day (EP)
2011 - Alma de Cuba, Smells like Teen Spirit og Black or White (EP)


== Priser og nomineringer ==
2012 - Nominert til 54. Grammy Awards for sangen Raise Your Weapon i kategorien Best Dance Recording sammen med Deadmau5.
2012 - Nomineret til bedste sangerinde til Planet Awards 2012 på Færøyene
2014 - Årets sangerinne ved Faroese Music Awards i pop kategorien
2014 - Årets musikvideo ved Faroese Music Awards for Broken Bones


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Greta Svabo Bech – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Greta Svabo Bech på Discogs 
(en) Greta Svabo Bech på MusicBrainz 
(en) Greta Svabo Bech på Songkick 
(en) Greta Svabo Bech på Genius — sangtekster 
Offisiell Facebook-side
Woluwe-Saint-Pierre

Woluwe-Saint-Pierre (nederlandsk: Sint-Pieters-Woluwe) er en tospråklig kommune i Hovedstadregionen Brussel i Belgia. Kommunen består av én delkommune: Woluwe-Saint-Pierre (Sint-Pieters-Woluwe). 

Stocletpalasset fra 1911 er tegnet av den østerrikske arkitekten Josef Hoffmann. Det er siden 2009 å finne på UNESCOs verdensarvliste. Bygget er bygget i en stil som var forløperen for det som senere skulle bli art deco og kubisme.


== Kjente personer fra Woluwe-Saint-Pierre ==
Henri d'Orléans,  tronpretendent til den franske tronen ifølge orléanistene og unionistene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Woluwe-Saint-Pierre
Monaco Kart Cup

Monaco Kart Cup er et gokart-løp arrangert av Automobile Club de Monaco etter CIK-FIA-regler. Det ble kjørt årlig i Monaco fra 1995 til 2002, og igjen fra 2006 til foreløpig siste gang i 2010.
Løpet kjøres i to klasser, KF3-klassen for førere fra 12 til 15 år gamle, og KZ2-klassen for førere over 15 år. Spesielt den yngste klassen (også kalt Junior Monaco Kart Cup) har samlet toppførere fra hele Europa, og mange av deltakerne er senere gått videre i bilsport helt til Formel 1. Banen som brukes er 1068 meter lang og består av den nedre delen av byens berømte Formel 1-bane, og går langs havna fra Tabac-svingen, rundt Piscine og til Rascasse, før den går inn i F1-banens pitlane og videre via en rampe og en hårnålssving tilbake til havna.


== Vinnere (KF3) ==


== Referanser ==
Svarthodetanagar

Svarthodetanagar (Tangara cyanoptera) er en fugl i slekten Tangara i familien tanagarer.


== Utbredelse ==
Den forekommer i Brasil, Colombia, Guyana og Venezuela.


== Underarter ==
Det er beskrevet to underarter av svarthodetanagar:

Tangara cyanoptera cyanoptera (Swainson, 1834) – forekommer fra det nordlige Colombia til det nordlige Venezuela.
Tangara cyanoptera whitelyi (Salvin & Godman, 1884) – forekommer fra det sørlige Venezuela til Guyana og det nordlige Brasil.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) svarthodetanagar i Encyclopedia of Life 
(en) svarthodetanagar i Global Biodiversity Information Facility 
(no) svarthodetanagar hos Artsdatabanken 
(en) svarthodetanagar hos ITIS 
(en) svarthodetanagar hos NCBI 
(en) Kategori:Stilpnia cyanoptera – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Stilpnia cyanoptera – detaljert informasjon på Wikispecies 
Tangara cyanoptera (ID 2823F536B1EE999B). Avibase. Hentet ut 17. oktober 2013.
Birdlife Species Factsheet: Tangara cyanoptera. Besøkt 2013-10-17.
IBC - The Internet Bird Collection: Tangara cyanoptera. Besøkt 2013-10-17.
Café de la Régence

Café de la Régence i Paris var fra midten av 1700-tallet til midten av 1800-tallet det viktigste møtestedet for Europas sjakkspillere, og alle tidens betydelige sjakkspillere spilte partier der.


== Historie ==
I 1681 ble en av Paris' første kaffesalonger åpnet under navnet Café de la Place du Palais-Royal. I 1715 skiftet etablissementet navn til Café de la Régence, og fra rundt 1740 overtok det som byens sjakksenter etter Café Procope i Rue de l'Ancienne-Comédie. François-André Danican Philidor, av mange ansett som tidens uoffisielle verdensmester, var den første store mester som frekventerte stedet. Senere fulgte blant andre Alexandre Deschapelles og eleven Louis-Charles Mahé de La Bourdonnais, begge regnet blant sin tids beste sjakkspillere. François Antoine de Legall og de noe senere Lionel Kieseritzky og Daniel Harrwitz var profesjonelle sjakkspillere i kafeen. 
Mange av tidens berømtheter var regelmessige besøkere, som Denis Diderot, Jean-Jacques Rousseau, Napoleon Bonaparte og Benjamin Franklin. Karl Marx og Friedrich Engels ble 28. august 1844 introdusert for hverandre i kafeen. [1] 

Kafeen beholdt ryet som sjakksenter til langt inn på 1800-tallet. I 1843 spilte to av tidens sterkeste sjakkspillere, Pierre Saint-Amant og Howard Staunton, en match som Staunton vant 13-8, og snart overtok London rollen som Europas sjakksentrum.
Place du Palais-Royal ble ombygd i 1852, og kafeen holdt en stund hovedsakelig til i Hotel Dodun, Rue de Richelieu, men i 1854 etablerte den seg i Rue Saint-Honoré 161. Under sin europareise oppholdt amerikaneren Paul Morphy seg ofte i kafeen i 1858–1859, og beseiret der Daniel Harrwitz 5,5-2,5 i det som ble det siste høydepunktet i kafeens sjakkhistorie. 
Selv om det fortsatt ble spilt sjakk i kafeen, fulgte en lengre nedgangstid. Blant annet ble det avholdt en korrespondansematch mot sjakklubben i St. Petersburg som endte uten avgjørelse, og før første verdenskrig holdt den senere verdensmester Aleksandr Alekhin til der. Etter en ombygning til restaurant i 1910 endret stedet karakter, og i løpet av første verdenskrig flyttet de fleste av Paris' sjakkspillere over til Café de l'Univers.


== Litteratur ==
Denis Diderot: Le Neveu de Rameau, Paris 1761–1774, i tysk oversetting ved Otto von Gemmingen: Rameaus Neffe, 1891, på Projekt Gutenberg-DE.
Paul Metzner: Crescendo of the Virtuoso. Spectacle, Skill, and Self-Promotion in Paris during the Age of Revolution, Berkeley, Los Angeles, London 1998.
William H. Ukers: History of the early Parisian Coffee houses Arkivert 25. september 2016 hos Wayback Machine.. In: ders.: All about Coffee, hg. v. The Tea and Coffee Trade Journal Company, New York 1922, Kap. 11.
Ken Whyld: Chess christmas. Moravian Chess, Olomouc 2006, S. 311–321. ISBN 80-7189-559-8.
George Walker: The Café de la Régence. I Chess & Chess-players: Consisting of original stories sketches, London 1850, s. 148-184 (digitalisering).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Café de la Régence (Paris) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Zinzino

Zinzino er et svensk nettverksselskap etablert i 2005 av nordmannen Finn Ørjan Sæle. Siden 2010 har selskapet vært notert på Stockholmsbörsen. Zinzino sprang ut av det svenske holdingselskapet Seven Nox AB som også stod bak nettverksselskapet Seven som var aktivt på midten av 2000-tallet i samarbeid med teleselskapet PGOne.Selskapets hovedprodukter var fra oppstarten kaffemaskiner og kaffe fra det fransk-belgiske kaffehuset Rombouts & Malongo. Utbredelsen startet i Norge, Sverige og Danmark, og har senere også ekspandert til de øvrige nordiske land og Baltikum. I 2013 lanserte selskapet også produktet Balance Oil som er et kosttilskudd basert på fiske- og olivenolje. Samtidig tilbys det også en helsetest som skal bestemme kroppens balanse mellom forskjellige typer fettsyrer, og som analyseres ved Vitas lab. i Oslo Dette konseptet er en videreføring av et tilsvarende program promotert av det norske selskapet Bioactive Foods.
Zinzino distribuerer sine produkter via forretningsmodellen multi-level marketing (MLM). I 2010 ble selskapet tatt opp som medlem i det norske Direktesalgsforbundet, og ble året etter kåret til årets vekstbedrift 2011.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Selskapets hjemmeside
Høvringen fjellalter

Høvringen fjellalter er en friluftskirke ved Høvringen i den vestre delen av Rondane, i Sel kommune. Anlegget ble innviet av biskop Solveig Fiske den 30. september 2010 og består av et alter med integrert døpefont samt et sitteområde og en enkel støpul med en kirkeklokke. Alteret er formgitt og fremstilt av den lokale kunstneren Paul Brun, og det er brukt en lokal skifter.
Fjellalteret har sin bakgrunn i en gave fra 1975 som var tenkt som første bidrag til en kommende fjellkirke. Denne ble imidlertid aldri finansiert, og midlene ble omdisponert.Det er ikke kirkegård på stedet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sel kirkelige fellesråd Arkivert 18. oktober 2013 hos Wayback Machine.
Heterochthes

Heterochthes er en slekt av biller som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Middelsstore til store (25-45 millimeter), svarte hjortebiller. Hannens kjever er sterkt forstørrede. Pronotum er mye bredere enn langt, og bredere enn de korte og rundede dekkvingene.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia: Andamanene og Nikobarene, og på fastlandet i Kambodsja og Vietnam.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Odontolabini
Slekten Heterochthes Westwood, 1864
Heterochthes andamanensis Westwood, 1874
Heterochthes brachypterus Westwood, 1864


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Oversikt over artene
Bildegalleri over noen av artene
Otta bykirke

Otta bykirke holder til i et hus på Otta (Storgata 21) som tidligere var bankbygg. Det inneholder nå administrasjonskontorer for kirken i Sel i tillegg til et kapell eller kirkerom. Lokalet brukes jevnlig til gudstjenester, og det foretas vielser på stedet i tilfeller der antallet gjester er beskjedent. Antall plasser anslås til 40–50.Det er ikke kirkegård på stedet.


== Referanser ==
Holt gravplass

Holt gravplass i Kongsvinger ble innviet 20. juni 2004.  Gravplassen består av et inngjerdet område med et enkelt klokketårn og en driftsbygning. Dette skal være eneste gravplass i Norge utenom Voksen kirkegård i Oslo som tilbyr Bahai-begravelser.Vigslingen av gravplassen samt det opprinnelige navnevalget — Holt kirkegård — har vakt kritikk i enkelte medier.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart over Holt gravplass (Allslekt.org)
Laurentiuskirken i Oslo

Laurentiuskirken (eller Lavranskirken) var en kirke i middelalderens Oslo. Den antas å ha ligget omkring adressene St. Halvards gate 26 og 33, ikke så langt fra der St. Halvardshjemmet (drevet av Kirkens bymisjon) er i dag. Kirken var oppkalt etter og viet til den hellige Laurentius av Roma.
Det er ikke funnet konkrete rester etter kirken, men skjelettfunn kombinert med omtale knytter kirken til nevnte sted. Kirken er omtalt i 1240 og et hospital i tilkytning til den på siste halvdel av 1200-tallet. Hospitalet var muligens for spedalske, for det skal være spor som kan tyde på det, på skjelettene som er funnet. Virksomheten skal etter reformasjonen ha blitt flyttet til det som nå kalles Oslo Hospital, der det tidligere var fransiskanerkloster.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Schia, Erik (1995). Oslo innerst i Viken: liv og virke i middelalderbyen (2 utg.). Oslo: Aschehoug. s. 101ff. ISBN 8203221149. 
Kirkebøe, M.C. (2007).  Knut Arve Tvedt og Øyvind Reisegg, red. Oslos kirker i gammel og ny tid (2 utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 12. ISBN 978-82-573-1946-5. 


== Eksterne lenker ==
«Laurentiuskirken i Oslo». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Lokalhistoriewiki om Laurentiuskirken
Lokalhistoriewiki om Laurentiushospitalet
Nikolaikirken i Oslo

Nikolaikirken var en kirke i middelalderens Oslo. Den lå i det området som nå betegnes som Sørenga, like vest for Clemenskirken og nordøst for kongsgården, omtrent der Østfoldbanen går i dag.
Kirken var viet til Nikolas av Myra. Den er omtalt i et brev fra 1297 der det fremgår at det området som nå kalles Bekkelaget, tilhørte Nikolaikirkens sogn. Få detaljer er kjent om kirkens utseende, for eksempel om den hadde tårn, men det antas at den var liten.
Kirken skal ha ligget i ruiner mot slutten av 1500-tallet. Ved arkeologiske utgravninger i 1877 ledet av Peter Andreas Blix ble det funnet murrester fra en steinkirke samt graver, og dette er senere identifisert som Nikolaikirken av Gerhard Fischer. I dag er det ingen synlige rester på stedet, men under utgravningen av Follobanen ble det funnet skjeletter fra mennesker som trolig led av spedalskhet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Schia, Erik (1995). Oslo innerst i Viken: liv og virke i middelalderbyen (2 utg.). Oslo: Aschehoug. s. 37ff. ISBN 8203221149. 
Kirkebøe, M.C. (2007).  Knut Arve Tvedt og Øyvind Reisegg, red. Oslos kirker i gammel og ny tid (2. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 12. ISBN 978-82-573-1946-5. 
Jan Brendalsmo: Kildegjennomgang: Middelalderske kirkesteder i Oslo (Riksantikvaren, 2015), s. 15–16
Bull, Edvard (1922). Oslos historie. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 41–47. 


== Eksterne lenker ==
Oslo byleksikon
«Nikolaikirken i Oslo». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Kart over Oslo i middelalderen i Oslo byleksikon (4.utg.)
Lokalhistoriewiki – Nikolaikirken (Oslo)
Nydalen kapell

Nydalen kapell var et kapell i Oslo, omtrent ved Sandakerveien 138.Bygget ble oppført som bedehus i 1893 blant annet for midler innsamlet fra bedriftene i Nydalen, på en tomt stilt til rådighet av godseier Løvenskiold. Arkitekt var kommuneingeniør Nils Bay, og byggmester var Jacob Heinrich Jürgensen (far til arkitekt Heinrich Jürgensen). I 1900 ble bedehuset ombygget og innviet som Nydalen kapell i Vestre Aker sogn. Det hadde et frittstående klokketårn (støpul).
Kapellet ble nedlagt i 1972 og revet.


== Referanser ==


== Kilder ==
Kirkebøe, M.C. (2007).  Knut Arve Tvedt og Øyvind Reisegg, red. Oslos kirker i gammel og ny tid (2 utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 16. ISBN 978-82-573-1946-5. 
Oslo byleksikon


== Eksterne lenker ==
Historielaget Grefsen Kjelsås Nydalen
Geir Tandberg Steigan: Nydalen kapell (Arkitekturhistorie.no)
«Nydalen kapell». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Filosofiåret 1751

Filosofiåret 1751 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1751.


== Hendelser ==


== Publiseringer ==
David Hume, An Enquiry Concerning the Principles of Morals (1751)


== Fødsler ==
16. mars – James Madison, amerikansk statsmann, politisk teoretiker og USAs fjerde president (død 1836)
4. oktober – Daniel Boëthius, svensk filosof (død 1810)


== Dødsfall ==
27. april – Johann Wilhelm von Berger, tysk filosof, retoriker og historiker (født 1672)
11. november – Julien Offray de La Mettrie, fransk lege og filosof (født 1709)
18. november – Abraham Vater, tysk lege og filosof (født 1684)
12. desember – Henry St John, engelsk politiker og filosof (født 1678)
		
		
		
		
		


== Referanser ==
Sølvtanagar

Sølvtanagar (Tangara viridicollis) er en fugl i slekten Tangara i familien tanagarer. 


== Utbredelse ==
Den forekommer i Bolivia, Ecuador og Peru.


== Underarter ==
Det er beskrevet to underarter av sølvtanagar:

Tangara viridicollis fulvigula (Berlepsch & Stolzmann, 1906) – forekommer i det sørlige Ecuador og i det nordlige Peru.
Tangara viridicollis viridicollis (Taczanowski, 1884) – forekommer i det sentrale og sørlige Peru og i det vestlige Bolivia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) sølvtanagar i Encyclopedia of Life 
(en) sølvtanagar i Global Biodiversity Information Facility 
(no) sølvtanagar hos Artsdatabanken 
(en) sølvtanagar hos ITIS 
(en) sølvtanagar hos NCBI 
(en) Kategori:Stilpnia viridicollis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Stilpnia viridicollis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Tangara viridicollis (ID 4DFD75ED67730468). Avibase. Hentet ut 17. oktober 2013.
Birdlife Species Factsheet: Tangara viridicollis. Besøkt 2013-10-17.
IBC - The Internet Bird Collection: Tangara viridicollis. Besøkt 2013-10-17.
Primo Victoria

Primo Victoria (Første Seier) er det andre albumet fra heavy metal-bandet Sabaton. Dette var deres første utgivelse fra plateselskapet Black Lodge Records.


== Sporliste ==
«Primo Victoria» – 4:10 - Operasjon Overlord
«Reign of Terror» – 3:51 -  Saddam Hussein og Operasjon Desert Storm
«Panzer Battalion» – 5:09 - Operasjon Iraqi Freedom
«Wolfpack» – 5:55 -  Hecht sitt angrep på konvoy ONS-92 i Slaget om Atlanterhavet (andre verdenskrig)
«Counterstrike» – 3:48 - Seksdagerskrigen
«Stalingrad» – 5:18 - Slaget om Stalingrad
«Into the Fire» – 3:25 - Bruken av napalm i Vietnamkrigen
«Purple Heart» – 5:07 - Omhandler de fallene i strid
«Metal Machine» – 4:22 - En hyllest til heavy metal


== «Second Batallion» ==
Soldater fra 2. bataljon spurte bandet om de kunne lage en alternativ versjon av «Panzer Battalion» kalt «Second Batallion», den eneste forskjellene fra de to versjonene er refrenget.


== Medvirkende ==
Joakim Brodén - Vokal og keyboard
Rickard Sundén - Gitar og kor
Oskar Montelius - Gitar og kor
Pär Sundström - Bass
Daniel Mullback - Trommer


== Eksterne lenker ==
(en) Primo Victoria på Discogs
Platinatanagar

Platinatanagar (Tangara argyrofenges) er en fugl i slekten Tangara i familien tanagarer.


== Utbredelse ==
Den forekommer i Bolivia, Ecuador og Peru.


== Underarter ==
Det er beskrevet to underarter av platinatanagar:

Tangara argyrofenges caeruleigularis (Carriker, 1935) – forekommer i det sørlige Ecuador og i det nordlige Peru.
Tangara argyrofenges argyrofenges (P. L. Sclater & Salvin, 1876) – forekommer i Yungasregionen i det vestlige Bolivia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) platinatanagar i Encyclopedia of Life 
(en) platinatanagar i Global Biodiversity Information Facility 
(no) platinatanagar hos Artsdatabanken 
(en) platinatanagar hos ITIS 
(en) platinatanagar hos NCBI 
(en) Kategori:Tangara argyrofenges – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Stilpnia argyrofenges – detaljert informasjon på Wikispecies 
Tangara argyrofenges (ID FF570133732DCB16). Avibase. Hentet ut 17. oktober 2013.
Birdlife Species Factsheet: Tangara argyrofenges. Besøkt 2013-10-17.
IBC - The Internet Bird Collection: Tangara argyrofenges. Besøkt 2013-10-17.
Hammergata (Oslo)

Hammergata er en kort gate på Sagene i Oslo. Gaten går fra Maridalsveien til Bentsebrugata. På veien krysser den Halvor Schous gate. Den fikk navn i 1864 etter Hammergården, en tidligere løkkebygning ved Maridalsveien 68–70.


== Bygninger – utvalg ==
På hjørnet mot Maridalsveien ligger nummer 1, en bolig- og forretningsgård fra 
1874 som tidligere huset Sagene Aktiebakeri. Hammergata 1 er lokalt listeført som kulturminne.På den andre siden av gaten ligger arbeiderboliger i nummer 2–16, oppført 
av Effata Arbeiderforenings Byggeforbund i 1899. Effata Arbeiderforenings Byggeforbund ble stiftet i 1896 og var den første kooperative byggeforeningen i Norge.

Bygningene i Hammergata er rekkehus i halvannen etasje reist i pusset tegl. Også dette er lokalt listeført som kulturminne.Baksiden av arbeiderboligene ligger mot Liggerstuen/Smedstuen og en stor tidligere
industribygning, begge med adresse Maridalsveien 161 og med fasade mot Advokat Dehlis plass.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt (red): Oslo byleksikon, Kunnskapsforlaget 2010, side 229, ISBN 978-82-573-1760-7
Skardfjellnibba

Skardfjellnibba er en fjelltopp på den sørøstlige delen av Hardangervidda. Toppen ligger på Skardfjell vest for Gøystavatnet, og har en høyde på 1 486 meter over havet.


== Fotnoter ==


== Referanser ==