jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vahid Halilhodžić

Vahid Halilhodžić (født 15. mai 1952) er en bosnisk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er landslagstrener for Marokko.I sin aktive karriere spilte han blant annet for Paris Saint-Germain og Nantes som angrepsspiller. Han var del av det jugoslaviske landslaget i EM 1976 og VM 1982.
Under VM i fotball 2014 trente han det algeriske landslaget, og har også trent Dinamo Zagreb, Japans landslag og flere franske klubber.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Vahid Halilhodžić – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Vahid Halilhodžić – FIFA 
(en) Vahid Halilhodžić – UEFA 
(en) Vahid Halilhodžić – Transfermarkt 
(en) Vahid Halilhodžić – Transfermarkt (manager) 
(en) Vahid Halilhodžić – national-football-teams.com 
(en) Vahid Halilhodžić – WorldFootball.net 
(en) Vahid Halilhodžić – Soccerbase.com (manager) 
(en) Vahid Halilhodžić – FootballDatabase.eu 
(de) Vahid Halilhodžić – fussballdaten.de
Bjørn Kristensen

Bjørn Kristensen (født 4. oktober 1869 i Kristiansand, død 29. juni 1935 i Moss) var en norsk avisredaktør, boktrykker og politiker (FV). Han var innvalgt på Stortinget fra kjøpstedene Moss og Drøbak 1907–1912.
Han var sønn av prost Kristen Nicolai Kristensen og Karoline Emilie Bjørnson, nevø av dikteren Bjørnstjerne Bjørnson og fetter av stortingsmann Erling Bjørnson. Han giftet seg i 1897 med Thora Nicoline «Line» Jensen fra Fredericia i Danmark. Han bodde en god stund i Klostergata 13 i Moss.
Etter studentereksamen ved Aars og Voss' skole i Kristiania gikk han i boktrykkerlære hos John Grieg i Bergen 1889–1892. I 1892 ble han redaktør og forretningsfører i det konservative organet Moss Avis. Kristensen kjøpte avisen i 1895 og anla et eget boktrykkeri, og drev begge frem til sin død. Av faglige verv kan nevnes styremedlem i Norsk Presseforbund, Frisindede Venstres Presseforening og Moss håndverks- og industriforening.Kristensen var medlem av Moss bystyre 1899–1935, ordfører 1905–1906 og 1914–1916, varaordfører 1907–1910, forlikskommissær og medlem av skolestyret, havnestyret og overligningsnemnden. Han var satt også i forstanderskapet i Moss Sparebank samt representantskapet og kontrollkommisjonen i Moss og Oplands Bank AS.Han var innvalgt på Stortinget fra kjøpstedene Moss og Drøbak 1907–1912, og representerte Venstre frem til dannelsen av partiet Frisinnede Venstre i 1909. Kristensen var vararepresentant til Stortinget for kjøpstedene i Østfold og Akershus fylker 1922–1930, og møtte periodevis i 1923, 1924 og 1926. Han var medlem av Stortingets gasje- og pensjonskomité 1907–1912 og nestformann 1910–1912.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Bjørn Kristensen hos Norsk senter for forskningsdata
Miguel Herrera

Miguel Ernesto Herrera Aguirre (født 18. mars 1968) er en meksikansk fotballtrener og tidligere fotballspiller. I sin aktive karriere spilte han blant annet for Atlante og Santos Laguna som forsvarsspiller.
Under VM i fotball 2014 trente han det meksikanske landslaget, og har tidligere trent Atlante og flere andre meksikanske klubber.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Miguel Herrera – FIFA 
(en) Miguel Herrera – Transfermarkt 
(en) Miguel Herrera – Transfermarkt (manager) 
(en) Miguel Herrera – national-football-teams.com 
(en) Miguel Herrera – FootballDatabase.eu 
(en) Miguel Herrera – Soccerway
Jorge Sampaoli

Jorge Luis Sampaoli Moya (født 13. mars 1960) er en argentinsk fotballtrener som er hovedtrener for den spanske klubben Sevilla.Han har trent klubblagene Club Universidad de Chile, Club Sport Emelec, Sporting Cristal og Sevilla FC og landslagene Chile og Argentina


== Spillerkarriere ==
Sampaoli måtte legge opp allerede som 19-åring da han brakk både tibia og fibula i en kamp for Newell's Old Boys.


== Trenerkarriere ==
Under VM i fotball 2014 trente han det chilenske landslaget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Jorge Sampaoli – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Jorge Sampaoli – FIFA 
(en) Jorge Sampaoli – Transfermarkt (manager) 
(en) Jorge Sampaoli – WorldFootball.net 
(en) Jorge Sampaoli – Soccerbase.com (manager) 
(en) Jorge Sampaoli – FootballDatabase.eu 
(en) Jorge Sampaoli – Soccerway 
(en) Jorge Sampaoli – PlaymakerStats.com (manager)
Sabri Lamouchi

Sabri Lamouchi (født 9. november 1971) er en fransk fotballtrener og tidligere fotballspiller.
I sin aktive karriere spilte han blant annet for Parma og AS Monaco som midtbanespiller. Lamouchi var også landslagsspiller for Frankrike og var i den franske troppen til EM i fotball 1996.
Under VM i fotball 2014 trente han det ivorianske landslaget, noe som var hans første trenerjobb.
8. november 2017 ble han ansatt som hovedtrener for den franske klubben Stade Rennais FC.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sabri Lamouchi – FIFA 
(fr) Sabri Lamouchi – LÉquipe 
(en) Sabri Lamouchi – Transfermarkt 
(en) Sabri Lamouchi – Transfermarkt (manager) 
(en) Sabri Lamouchi – national-football-teams.com 
(en) Sabri Lamouchi – WorldFootball.net 
(en) Sabri Lamouchi – FootballDatabase.eu 
(de) Sabri Lamouchi – fussballdaten.de 
(en) Sabri Lamouchi – Soccerway 
(en) Sabri Lamouchi – EU-Football.info
Ange Postecoglou

Angelos Postecoglou (født 27. august 1965) er en greskfødt australsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for den skotske klubben Celtic FC. I sin aktive karriere spilte han for South Melbourne og Western Suburbs som forsvarsspiller.
Under VM i fotball 2014 trente han det australske landslaget , og har tidligere trent Brisbane Roar og flere andre australske klubber.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ange Postecoglou – FIFA 
(jp) Ange Postecoglou – J.League Data (manager) 
(en) Ange Postecoglou – Transfermarkt 
(en) Ange Postecoglou – Transfermarkt (manager) 
(en) Ange Postecoglou – national-football-teams.com 
(en) Ange Postecoglou – WorldFootball.net 
(en) Ange Postecoglou – FootballDatabase.eu 
(en) Ange Postecoglou – Soccerway 
(en) Ange Postecoglou – PlaymakerStats.com 
(en) Ange Postecoglou – PlaymakerStats.com (manager)
Alberto Zaccheroni

Alberto Zaccheroni (født 1. april 1953) er en italiensk fotballtrener som blant annet har trent Juventus, Inter, Lazio, Milan og Udinese fra hjemlandet. I 1999 ledet han Milan til seriegull.
Under VM i fotball 2014 trente han det japanske landslaget. Og i 2016 var han en kort periode trener for kinesiske Beijing Guoan FC.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Alberto Zaccheroni – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Alberto Zaccheroni – Transfermarkt (manager) 
(en) Alberto Zaccheroni – WorldFootball.net 
(en) Alberto Zaccheroni – FootballDatabase.eu 
(en) Alberto Zaccheroni – Soccerway
Luis Fernando Suárez

Luis Fernando Suárez (født 23. desember 1959) er en colombiansk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er landslagstrener for Mal:Fk/lag/Costa Rica. 
I sin aktive karriere spilte han blant annet for Atlético Nacional og Deportivo Pereira som forsvarsspiller.
Under VM i fotball 2014 trente han det honduranske landslaget, og har tidligere trent det ecuadorianske landslaget og Atlético Nacional .


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Luis Fernando Suárez – Olympedia 
(en) Luis Fernando Suárez – Transfermarkt 
(en) Luis Fernando Suárez – Transfermarkt (manager) 
(en) Luis Fernando Suárez – WorldFootball.net 
(en) Luis Fernando Suárez – FootballDatabase.eu
Per Martin Ølberg

Per Martin Ølberg (født 17. januar 1933, død 2. mai 2004) var en norsk diplomat og ambassadør.Etter magistergrad i 1957 var han journalist ved Arbeidernes Pressekontor i ett år. Han tok så utenriksdepartementets aspirantkurs i 1959 og var ansatt i UD til han gikk av i 1999. Han fikk St. Olavs Orden i 1988.  Hans sønn Petter Ølberg (født 1960) ble også ambassadør.


== Posteringer ==
1960 presseattaché ved Norges ambassade i København, Danmark
1963 presseattaché ved Norges ambassade i Bonn, Vest-Tyskland
1970 byråsjef i UD, Oslo. Jobbet med Nordøk og EF-forhandlinger.
1973 sekretær og ambassaderåd ved Norges ambassade i Washington, USA
1976 statssekretær i Handelsdepartementet på permisjon fra UD.  Både i Odvar Nordlis regjering og Gro Harlem Brundtlands første regjering
1981 ambassadør med oppdraget ny verdensorden
1983 ambassadør ved Norges ambassade i Ottawa, Canada
1987 ambassadør ved Norges ambassade i Bonn, Vest-TysklandInnberettet den 2. februar 1990 at Øst og Vest ville bli gjenforent innen året var omme, og det viste seg å stemme.1993 ambassadør ved Norges delegasjon i OECD, Paris
1997 spesialrådgiver i anledning norsk formannskapet i Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europa (OSSE)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Per Martin Ølberg hos Norsk senter for forskningsdata
Elizabeth Fedde

Tonette Elisebet (Elizabeth) Fedde (født 25. desember 1855 i Kvinesdal, død 25. februar 1921 i Slettebø, Egersund) var en norsk diakonisse, kjent for å starte sykehus i USA.


== Familie og virke i hjemlandet ==
Hun var datter av Andreas Willumsen Fedde (1814–1873) og Anne Marie Olsdatter (1818–1864). De drev gården Fedda i Feda, en kommune som i dag er Kvinesdal. Foreldrene døde tidlig og Elizabeth ble elev på Diakonissehuset i Kristiania (etablert 1868) under Cathinka Guldberg (1840–1919), hvorpå hun 1878 til 1882 virket i Tromsø.  


== Brooklyn ==
Hennes svoger Gabriel Fedde (1843–1917) jobbet i sjømannskirken i  Brooklyn under Carsten Hansteen (1856–1923). Gabriel ba henne i 1882 komme over for å hjelpe Anna Børs (1832–1915) med hårdt trengt hjelp. Anna var kona til generalkonsulen i New York City, han Christian Børs (1823–1905).  Elizabeth kom, og startet med Anna Den frivillige Syge- og Fattigpleie sammen med blant andre Andreas Mortensen som var pastor i Sjømannskirken der svogeren (han Gabriel) altså jobbet.  Dette ble i 1885 et sykehus med utdanning som raskt ekspanderte, fra 1892 kjent som Norwegian Lutheran Deaconesses' Home and Hospital, og fra 1956 kjent ved dagens navn Lutheran Medical  Center


== Pittsburgh og Minneapolis ==
Hun ble i 1885 kalt til Pittsburgh i nabostaten Pennsylvania der den lutherske diakonpionér William Passavant (1821–1894) hadde startet lignende sykehus som Fedde fikk orden på.  I 1888 etablerte hun seg i Minneapolis i Minnesota og startet Lutheran Deaconess Home og en Lutheran Free Church. Med nevnte pastor Mortensen ble det også arbeidet for lignende sykehus i Chicago og Grand Forks i Nord-Dakota, i dag vennskapsbyen til Sarpsborg. 


== Flytte hjem ==
Fedde flyttet heim i 1896 for å gifte seg med gårdbruker Ole Andreas Pedersen Slettebø (1843–1924). 
Hun minnes årlig i en luthersk kirkekalender.


== Referanser ==
Monmouth

Monmouth (walisisk Trefynwy, «byen ved Monnow») er en by i Monmouthshire, Wales. Den ligger der hvor elevene Monnow og Wye møtes, rundt 3,2 km fra grensen til England. Byen er 50 km nordøst for Cardiff og 180 km vest-nordvest for London.
Byen ble anlagt på stedet hvor det hadde vært en mindre romersk, Blestium, og ble anlagt etter at normannerne bygget et slott her etter 1067. Steinbroen Monnow Bridge fra middelalderen er den eneste gjenværende av sitt slag i Storbritannia. Slottet ble senere en av Huset Lancasters eiendommer, og var fødestedet til kong Henrik V i 1387.  I 1536 ble byen administrasjonsbyen for grevskapet Monmouthshire.


== Referanser ==
Alf Scott-Hansen

Alf Scott-Hansen jr. (født 22. desember 1903 i Kristiania, død 1961 på Skåtøy) var en norsk ingeniør og filmregissør.Han var sønn av veiingeniør og havnesjef Alf Scott-Hansen, sr. (1870–1930) og kona Lalla Wiborg (1869–1953) som var operasanger fra Kragerø.  Faren var bror til sjøoffiser Sigurd Scott Hansen (1868–1937) som var med på Nansen sin Fram-ekspedisjon 1893–1896.  Broren Øyvind Scott-Hansen (1907–1993) ble diplomat og ambassadør.
I sine unge år var han et talent på piano og i 1921 ble han med i et av Norges absolutt første jazzorkester sammen med Amund Enger, Hakon Schioldager, Per Mørch Hansson og sitt søskenbarn Ferenz Wiborg Fekete (født 1902). Etter verneplikt i Garden studerte Alf jr. fra 1922 elektrofaget ved Technische Universität Dresden, men mistrivdes med den gryende nazismen og forflyttet seg til Edinburgh University i Skottland der han fullførte diplomet i 1928. Tilbake i Norge jobbet han fra 1930 for det tyske selskapet Siemens som ingeniør og giftet seg i 1935 med Astri Aubert (1913–2000), datter av Axel Aubert som var generaldirektør i Norsk Hydro.
I mellomkrigsårene hadde Scott-Hansen vist seg som en ivrig flyger og vant i 1938 konkurranser i orienteringsflygning. Han og diplomat-broren Øyvind (som også var med og fløy) eide et Klemm L.25 (LN-EAG) og et Klemm Kl35A, produsert av  Klemm Leichtflugzeugbau Gmbh i Böblingen. I 1939 giftet han seg med skuespilleren Wenche Foss (1917–2011) og i  1940 ble han forfremmet til innkjøpssjef (prokurist) i AZ-avdelingen (Abteilung Zetralen). Han var påtenkt som arvtaker for direktør Fritjof Heyerdahl.
Scott-Hansen ble arrestert av Gestapo i 1942 for å ha fløyet for Heimefronten. Mens han satt på Grini fangeleir fra april til november 1942, skrev han tre filmmanuskript, ett om Richard Nordraak, ett om fosseutbygging og Griegs A-mollkonsert, og ett om Camilla Collett og affæren med Welhaven. Derpå fulgte et lengre straffarbeid i Veidal fangeleir nordpå, og mer arbeid for hjemmefronten. 
Etter den andre verdenskrig startet han A/S Nordlys Film og ble dets daglige leder. Med i styret var juristen Christian Kjerschow (1905–1971) og investor Bjørn Faye Schjøll (1890–1968). Selskapet laget først filmen Rikard Nordraak  i 1945 med Georg Løkkeberg i hovedrollen.  Den mest kjente ble Trollfossen fra 1948 med  kona  i hovedrollen som begavet pianistinne. 
Ekteskapet med Foss varte i elleve år. Senere jobbet han for elektrofirmaet  Sønnico i samarbeid med selskapets franske partnere.  Han ble funnet død på hytta ved Skåtøy utenfor Kragerø den 16. juli 1961.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alf Scott-Hansen på Internet Movie Database 
(sv) Alf Scott-Hansen i Svensk Filmdatabas
Zeigarnik-effekten

Zeigarnik-effekten er et psykologisk fenomen som går ut på at det er lettere å huske oppgaver som er uferdige eller blir avbrutt, enn oppgaver som er ferdige og avsluttet. Virkningsmekanismen er oppkalt etter den sovjetisk-litauiske psykologen og psykiateren Bluma Zeigarnik (Блю́ма Зейга́рник, 1901–1988). Hun studerte og beskrev fenomenet i 1927 etter at kolleger ved Humboldt-universitetet i Berlin skal ha bemerket at kelnere tilsynelatende kunne huske alle detaljer ved bestillinger som var i ferd med å bli servert, men glemte dem da oppgavene var utført og kundene var gått.På grunn av teorien om Zeigarnik-effekten er det blitt foreslått at studenter som ønsker å huske stoffet bedre, kan ha en fordel hvis de avbryter lesingen underveis for så å fortsette.
Zeigarnik-effekten er også blitt nevnt som forklaring på virkningen av cliffhangere i populærkulturen. Det er spennende sekvenser i en historiefortelling, for eksempel i en TV-føljetong, som blir stående uavsluttet ved reklameavbrudd eller når avsnittet er over, for å holde på publikums oppmerksomhet.
Det skal være uenighet om hvor betydningsfull effekten er.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
tidsinnstilt.no:  Zeigarnik-effekten – om hvorfor det alltid er lurt å legge en plan
China Miéville

China Miéville (født 6. september 1972 i Norwich i England) er forfatter av fantasyromaner, men har også publisert akademisk sakprosa. Han har mottatt Arthur C. Clarke Award og British Fantasy Award for Perdido Street Station, British Fantasy Award igjen for The Scar og Arthur C. Clarke Award igjen for Iron Council. Han fikk publisert sin første novelle i Young Words i 1986 etter å blitt en av tre vinnere i bladets årlige konkurranse.


== Bibliografi ==


=== Skjønnlitteratur ===
King Rat (roman, 1998)
Perdido Street Station (roman, 2000)
The Scar (roman, 2002)
The Tain (kortroman, 2002)
Iron Council (roman, 2004)
Looking for Jake (noveller, 2005)
Un Lun Dun (roman, 2007)
The City & the City (roman, 2009)
Kraken (roman, 2010)
Embassytown (roman, 2011)
Railsea (roman, 2012)
Three Moments of an Explosion: Stories (noveller, 2015)
This Census-Taker (kortroman, 2016)
The Last Days of New Paris (roman, 2016)


=== Tegneserier ===
Hellblazer nr. 250, DC Vertigo 2008 (medforfatter)
Dial H, DC Comics 2012 – 2013


=== Sakprosa ===
"The Conspiracy of Architecture: Notes on a Modern Anxiety", Historical Materialism, 2: 1–32, 1998.
"Marxism and Fantasy: Editorial Introduction", Historical Materialism, 10 (4): 39–49, 2002.
"The Commodity-Form Theory of International Law: An Introduction", Leiden Journal of International Law, 17 (2): 271–302, 2004.
Between Equal Rights: A Marxist Theory of International Law, 2005, ISBN 1-931859-33-7.
"Anxiety and the Sidekick State: British International Law after Iraq", Harvard International Law Journal, 46 (2): 441–458, 2005.
"Floating Utopias", in Davis, Mike and Daniel Bertrand Monk (eds.), Evil Paradises: Dreamworld of Neoliberalism (New York: New Press), 2007.
"M.R. James and the Quantum Vampire – Weird; Hauntological: Versus and/or and and/or or?", Collapse, IV: 85–108, 2008.
"Weird Fiction", i Mark Bould and Sherryl Vint et al. (red.), The Routledge Companion to Science Fiction (London: Routledge), 2009.
"Cognition as Ideology: A Dialectic of SF Theory", in Mark Bould and China Miéville (red.), Red Planets: Marxism and Science Fiction (London: Pluto Press), 2009.
"Multilateralism as Terror: International Law, Haiti and Imperialism", Finnish Yearbook of International Law, 18, 2009.
"London's Overthrow", 2012.


=== Redaktør ===
Red Planets: Marxism and Science Fiction (medredaktør), 2009.


== Spill ==
Pathfinder Chronicles: Guide to the River Kingdoms (sammen med Elaine Cunningham, Chris Pramas, and Steve Kenson) (Paizo Publishing, 2010)


== Referanser ==
M198

M198 er en tauet 155 mm haubits produsert i USA fra 1978. Den er etterfølgeren til M114 og har vært i bruk i den amerikanske hæren og marineinfanteriet siden 1979, men den er nå i ferd med å bli byttet ut med M777.
Siden kanonen veier rundt 7 tonn er den lett nok til at den kan droppes i fallskjerm eller bli transportert med helikopter, slik som f.eks. Boeing CH-47 Chinook. Dette gjør at den kan deployeres raskt. Ellers taues den bak en trekkvogn etter lavettbenene. Effektiv rekkevidde er 22 km når den avfyres med konvensjonelle granater, men den øker til 30 km dersom man benytter rakettassistert ammunisjon. Dersom kanonen er oppgradert med et lengre løp (L/52) kan man oppnå 40 km effektiv rekkevidde. Kanonen bemannes av et mannskap på ni soldater.
M198 har ikke vært i bruk av den norske Hæren, men som et ledd av Marine Corps Prepositioning Program Norway er 18 skyts pr. 2011 forhåndslagret i lagre i Trøndelag for en Marine Expeditionary Brigade fra det amerikanske marineinfanteriet.


== Se også ==
M114 155 mm middelstung felthaubits


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) M198 howitzer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Francis Sønnichsen

Francis Sønnichsen (født 31. juli 1881 i Risør, død 10. februar 1963 i Oslo) var en norsk ingeniør og forretningsmann.Han var sønn av megler Nils Sønniksen (1836–1921) og Hanna Pande (1846–1899). Francis giftet seg i 1907 med Ragnhild Gundersen (1883–1956) og i 1957 med Esther Lucy Egeberg  (1887–1962; se Egeberg (slekt fra Sjælland)).
Familien flyttet til Kristiania i 1889 og Francis tok eksamen ved Kristiania tekniske skole 1902 og jobbet fra 1905 i Tyskland hos Akkumulatorfabrik AG såvel som i Danmark før han i 1910 startet egen forretning i Kristiania som drev med elektriske installasjoner — det som i dag kalles Sønnico. De kjøpte et rørvalseverk i 1919 og ble store i landet. Sønnen Arne Sønnichsen (1914–2004) ble også elektroingeniør og med i forretningen fra 1939.
Francis var formann i Oslo Varemesse i 1924 og i Oslo Rotaryklubb i 1927 og 1928.


== Referanser ==
Bing & Grøndahl

Bing & Grøndahl, også omtalt som Bing & Grøndahls Porcelænsfabrik, var en dansk porselenprodusent som drev under eget navn fra 1853 til 1987 da selskapet ble fusjonert med Den Kongelige Porcelænsfabrik til Royal Copenhagen.


== Historikk ==


== Litteratur ==
Erik Lassen: En københavnsk porcelænsfabriks historie, Bing & Grøndahl, 1978. ISBN 87-17-02388-2.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bing & Grøndahl – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Royal Copenhagen
Ole Jullum

Ole Olsen Jullum (født 28. september 1829 i Lånke i Nord-Trøndelag, død 8. februar 1906 på Edøya på Nordmøre) var en norsk lærer, kjøpmann, gårdbruker og politiker (V).
Han ble født på Vestre Julan i Lånke sogn som den nest eldste av fire sønner av gårdbruker Ole Iversen Jullum og Agnes Olsdatter Bjørgum. Jullum-slekten hadde mange historisk og politisk interesserte, og faren satt også i herredsstyret. Eldstebroren Iver ble gårdbruker på Østre Julan og satt i herredsstyret, en tid også som varaordfører i Nedre Stjørdal før herredsdelingen, og dennes sønn og sønnesønn, Olaf Jullum og Iver O. Jullum, ble ordførere i Lånke. Likeledes var Ole Jullums fetter på morssiden, Olav Torsteinsen Bjørgum fra Lånke, lærer og ordfører i Hegra.Ole Jullum tok eksamen ved Klæbu seminar i 1857. Han var huslærer hos seminarlærer Nicolai Ulstad i Klæbu og lærer ved Jonas Severin Dessens private høyere allmennskole i Trondhjem. I 1857 ble han konstituert som lærer ved Kristiansunds høyere allmennskole. Jullum var preget av grundtvigianske ideer og en venn av Ole Vig. Da Jullum åpnet en liten handel og et bakeri for å spe på inntektene fra lærerstillingen, brukte byens pietister, med sogneprest Jens Christian Schaanning i spissen, dette som påskudd for å få skolestyret til å avsette Jullum som lærer. Forretningen ble sagt å skade skolen, selv om den var under bestyrelse av hans bror, Sivert Jullum. Jullum-saken vakte stor oppsikt. Stortinget fant det godtgjort at Jullum var dyktig og avholdt i byen, beklaget sterkt at skolestyret hadde avskjediget ham, og innvilget ham pensjon i 1871. Jullums forretning ble etter hvert nokså stor innen skipshandel. Han satt også i direksjonen for Norges Banks avdeling i Kristiansund.Ole Jullum var en av byens ledende venstremenn som medlem av Kristiansund bystyre 1867–1888, medlem av formannskapet 1876–1888 og medlem av skolestyret 1870–1880. Han var valgmann til Stortinget fire ganger, og ble selv valgt til stortingsmann for Kristiansund for perioden 1883–1885, som fremfor alt var preget av statsrådssaken og de første faste partidannelsene. Han var medlem av Lagtinget og Stortingets budsjettkomité. Han var egentlig valgt av Venstres riksrettsflertall til å sitte i riksretten i 1884, men ble ikke godtatt av de anklagede. Han tilhørte det rene venstre og den radikale venstregruppen, «royalistene», som møttes på Hotel Royal.I 1888 gikk Jullums forretning konkurs, og han trakk seg tilbake til Edøy gård på Edøya ved Smøla, som han hadde kjøpt i 1881. Han gjorde seg også bemerket som lokalhistorisk forfatter om Nordmøre. Under et opphold i Trondhjem i 1898 ble han rammet av et hjerneslag, som han aldri kom seg etter. Han døde på Edøya i 1906, etter et langt sykeleie, og ble gravlagt på Kirkelandet kirkegård i Kristiansund.Ole Jullum var gift med Caroline Benedicte Westad fra Kristiansund, datter av skipsfører Casper Fergstad Westad. De hadde flere barn.Ole Jullums gate i Kristiansund ble oppkalt etter ham i 1920.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Ole Jullum hos Norsk senter for forskningsdata
Norges ambassade i Singapore

Norges ambassade i Singapore huser den norske ambassadør til landet Singapore der Singapore er hovedstad.
Diplomatiske forbindelser mellom Norge og Singapore ble etablert i 1969. Fra før hadde man et generalkonsulat i byen.


== Sendemenn ==
1972–1975 Øyvind Scott-Hansen
1977–1981 Per Gustav Schøyen
1981–1986 Finn Synnøvsøn Koren
1986–1992 Jens Kjell Otterbech
1992–1996 Odd Lauritz Fosseidbråten
1996–1999 Knut Solem
1999–2002 Thomas Hauff
2002–2007 Enok Nygaard
2007–2012 Janne Julsrud
2012–2017 Tormod Cappelen Endresen
2017–2021 Anita Nergaard
2021– Eivind S. Homme


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20140620083433/http://www.norway.org.sg/ offisiell hjemmeside