jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Chimanimani nasjonalpark

Chimanimani nasjonalpark ligger i Zimbabwes sørøstlige del i provinsen Manicaland, og grenser mot Mosambik. Chimanimani nasjonalpark er i likhet med Zimbabwes andre nasjonalparker underlagt myndighetene gjennom Zimbabwe Parks and Wildlife Management Authority (ZimParks). Parken ble opprettet i 1949 av det rhodesiske parlamentet.


== Landskap ==
Chimanimani nasjonalpark består for en stor del av fjellterreng i mer enn tusen meters høyde. Parkens høyeste punkt er fjellet Monte Binga med 2 436 moh. Toppen ligger på grensen til Mosambik, og er Mosambiks høyeste - og Zimbabwes nest høyeste fjelltopp. Flere fjellbekker renner ned fra fjellene og gjennom parken. På andre siden av grensen i Mosambik ligger Chimanimani National Reserve - et naturreservat som sammen med Chimanimani nasjonalpark danner et sammenhengende verneormåde. Zimbabwe og Mosambik har undertegnet en intensjonsavtale (omforent memorandum) om å opprette et internasjonalt verneområde kalt Chimanimani Transfrontier Conservation Area.


== Klima ==
I fjellene kan temperaturen synke under null i vinterhalvåret. Regntiden er normalt om sommeren fra november til april.


== Dyreliv ==
Dyrelivet i Chimanimani nasjonalpark er ikke så rikt som i parkene i lavlandet. Det finnes eland-antiloper, sabelantiloper, buskbukker, blå duikerantiloper, klippespringer (dvergantilope) og en og annen leopard. I den fuktige eviggrønne skogen ved foten av fjellene lever det mange fugle- og sommerfuglarter, samt slanger og mindre kattedyr.
Det finnes gull i fjellene, og ulovlig gullgraving og -vasking er blitt en økende trussel mot plante- og dyrelivet i nasjonalparken.


== Turisme ==
Chimanimani nasjonalpark består for en stor del av urørt natur. Myndighetene har med vilje unnlatt å gjøre større inngrep i parken. Dermed er det nesten ingen veier, og ellers lite tilrettelagt for turisme. De forskjellige severdighetene i parken nås til fots på stier.


== Bilder ==

		
		


== Referanser ==


== Kilder ==
Inspiration Africa: Chimanimani National Park Besøkt 23. november 2017


== Eksterne lenker ==
Zimparks: Chimanimani (offisielt nettsted) Arkivert 30. mai 2019 hos Wayback Machine. Besøkt 23. november 2017
Renato Tapia

Renato Tapia Cortijo (født 28. juli 1995) er en peruansk fotballspiller som spiller for den spanske klubben Celta Vigo.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Perus tropp til VM i fotball 2018 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Renato Tapia – FIFA 
(en) Renato Tapia – Transfermarkt 
(en) Renato Tapia – national-football-teams.com 
(en) Renato Tapia – WorldFootball.net 
(en) Renato Tapia – FootballDatabase.eu 
(en) Renato Tapia – Soccerway 
(en) Renato Tapia – FBref
Andy Polo

Andy Jorman Polo Andrade (født 29. september 1994) er en peruansk fotballspiller som spiller for den amerikanske klubben Portland Timbers.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Perus tropp til VM i fotball 2018 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Andy Polo – Major League Soccer 
(en) Andy Polo – Transfermarkt 
(en) Andy Polo – national-football-teams.com 
(en) Andy Polo – WorldFootball.net 
(en) Andy Polo – FootballDatabase.eu 
(en) Andy Polo – Soccerway 
(en) Andy Polo – FBref 
(es) Andy Polo – as.com
Christian Ramos

Christian Guillermo Martín Ramos Garagay (født 4. november 1988) er en peruansk fotballspiller som spiller for den meksikanske klubben Tiburones Rojos de Veracruz.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Perus tropp til VM i fotball 2018 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Christian Ramos – FIFA 
(en) Christian Ramos – Transfermarkt 
(en) Christian Ramos – national-football-teams.com 
(en) Christian Ramos – WorldFootball.net 
(en) Christian Ramos – FootballDatabase.eu 
(en) Christian Ramos – Soccerway 
(en) Christian Ramos – FBref
Wilder Cartagena

Wilder José Cartagena Mendoza (født 23. september 1994) er en peruansk fotballspiller som spiller for den argentinske klubben Godoy Cruz Antonio Tomba.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Perus tropp til VM i fotball 2018 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wilder Cartagena – Major League Soccer 
(en) Wilder Cartagena – Transfermarkt 
(en) Wilder Cartagena – national-football-teams.com 
(en) Wilder Cartagena – WorldFootball.net 
(en) Wilder Cartagena – FootballDatabase.eu 
(en) Wilder Cartagena – Soccerway 
(en) Wilder Cartagena – Fora De Jogo 
(en) Wilder Cartagena – PlaymakerStats.com 
(en) Wilder Cartagena – FBref 
(es) Wilder Cartagena – as.com
Luis Advíncula

Luis Jan Piers Advíncula Castrillón (født 2. mars 1990) er en peruansk fotballspiller som spiller for den argentinske klubben Boca Juniors.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Perus tropp til VM i fotball 2018 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Luis Advíncula – Transfermarkt 
(en) Luis Advíncula – national-football-teams.com 
(en) Luis Advíncula – WorldFootball.net 
(en) Luis Advíncula – FootballDatabase.eu 
(en) Luis Advíncula – Soccerway 
(en) Luis Advíncula – PlaymakerStats.com 
(en) Luis Advíncula – Tyrkias fotballforbund 
(de) Luis Advíncula – Tysklands fotballforbund 
(en) Luis Advíncula – FBref 
(es) Luis Advíncula – as.com
André Carrillo

André Martín Carrillo Díaz (født 14. juni 1991) er en peruansk fotballspiller som spiller for den saudiarabiske klubben Al-Hilal SFC.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Perus tropp til VM i fotball 2018 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) André Carrillo – Transfermarkt 
(en) André Carrillo – national-football-teams.com 
(en) André Carrillo – WorldFootball.net 
(en) André Carrillo – Soccerbase.com 
(en) André Carrillo – FootballDatabase.eu 
(en) André Carrillo – Soccerway 
(en) André Carrillo – Fora De Jogo 
(en) André Carrillo – PlaymakerStats.com 
(en) André Carrillo – FBref 
(es) André Carrillo – as.com
Edison Flores

Edison Michael Flores Peralta (født 14. mai 1994) er en peruansk fotballspiller som spiller for den meksikanske klubben Monarcas Morelia.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Perus tropp til VM i fotball 2018 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Edison Flores – Major League Soccer 
(fr) Edison Flores – LÉquipe 
(en) Edison Flores – Transfermarkt 
(en) Edison Flores – national-football-teams.com 
(en) Edison Flores – WorldFootball.net 
(en) Edison Flores – Soccerbase.com 
(en) Edison Flores – FootballDatabase.eu 
(en) Edison Flores – Soccerway 
(en) Edison Flores – FBref 
(es) Edison Flores – as.com
José Carvallo

José Aurelio Carvallo Alonso (født 1. mars 1986) er en peruansk fotballspiller som spiller for den peruanske klubben Universidad Técnica de Cajamarca.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Perus tropp til VM i fotball 2018 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) José Carvallo – FIFA 
(en) José Carvallo – Transfermarkt 
(en) José Carvallo – national-football-teams.com 
(en) José Carvallo – WorldFootball.net 
(en) José Carvallo – FootballDatabase.eu 
(en) José Carvallo – Soccerway 
(en) José Carvallo – FBref
Nilson Loyola

Nilson Evair Loyola Morales (født 26. oktober 1994) er en peruansk fotballspiller som spiller for den peruanske klubben FBC Melgar.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Perus tropp til VM i fotball 2018 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nilson Loyola – Transfermarkt 
(en) Nilson Loyola – national-football-teams.com 
(en) Nilson Loyola – WorldFootball.net 
(en) Nilson Loyola – FootballDatabase.eu 
(en) Nilson Loyola – Soccerway 
(en) Nilson Loyola – FBref
Pedro Aquino

Pedro Jesús Aquino Sánchez (født 13. april 1995) er en peruansk fotballspiller som spiller for den meksikanske klubben Lobos BUAP, på lån fra CF Monterrey. Han er klar for en låneovergang til Club León fra 1. juli 2018.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Perus tropp til VM i fotball 2018 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pedro Aquino – Transfermarkt 
(en) Pedro Aquino – national-football-teams.com 
(en) Pedro Aquino – WorldFootball.net 
(en) Pedro Aquino – Soccerway 
(en) Pedro Aquino – FBref 
(es) Pedro Aquino – as.com
Morderen bor i nr. 21

Morderen bor i nr. 21  (originaltittel: L'assassin habite... au 21) er en fransk kriminalfilm fra 1942 med regi av Henri-Georges Clouzot.


== Handling ==
Inspektør Wenceslas får tildelt saken om en seriemorder som etterlater et kort med navnet «Monsieur Durand» på alle sine offer. Samtidig forsøker Wenceslas sin elskerinne, en skuespillerinne Mila Malou, som er fast bestemt på å bli lagt merke til i film-verden. Samtidig som hun forsøker å hjelpe Wens med å finne seriemorderen. 
Wens oppdager etter hvert at Monsieur Durand leier ett værelse ved et pensjonat ved No. 21 Avenue Junot. Wens begynner å leie et værelse under forkledning, som en protestantisk minister. Den mistenkte blir snart arrestert. Men når denne personen sitter i fengsel skjer det ett nytt Durand-mord. Så Mila og Wens må finne ut hvem som var den egentlige ansvarlige for alle mordene.


== Rolleliste ==
Suzy Delair som Mila Malou
Pierre Fresnay som Wens
Noël Roquevert som Dr. Linz.
Pierre Larquey som Colin.
Jean Tissier som professor Lalah Poor


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Morderen bor i nr. 21 på Internet Movie Database 
(sv) Morderen bor i nr. 21 i Svensk Filmdatabas 
(fr) Morderen bor i nr. 21 på Allociné 
(nl) Morderen bor i nr. 21 på MovieMeter 
(en) Morderen bor i nr. 21 på AllMovie 
(en) Morderen bor i nr. 21 på Turner Classic Movies 
(en) Morderen bor i nr. 21 på Rotten Tomatoes
Endelig søndag

Endelig søndag  (originaltittel: Vivement dimanche!) er en fransk krim-komedie fra 1983 regissert av François Truffaut og med Fanny Ardant og Jean-Louis Trintignant i hovedrollene.
Dette var Truffauts siste film som regissør. Han døde året etterpå av en hjernesvulst.


== Handlingsreferat ==
Julien Vercel, en eiendomsmegler bosatt i Sør-Frankrike, er på jakt i nærheten av en innsjø. Men en mann ved navn Massoulier, som jakter i samme område, blir skutt og drept. Julien vender tilbake til kontoret sitt uvitende om alt dette, men han blir snart avhørt av politiet. Han får vite at han er deres viktigste mistenkt. Når han var på vei til å forlate området hadde han lagt merke til Massouliers parkerte bil, slukket lysene på bilen for å spare batteriet, og lukket den ne bildør som han etterlot fingeravtrykk på. I tillegg hadde den avdøde Massoulier og Juliens kone, Marie-Christine, et hemmelig forhold.
Når Julien senere konfronterer sin kone hjemme, bekrefter hun nonchalant dette forholdet. Julien blir snart ført til en politistasjon for et nytt avhør, men blir løslatt ved hjelp av advokaten hans, Clement, som kjører ham hjem etterpå. I mellomtiden har hans kone, Marie-Christine, blitt myrdet. Julien blir derfor hovedmistenkt for dette mordet også. I et forsøk på å bevise sin uskyld ønsker Julien å reise til Nice, hvor hans kone tidligere jobbet. Men hans sekretær, Barbara Becker, argumenterer for at hun burde gjøre disse undersøkelsene på hans vegne. Barbara er hemmelig forelsket i sin sjef, mens Julien ser ut til å ha vært likegyldig ovenfor henne.
Julien gjemmer seg på sitt eiendomskontor, i stedet for å overgi seg til politiet. Samtidig reiser Barbara til Nice, for å undersøke det tidligere livet til Marie-Christine. Hun får vite at Marie-Christines virkelige navn var Josiane Kerbel, at hun har vært gift med en gambler, og at hun tapte veldig mye penger på forskjellige pengespill. Hun giftet seg bare med Vercel, for å unngå å drukne i gjeld. Videre spor leder Barbara og Julien til en kino, deretter til en nattklubb, og derfra til et område av byen som ofte blir brukt til prostitusjon. Barbara og Julien angriper feilaktig en mistenkelig person, og tror at han er den virkelige morderen. Men det avsløres at denne mannen faktisk er Massouliers bror. Kort tid senere blir en tidligere elsker av Massoulier, knivstukket til døde.


== Skuespillere ==
Fanny Ardant som Barbara Becker, Julien's sekretær.
Jean-Louis Trintignant som Julien Vercel, eiendomsmegler.
Jean-Pierre Kalfon som Massoulier's bror, en prest.
Philippe Laudenbach som Maître Clément, Julien's advokat.
Xavier Saint-Macary som Bertrand Fabre, Barbara's tidligere ektemann.
Jean-Louis Richard som Louison, en nattklubb-eier.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Endelig søndag på Internet Movie Database 
(no) Endelig søndag hos Filmfront 
(sv) Endelig søndag i Svensk Filmdatabas 
(da) Endelig søndag i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Endelig søndag på Allociné 
(nl) Endelig søndag på MovieMeter 
(en) Endelig søndag på AllMovie 
(en) Endelig søndag på Turner Classic Movies 
(en) Endelig søndag på Rotten Tomatoes
Kizito Mihigo

Kizito Mihigo (født 25. juli 1981 i Kibeho, død 17. februar 2020) var en rwandisk sanger, organist komponist og kristen aktivist for fred og forsoning. I februar 2020 ble han funnet død i et fengsel i Rwanda.Han har komponert mer enn 300 liturgiske sanger sunget gjennom katolske gudstjeneste over hele Rwanda.


== Biografi ==
Mihigo var sønn av Placidie Ilibagiza og Augustin Buguzi. Han hadde to eldre søsken og tre yngre. Selv overlevde han folkemordet i Rwanda i 1994, men mistet sin far under massakrene.Han deltok i konkurransen om Rwandas nasjonalsang i 2001. Deretter ble han anbefalt av Rwandas president Paul Kagame å studere ved et konservatorium i Paris i Frankrike. I løpet av sin studietid i Frankrike holdt sangeren en rekke konserter.
Kizito preket om tilgivelse og forsoning. I 2010 stiftet han organisasjonen Kizito Mihigo Peace Foundation - KMP Foundation, med formål å skape fred og forsoning i Rwanda . Etter studieperioden fikk Kizito støtte fra World Vision Organisaton og USAs ambassade i Kigali.I august 2011 flyttet Kizito hjem til Rwanda etter flere års musikalsk virke i Europa. Samme år mottok sangeren prisen «CYRWA» av Rwandas presidentfrue Jeanette Kagame for arbeidet gjennom KMP Foundation med å skape fred og forsoning i Rwanda. Men etter at han i 2014 publiserte en sang med tittelen Igisobanuro cy'Urupfu (norsk: Meningen med døden), falt han i unåde hos president Kagame og de rwandesiske styresmaktene for øvrig.


== Referanser ==
Chorotega

Chorotega er et urfolk i Nicaragua, Costa Rica og Honduras. De stammer opprinnelig fra Mesoamerika, sannsynligvis Chiapas i dagens Mexico, og man regner med at de ankom Mellom-Amerika på 500- eller 600-tallet. Ei gruppe chorotegaer bosatte seg så langt sør som Nicoyahalvøya i Costa Rica, og de utgjør dermed den aller sørligste mesoamerikanske folkegruppa.
Chorotegaene snakka opprinnelig språket chorotega, som tilhørte den otomangueanske språkfamilien, men som i dag er utdødd. I Nicaragua var språket kjent som mangue. Enkelte elementer fra kulturen deres er imidlertid bevart. I Costa Rica er de fleste chorotegaene bosatt i Matambú indianerreservat.
Før den spanske koloniseringa dyrka chorotegaene hovedsakelig mais. De hadde markeder og en delvis demokratisk sosial struktur med valgte høvdinger. De var ofte i kamp med andre folkegrupper i nærheten, hvor de sloss med pil og bue og små flintkniver festa til tresverd. De praktiserte menneskeofring, og gudene ble tilbedt i templer.


== Eksterne lenker ==
Chorotega i Encyclopædia Britannica
Sofia (film)

Sofia er et amerikansk spiondrama fra 1948 regissert av John Reinhardt. Manuset ble skrevet av Frederick Stephani. I rollene ses blant andre Gene Raymond, Sigrid Gurie og Patricia Morison.Det er en Kald krig-thriller, som delvis utspiller seg i Bulgarias hovedstad Sofia, derav tittelen.


== Innspillingsfakta ==
Filmen ble spilt inn fra begynnelsen av mars til midten av april 1948 i Churubusco Studios i Mexico City.


== Fakta om filmen ==
Ifølge artikler i The Hollywood Reporter fra slutten av januar og begynnelsen av februar 1948 ble både Helmut Dantine og Milburn Stone vurdert til å spille den mannlige hovedrollen.En artikkel i The Hollywood Reporter fra 26. februar 1948 meddelte at Gene Raymond og Patricia Morison var blitt tildelt sine roller, at filmen ville bli spilt inn i Mexico og at flertallet av birollene ville bli besatt der.Meksikanske kilder føyde Joaquín Cordero til rollelisten.


== Rolleliste ==
Gene Raymond - Steve Roark
Sigrid Gurie - Linda Carlson
Patricia Morison - Magda Onescu
Mischa Auer - Ali Imagu
John Wengraf - Peter Goltzen
George Baxter - James Braden
Charles Rooner - Dr. Stoyan
Fernando Wagner - Dr. Erik Viertel
Luz Alba - Ana Sokolova
Egon Zappert - Marow - Sokolovas medsammensvorne
Hamil Petroff - [Dimitri], pikkolosjef
Peter O'Crotty - Broder Johannes
John Kelly - Orlogskaptein Stark
Chel López - Chodorov
José Torvay - Fengselsdirektør


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sofia på Internet Movie Database 
(sv) Sofia i Svensk Filmdatabas 
(nl) Sofia på MovieMeter 
(en) Sofia på AllMovie
La hoja de aire

La hoja de aire er en kort roman av den costaricanske forfatteren Joaquín Gutiérrez. Den ble skrevet i 1968 og regnes som et av de viktigste verka innen costaricansk litteratur.
Hovedtemaet i boka er Alonsos leiting etter sin store kjærlighet, Teresa, og fiaskoen dette medfører. Bokas tittel kan oversettes som «Luftbladet», som er et symbol på hovedpersonen Alonso, som hver dag må holde ut et stadig mer akterutseilt og uvitende samfunn.


== Referanser ==
Aegus (Micraegus) lunatus

Aegus (Micraegus) lunatus er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En nokså liten (ca. 13 millimeter), avlang, blankt svart hjortebille. Hannens hode er bredt og flatt, kjevene (mandiblene) kraftige, sigdformede med en kraftig, innoverrettet tann nær roten. Pannen er bredt, U-formet innbuktet foran. Antennene er kraftige med en tre-leddet klubbe. Hodet er nokså matt, fint og jevnt punktert. Pronotum er trapesformet, bredest foran, blankt, betydelig grovere punktert enn dekkvingene, som er jevnbrede, noe flate, med markerte punktstriper. Ytterkanten er kledt med korte, gulbrune hår. Beina er brunlige. Hunnen ligner hannen bortsett fra at hode og kjever ikke er forstørrede, hodet er ganske blanbkt og like grovt punktert som pronotum, som er puteformet (ikke bredere forover). Dekkvingene har rader av korte, oppstående hår som følger punktradene.


== Levevis ==
Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Vest-Malaysia, Sumatra og Borneo.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Aegini - omfatter bare én slekt:
Slekten Aegus MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
Underslekten Micraegus Maes, 1992
Aegus (Micraegus) lunatus (Weber, 1791)
Aegus (Micraegus) lunatus bellulus Didier, 1928
Aegus (Micraegus) lunatus lunatus (Weber, 1791)
Aegus (Micraegus) lunatus pontianakensis Bomans, 1993


== Eksterne lenker ==
Oversikt over artene
Lucanidae du Monde, nettside om arten
(en) Aegus (Micraegus) lunatus i Encyclopedia of Life 
(en) Aegus (Micraegus) lunatus i Global Biodiversity Information Facility
Auto Mercado

Auto Mercado er en supermarkedkjede i Costa Rica. Den første butikken ble åpna i 1917 av den spanske innvandreren Guillermo Alonso Rodríguez. Den hadde navnet La Vieja Lyra og befant seg i San José sentrum. Per 2017 har kjeden 20 lokaler rundt om i landet.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Joaquín Gutiérrez

Joaquín Gutiérrez Mangel (født 30. mars 1918 i Limón, død 16. oktober 2000 i San José) var en costarikansk forfatter. Han skrev blant annet bøkene Cocorí og La hoja de aire, og ble i 1999 kåra til det tjuende århundrets viktigste forfatter i Costa Ricas av avisa La Nación. Han ble tildelt landets mest høythengende kulturpris, Premio Nacional de Cultura Magón, i 1975.
Han var også medlem av Academia Costarricense de la Lengua, og i 1939 ble han costaricansk mester i sjakk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Diez años sin don Joaquín», 89decibeles, 20. oktober 2010.
Biografías de traductores: Joaquín Gutiérrez Mangel
Aegus (s.str.) punctithorax

Aegus (s.str.) punctithorax er bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor til stor ( millimeter), avlang, noe flat, halvblankt svart hjortebille. Hannen har stort, bredt hode og store, lange, sigdformede kjever som oftest har en stor og bred butt tann nær roten, og en mindre, opp- og innoverrettet tann nær midten. Som vanlig hos hjortebiller viser hanner av denne arten allometri, slik at store hanner har forholdsvis betydelig større hode og kjever. Hannens hode er matt, fint og spredt punktert i midten, med grove, lyse punkter på sidene. Pannen er bredt, U-formet innskåret foran. Hodet er noe utvidet bak fasettøynene. Pronotum er avrundet rektangulært, mye bredere enn langt, i midten nokså blankt og glatt, med en tett punktert sone langs ytterkantene. Dekkvingene er jevnbrede med fine, skarpe punktstriper, kraftig punkterte ved roten og langs ytterkanten. På beina er leggene (tibiae) rødbrune. Hunnen er mindre enn hannen uten forstørret hode og kjever, kroppen er svært tett og kraftig punktert og nokså matt.


== Levevis ==
Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på Sulawesi.


== Systematisk inndeling ==
Arten er muligens den samme som Aegus (s.str.) acuminatus .

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Aegini - omfatter bare én slekt:
Slekten Aegus MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
Underslekten Aegus MacLeay, 1819 (i snever forstand)
Aegus (s.str.) punctithorax Heller, 1900


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Oversikt over artene
Nettside om arten
(en) Aegus (s.str.) punctithorax i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Aegus punctithorax – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons