jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Høgdefaret (Oslo)

Høgdefaret (1–27, 2A–14) er en vei på Holtet i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Erlandstuveien til Smedstusvingen.
Navnet ble vedtatt i 1927.
Nr. 2–14 inngår i Holtet hageby, som ble oppført i 1924–28.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Høgdefaret». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 269. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Høgtunveien (Oslo)

Høgtunveien (1B–7, 2B–10) er en vei på Høybråten (grenseområdet mot Haugenstua) i bydel Stovner i Oslo. Den går fra Linjeveien til Hesjeveien.
Veien fikk navn i 1934 etter eiendommen Høgtun (gnr./bnr. 6, i nr. 6).


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Høgtunveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 270. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Høyboveien (Oslo)

Høyboveien (1–13, 2–18) er en vei på Malmøya i bydel Nordstrand i Oslo. Den går norvestover fra Sundveien nær Malmøya brygge og ender som blindvei nord for Malmøya torg (krysset med Skjellveien og Brattoddveien).
Veien fikk navn i 1956 etter eiendommen Høybo i nr. 16. I nr. 8 er et halvannen etasjes våningshus som ble oppført i 1815 for sjøkrigskommisær Gabriel Hetting (1768–1826)


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Høyboveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 270. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Høybråtenstien (Oslo)

Høybråtenstien (1–7B, 2A–6) er en vei på Høybråten i bydel Stovner i Oslo. Den går som blindvei nordvestover fra Høybråtenveien mot jernbanelinjen.
Veien het Dvergstien fra 1935 og fikk sitt nåværende navn i 1952 etter grunneiernes ønske.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Høybråtenstien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 271. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Høydalsveien (Oslo)

Høydalsveien (1A–9, 2–14) er en vei i Prinsdal i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Den går fra Øvre Prinsdals vei til Berglyveien.
Veien fikk navn i 1932 etter plassen Høydal (i begynnelsen av veien, med adresse Øvre Prinsdals vei 65).


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Høydalsveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 271. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Høyenhall plass (Oslo)

Høyenhall plass (1–3, 2–4) er en vei på Høyenhall i bydel Østensjø i Oslo. Den er anlagt som kjørevei til Høyenhall gård fra Bekkeveien.
Navnet ble vedtatt i 1931. Våningshuset på Høyenhall brant året etter, men strukturen rundt veien speiler fortsatt noe av den gamle løkkeeiendommen, som i sin tid hadde landets største frukthage.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Høyenhall plass». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 271. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Høyenhallsvingen (Oslo)

Høyenhallsvingen (1–23, 2–26) er en vei på Høyenhall i bydel Østensjø i Oslo. Den går fra Høyenhallveien og svinger et par ganger før den ender i en snuplass like sør for Hjemliveien. I krysset ved Bekkeveien er det imidlertid en fysisk hindring på skrå, slik at trafikken i nordre/vestre del av Høyenhallsvingen bare kan fortsette østover i Bekkeveien, mens søndre del har forbindelse med søndre del av Høyenhallveien og videre til Traktorveien på Manglerud.
Høyenhallsvingen går i bue rundt området der våningshuset på løkkeeiendommen Høyenhall stod før det brant i 1932 (jf. Høyenhall plass). Navnet ble vedtatt i 1926.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Høyenhallsvingen». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 271. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Høyenhallveien (Oslo)

Høyenhallveien (1–113, 2A–110) er en vei på Høyenhall i bydel Østensjø i Oslo. Den går fra Østensjøveien til Traktorveien. Et fysisk hinder i krysset med Furuveien og Høyenhallsvingen deler imidlertid veien i to, slik at nordre del har forbindelse med resten av gatenetter via Østensjøveien og søndre del via Traktroveien. Stykket mellom Manglerudveien og Traktorveien har kommet til som en senere forlengelse.
Navnet ble vedtatt i 1926.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Høyenhallveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 272. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kakkelovnskroken (Oslo)

Kakkelovnskroken (1–3, 2) er en vei på Rødtvet i bydel Grorud i Oslo. Den går østover fra Rødtvetveien og ender som blindvei ved Rødtvet T-banestasjon.
Veien fikk navn i 1961 etter en kakkelovnsfabrikk som i sin tid lå på Rødtvet.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kakkelovnskroken». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 289. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kaj Munks vei (Oslo)

Kaj Munks vei er en del av Ring 3 i Oslo. Navnet betegner stykket mellom Sognsveien og Tåsenveien. Langs en god del av denne strekningen går selve ringveien i tunnel, mens en parallell lokalvei er skiltet som Kaj Munks vei.
Fortsettelsen vestover heter Torgny Segerstedts vei, mens den østre fortsettelsen etter Tåsentunnelen heter Rolf Wickstrøms vei.
Veien fikk navn i 1945 etter den danske presten og forfatteren Kaj Munk, som ble drept av Gestapo.
7 og 41 er eneste gatenumre i bruk. På sistnevnte adresse er Tåsen Nærsenter (åpnet 1963).


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kaj Munks vei». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 289. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Torgeir Waldemar

Torgeir Waldemar Engen (født 9. november 1974) er en norsk musiker, kjent som soloartist under navnet Torgeir Waldemar. Han debuterte med EP-en Take me Home på Astma Records november 2012. 3. oktober 2014 ga han ut sitt første album, Torgeir Waldemar, på Vestkyst Records / Musikkoperatørene. For albumet ble han nominert til klassene country og årets nykommer under Spellemannprisen 2014. Han ga ut sitt andre album, No Offending Borders, i januar 2017 og ble for det nominert til Spellemannprisen 2017 i klassen rock.Torgeir Waldemar spiller gitar i stonerrock-bandet The Devil and the Almighty Blues. Han har også vært medlem av bandene The Goo Men og Jake Ziah.


== Diskografi ==


=== Album ===
2014: Torgeir Waldemar (Vestkyst Records)
2017: No Offending Borders (Jansen Records)
2020: Love (Jansen Records)


=== EP ===
2012: Take Me Home (Astma Records)
2018: Jamais Vu (Jansen Records)


=== Singler ===
2014: Streets (Vestkyst Records)
2015: Flowers med Ida Jenshus (Bolibompa Records)
2016: Summer In Toulouse (Single Edit) (Jansen Records)
2017: The Bottom of the Well (Jansen Records)
2017: Island Bliss (Jansen Records)
2018: Streets (Electric) (Jansen Records)
2019: Leaf in the Wind (Jansen Records)
2019: Heart and Gold (Jansen Records)


=== Deltar på ===
2015: Christmas Flight med Restore to Past og Thom Hell (Restore Productions)
Komposisjon av filmmusikk, Mustang (film)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Torgeir Waldemar på Internet Movie Database 
(en) Torgeir Waldemar på Discogs 
(en) Torgeir Waldemar på MusicBrainz 
(en) Torgeir Waldemar på Songkick
PUD

PUD kan vise til:

Plan for utbygging og drift
PUD (operativsystem)
Repsimus

Repsimus er en slekt av biller som hører til underfamilien praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 20 millimeter), ovale, blanke og glatte biller. R. manicatus har svart hode, svarte dekkvinger og føtter, mens pronotum og leggene er skarpt røde, mens R. aeneus er skinnende grønnlig eller blålig metallisk. Hannene har ekstremt utviklede bakbein: leggene er tykke og nærmest trekantede, føttene har et fingeraktig utskudd på undersiden og kloleddet og klørne er sterkt forstørrede.


== Levevis ==
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. Larvene lever i sandete jord langs elvebredder. De voksne kan finnes på ulike busker.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
Stammen Anoplognathini MacLeay, 1819
Gruppen Anoplognathina MacLeay, 1819 - Australia
Slekten Repsimus MacLeay, 1819
Repsimus aeneus (Fabricius, 1775)
Repsimus manicatus (Swartz, 1817)


== Kilder ==
Brisbane Insects - Repsimus manicatus [1]
Bilde av Repsimus aeneus
Sjekkliste over Anoplognathini


== Eksterne lenker ==
(en) Repsimus i Encyclopedia of Life 
(en) Repsimus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Repsimus hos NCBI 
(en) Kategori:Anoplognathus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Repsimus – detaljert informasjon på Wikispecies
Ødegårdsveien (Oslo)

Ødegårdsveien (1–29, 2–30) er en vei på Bjørndal i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Den går som blindvei sørover fra Trollstien. Navnet ble vedtatt i 1995.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Ødegårdsveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 634. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (Ø)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Øgårdsveien (Oslo)

Øgårdsveien (1A–5, 2–10C) er en vei på Nordstrand (bydel Nordstrand) i Oslo. Den går som blindvei vestover fra Leirskallhellinga.
Veien fikk navn i 1946 etter den tidligere husmannsplassen Ødegården, også kalt Lambertseter-ødegården.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Øgårdsveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 634. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (Ø)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Pewex

Pewex (forkortelse for Przedsiębiorstwo Eksportu Wewnętrznego – Selskap for innenrikseksport) var en forretningskjede som fantes i Folkerepublikken Polen og som solgte varer mot betaling i vestlig valuta, særlig US-Dollar og Deutsche Mark. Dessuten aksepterte man spesielle betalingssedler utstedt av  Bank Pekao SA (Bon PeKaO). I disse forretningene kunne man kjøpe vestlige varer som ikke var å oppdrive i andre statlige forretninger, som for eksempel jeans og vestlige sigaretter, alkoholdrikkevarer og konsumelektroniske varer. Forretningene ble grunnlagt i 1960-årene.
I 1990-årene ble forretningskjeden privatisert, og gikk så raskt konkurs.


== Liknende butikkjeder ==
Intershop – DDR
Beryozka – Sovjetunionen
Genex (postordre) – Øst-Tyskland
Baltona – Polen
Torgsin – Sovjetunionen
Tuzex – Tsjekkoslovakia
Corecom – Bulgaria
Vennskapsbutikkene – Folkerepublikken Kina


== Litteratur ==
Zlot a lot of dollars. (Pewex stores in Poland), The Economist, May, 1988


== Eksterne lenker ==
(en) Pewex – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Økernliveien (Oslo)

Økernliveien (1–5, 2–6) er en vei på Økern i bydel Bjerke i Oslo. Den går Økernveien til Krokliveien. Navnet ble vedtatt i 1927.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Økernliveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 635. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (Ø)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Øraveien (Oslo)

Øraveien (1, 2A–6)
er en vei på Røa i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går fra Finnhaugveien til Kristian Auberts vei.
Veien fikk navn i 1936 etter Melumsøra i Lysakerelva, like vest for veien.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Øraveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 635. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (Ø)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Østbakken (Oslo)

Østbakken (1–5B, 4–10) er en vei i Ullernåsen i bydel Ullern i Oslo. Den går fra Hoffsjef Løvenskiolds vei til Øvre Ullern terrasse
Navnet ble vedtatt i 1942.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Østbakken». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 635. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (Ø)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Østbyfaret (Oslo)

Østbyfaret (1–43B, 2A–26) er en vei på Ulsrud i bydel Østensjø i Oslo. Den går fra Kringkollen til Aagots vei.
Naven ble vedtatt i 1938 og henspiller på at veien ligger i østre del av «villabyen» Ulsrud.
Veien har bl.a. tre rekkehus i OBOS-borettslaget Østbyfaret (ark. Tom Brede Anzjøn, fullført 1966).


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Østerdalsgata». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 635. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (Ø)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Buksbom

Buksbom (Buxus sempervirens) er en eviggrønn busk eller lite tre i buksbomfamilien.
Den blir opptil fem meter høy og har en tett vekst med mange greiner og en reveaktig lukt. Bladene er motsatte og ovale til elliptiske. Blomstene er gulgrønne og sitter i små, sidestilte kvaster. En hunblomst med tre korte grifler sitter i midten omgitt av flere hannblomster med fire pollenbærere. Frukten er en liten kapsel med svarte frø. Stammen vokser sakte, og veden er tyngre enn vann. Busken finnes i skog, kratt og steinete steder, ofte på kalkgrunn, til 1600 moh.Buksbom er en typisk submediterran plante; den vokser lenger mot nord, eller høyere til fjells, der temperaturen blir for lav og nedbøren for høy til at den egentlige middelhavsvegetasjonen trives. Den finnes nordover til England, Belgia og Tyskland, sørover til Marokko og østover til Nord-Iran. Noen forskere, spesielt russiske, skiller ut to arter, Buxus colchica og Buxus hyrcana, i Kaukasia og tilstøtende områder, men disse navnene er ifølge The Plant List synonymer for Buxus sempervirens.Det norske navnet kommer av plattysk buks – «boks» og bom – «tre» og viser til at den harde veden egner seg til dreide og bearbeidede gjenstander som esker og geværkolber. Den regnes som det beste materialet til tresnitt. Buksbom er en populær hageplante og klippes ofte til spesielle former.


== Galleri ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Buksbom i Encyclopedia of Life 
(en) Buksbom i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Buksbom hos Artsdatabanken 
(sv) Buksbom hos Dyntaxa 
(en) Buksbom hos ITIS 
(en) Buksbom hos NCBI 
(en) Buksbom hos The International Plant Names Index 
(en) Buksbom hos Tropicos 
(en) Kategori:Buxus sempervirens – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Buxus sempervirens – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Buxus sempervirens – detaljert informasjon på Wikispecies
Nordalveien (Oslo)

Nordalveien (1A–81, 2–74) er en vei på Økern og Risløkka i bydel Bjerke i Oslo. Den går fra Økernveien til Brobekkveien. Fra Bjerkedalen park følger veien Hovinbekkens løp et stykke nedover.
Veien fikk navn i 1927 etter Nordal gård (gnr./bnr. 123/5, Økernveien 147, revet på 1960-tallet).


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Nordalveien». Oslo byleksikon (5 utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 386. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (N)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Xiaomi

Xiaomi Tech (kinesisk: 小米科技, pinyin:  Xiǎomĭ Kējì) er et privat kinesisk teknologiselskap med hovedkontor i Beijing. Firmaet er en av Kinas største produsenter av smarttelefoner, og det designer, utvikler og selger maskinvare, programvare og internet-tjenester. Selskapet ble opprettet i 2010.
Xiaomi lanserte sin første smarttelefon «Xiaomi Mi1» i 2011 og har deretter ekspandert kraftig i Kina. I 2014 hadde det med sine senere versjoner av smarttelefoner vokst forbi noen av de større aktørene som Samsung i antall solgte enheter i hjemlandet. Per 2018 blir produktene eksportert til Taiwan, Hongkong, Singapore, Malaysia, Filippinene, India, Indonesia og Brasil.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Xiaomi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
en.miui.com
Nils Tollers vei (Oslo)

Nils Tollers vei (1–5, 2–10B) er en vei på Blindern i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går sørøstover som blindvei fra Prestegårdsveien, vis-à-vis Kristine Bonnevies hus ved Universitetet i Oslo.
Veien fikk navn i 1929 etter den dansk-norske forretningsmannen Niels Toller den eldre. (1592–1642), som eide en rekke eiendommer i Aker, og som var borgermester fra 1629.
Veien har villabebyggelse.
Tidligere var Klokkergata kalt Nils Tollers gate.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Nils Tollers vei». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 384. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Nielsenbakken (Oslo)

Nielsenbakken (3–13, 2–18) er en vei på Ljan i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Ljabruveien til Ingiers vei.
Veien fikk navn i 1917 etter Oskar Nielsen (1844-1924), som var yrkesmilitær og hadde hus på Ljan på slutten av 1800-tallet.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 383. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (N)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Tyfonen Mekkhala (Amang)

Tyfonen Mekkhala (på Filippinene: Amang) er en pågående tropisk syklon i Stillehavet, som nærmer seg Samar-Leyte (kurs mot Tacloban City).
Værtjenestene identifiserte den da svake tropiske forstyrrelsen den 10. januar 2015, - den oppstod i nærheten av øya Yap. Systemet ble oppgradert til tropisk depresjon 13. januar,  og neste dag ble den klassifisert som tropisk syklon, med vindstyrker på opptil 110 km/t og 155 km/t i kastene.
Ettersom tyfonen var lenge ventet å befinne seg omtrent over Tacloban City rett etter pave Frans besøkte byen og feiret messe der for en folkemende for hundretusener på flyplassen som ligger på en flat tange ut i havet, hadde stormsystemet vekket nasjonal bekymring. Pavens besøk til nettopp denne by var foranlediget av et ønske om å være nær ofrene etter den meget sterke og dødbringende tyfonen Haiyan (Yolanda) herjet der den 8. november 2013.
Tyfonen endret kurs i nordlig retning, og traff land et godt stykke nord for Tacloban tre timer etter paven hadde reist, og svekket seg deretter. Som det ble, klarte paven å gjennomføre hele sitt planlagte program i byen, skjønt fremskyndet og forkortet, og mengden kom seg bort fra flyplasstangen (det første fly etter paven fløy ut, blåste på den glatte flyplassen ut av rullebanen under sitt startforsøk).
Tyfonens internasjonale navn kommer fra indisk mytologi. Manimekhala (khmer: មណីមេខលា, Moni Mekhala; thai: มณีเมขลา, Mani Mekkhala) er en gudinne som betraktes som havet vokter.


== Referanser ==
Pirarajá

Pirarajá er en by i Lavalleja-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har om lag 713 innbyggere.


== Historie ==
Pirarajá ble grunnlagt i 1895 av Luis Caselli og Diego L. Alfonsín.


== Befolkning ==
Pirarajá har 713 innbyggere (Beregning 2011)
Kilde:


== Transport ==
 Ruta 8 Brigadier General Juan Antonio Lavalleja forbinder Pirarajá med Montevideo, Pando, Solís de Mataojo, Minas og Isidoro Noblía.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart over Pirarajá (spansk)
Illescas i lavalleja.gub.uy (spansk)
505 (jolle)

505 er en seiljolle for to personer, med spinnaker og trapes. Den seiler bra i alle forhold og planer fra ti knop vind. Båten er en entype-jolle, og klassereglene er strenge på skrogform og seil, men løsere på rigg, salingshorn og foils. Dette tillater båten å bli rigget på mange forskjellige måter etter hva som passer for seilerne. Skroget er oftest laget av glassfiber men finnes også i kevlar/epoxy.
Båten ble konstruert i 1954 da det franske seilforbundet ønsket en ny entype-klasse for regatta. John Westell konstruerte den, og designet har ikke blitt endret senere.


== Referanser ==


== Se også ==
Internasjonal nettside for 505 (engelsk)
Anarkiets år

Anarkiets år er en roman av forfatter Bjørn-Erik Hanssen, skrevet i 1995 og utgitt av Falken forlag. Den tar utgangspunkt i anarkist-bevegelsen i Trondheim på 1970-tallet, og konfliktene på venstresida av samtidens politikk.
Elleville Elfrid

Elleville Elfrid er tittelen på en norsk animert barneserie som gikk på NRK Super fra 2010 til 2015. Serien handler om ei tøff, optimistisk og energisk jente på fem år som bor i det urbane blokkmiljøet «Soltoppen». Figuren ble skapt av illustratør Tom Petter Hansen (født 1979) i 2009, og universet ble utviklet samme høst av Hansen, produsent Frank Mosvold (født 1965) og manusforfatter Trond Morten K. Venaasen (født 1971). De laget også en pilotepisode for NRK Super. Fra 2010 til og med 2014 produserte Kool Produktion AS 52 episoder med Elleville Elfrid. 52 nye episoder vil bli overlevert til NRK tidlig i 2015. Hver episode forteller korte hverdagsdramaer med Elfrid, venner og naboer, og tegningene i en enkel flatestil.Serien har blitt solgt til over 20 land.I 2020 ble det gitt ut en filmversjon.
Det er også utgitt flere barnebøker om Elleville Elfrid. I tillegg er det produsert spill og app.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Elleville Elfrid på Internet Movie Database 
(no) Elleville Elfrid på NRK TV 
(no) Tegnefilmserien tilgjengelig på nrk.no
Sosialistiske arbeideres internasjonale sport

Sosialistiske arbeideres internasjonale sport (tysk: Sozialistische Arbeiter Sport Internationale, SASI) var en internasjonal sosialistisk idrettsorganisasjon som hadde sitt sete i Luzern, Sveits. Den ble grunnlagt i 1920, og bestod ved grunnleggelsen av seks nasjonale føderasjoner med et samlet medlemskap på omkring en million. Den var først kjent som Den internasjonale forening for idrett og fysisk kultur, men ble også informativt kalt for Luzern internasjonale sport. Den tok til seg navnet SASI i 1926. Austromarxisten Julius Deutsch var president for SASI.Den internasjonale arbeidersportsforening (CSIT) ble grunnlagt i 1946 som etterfølgeren til SASI.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Carl Diem

Carl Diem (født 24. juni 1882 i Würzburg, død 17. desember 1962 i Köln) var en tysk sportsadministrator. Som generalsekretær for organisasjonskomitéen for Berlins olympiske leker, var han hovedorganisatoren bak Sommer-OL 1936.
Diem skapte tradisjonen med den olympiske ild, da han organiserte oppvarmingen til OL i 1936. Han var også en innflytelsesrik sportshistoriker, med spesiell vekt på De olympiske leker.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Carl Diem – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Carl Diem – Olympedia
Federico Pizarro

Federico Pizarro er navnet til flere personer:

Federico Pizarro (fotballspiller) (1927–2003), argentinsk fotballspiller
Federico Pizarro (håndballspiller) (født 1986), argentinsk håndballspiller