jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Runesteinene på Tanberg

Runesteinene på Tanberg er fire steiner med innskrifter i den yngre runerekken som er funnet på Tanberg i Norderhov, Ringerike kommune, Buskerud. De tre første steinene ble funnet ved et besøk av antikvaren Lorentz Diderik Klüwer i 1823, og ble beskrevet og tegnet av ham.


== Tanberg I ==
I 1843 var denne steinen funnet bare kort tid i forveien, den hadde da ligget rett under markoverflaten. Etter Klüwers besøk ble steinen beskrevet av flere forskere gjennom 1800-tallet. Ifølge Oluf Rygh etter hans beskrivelse fra 1894 er tolkningen:

her huilir guþormr slæikir : litlgahndahar er artiþ hansPå moderne norsk blir det: Her hviler Guttorm sleiker. Lille gangdag er hans dødsdag.
Innskriften dateres etter runene til slutten av 1200-tallet. Guttorm døde altså på lille gangdag, som er 25. april, dette er også hans sjelemessedag, og det var derfor viktig å få det med i hans gravskrift. Tilnavnet sleiker kan ha sammenheng med et derogativt uttrykk, smeika, som betyr smiske, smigre. Det kan bety «den sleske».


== Tanberg II ==
Også denne var blitt funnet like før Klüwers besøk. Han oppgir at den er omtrent 15 tommer lang, og med runer på den ene langsiden. Etter Klüwers skisse er innskriften tolket av Sophus Bugge:

þana .... buruþursi(n)Runene er betydelig eldre enn dem på Tandberg I, og skriver seg fra slutten av vikingtiden. Sannsynligvis har steinen vært del av en større stående runestein. Ved neste besøk på Tanberg, i 1834 var steinen borte, og ingen kunne gjøre rede for hvor den var blitt av.


== Tanberg III ==
Ifølge Klüwer var denne steinen funnet like ved Tandberg II, og også den er fragment av en større runestein. Sophus Bugge har tolket innskriften slik:

alaib:...k afiashiþ ...t...
Olav .... gravlagt .... på Toten (?)
Også denne steinen er gått tapt en gang etter Klüwers besøk.


== Tanberg IV ==
Steinen ble funnet den 12. november 1894 og innrapportert til Universitetets Oldsaksamling dagen etter, den lå da som trinn i kjellertrappen på Nedre Tanberg. Det ble imidlertid klart at den var blitt pløyd opp ute på et jorde en gang i 1860-årene. Steinen er forsynt med en stor svastika og flere andre geometriske figurer, muligens pentagrammer. Det er også flere runer, men ikke sammenhengende, og de er følgelig vanskelige å tyde.


== Se også ==
Svingerudsteinen (verdens eldste runestein)


== Litteratur ==
Norges innskrifter med de yngre runer. Annet bind. Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. Oslo: Jacob Dybwad. 1951. s. 7ff.
Stiftstaden

Stiftstaden er en populær betegnelse på Trondheim.
Historisk sett var det flere stiftsteder i Norge, dvs. alle byer som var seteby i et stiftamt og for et bispedømme, men Trondheim står i en særklasse ettersom byen siden 1152-tallet var seteby for erkebiskopen i Nidaros.
Et av byens mest markante bygninger er Stiftsgården, som ble tatt i bruk som embedsbolig for stiftamtmannen og som residens for kongefamilien i år 1800.
Halvdagsåa kraftverk

Halvdagsåa kraftverk er et vannkraftverk i Selbu kommune i Trøndelag.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 200 meter.
Installert effekt er 800 kW fra en horisontal peltonturbin. Årsproduksjon er 2,5 GWh.
Kraftverket er plassert slik at utløpsvannet renner inn i tilløpstunnelen til Nedre Nea kraftverk.
Halvdagsåa Kraft AS eies av Clemens Kraft.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Clemens Kraft
Knestangsteinen

Knestangsteinen er en runestein fra gården Knæstang, Norderhov, Ringerike kommune, Buskerud.
På Knæstang ble det høsten 1939 funnet en steinhelle med runeinnskrift. Konservator Sverre Marstrander ved Universitetets Oldsaksamling dro ut for å hente steinen og undersøke funnforholdene. Funnstedet lå i dyrket mark, men ikke langt fra et gammelt veifar. Steinen er i dag magasinert ved Kulturhistorisk Museum. Den inneholder fire separate innskrifter:
Knestang 1 er en kort innskrift der runen þ er den eneste som kan identifiseres.
Knestang 2 består av fire runer:  f u þ o
Knestang 3  består av fem runer:  þ e (t) h (?)
Knestang 4 er en lengre innskrift som skriver seg fra annen halvdel av 1100-tallet:

sim(e)on risti runar þa æs þeir foru bali ouk kolbiorn mnaþ þorbini s(e)ndi maniPå norrønt blir det:
Simeon risti rùnar, þà es þeir fòru, Balli ok Kolbjǫrn. Man nàđ Þorbinni sendimani.
Og på moderne norsk:
Simeon ristet runer da de fòr, Balle og Kolbjørn. De har nok nådd (dvs. møtt) Torbjørn sendemann.


== Litteratur ==
Norges innskrifter med de yngre runer. Oslo: Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. 1951. s. 80ff.
Olav Brattegard

Olav Brattegard (1903–1978) var en norsk germanist og professor ved Norges Handelshøyskole.
Olav Brattegard var sønn av stasjonsmester Torleif O. Brattegard (1869–1946) og Ambjørg O. Huus (1873–1923), og far til biologen Torleiv Brattegard. Han gikk reallinjen på Voss landsgymnas og ble student i 1923. Fra 1924 til 1926 var han lærervikar ved skolen. I 1931 tok han filologisk embetseksamen og var lektor i norsk ved Universitetet i Hamburg fra 1931 til 1932. Fra 1932 til 1936 var han lektor ved Voss landsgymnas. Fra 1936 var han lektor ved Norges Handelshøyskole i Bergen.
Han ble dr. philos. i 1946. Fra 1947 var han dosent i tysk filologi ved Norges Handelshøyskole, fra 1951 til 1973 professor. Brattegard skrev blant annet om de tyske hansakjøpmennene i Bergens middelnedertyske skriftspråk, og utga Edvard Edvardsens bergensbeskrivelse for Bergens historiske forening.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Studentente fra 1923. Oslo, 1950
Voss offentlege landsgymnas. Ei tretti-årsskrift. Voss, 1946


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Olav Brattegard i BIBSYS
(no) Olav Brattegard i Store norske leksikon
William Troost-Ekong

William Paul Troost-Ekong (født 1. september 1993) er en nigeriansk-nederlandsk fotballspiller som spiller for den engelske klubben Watford FC.Han har tidligere spilt for de nederlandske klubbene Groningen og Dordrecht, samt vært innom ungdomslagene til Fulham og Tottenham Hotspur. I en periode i mars 2015 var han koblet til den skotske klubben Celtic. Juli 2015 signerte han for den belgiske klubben AA Gent før han ble lånt til FK Haugesund. I FK Haugesund var han i 2 år før han deretter dro hjem igjen til AA Gent.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Nigerias tropp til VM i fotball 2018 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) William Troost-Ekong – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) William Troost-Ekong – Olympedia 
(en) William Troost-Ekong – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) William Troost-Ekong – Transfermarkt 
(en) William Troost-Ekong – national-football-teams.com 
(en) William Troost-Ekong – WorldFootball.net 
(en) William Troost-Ekong – Soccerbase.com 
(en) William Troost-Ekong – FootballDatabase.eu 
(en) William Troost-Ekong – Soccerway 
(en) William Troost-Ekong – Tyrkias fotballforbund 
(en) William Troost-Ekong – FBref
Kjære, jeg krympet barna

Kjære, jeg krympet barna (engelsk: Honey, I Shrunk the Kids) er en amerikansk science fiction-komediefilm fra 1989.
Filmen utspiller seg i Fresno i California der oppfinneren Wayne Szalinski (spilt av Rick Moranis) er så uheldig å krympe barna sine med en elektromagnetisk forminskningsstråle.


== Sammendrag ==
Vitenskapsmann og oppfinner Wayne Szalinski (spilt av Rick Moranis) bor i en liten forstad som heter Fresno. Han forsøker å lage et apparat røntgenstråling som kan krympe gjenstander, men han klarer ikke få den til å fungere ordentlig. Ekteskapet hans med kona, Diane, er anstrengt. Sammen har de tenåringsdatteren Amy og sønnen Nick, som har arvet Waynes oppfinnsomhet og intelligens. Rett etter at Wayne reiser til en konferanse, treffer nabo-sønnen Ron ved en tilfeldighet en baseball gjennom Szalinskis sitt loftsvindu. Dette aktiverer røntgen-maskinen ved ett uhell.
Ron forteller Nick om dette og de går opp på loftet for å hente ballen og rydde opp i alt rotet, men de ender opp med at maskinen krymper dem. Ved konferansen blir Wayne latterliggjort fordi han ikke har noen bevis på den krympende maskinen hans. Men han får skryt fra Dr. Brainard, den eneste forskeren ved konferansen som tok Wayne og ideen hans på alvor - selv uten bevis.  Når Wayne kommer hjem forsøker barna hans å få Waynes oppmerksomhet. Wayne forteller Diane om hva som skjedde med barna deres, og hun blir med på å lete etter dem. Neste morgen kommer Tommy, Nicks venn, for å klippe plenen deres. De krympede barna kommer seg bare så vidt unna gressklipperen hans. Wayne forsøker deretter å korrigere laseren for å få barna til normale størrelser igjen.


== Skuespillere ==
Rick Moranis som Wayne Szalinski
Matt Frewer som Russell «Russ» Thompson.
Marcia Strassman som Diane Szalinski
Kristine Sutherland som Mae Thompson
Thomas Wilson Brown som Russell «Russ» Thompson Junior.
Jared Rushton som Ronald «Ron» Thompson
Amy O'Neill som Amy Szalinski
Robert Oliveri som Nick Szalinski
Carl Steven som Tommy Pervis
Mark L. Taylor som Don Forrester
Kimmy Robertson som Gloria Forrester.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kjære, jeg krympet barna på Internet Movie Database 
(no) Kjære, jeg krympet barna hos Filmfront 
(sv) Kjære, jeg krympet barna i Svensk Filmdatabas 
(da) Kjære, jeg krympet barna i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Kjære, jeg krympet barna på Allociné 
(nl) Kjære, jeg krympet barna på MovieMeter 
(en) Kjære, jeg krympet barna på AllMovie 
(en) Kjære, jeg krympet barna på Turner Classic Movies 
(en) Kjære, jeg krympet barna på Rotten Tomatoes 
(en) Kjære, jeg krympet barna på Metacritic
Lurkevann naturreservat

Lurkevann naturreservat ligger vest for Enningdalen sør i Halden kommune i Østfold. Reservatet grenser i vest til Sverige. 
Reservatet ble opprettet i 2009 og noe utvidet i 2013. Hensikten med vernet er å bevare et lite påvirket barskogsområde. Det er hovedsakelig fattig vegetasjon, der furu og røsslyng dominerer. Men det er også rikere vegetasjon med blåbærgranskog og innslag av edlere løvtrær på gunstige steder.


== Referanser ==
Chancel Mbemba

Chancel Mbemba Mangulu (født 8. august 1994) er en kongolesisk fotballspiller som spiller for den franske klubben Marseille.Han har tidligere spilt for den belgiske klubben RSC Anderlecht. Den 30. juli 2015 signerte Mbemba en 5-årskontrakt med Newcastle United.Mbemba er registrert med 3 forskjellige fødselsdatoer, i 1988, 1991 og 1994.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Chancel Mbemba – LÉquipe 
(en) Chancel Mbemba – Transfermarkt 
(en) Chancel Mbemba – national-football-teams.com 
(en) Chancel Mbemba – Soccerbase.com 
(en) Chancel Mbemba – FootballDatabase.eu 
(en) Chancel Mbemba – Soccerway 
(en) Chancel Mbemba – Fora De Jogo 
(en) Chancel Mbemba – PlaymakerStats.com 
(en) Chancel Mbemba – FBref 
(es) Chancel Mbemba – as.com
Gustav Engvall

Gustav Per Fredrik Engvall (født 29. april 1996) er en svensk fotballspiller som spiller for den belgiske klubben KV Mechelen.Han har tidligere spilt for Färjestadens GoIF. Han ble kåret til årets nykommer i Allsvenskan sesongen 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gustav Engvall – Transfermarkt 
(en) Gustav Engvall – national-football-teams.com 
(en) Gustav Engvall – WorldFootball.net 
(en) Gustav Engvall – FootballDatabase.eu 
(en) Gustav Engvall – Soccerway 
(en) Gustav Engvall – EU-Football.info 
(no) Gustav Engvall – Norges Fotballforbund 
(en) Gustav Engvall – FBref
Manchesterskolen

Manchesterskolen er navnet på fagmiljøet som ble bygd opp rundt Institutt for sosialantropologi ved University of Manchester. Grunnleggeren var  Max Gluckman som i 1947 startet virksomheten. Skolens fokus på "case studies" og detaljert analyse av enkelttilfeller av sosial interaksjon sto sentralt. Det samme gjorde tankegods hentet fra  Karl Marx. Skolen utøvde stor innflytelse blant annet ved John Barnes, Elizabeth Bott og J. Clyde Mitchell som jobbet sammen med Gluckman.  Edmund Leach var også knyttet til skolen, men mer fjerntstående.
Edmund Leach

Edmund Leach (født 1910, død 1989) var en innflytelsesrik britisk sosialantropolog. Leach hadde en lang akademisk karrière, blant annet som viserektor (provost) ved King's College, University of Cambridge, hvor han også var professor i sosialantropologi. 
Han utførte feltarbeid og skrev om kurderne i Irak, om fjellfolkene i Burma og Sri Lanka. Denne forskningen ledet til viktige teoretiske bidrag innen faget. Leach var særlig opptatt av analysen av forandring og stabilitet i samfunnsformer. 
Han arbeidet også med symboler og deres betydning i menneskelig handling og kultur, og var i denne sammenheng sterkt påvirket av Claude Lévi-Strauss.


== Referanser ==
Melker Hallberg

Charles Melker Otto Hallberg (født 20. oktober 1995) er en svensk fotballspiller som spiller for den skotske klubben St. Johnstone.Han har tidligere spilt for svenske Kalmar FF.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Melker Hallberg – UEFA 
(en) Melker Hallberg – Transfermarkt 
(en) Melker Hallberg – national-football-teams.com 
(en) Melker Hallberg – WorldFootball.net 
(en) Melker Hallberg – Soccerbase.com 
(en) Melker Hallberg – Soccerway 
(en) Melker Hallberg – EU-Football.info 
(sv) Melker Hallberg – Sveriges fotballforbund 
(en) Melker Hallberg – FBref
Akselblad

Akselblad (stipula) er bladfliker eller små bladlignende strukturer som sitter på bladstengelen der bladstilken er festa til stengelen. De kan også kalles biblad eller øreblad. Selv om det vanligvis er to akselblad ved hvert bladfeste kan det være bare ett. Akselbladenes utforming varierer mye hos ulike taksa, fra ganske store bladlignende strukturer til hår, torner, kjertler eller små skjell. I rosefamilien, erteblomstfamilien og pilefamilien er det veldig vanlig at artene har akselblader. 


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Sverre Bævre

Sverre Bævre (født 31. desember 1910 i Kristiania, død 8. april 1964) var en norsk revyforfatter, og husdikter ved Edderkoppen revytheater og Chat Noir. Bævre begynte sitt revyforfatterskap i Hemingrevyene i mellomkrigsårene sammen med Alf Hartmann, der blant annet Wenche Foss opptrådte. Sammen med Per Kvist som den gang var husdikter på Edderkoppen Theater ble Bævre en del av den faste stab av husdiktere. Sammen med Bias Bernhoft skrev han crazy-komedien "Bare jatt me`n» (1950) og manuskriptet til filmversjonen «Fjolls til fjells» (1957). Tid ble det også til aktualisering av «Sommer i Tyrol» med Henki Kolstad som Leopold. Sammen med Bias Bernhoft oversatte og bearbeidet han lystspillet «Jomfru Hook van Holland». Han sto også for sintmann-monologene som både Juster og Arve Opsahl fremførte, sistnevntes mest kjendte er «I marinen» («det døm har det harèm her i Lisboa») og «Fotballfeber» skrevet sammen med Alf Hartmann. I senere år var han fast knyttet til Chat Noir hvor han skrev tekster for bl.a.Sølvi Wang (Den lille mann, en Chaplin-parodi). Han laget også ting for NRK. 
August Mauritzen beskrev ham som en meget beskjeden og stillfarende mann. "Vær glad" skrev han sammen med Alf Hartmann rett før sin død i 1964.


== Privatliv ==
Sverre Bævre var gift med Bodil Iversen (7. juli 1912 - 14. april 2001), og de hadde barna Jan Sverre (f. 1940), Sissel Tone (f. 1943-1946) og Anne Elisabeth (f. 1944) og var bosatt på Nordstrand i Oslo. Han var i tillegg til revyforfatterskapet disponent i Johansen og Nilsen Skifabrikk AS i Ski. Sammen med Sigmund Ruud besøkte han USA og Canada i 1948 og promoterte norske skifabrikanter. 


== Kjente verker ==
Han skrev over 500 sanger og sketcher, der de mest kjente er: 

1946:  «Herr Silke» i Leif Justers revy «Det går over»
1950:  «Den tredje mann» Leif Juster i «Byen med det store hjerte»
1954:  «Fotballvisa Kari Diesen» og «Solformørkelse» i Leif Justers «Oslo trill rundt»
1955:  «Lille frøken Oslo» i Bævre/Bernhofts «Tykt og tynt»
1957:  «Nå er det vår igjen» i Leif Justers «Nytt på By`n»
Blipp Blopp (Leif Juster)
Cèst Magnifique (m.Bias Bernhoft til Leif Juster).


== Kilder ==
August Mauritzen «Toner fra Tigerstaden»
Siri Justers «Da lo folk»
Rocipedia.lokalhistoriewiki.no
«Norsk pop- og rockleksikon»


== Eksterne lenker ==
Sverre Bævre på Lokalhistoriewiki
Kennet Ahl

Kennet Ahl var forfatterpseudonymet til Lasse Strömstedt og Christer Dahl. Duoen debuterte under dette pseudonymet i 1974 med den galghumoristiske og samfunnskritiske romanen Grundbulten.


== Bibliografi ==
Grundbulten (1974)
Lyftet (1976)
Rävsaxen (1978)
Slutstationen (1980)
Mordvinnaren (1987)
Hämndemännen (1991)
Högriskbegravning (2006)


== Filmografi (utvalg) ==
1978 – Lyftet
1979 – Skrotsemestern (TV)


== Eksterne lenker ==
Nationalencyklopedin, Kennet Ahl (Hentet 2016-01-23)
Jørgen Reenberg

Jørgen Reenberg (født 8. november 1927 på Frederiksberg) er en dansk skuespiller.
Han debuterte på film i Tre år efter fra 1948 og hans seneste film var Jeg er Dina fra 2002. Han viet seg deretter mer og mer til teater, og hadde sitt virke på Det kongelige Teater. Han har spilt i så forskjellige roller som Horace i Fruentimmerskolen (Molière), Albert Ebbesen i Elverhøj (Heiberg), Meyer og (senere) Gamle Levin i Indenfor Murene og admiralen i Pinafore (Gilbert og Sullivan).
Han fikk i 2006 en Reumertpris for beste mannlige hovedrolle, for sin prestasjon som pengeveksleren Levin i Indenfor murene på Det Kongelige Teater i 2005.I 1997 ble han slått til kommandør av Dannebrogordenen, og i 1998 fikk han medaljen Ingenio et arti.


== Utvalgt filmografi ==
1948: Tre år efter
1951: Fodboldpræsten
1953: Far til fire
1957: Ingen tid til kærtegn
1958: Seksdagesløbet
1960: Flemming og Kvik
1960: Skibet er ladet med
1964: Tine
2002: Jeg er Dina


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Jørgen Reenberg hos Danmark Nationalfilmografi
Jørgen Reenberg hos danskefilm.dk
(en) Jørgen Reenberg på Internet Movie Database 
(no) Jørgen Reenberg hos Nationaltheatret 
(sv) Jørgen Reenberg i Svensk Filmdatabas 
(da) Jørgen Reenberg på Filmdatabasen 
(da) Jørgen Reenberg på danskefilm.dk 
(da) Jørgen Reenberg på danskfilmogtv.dk 
(fr) Jørgen Reenberg på Allociné 
(en) Jørgen Reenberg på AllMovie 
(en) Jørgen Reenberg hos The Movie Database 
(da) Jørgen Reenberg hos danskefilmstemmer.dk
Svømming under VM i svømmesport 2015 – 100 meter fri menn

100 meter fri menn var en svømmeøvelse som ble arrangert under VM i svømming 2015 i Kazan i Russland den 5. august (forsøksheat) og 6. august (finale).


== Rekorder ==
Før konkurransene var gjeldende verdens- og mesterskapsrekorder som følger:


== Resultater ==


=== Forsøksheat ===
Forsøksheatene ble avholdt kl 9.43.


=== Semifinaler ===
Semifinalene ble avholdt kl. 17.32.


==== Semifinale 1 ====


==== Semifinale 2 ====


=== Finale ===
Finalen ble avholdt kl. 18.05.


== Referanser ==
Argentina under VM i svømmesport 2015

Argentina deltok i VM i svømming 2015 i Kazan i Russland fra 24. juli til 9. august 2015.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Confederación Argentina de Deportes Acuáticos
Svømming under VM i svømmesport 2015 – 1500 meter fri kvinner

1500 meter fri kvinner var en svømmeøvelse som ble arrangert under VM i svømming 2015 i Kazan i Russland den 3. august (forsøksheat) og 4. august (finale).


== Medaljevinnere ==


== Rekorder ==
Før konkurransene var gjeldende verdens- og mesterskapsrekorder som følger:

Følgende nye rekorder ble satt under konkurransen.


== Resultater ==


=== Forsøksheat ===
Forsøksheatene ble avholdt kl. 10.56.


=== Finale ===
Finalen ble avholdt den 4. august kl. 18.05.


== Referanser ==
Pascal Dupuy

Pascal Frederic Dupuy (født 11. januar 1965) er en fransk konditor bosatt i Norge som driver konditoriet Pascal i Oslo.
Han åpnet sitt første konditori i Tollbugata 11 i Oslo i 1995. I 1998 åpnet han konditori og restaurant i Henrik Ibsens gate 36. Per 2015 har han flere konditorier plassert rundt omkring i hovedstaden.
På TV 3 har han medvirket i programmer som Hele Norge baker og Pascals konditori.
Høsten 2015 deltok han i dansekonkurannsen Skal vi danse på TV 2.


== Utmerkelser ==
1991 og 1993: "Coupe du Monde de la Patisserie" i Lyon (Frankrike) 4 plass. (2 pl. i smak og kunstnerisk arbeid).
1998: Medlem i "Relais Dessert International" som består av de 80 beste konditorier i verden.
2001: Ærespris fra den franske regjering: Chevalier de l' Ordre du Mérite Agricole.
2003: Medlem i det høyt renommerte "Académie Culinaire de France".


== Eksterne lenker ==
(en) Pascal Dupuy på Internet Movie Database 
(no) Om Pascal  Pascal.no
(no) Dette er årets Skal vi danse-kjendiser TV2.no
Pascal (konditori)

Pascal er et konditori som ble åpnet av Pascal Dupuy i Tollbugata i Oslo i 1995. Per 2015 driver Pascal fire konditorier i Oslo.
Konditoriet er omhandlet i fjernsynsserien Pascals konditori på TV3.


== USAs president ==
Pascal ble landskjent da president Bill Clintons kortesje gjorde et uanmeldt stopp utenfor Pascals konditori i datidens Drammensveien, nå Henrik Ibsens gate, den 2. november 1999. Clinton var på vei til minnehøytideligheten for Yitzhak Rabin i Oslo rådhus. Yasir Arafat var forsinket i sin ankomst til rådhuset så Clinton og hans følge trengte derfor en forsinkelse av sin ankomst til rådhuset for å kunne overholde diplomatisk kutyme; USAs president skal ankomme et evenement i Norge som nest siste ankommende, rett før Kongen.


== Referanser ==
Philip Goldson Highway

Philip Goldson Highway (tidligere Northern Highway) er en av de fire hovedveiene i Belize. Den er 140,1 kilometer lang og går mellom Belize City, Orange Walk Town og Corozal Town (på grensa til Mexico).
Veien fikk sitt nåværende navn 21. september 2012, til minne om aktivisten, redaktøren og politikeren Philip Goldson. Veien går forbi landets hovedflyplass, som også er oppkalt etter Goldson.


== Referanser ==
George Price Highway

George Price Highway (tidligere Western Highway) er en av de fire hovedveiene i Belize. Den er 124,3 kilometer lang og krysser landet fra øst til vest. Den starter i Belize City ved kysten og går vestover forbi Hattieville, Belize Zoo, hovedstaden Belmopan, San Ignacio før den ender opp i Benque Viejo ved grensa til Guatemala.
Veien fikk sitt nåværende navn 21. september 2012, til minne om den tidligere statsministeren George Price, som leda landet til uavhengighet i 1981.


== Referanser ==
Southern Highway (Belize)

Southern Highway er en av de fire hovedveiene i Belize. Den er 156,2 kilometer lang og går mellom kystbyene Dangriga og Punta Gorda i den sørlige delen av landet.


== Eksterne lenker ==
Rapport om utvidelsesprosjekt for Southern Highway Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
Hummingbird Highway

Hummingbird Highway (engelsk for «Kolibrimotorveien») er en av de fire hovedveiene i Belize. Den er 86,4 kilometer lang og går mellom landets hovedstad Belmopan og kystbyen Dangriga. Den følger delvis traseen til den nedlagte jernbanelinja Stann Creek Railway.
Svømming under VM i svømmesport 2015 – 200 meter individuell medley kvinner

200 meter individuell medley kvinner var en svømmeøvelse som ble arrangert under VM i svømming 2015 i Kazan i Russland den 2. august (forsøksheat og semnifinaler) og 3. august (finale).


== Medaljevinnere ==


== Rekorder ==
Før konkurransene var gjeldende verdens- og mesterskapsrekorder som følger:

Følgende rekorder ble satt under konkurransen:


== Resultater ==


=== Forsøksheat ===
Forsøksheatene ble avholdt den 2. august kl. 10.28.


=== Semifinaler ===
Semifinalene ble avholdt den 2. august kl. 17.53.


==== Semifinale 1 ====


==== Semifinale 2 ====


=== Finale ===

Finalen ble avholdt den 3. august kl. 18:54.


== Referanser ==
Svingbrua i Belize City

Svingbrua i Belize City er ei svingbru i sentrum av Belize City. Den går over Haulover Creek, ei sideelv til Belizeelva. Den er den eldste svingbrua i Mellom-Amerika og en av få i verden som fremdeles opereres manuelt.
Brua ble bygd i Liverpool i England i 1922, og ble deretter frakta til Belize og installert i 1923. Den er i dag et av Belize Citys mest kjente landemerker.


== Eksterne lenker ==
(en) Swing Bridge, Belize City – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Japan under VM i svømmesport 2015

Japan deltok under VM i svømmesport 2015 i Kazan i Russland fra 24. juli til 9. august 2015.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted