jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Birgitte Cornelia Rojahn

Birgitte Cornelia Rojahn (født Gulbrandsen 18. februar 1839 i Bergen, død 20. april 1927 i Kristiansand) var en norsk skuespillerinne, sangerinne og sangpedagog. Hun gjorde bruk av kallenavnet Gitte.Birgitte var datter av Ole Gulbrandsen Spor og hustru Ingeborg Olsdatter England. Hun vokste opp på Smørsalmenningen i Bergen, hvor faren drev eget ølbryggeri. Birgitten var yngre søster av Louise Brun, som var Det norske Theaters første primadonna på scenen.
Birgitte ble den 27. april 1859 gift med kapellmester Ferdinand August Rojahn, som kom fra Braunschweig i Tyskland. Bryllupet sto i Davik i Bremanger.


== Karriere ==
Det viste seg raskt at også Birgitte hadde et stort talent som skuespiller. Den 3. november 1854, bare femten år gammel, debuterte hun ved Det norske Theater i Bergen, som Trine Rar i stykket Aprilsnarrene eller Intrigen i Skolen. Hun var antatt for rollen av sceneinstruktør Henrik Ibsen. Ved førsteoppførelsen av Ibsens Fru Inger til Østeraad på stiftelsesdagen 2. januar 1855, ble hun kastet ut i en ganske utfordrende rolle som Fru Ingers datter, Eline. Storesøster Louise Brun spilte ved samme anledning den krevende hovedrollen som Fru Inger Ottesdotter Rømer.
Til tross for et åpenbart talent som skuespiller, forlot hun scenen i 1857, og fortsatte som konsertsangerinne. Da hun et par år senere ble gift, og ekteparet flyttet til Kongens gate 31 i Kristiansand, virket hun som sangpedagog.
Birgitte og Ferdinand August Rojahn fikk åtte barn. De som vokste opp var Gottlieb Ferdinand (1860-1928), Ole (f. 4/1-1862), Louise Bøe (1866-1952), Ingarth (1869-1956), samt tvillingene Borghild Cornelia (1872-1938) og Hagbart (1872-1952), mens den eldre Hagbart (f. 13/12-1864) og Inga Dorothea (f. 19/7-1863) begge døde som barn.

		
		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Blanc, Tharald 1884: Norges første nationale Scene (Bergen 1850-1863). Et Bidrag til den norske dramatiske Kunsts Historie.  Kristiania: Albert Cammermeyers Forlag.
Blytt, Peter: Minder fra den første norske Scene i Bergen i 1850-Aarene. (2. opl.). 1907.
«Den første nationale Scene i Bergen» (s. 19-28). Folkebladet No. 2. 31te Januar 1900.
Gatland, Jan Olav 2006:Repertoaret ved Det Norske Theater 1850-1863. Universitetet i Bergen.
Jensson, Liv 1981: Biografisk skuespillerleksikon. Norske, danske og svenske skuespillere på norske scener særlig på 1800-tallet. Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 82-00-05622-8.


== Eksterne lenker ==
Oppslag i Liv Jenssons Biografisk skuespillerleksikon.
The Belle of 14th Street

The Belle of 14th Street er en amerikansk TV-spesial fra 1967, og den tredje til artisten Barbra Streisand. Denne TV-episoden ble sendt på fjernsynskanalen CBS 11. oktober 1967, og var et forsøk på å gjenskape en klassisk vaudevillerevy med sanger, sketsjer og kostymer fra den epoken. Streisand har sagt: «Vi skulle ikke gjøre narr av det eller lage camp ut av det, men gjøre det slik som de gjorde det.» TV-spesialen var en del av Streisands kontrakt med CBS om å lage fire nye episoder etter suksessen med den den første, My Name Is Barbra. Episoden var i likhet med de to første delt inn i tre akter.The Belle of 14th Street skulle bli et ensembleprosjekt i stedet for enmannsshowet de andre episodene var. Streisand ville prøve noe nytt, og var redd for å bli repetitiv. Skuespillerne Jason Robards, Lee Allen og John Bubbles deltok i prosjektet. Planen var at spesialen skulle handle om mote, og hun besøkte Paris i 1966 for å handle inn klær. Dette endret seg imidlertid da hun måtte utsette innspillingen fordi hun ble gravid. Innspillingen av TV-episoden begynte 26. april 1967, og varte i tre dager. Det ble lagd to animerte sekvenser for programmet hvor Streisand står foran 14th Street Theatre ikledd ulike antrekk.TV-programmet fikk høye seertall, men dårlig kritikk. Newsday kalte det «et rystende, stilistisk virvar», mens The New York Times kalte det «en pinlig opptreden». På grunn av den negative tilbakemeldingen ble planene om et musikkalbum skrinlagt.


== Scener og låter ==


=== Akt 1 ===
«I Don't Care» (animert åpningssekvens)
«You're the Apple of My Eye» (Jason Robards & the Beef Trust Girls)
«Alice Blue Gown» (Streisand)
«I'm Going South» (John Bubbles)
«We're Four Americans» (“The Dancing Duncans”—Barbra & Robards & Lee Allen & Susan Alpern)


=== Akt 2 ===
«Liebestraum» (Streisand spiller den tyske divaen Madame Schmausen-Schmidt)
«Mother Machree» (duett)
En scene fra Stormen


=== Akt 3 ===
«My Melancholy Baby»
«Everybody Loves My Baby»
«I'm Always Chasing Rainbows»
«My Buddy / How About Me?»
«A Good Man is Hard to Find / Some of These Days»
«Put Your Arms Around Me Honey» (animert sluttsekvens)


== Referanser ==


== Kilder ==
Spada, James (1995). Streisand: Her Life (engelsk). New York: Crown Publishers. ISBN 0-517-59753-5. 


== Eksterne lenker ==
(en) The Belle of 14th Street på Internet Movie Database
Fellinis Casanova

Fellinis Casanova, (italiensk originaltittel: Il Casanova di Federico Fellini) er en italiensk spillefilm fra 1976 regissert av  Federico Fellini med Donald Sutherland i hovedrollen, og med den italienske eventyreren og forfatteren Giacomo Casanovas selvbiografi som litterært forelegg.


== Om innspillingen ==
Filmen ble i sin helet skutt i Cinecittà studio i Roma. Dino De Laurentiis ønsket opprinnelig Robert Redford rollen som Casanova men Fellini nektet å tillate dette. Da De Laurentiis ble erstattet som produsent av Alberto Grimaldi ble Donald Sutherland gitt oppdraget istedenfor. Rollen krevde at Sutherland måtte gjennomgå en omfattende sminkeprosess som blant annet nødvendiggjorde at han måtte barbere hodet og benytte en neseprotese.


== Utmerkelser ==
Filmens kostymedesigner Danilo Donati ble belønnet med prisen for beste kostymedesign på den 49. Oscar-utdelingen i 1977.


== Medvirkende ==
Donald Sutherland - Giacomo Casanova
Tina Aumont - Henriette
Cicely Browne - Marquise Durfé
Carmen Scarpitta - Madame Charpillon
Clara Algranti - Marcolina
Daniela Gatti - Giselda
Margareth Clementi - Søster Maddalena
Mario Cencelli - Dr. Mobius
Olimpia Carlisi - Isabellas søster
Silvana Fusacchia - Isabella
Chesty Morgan - Barberina
Leda Lojodice - Rosalba den mekaniske dukken
Sandra Elaine Allen - kjempen Angelina
Marika Rivera - Astrodi
Diane Kurys - Madame Charpillons datter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fellinis Casanova på Internet Movie Database 
(no) Fellinis Casanova hos Filmfront 
(sv) Fellinis Casanova i Svensk Filmdatabas 
(da) Fellinis Casanova i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Fellinis Casanova på Allociné 
(nl) Fellinis Casanova på MovieMeter 
(en) Fellinis Casanova på AllMovie 
(en) Fellinis Casanova på Turner Classic Movies 
(en) Fellinis Casanova på Rotten Tomatoes
Sepp Zehnder (1944)

Josef «Sepp» Zehnder (født 25. mars 1944) er en sveitsisk tidligere skihopper som konkurrerte internasjonalt i årene 1960-1975.
Han deltok tre ganger hver i OL og VM. I OL i 1964 ble det 48.-plass av 52 deltakere i storbakken i Innsbruck og 51.-plass av 53 deltakere i normalbakken i Seefeld. VM i Oslo 1966 ga 27.-plass i stor bakke og 34.-plass i normalbakke. I OL i 1968 ble han nummer 47 av 58 deltakere i storbakken i Saint-Nizier og 52 av 58 deltakere i normalbakken i Autrans.
VM i Štrbské Pleso 1970 var hans beste mesterskap, med 10.-plass i stor bakke og 14.-plass i normalbakke. I OL i Sapporo i 1972 fikk han 22.-plass i stor bakke og 28.-plass i normalbakke. Samme år ble han nummer 33 av 43 deltakere i VM i skiflyging i Planica. I VM i Falun 1974 ble han nummer 49 av 60 deltakere i stor bakke.
Sepp Zehnder deltok i den tysk-østerrikske hoppuka i årene 1963-1974. Den beste sammenlagtplasseringen kom i 1972/73, med 16.-plass. Hans beste plassering i enkeltrenn i Hoppuka var også 16.-plass, i Garmisch-Partenkirchen 1. januar 1969 og i Innsbruck 4. januar 1970.
Sammenlagtplasseringer i den tysk-østerrikske hoppuka:

Zehnder hadde flere gode resultater i den sveitsiske hoppuka, som dog hadde noe dårligere deltakelse enn den mer kjente hoppuka i Tyskland og Østerrike. Her ble han nummer 5 sammenlagt i 1971 og 7 i 1969. Han kom på pallen med 2.-plass i St. Moritz 26. januar 1971.
Sammenlagtplasseringer i den sveitsiske hoppuka:

Sepp Zehnder ble den første som hoppet over 100 meter i Sveits da han landet på 102 meter i Titlis-Schanze i Engelberg i 1971.


== Referanser ==


== Hovedkilde ==
Adam Kwieciński: Hoppresultater Sepp Zehnder (besøkt 14. mars 2016)


== Eksterne lenker ==
(en) Sepp Zehnder – Olympedia 
(en) Sepp Zehnder – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Sepp Zehnder – FIS (skihopping) 
(en) Sepp Zehnder – TheSports.org
Fleksibel utdanning Norge

Fleksibel utdanning Norge er en norsk medlemsorganisasjon for institusjoner som tilbyr fleksibel utdanning i form av nettstudier, nettstudier kombinert med samlinger og andre fleksible tilpasninger.
Fleksibel utdanning Norge er et samarbeids- og kontaktorgan i saker om fleksibel utdanning for Kunnskapsdepartementet og Kompetanse Norge.Fleksibel utdanning Norge utgir fagbladet SYNKRON, og står i tillegg bak en rekke enkeltstående publikasjoner.


== Historie ==
Organisasjonen ble stiftet i 1968 under navnet Norsk Brevskoleforbund. Den skiftet senere navn til Norsk Forbund for Fjernundervisning og fleksibel utdanning (NFF) og igjen i 2013 til Fleksibel utdanning Norge (FuN).
Norsk Brevskoleforbund utarbeidet regler for god brevskolepraksis. Alle brevkurs som ga grunnlag for statsstøtte måtte godkjennes og kvalitetssikres av Brevskolerådet under Kirke- og undervisningsdepartementet. I 1993 la endringer i Voksenopplæringsloven ansvaret for kvalitet på den enkelte institusjon og ansvaret for godkjenning til departementet. I den forbindelse ba departementet NFF om å utarbeide veiledende kvalitetsnormer for fjernundervisning. Normene er siden revidert fire ganger i tråd med utvikling og gjeldende regelverk. Siste revisjon var i 2015.


== Medlemmer ==
Medlemmene i organisasjonen er i dag offentlig godkjente nettskoler, fylkeskommunale nettskoler, fagskoler, universiteter, høgskoler, private institusjoner og bransjeopplæringssentre.
Ifølge hjemmesiden har FuN følgende medlemmer per mars 2017:

Akademiet nettstudier
Campus NooA
CampusOnline.no
Cyberbook
eCademy
E-skuvla
Folkeuniversitetet Nettstudier
Globalskolen
Handelshøyskolen BI
Høgskolen i Innlandet, SELL
Høgskolen i Oslo og Akershus
Høgskolen i Sørøst-Norge
Høyskolen Kristiania Nettstudier
Lime Green Digital
Luftfartsskolen
Læringsnettverket, NHO Service
Nettskolen Buskerud
Nettskolen i Nordland
Nettskolen Rogaland
Nettskolen Telemark
Nettskolen Vestfold
Nord universitet
Norges grønne fagskole -Vea
Norsk industri nettskole
Norsk Nettskole AS
NTNU VIDERE
Næring og samfunn nettskole
OPK-instituttet
Samisk høgskole
Senter for eiendomsfag
STFK Nettskole
Studiesenteret.no
TISIP
Universitetet i Agder
Universitetet i Bergen
Universitetet i Oslo
VID vitenskapelige høgskole


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
SYNKRON
Kvalitetsnormer for nettutdanning
Dejbjergvognene

Dejbjergvognene er to danske trevogner med ornamenterte bronsebeslag fra jernalderen. De ble funnet i henholdsvis 1881 og 1883  under torvgraving i Præstemosen i Vestjylland. De ble gravet ut av arkeologen Henry Petersen, som i 1888 utga boken Vognfundene i Dejbjærg Præstegaardsmose ved Ringkjøbing om funnene. Funnet dateres til ca. 100 f.Kr.
Vognene har sannsynligvis vært en stormanns praktkjøretøyer i førromersk jernalder. Jernet i vognkassene er av bergmalm fra Sentraleuropa og er sannsynligvis fremstilt av keltiske håndverkere der. Hjulene er blitt reparert i Danmark med dansk myrmalm til felgbåndene. Den store mengde bronseornamentikk gjør vognene meget usedvanlige.Vognene kan i dag sees på Nationalmuseet i København.
På Dejbjerg Jernalder, et museum under Ringkøbing-Skjern Museum, er utstilt en kopi av Dejbjergvogn I, som er den enkleste av de to.


== Referanser ==
Søværnets Minørtjeneste

Søværnets Minørtjeneste er en spesialutdannet avdeling i Søværnet som er trent til å rydde sjøminer og sprengstoff til sjøs. Minørtjenesten hører til på Marinestation Kongsøre.
Søværnets Minørtjeneste er en integrert del av Ammunisjonsrydningstjenesten og har kontinuerlig et lag mineryddere på vakt klar til å rykke ut.


== Eksterne lenker ==
Frømandskorpset, officiel hjemmeside
Cavallo di fuoco

Cavallo di fuoco  er en gjenskapelse av en historiske begivenhet som hendte i byen Ripatransone, i provinsen Ascoli Piceno, som ligger i sentral-Italia. Det er et underlig fyrverkeri-show, som ifølge tradisjonen forekommer åtte dager etter påske. I bokstavelig forstand, betyr det Ildhest.


== Historie ==
Showet dateres tilbake til 1682 da de lokale beboerne ansatte en pyroteknikk i anledning en fest for jomfru Maria, og han begynte å skyte opp fyrverkeri fra ryggen av en hest. Denne uventede handlingen gjorde et stort inntrykk på innbyggere, som begynte å gjenta den hvert år. I det 18. århundre skiftet de ut den ekte hesten med en falsk en.


== Festen ==
Festdagen begynner med messen i katedralen i Ripatransone, så fortsetter den med en tradisjonelle prosesjon, og slutter med fyrverkeri-showet. Rundt klokka 21.00 vises den falske hesten i byens gater, sammen med et musikkorps og en gruppe av lidenskapelige mennesker utstyrt med kubjeller og fløyter. Et stort publikum venter på dem på katedraltorget og når de kommer gjør hesten en oppvarmingsrunde. Hesten, som er fylt med fyrverkeri av noe slag, kjører flere runder og skyter i lufta og mellom folk. De flotteste fyrverkeri heter på italiensk Baffi, som betyr bart, og Girella, som betyr hjulet og utgjør det viktigste tidspunktet i festen. Selv om showet noen ganger kan frembringe panikk (spesielt fra mennesker som ikke er vant med det), og at mange blir beruset på den typiske rødvinen som produseres i området, har ulykker eller skader aldri skjedd.


== Eksterne lenker ==
http://www.cavallodifuoco.com/jcavallo/
Hans Mossin

Hans Mossin (født 16. april 1716 i Tversted i Vendsyssel i Danmark, død 3. april 1793) var en dansk prest som var virksom i Norge.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Hans Mossin ble født i Tversted (i Vendsyssel), hvor faren, Peder Hansen Mossin (født 1679, død 1726), var sogneprest; moren het Anna Jensdatter, født Gjessing (død 1730). Han gikk ut fra Frederiksborg skole 1733 og fikk akademisk borgerbrev i 1739. Han hadde gjennomgått Borchs Kollegium og var dekanus på Kommunitetet, studerte Wolf og Leibnitz, før han vendte sig mot teologien, brukte sin tid godt og vel og fikk mange velyndere.


=== Tidlig kirkelig virke ===
1742 ble han kateket ved Holmens kirke og 1747 prest ved Almindelig Hospital og Abel Cathrines Boder.
Da Pontoppidan var blitt biskop i Bergen, ble han omtalt som en av dem som kunne gjøre sig håp om å bli hans etterfølger som hoffprest, hva han dog ikke ble. Heller ikke lykkes det ham å få ansettelse ved Københavns Universitet, som han søkte med påberopelse av sine skrifter – fire disputatser.


=== Prest ===
I i 1751 ble han ansatt som andre residerende kapellan ved Nykirken i Bergen. I 1757 blev han første residerende kapellan ved Domkirken i Bergen 1762, sogneprest til Korskirken 1768 magister 1770, stiftsprost og sogneprest til domkirken, hvor han ble til han døde.
Mossin tilhørte den den pietistiske skole, og det var derfor rimelig at Pontoppidan søkte om å få ham til Bergen. Etter manges mening var han blottet for smak og tross all sin lærdom en ukultivert ånd. Han hørte mere hjemme i studerkammeret enn på prekestolen, og i Bergen utfoldet han en betydelig forfattervirksomhet, spesielt etter at han i 1760 hadde fått kongelig tilladelse til å anlegge et boktrykkeri. Gjonnem dette leverte han nå fra 1766-74 en mangfoldighet av bøker, nemlig prekener – enkelte og i samling –, populære fortolkninger av bibelske bøker og betraktninger av dogmatisk og moralsk innhold. Senere kom han inn på andre saker og skrev om industri, brannvesen, landøkonomi med mere.
Alle hans skrifter er av den beskaffenhet at man må søke etter innholdet i den overstrømmende mengde av ord. Hans opbyggelsesskrifter hadde visselig hatt betydning for sin tid, og den forholdsvis rikelige avsetning de fikk, tyder på at han ved disse imøtekom en trang i Bergen, hvor bøker ikke var alminnelige. Han forlot aldri sitt pietistiske standpunkt, og det kan derfor være av interesse å se hvorledes han fra det helt åndelige forfatterskap gled over på det almennyttiges gebet.
I 60-årsalderen sluttet han med å skrive. Andre krefter rådde nå i Bergen, og han gikk snart tilbake. I sine siste år var han sløv, og ved sin død synes han lenge å ha vært glemt. både som prest og forfatter.


== Referanser ==


== Kilder ==
Mossin, Hans i Carl Frederik Bricka, Dansk biografisk Lexikon (1. utgave, 1897)
Michal Doležal

Michal Doležal (født 11. mars 1978 i Jablonec nad Nisou) er en tsjekkisk tidligere skihopper og senere trener som konkurrerte internasjonalt i årene 1990-2007. Han representerte Dukla Liberec.I junior-VM i Gallio i 1996 ble Doležal nummer 33 i det individuelle rennet og var på det tsjekkiske laget som tok 4.-plass i lagkonkurransen. Samme år ble han nummer 35 i VM i skiflyging i Bad Mitterndorf, og han fikk samme plassering i skiflygings-VM i Oberstdorf i 1998. OL 1998 var hans beste internasjonale mesterskap. I storbakken i Hakuba ble han nummer 8, i normalbakken 11, og det ble 7.-plass på det tsjekkiske laget i lagkonkurransen. VM i 1999 ga 31.-plass i normalbakken i Ramsau, 34.-plass i storbakken i Bischofshofen og igjen 7.-plass i lagkonkurransen.
I VM i skiflyging i Vikersund i 2000 ble han nummer 32. VM i Lahtis 2001 ga 31.-plass i storbakken, 37.-plass i normalbakken, 6.-plass i lagkonkurransen i stor bakke og 7.-plass i lagkonkurransen i normalbakke. I OL i 2002 ble han nummer 50 og sist i normalbakken i Park City. Han klarte ikke å kvalifisere seg til rennet i normalbakke, men han var på det tsjekkiske laget som ble nummer 12 og nest sist i lagkonkurransen. I VM i 2003 ble han nummer 39 i normalbakken.
Doležals beste sammenlagtplassering i verdenscupen var 27.-plass i 1999/2000. Denne sesongen fikk han også sin beste sammenlagtplassering i den tysk-østerrikske hoppuka, med 12.-plass. Hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 7.-plass i Zakopane 18. desember 1999.
Sammenlagtplasseringer i verdenscupen (poeng til de 30 beste i hvert renn):

Sammenlagtplasseringer i Hoppuka:

Sammen med Richard Schallert var Michal Doležal sesongen 2015/16 hovedtrener for det tsjekkiske hopplandslaget. Før det var han trener for landets B-landslag. Siden 2019 har han vært hovedtrener for det polske hopplandslaget.


== Referanser ==


== Hovedkilde ==
Adam Kwieciński: Hoppresultater Michal Dolezal Arkivert 26. juni 2020 hos Wayback Machine. (besøkt 14. mars 2016)


== Eksterne lenker ==
(en) Michal Doležal – Olympedia 
(en) Michal Doležal – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(cz) Michal Doležal – Tsjekkias olympiske komité 
(en) Michal Doležal – FIS (skihopping)
Petr Vakoč

Petr Vakoč (født 11. juli 1992 i Praha) er en tsjekkisk syklist.
Han var profesjonell fra 2014 til 2021.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Petr Vakoč – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Petr Vakoč – Olympedia 
(en) Petr Vakoč – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(cz) Petr Vakoč – Tsjekkias olympiske komité 
(en) Petr Vakoč – ProCyclingStats 
(en) Petr Vakoč – Cycling Archives 
(en) Petr Vakoč – Cycling Quotient 
(en) Petr Vakoč – CycleBase 
(en) Petr Vakoč – TheSports.org
Marinestation Kongsøre

Marinestation Kongsøre er en dansk orlogsstasjon og base for Søværnets Frømandskorps og Søværnets Minørtjeneste. Stasjonen ligger i Kongsøre Skov nær Lammefjordens utmunning i Isefjorden.
Stasjonen ligger på et sted hvor det tidligere var plassert en guttespeiderleir (feriekoloni).
Marco Steinauer

Marco Steinauer (født 13. april 1976 i Einsiedeln) er en sveitsisk tidligere skihopper som konkurrerte internasjonalt i årene 1989-2006.
I junior-VM i Vuokatti 1992 ble han nummer 38 i det individuelle rennet og var på det sveitsiske laget som ble nummer 5 i lagkonkurransen. For junior-VM i Harrachov 1993 ble plasseringne 34 individuelt og 9 for lag, og juniormesterskapet i Breitenwang 1994 ga 33.-plass individuelt og 8.-plass for lag. I sitt første av seks senior-VM i Thunder Bay 1995 fikk han 14.-plass i normalbakken, 38.-plass i storbakken og 5.-plass i lagkonkurransen. Han ble nummer 37 i VM i skiflyging i Bad Mitterndorf 1996.
Steinauer ble nummer 17 i normalbakke og 32 i stor bakke i VM i Trondheim i 1997, i tillegg til 8.-plass i lagkonkurransen. I VM i skiflyging i Oberstdorf 1998 fikk han 34.-plass. OL 1998 ga 33.-plass i storbakken i Hakuba, 56.-plass (av 62 deltakere) i normalbakken og 6.-plass i lagkonkurransen. I VM i 1999 ble han nummer 42 i storbakken i Bischofshofen og 8 i lagkonkurransen. Han ble nummer 30 i VM i skiflyging i Vikersund i 2000.
VM i Lahtis 2001 ga 25.-plass i normalbakken, 36.-plass i storbakken og 9.-plass i begge lagkonkurransene. I OL i 2002 ble det 45.-plass i storbakken i Park City og 7.-plass i lagkonkurransen. I VM i 2003 ble han nummer 45 i storbakken i Predazzo, 48 i normalbakken og 9 i lagkonkurransen. Hans siste internasjonale mesterskap var VM i Oberstdorf 1997, der han ble nummer 46 i stor bakke, 7 i lagkonkurransen i stor bakke og 8 i lagkonkurransen i normalbakke.
Steinauers beste sesong sammenlagt i verdenscupen var 1995/96, da han ble nummer 17. Hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 4.-plass i storbakken i Planica 10. desember 1995 og i Engelberg 13. januar 1996. I den tysk-østerrikske hoppuka var hans beste sesonger 1995/96 og 1996/97, da han ble nummer 16 og 17 sammenlagt.
Sammenlagtplasseringer i verdenscupen (poeng til de 30 beste i hvert renn):

Sammenlagtplasseringer i Hoppuka:

Av yrke utenom skihoppingen er Marco Steinauer blikkenslager. Sammen med den tidligere skihopperen Reto Kälin har han siden 2002 laget skulpturer og andre gjenstander i blant annet rustfritt stål under varemerket «tig-design».
Marco Steinauer spiller trekkspill i Gebr. Steinauer, sammen med sin bror Joe Steinauer ( også trekkspill) og Armin Hiestand på cello. 


== Referanser ==


== Hovedkilde ==
Adam Kwieciński: Hoppresultater Marco Steinauer (besøkt 14. mars 2016)


== Eksterne lenker ==
(en) Marco Steinauer – Olympedia 
(en) Marco Steinauer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Marco Steinauer – FIS (skihopping)
Frederyk Woodhouse

Frederyk Woodhouse (født 1995) er en australsk skytter som konkurrerer i rifleskyting. 
Han har ingen større internasjonale resultater, men har to bronsemedaljer fra det oseanske mesterskapet fra 2013 (junior) og 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) Frederyk Woodhouse – ISSF
Ahmed Morad

Ahmed Morad (født 1982) er en egyptisk skytter som konkurrerer i rifleskyting. 
Han har ingen større internasjonale resultater, men vant blant to gull under det afrikanske mesterskapet i 2014. 


== Eksterne lenker ==
(en) Ahmed Morad – ISSF
Birkelandsenteret for romforskning

Birkelandsenteret for romforskning (BCSS) er et internasjonalt romforskningssenter ved Universitetet i Bergen. Målet med Birkelandsenteret for romforskning er å forstå hvordan jorden er koblet til vårt nære verdensrom.
Majoriteten av forskerne er tilknyttet Institutt for fysikk og teknologi ved UiB. I tillegg er også noen forskningsgrupper ved NTNU og UNIS Svalbard tilknyttet senteret. Birkelandsenteret for romforskning har status som Senter for fremragende forskning (siden 2013), en ordning opprettet av Norges forskningsråd for å bygge opp norske forskningsinstitusjoner til høyeste internasjonale nivå. 


== Eksterne lenker ==
birkeland.uib.no
Attapon Uea-aree

Attapon Uea-aree (født 18. november 1989) er en thailandsk skytter som konkurrerer i rifleskyting. 
Han har ingen større internasjonale resultater, og hans beste verdenscupresultat er en 8.-plass fra 2016. 


== Eksterne lenker ==
(en) Attapon Uea-aree – Olympedia 
(en) Attapon Uea-aree – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Attapon Uea-aree – ISSF
Connor Davis

Connor Davis (født 1993) er en amerikansk skytter som konkurrerer i rifleskyting. 
Hans største internasjonale resultat er en gullmedalje fra de panamerikanske leker i 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) Connor Davis – ISSF