jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jacobo Palm

Jacobo Palm (født 28. november 1887, død 1. juli 1982) var en curaçaosk komponist.
Han var barnebarnet til Jan Gerard Palm (1831–1906) som ofte omtales som «den klassiske musikks far på Curaçao». Som sine fettere Rudolph og John Palm begynte Jacobo å ta timer i musikk av sin bestefar. Han spilte gjennom sin barndom flere musikkinstrument, som piano, orgel, fiolin, klarinett og tverrfløyte. 
Som komponist skrev Palm flere musikkstykker for piano, men også musikk for orgel og musikk til sangstykker. Hans musikkverk var sterkt påvirket av den polske pianisten Frédéric Chopin, men hadde også deler fra karibisk og latinamerikansk musikk.


== Litteratur ==
Johannes I.M. Halman og Robert A. Rojer: Jan Gerard Palm: Leven en werk van een muzikale patriarch op Curaçao, Leiden: KITLV Uitgeverij, 2008
Edgar Palm: Muziek en musici van de Nederlandse Antillen, Curaçaose Drukkerij, 1978
Rudolph Boskaljon: Honderd jaar muziekleven op Curac̜ao, Assen: Van Gorcum & comp., 1958
John Palm

John Palm (født 13. juni 1885, død 24. februar 1925) var en curaçaosk komponist.
Han var barnebarnet til Jan Gerard Palm (1831–1906) som ofte omtales som «den klassiske musikks far på Curaçao». Som sin fetter Jacobo Palm og sin bror Rudolph Palm begynte John å ta timer i musikk av sin bestefar. Han spilte gjennom sin barndom flere musikkinstrument, som piano, klarinett og tverrfløyte. 
Som komponist skrev Palm flere valser, blant annet «La Belleza», «Club X», «Emma», «La Veloce», «Ma Pensee», «Gozar sufriendo» og «Nocturno».


== Litteratur ==
Johannes I.M. Halman og Robert A. Rojer: Jan Gerard Palm: Leven en werk van een muzikale patriarch op Curaçao, Leiden: KITLV Uitgeverij, 2008
Edgar Palm: Muziek en musici van de Nederlandse Antillen, Curaçaose Drukkerij, 1978
Rudolph Boskaljon: Honderd jaar muziekleven op Curac̜ao, Assen: Van Gorcum & comp., 1958
Aphanicercopsis

Aphanicercopsis er en av slektene av steinfluer. De er tilknyttet et liv i ferskvann som nymfer (larve). Steinfluer finnes bare i nærheten av ferskvann. Selv om de voksne har fire vinger er de ikke særlige dyktige flygere og finnes sjeldent langt fra stedet de levde som nymfe. Denne familien finnes i dag bare på den sørlige halvkulen, men den tilhører en gruppe (Arctoperlaria) av steinfluer som lever på den nordlige halvkulen, så det er sannsynlig at den er av nordlig opprinnelse og har vandret sørover.


== Utseende ==
Små, mørke steinfluer. Et karakteristisk kjennetegn er at baklårene er svært kraftige.


== Levevis ==
Artene i familien Notonemouridae kan finnes i en rekke forskjellige ferskvanns-lokaliteter, men foretrekker kaldt og oksygenrikt vann. Noen arter lever på steiner som blir overskylt av fossefall eller stryk, andre lever i elver eller innsjøer. Nymfene eter døde planter og dødt, organisk materiale og gjennomfører utviklingen på ett år. De har sterke bein og kan krype opp loddrette overflater, også mot en kraftig vannstrøm. De voksne fluene kan hoppe ved hjelp av sine kraftige baklår, noen arter flyr også godt. De tar trolig næring til seg.


== Systematisk inndeling ==

Orden Steinfluer (Plecoptera)
Underorden Arctoperlaria
Gruppe Euholognatha
Overfamilie Nemouroidea
Familie Notonemouridae Ricker, 1950
Slekten Aphanicercopsis Barnard, 1934 – 4 arter, Afrika
Aphanicercopsis denticulata Tillyard, 1931
Aphanicercopsis hawaquae Barnard, 1934
Aphanicercopsis outeniquae Barnard, 1934
Aphanicercopsis tabularis Barnard, 1934


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aphanicercopsis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Aphanicercopsis hos NCBI 
The Tree of Life – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
CSIRO – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
Norsk Entomologisk forening
Sphaenognathus oberon

Sphaenognathus oberon er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En stor (hannen 32-39 millimeter), nokså bred, blankt svart hjortebille med noe bronseaktig metallglans. Hannen har forstørrede kjever, hos denne arten er de middels lange og sigdformede, sagtakkede på innersiden. Hode og pronotum er hårete på sidene, hårene lange, gule og ullaktige, undersiden er også tett hårete. Et påfallende trekk er at hannene har fire fasettøyne. Hodet er avrundet firkantet med markerte "hjørner", med en U-formet tverrkjøl i pannen. Pronotum er bredt klokkeformet sett ovenfra. Dekkvingene er nokså jevnbrede med litt ujevn, læraktig overflate. Beina er nokså lange og tynne, uten torner på leggene. Hunnen er kortere og bredere enn hannen og mørkere på farge uten metallglans, kjevene brede.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg nede i bakken i humus-rik jord.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Ecuador.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Chiasognathini
Slekten Sphaenognathus Buquet, 1838 – 30 arter
Underslekten Sphaenognathus (i snever forstand) – 24 arter
Sphaenognathus oberon Kriesche, 1922


== Kilder ==
Oversikt over artene
Generic Guide to New World Scarabid Beetles – Sphaenognathus


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri med en del arter
Bildegalleri
(en) Sphaenognathus oberon i Encyclopedia of Life 
(en) Sphaenognathus oberon i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Sphaenognathus oberon hos NCBI 
Sphaenognathus oberon – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Sphaenognathus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sphaenognathus metallifer

Sphaenognathus metallifer er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En stor (hannen 31-33 millimeter), nokså bred, blankt mørkbrun hjortebille med bronseaktig metallglans på hode og pronotum. Hannen har forstørrede kjever, hos denne arten er de middels lange og sigdformede, sagtakkede på innersiden. Hode og pronotum er hårete på sidene, hårene lange, gule og ullaktige, undersiden er også tett hårete. Et påfallende trekk er at hannene har fire fasettøyne. Hodet er avrundet firkantet med markerte "hjørner". Pronotum er bredt klokkeformet sett ovenfra. Dekkvingene er nokså jevnbrede med litt ujevn, læraktig overflate. Beina er nokså lange og tynne, med ganske korte torner på leggene. Hunnen er kortere og bredere enn hannen, kjevene brede.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg nede i bakken i humus-rik jord.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Ecuador.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Chiasognathini
Slekten Sphaenognathus Buquet, 1838 – 30 arter
Underslekten Sphaenognathus (i snever forstand) – 24 arter
Sphaenognathus metallifer Bomans & Lacroix, 1972


== Kilder ==
Oversikt over artene
Generic Guide to New World Scarabid Beetles – Sphaenognathus


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri med en del arter
Bildegalleri
(en) Sphaenognathus metallifer i Encyclopedia of Life 
(en) Sphaenognathus metallifer i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Sphaenognathus metallifer hos NCBI 
Sphaenognathus metallifer – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Sphaenognathus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Allan Bower

Allan Bower (født 7. mars 1995 i Lincoln i Nebraska) er en turner fra USA. Han fikk sølv i mangekampen i USA-mesterskapet i turn 2017. 


== Idrettskarriere som junior ==
Bower har flere gull i juniorklassen i det nasjonale mesterskapet Junior Olympic National Championships. Han vant Junior Olympic National Championships sammenlagt i 2009, og han vant skranke i 2006 og 2008. Han fikk sølv i mangekampen i 2008.


== Idrettskarriere som senior ==


=== 2013 ===
Han deltok i USA-mesterskapet i turn 2013, der han kom på sjuendeplass i mangekampen, i klassen 17-18 år. Han fikk to medaljer i enkeltapparater; sølv i skranke og bronse i bøylehest.


=== 2014 ===
I Winter Cup Challenge i Las Vegas fikk Bower bronse i bøylehest, og han var med å komme på andreplass i lagkonkurransen i NCAA-mesterskapet i turn. Han kom på åttendeplass i bøylehest og svingstang under USA-mesterskapet i turn 2014. I mangekampen kom han på 13.-plass, med 85,500 + 85,350 poeng.


=== 2015 ===
Han kom på sjuendeplass i mangekampen i Winter Cup Challenge 2015, og kom på femteplass i bøylehest. I NCAA-mesterskapet i turn kom han på sjetteplass i mangekampen, og fjerdeplass i bøylehest. Han fikk gull i lagkonkurransen. I USA-mesterskapet i turn 2015 kom han på 15.-plass i mangekampen.


=== 2016 ===
I 2016 kom Bower på åttendeplass i mangekampen i Winter Cup Challenge. I bøylehest fikk han bronse. Han fikk på nytt gull i lagkonkurransen i NCAA-mesterskapet i turn, og individuelt kom han på fjerdeplass i mangekampen, sjetteplass i bøylehest og sjuendeplass i skranke. Han deltok ikke i USA-mesterskapet i turn 2016.


=== 2017 ===
I Winter Cup Challenge 2017 kom han på tredjeplass i mangekampen og i bøylehest. Han var med å vinne gull i lagkonkurransen i NCAA-mesterskapet i turn, der han også kom på andreplass i frittstående, bøylehest, hopp og skranke. Han kom også på tredjeplass i mangekampen. Han kom på andreplass i mangekampen i USA-mesterskapet i turn 2017, bak Yul Moldauer. Han ble tatt ut på USAs landslag i turn, og ble valgt til å være reserve til VM i friidrett 2017.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Allan Bower – USA Gymnastics 
Profil hos Det internasjonale turnforbundet
Sint Michiel

Sint Michiel er en liten fiskerlandsby like sør for Bullenbaai på vestkysten av Curaçao. Landsbyen ligger omtrent 10 kilometer nordvest fra hovedstaden Willemstad. Landsbyen består blant annet av bukten St. Michielsbaai. 
Denne bukten har tidligere blitt forsvart av Det nederlandske vestindiske kompani, og ruinene av hovedfortet er fortsatt synlige. Disse fortene gjorde at øyen kunne bli forsvart fra franske pirater og Royal Navy, men har flere ganger blitt okkupert av fienden.


== Referanser ==
Saliña

Saliña er et boligområde rett øst for Willemstad, hovedstaden i Curaçao. Det er et av de store shoppingområdene på øyene, med mange butikker, restauranter, cafeer, banker og et kjøpesenter. Hovedveien går østover til Caracasbaaiweg og videre til Jan Thiel og Caracasbaai. 


== Kilder ==
«Salinja and Saliña Galleries». Willemstad, Curaçao: Curaçao Tourism Board. Besøkt 24. september 2015.
Sphaenognathus (Sphaenognathinus) monguilloni

Sphaenognathus monguilloni er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En stor (hannen 37-50 millimeter), nokså bred, blankt brunsvart hjortebille med bronseaktig metallglans. Hannen har forstørrede kjever, hos denne arten er de middels lange og rette med en knekk i spissen, sagtakkede på innersiden. Hode og pronotum er hårete på sidene, hårene lange, gule og ullaktige, undersiden er også tett hårete. Et påfallende trekk er at hannene har fire fasettøyne. Hodet er avrundet firkantet med markerte "hjørner". Pronotum er bredt klokkeformet sett ovenfra. Dekkvingene er nokså jevnbrede med litt ujevn, læraktig overflate. Beina er nokså lange og tynne, med ganske korte torner på leggene. Hunnen er kortere og bredere enn hannen, kjevene brede, fargen kan være litt rødlig.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg nede i bakken i humus-rik jord.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Peru og Bolivia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Chiasognathini
Slekten Sphaenognathus Buquet, 1838 – 30 arter
Underslekten Sphaenognathinus Chalueau & Brochier, 1993
Sphaenognathus monguilloni (Lacroix, 1972)


== Kilder ==
Oversikt over artene
Generic Guide to New World Scarabid Beetles – Sphaenognathus


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri med en del arter
Bildegalleri
(en) Sphaenognathus (Sphaenognathinus) monguilloni i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Sphaenognathus (Sphaenognathinus) monguilloni hos NCBI 
Sphaenognathus monguilloni – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Sphaenognathus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Aphanicercella bifurcata

Aphanicercella bifurcata er en av art av steinfluer. De er tilknyttet et liv i ferskvann som nymfer (larve). Steinfluer finnes bare i nærheten av ferskvann. Selv om de voksne har fire vinger er de ikke særlige dyktige flygere og finnes sjeldent langt fra stedet de levde som nymfe. Denne familien finnes i dag bare på den sørlige halvkulen, men den tilhører en gruppe (Arctoperlaria) av steinfluer som lever på den nordlige halvkulen, så det er sannsynlig at den er av nordlig opprinnelse og har vandret sørover.


== Utseende ==
Små, mørke steinfluer. Et karakteristisk kjennetegn er at baklårene er svært kraftige.


== Levevis ==
Artene i familien Notonemouridae kan finnes i en rekke forskjellige ferskvanns-lokaliteter, men foretrekker kaldt og oksygenrikt vann. Noen arter lever på steiner som blir overskylt av fossefall eller stryk, andre lever i elver eller innsjøer. Nymfene eter døde planter og dødt, organisk materiale og gjennomfører utviklingen på ett år. De har sterke bein og kan krype opp loddrette overflater, også mot en kraftig vannstrøm. De voksne fluene kan hoppe ved hjelp av sine kraftige baklår, noen arter flyr også godt. De tar trolig næring til seg.


== Systematisk inndeling ==

Orden Steinfluer (Plecoptera)
Underorden Arctoperlaria
Gruppe Euholognatha
Overfamilie Nemouroidea
Familie Notonemouridae Ricker, 1950
Slekten Aphanicercella Tillyard, 1931 – 11 arter, Afrika
Aphanicercella barnardi Tillyard, 1931
Aphanicercella bifurcata Barnard, 1934
Aphanicercella bullata  Stevens & Picker, 1999
Aphanicercella cassida  Barnard, 1934
Aphanicercella clavata  Stevens & Picker, 1999
Aphanicercella flabellata  Stevens & Picker, 1999
Aphanicercella nigra Barnard, 1934
Aphanicercella quadrata Barnard, 1934
Aphanicercella scutata Barnard, 1934
Aphanicercella securata Stevens & Picker, 1999
Aphanicercella spatulata Stevens & Picker, 1999


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aphanicercella bifurcata i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Aphanicercella bifurcata hos NCBI 
The Tree of Life – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
CSIRO – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
Norsk Entomologisk forening
Hensley Meulens

Hensley Filemon Acasio «Bam Bam» Meulens (født 23. juni 1967 i Willemstad) er en nederlandsk tidligere baseballspiller og nåværende hjelpetrener for San Francisco Giants. Han spilte selv i MLB fra 1989 til 2000, i tillegg til den koreanske og japanske ligaen. Han er opprinnelig fra Curaçao, og var den første curaçaoske spilleren som spilte i MLB.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hensley Meulens – Olympedia 
(en) Hensley Meulens – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Hensley Meulens – mlb.com 
(en) Hensley Meulens – Baseball-Reference.com (Major League) 
(en) Hensley Meulens – Baseball-Reference.com (Minor League) 
(en) Hensley Meulens – ESPN (MLB) 
(en) Hensley Meulens – fangraphs.com
Aphanicercella cassida

Aphanicercella cassida er en av art av steinfluer. De er tilknyttet et liv i ferskvann som nymfer (larve). Steinfluer finnes bare i nærheten av ferskvann. Selv om de voksne har fire vinger er de ikke særlige dyktige flygere og finnes sjeldent langt fra stedet de levde som nymfe. Denne familien finnes i dag bare på den sørlige halvkulen, men den tilhører en gruppe (Arctoperlaria) av steinfluer som lever på den nordlige halvkulen, så det er sannsynlig at den er av nordlig opprinnelse og har vandret sørover.


== Utseende ==
Små, mørke steinfluer. Et karakteristisk kjennetegn er at baklårene er svært kraftige.


== Levevis ==
Artene i familien Notonemouridae kan finnes i en rekke forskjellige ferskvanns-lokaliteter, men foretrekker kaldt og oksygenrikt vann. Noen arter lever på steiner som blir overskylt av fossefall eller stryk, andre lever i elver eller innsjøer. Nymfene eter døde planter og dødt, organisk materiale og gjennomfører utviklingen på ett år. De har sterke bein og kan krype opp loddrette overflater, også mot en kraftig vannstrøm. De voksne fluene kan hoppe ved hjelp av sine kraftige baklår, noen arter flyr også godt. De tar trolig næring til seg.


== Systematisk inndeling ==

Orden Steinfluer (Plecoptera)
Underorden Arctoperlaria
Gruppe Euholognatha
Overfamilie Nemouroidea
Familie Notonemouridae Ricker, 1950
Slekten Aphanicercella Tillyard, 1931 – 11 arter, Afrika
Aphanicercella barnardi Tillyard, 1931
Aphanicercella bifurcata Barnard, 1934
Aphanicercella bullata  Stevens & Picker, 1999
Aphanicercella cassida  Barnard, 1934
Aphanicercella clavata  Stevens & Picker, 1999
Aphanicercella flabellata  Stevens & Picker, 1999
Aphanicercella nigra Barnard, 1934
Aphanicercella quadrata Barnard, 1934
Aphanicercella scutata Barnard, 1934
Aphanicercella securata Stevens & Picker, 1999
Aphanicercella spatulata Stevens & Picker, 1999


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aphanicercella cassida i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Aphanicercella cassida hos NCBI 
The Tree of Life – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
CSIRO – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
Norsk Entomologisk forening
Caribbean Cup 2017

Caribbean Cup 2017 ble arrangert i Fort-de-France i Martinique fra 22. til 25. juni 2017. Fire lag deltok.


== Sluttspill ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Erik Ruuds mekaniske Verksted

Erik Ruuds mekaniske Verksted ble grunnlagt i 1898 av smedmester Erik Ruud i lokaler i Klingenberggaten i Kristiania. I 1917 flyttet firmaet inn i egne lokaler, en stor moderne verkstedbygning på Grefsen. Verkstedlokalene var på 6000 kvm. og tomta på ca. 22 mål. Firmaet var et av landets største bro- og jernkonstruksjonsverksteder. I perioden fra 1924 til 1934 bygde det over 57% av landets jernbane- og veibroer. Dessuten leverte det en rekke store jernkonstruksjonsbygg i inn- og utland. Firmaet produserte også større og mindre takanlegg, turbinrør, platearbeider, maskinarbeider og jernarbeider, så som rekkverk, dører og vinduer.Lokalene brukes i dag (2014) av Celsa Steelservice AS.


== Referanser ==
Junior-VM på skøyter 1975

Junior-VM på skøyter 1975, det 2. offisielle juniorverdensmesterskapet i ISU-regi, ble arrangert på Strömsvallen i Strömsund i Sverige den 1. og 2. mars 1975.


== Medaljevinnere – sammenlagt ==


== Resultater ==


=== Sammenlagt kvinner ===


=== Sammenlagt menn ===


== Litteratur ==
Trond Eng, red. (november 2002). «World championships junior 1973–2002, ladies – 1975 ( 2 ) Strömsund / Strömsvallen». All time international championships – Complete results 1889–2002 (engelsk). Askim: World speed skating statisticians association (WSSSA) – Skøytenytt. s. 17–18. 
Trond Eng, red. (november 2002). «World championships junior 1972–2002, men – 1975 ( 2 ) Strömsund / Strömsvallen». All time international championships – Complete results 1889–2002 (engelsk). Askim: World speed skating statisticians association (WSSSA) – Skøytenytt. s. 130–131. 


== Eksterne lenker ==
(en) Junior-VM på skøyter 1975, kvinner – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
(en) Junior-VM på skøyter 1975, menn – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
Resultatoversikt på SpeedSkatingStats.com en nl. for kvinner
Resultatoversikt på SpeedSkatingStats.com en nl. for menn
(en) Junior-VM på skøyter 1975 resultatmeny for både damer og herrer på www.ISU.html.infostradasports.com
Farstad, Sverre (3. mars 1975). «Ny øst-tysk skøytetriumf – Kawahara på topp – Junior-VM». Arbeiderbladet 1975.03.03. Norge;Oslo: Arbeiderbladet. s. 18.
Vitenskapsåret 1795

Vitenskapsåret 1795 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1795.


== Hendelser ==
Pierre-Simon Laplace publiserer Exposition du Systeme du Monde, et verk om astronomi.
Georges Cuvier identifiseer et fossil funnet i Nederland i 1770 som et utdød reptil.
Pehr von Afzelius og Anders Gustaf Ekeberg foreslår det svenske navnet väte på gassen som Antoine Lavoisier 1784 ga navnet hydrogene.


== Prisvinnere ==
Copleymedaljen: Jesse Ramsden, britisk instrumentmaker


== Fødsler ==


== Dødsfall ==
21. mars - Giovanni Arduino, italiensk geolog (født 1714)
24. juni - William Smellie, skotsk biolog (født 1740)
Marie Marguerite Bihéron, fransk anatomer (født 1719)
		


== Referanser ==
Pølsehorn (matrett)

Pølsehorn er et innbakt stykke pølse. Deigen kan dekke hele pølsen, men kan også vikles omkring pølsen slik at pølsen kan sees i begge ender. Brøddeigen vikles om pølsen, før pølsen og deigen bakes sammen. Det anvendes normalt en lett søtlig gjærdeig av hvetemel, men andre versjoner kjennes også. Det finnes for eksempel oppskrifter med grovere brød enn hvetebrødet. Det er eksempelvis oppskrifter som bruker grahamsmel, havregryn, og i stedet for pølser av svinekjøtt kan andre pølser også brukes, for eksempel kyllingpølser eller vegetariske pølser, som et alternativ til det tradisjonelle pølsehornet.


== Historie ==
Pølsehorn er alminnelig i flere deler av verden, men lages på ulik måte. I Asia brukes kyllingpølser, mens det i eksempelvis Danmark brukes pølser med svinekjøtt. 


=== Danmark ===
Pølsehorn er en velkjent rett i Danmark og er særlig populært i barnebursdager og i barns matpakker. Man kan også kjøpe et slags pølsehorn som fastfood. 


==== Konflikter pga. svinekjøtt i pølsehorn ====
Bruken av svinekjøtt har til tider gitt anledning til konflikter og debatt, da pølsehorn med svinekjøttpølser er populært til barnebursdager og muslimske barn ikke skal spise svinekjøtt på grunn av deres religion. En mor hadde invitert hele klassen i barnebursdag og hadde skrevet til moren til et muslimsk barn at de ville få pølsehorn med svinekjøtt, og at det kanskje var best at barnet tok med sin egen mat. Det ble moren til det muslimske barn fortørnet over og startet en debatt. Hun hadde foreslått at de laget pølsehorn med kyllingkjøtt, som alle barna kunne spise.


=== Storbritannia ===
Det vites ikke sikkert når pølsebrød ble alminnelig i Storbritannia, men man vet at arbeidere i England spiste pølsebrød på 1600-tallet, da det var lett å ta med seg og var en god måte å få  et hurtig og nærende måltid mat. De første skriftlige kilder i England med en oppskrift på det som på engelsk kalles "pigs in blankets" er Betty Crockers bok Cooking for Kids fra 1957.


=== Pølsehorn - pigs in a blanket i USA ===

I USA brukes begrepet pigs in a blanket typisk om hotdogpølser i croissanter, men brukes også om wienerpølser eller coctailpølser pakket inn i kjeksdeig, pannekaker eller croissantdeig og bakes. Deigen kan være hjemmelaget, men det er mer alminnelig å bruke deig fra boks.


=== Klobasnek ===

En klobasnek (flertallsform: klobasniky) er et pølsehorn av tsjekkisk opprinnelse. En klobasnek menes ofte å være en variasjon kolach (koláče), men de fleste tsjekkere skiller mellom den kjennsgjerning at kolache kun er fylte med fyll som ikke består av kjøtt. Kolache kom til USA med tsjekkiske immigranter, mens klobasniky først ble laget av tsjekkere som bosatte seg i Texas.Klobasniky ligner pølsehorn (i USA kalt pigs in a blanket) men innpakkes i kolachdeig. Tradisjonelt ble klobasniky kun fylt med pølser, men etter at de er blitt en populær rett i USA, er andre ingredienser tilføyet, for eksempel skinke, ost og pepperfrukt som brukes sammen med eller istedenfor pølse.


== Referanser ==