jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Cephalocyclus

Cephalocyclus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Små til mellomstore (5 - 10 millimeter), noe flate, halvmatte, mørkbrune gjødselbiller, dekkvingene kan være noe lysere. Hodet er skovlformet uten knøler, gjerne litt innbuktet foran. Pronotum er avrundet firkantet, fint punktert. Dekkvingene har fine punktrader og er nokså jevnbrede. For-leggen har tre korte tenner.


== Levevis ==
Lite er kjent om biologien til disse artene. I alle fall noen av dem kommer til lys.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørvestlige Nord-Amerika og Mellom-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien gjødselbiller, Aphodiinae Leach, 1815
slekten Cephalocyclus Dellacasa, Gordon & Dellacasa, 1998
Cephalocyclus bordati Dellacasa, Dellacasa & Gordon, 2007
Cephalocyclus carmenae Dellacasa, Dellacasa & Gordon, 2007
Cephalocyclus cartagoensis Dellacasa, Dellacasa & Gordon, 2007
Cephalocyclus costaricensis Dellacasa, Dellacasa & Gordon, 2007
Cephalocyclus durangoensis (Bates, 1887)
Cephalocyclus fuliginosus (Harold, 1863)
Cephalocyclus gravidus (Harold, 1863)
Cephalocyclus halffteri Dellacasa, Dellacasa & Gordon, 2007
Cephalocyclus hogei (Bates, 1887)
Cephalocyclus howdenorum Dellacasa, Dellacasa & Gordon, 2007
Cephalocyclus lagoi Dellacasa, Dellacasa & Gordon, 2007
Cephalocyclus luridiventris (Harold, 1862)
Cephalocyclus luteolus (Horn, 1887)
Cephalocyclus majomanensis Dellacasa, Dellacasa & Gordon, 2013
Cephalocyclus mexicanus (Harold, 1862)
Cephalocyclus ordonezi Dellacasa, Dellacasa & Gordon, 2007
Cephalocyclus potosinus Dellacasa, Dellacasa & Gordon, 2007
Cephalocyclus pullatus (Schmidt, 1913)
Cephalocyclus puncticeps (Harold, 1862)
Cephalocyclus rockefelleri Dellacasa, Dellacasa & Gordon, 2007
Cephalocyclus stebnickae Deloya & Ibanez-Bernal, 2000
Cephalocyclus villosipes (Harold, 1862)


== Kilder ==
Generic Guide to New World Scarab Beetles - Cephalocyclus [1]
Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr


== Eksterne lenker ==
(en) Aphodiina – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
(en) Cephalocyclus i Encyclopedia of Life 
(en) Cephalocyclus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cephalocyclus hos ITIS 
Cephalocyclus – detaljert informasjon på Wikispecies
Fokker Super Universal

Fokker Super Universal var et passasjerfly som ble produsert i USA på slutten av 1920-tallet, en utvidet og forbedret versjon av Fokker Universal, utstyrt med frittbærende vinger og lukket cockpit. Det ble senere også produsert på lisens i Canada, og i Japan og som Nakajima Ki-6. Det ble også lisensbygget i Mandsjuria som Manshū Super Universal


== Design og utvikling ==
Super Universal var en vanlig, høy-vinget cantilever-vinge (uten støttestag) monoplan med et helt lukket cockpit og kabin og et fast understell. Forbedringer over sin forgjenger omfattet en lukket cockpit og en ny vinge som eliminerte behovet for stag, for å bringe den på linje med resten av Fokkers design. De foregående Fokker Universal var bygget med en åpen cockpit, men mange ble konvertert.Byggingen ble som en standard Fokker praksis, var at vingen ble laget nesten utelukkende av tre med to langsgånde bjelker lette ribber kledd tynne flak av kryssfiner. Skroget ble bygget av  sveisede stålrør, i stor grad kryss-avstivet med wire. Ror, gulvet og skottet som skilte cockpit fra kabin var tre. En trekant-formet åpning ga piloten tilgang til kabinen. Halen var også bygget opp fra stålrør, men uten innbyrdes avstiving. De viktigste strukturelle forandringer var større diameter på rørene mens de mindre rør ga strukturen mindre vingeprofil. Standard understell besto av en haleski og to hovedhjul støttet med stag til vingene og flykroppen, men pongtong eller eller ski kunne også monteres.


== Operativ historie ==

Super Universal ble entusiastisk mottatt i markedet, solgte bedre enn noen andre av Fokkers Amerika-konstruksjoner (om lag 80 fly), og det ble nødvendig for selskapet å utvide sin fabrikk for å møte etterspørselen. Ytterligere 15 fly ble bygget av canadiske Vickers, og rundt 100 ble bygget av Nakajima og noen av disse japanske fly ble brukt i militær tjeneste som Ki-6. United States Navy vurdert også,Super Universal for militær tjeneste under betegnelsen XJA-1, men bestemte seg for ikke å kjøpe denne type (JA betegnelsen ble senere gjenbrukt for Noorduyn Norseman). Fokker Universal var populær som en bushfly og mange fant veien inn i Canadas nordlige utmarker.
Den første produksjonen Super Universal fikk navnet «Virginia» av Richard E. Byrd og tatt med til Antarktis i 1928. Dette flyet ble skadet etter å ha slitt seg fra sin fortøyning og kastet bakover over en kilometer i vindstyrke anslått til å ha vært minst 150 Km/t, og ble forlatt, selv om Byrd senere berget nyttige deler.


== Overlevende ==
I 1998 ble en Super Universal opprinnelig brukt for mineralleting i Canadas nordlig områder restaurert til luftdyktige tilstand i Manitoba, og etter å ha blitt fløyet et par år, plassert på utstillingi Western Canada Aviation Museum i 2005. Byrds Fokker Universell ble gjenoppdaget av en New Zealand ekspedisjon i 1987 og Antarctic Aviation Preservation Society har til hensikt å redde og gjenoppbygge den.


== Spesifikasjoner ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fokker Super Universal
Arjuna Dukketeater

Arjuna Dukketeater var et norsk dukketeaterensemble som spilte forestillinger på Hovedøya fra 1974 til 2013.
Kompaniet ble opprettet i 1972 av en gruppe som studerte folkeeventyr og mytologi. De fikk tilgang til Kommandantboligen på Hovedøya i 1974. Der bygget de sin store scene, og i sommerhalvåret fremførte alle de store undereventyrene samt noen mytologiske fortellinger. Som en del av vederlaget for bruken av Kommandantboligen hadde gruppen ansvaret for vedlikeholdet av bygningen.
Per 1986 var Marit Jerstad og Harald Dynge regissører for Arjunas oppsetning, som dette året bar tittelen Rapuntzel og bygget på Brødrene Grimms eventyr med samme tittel. Marit Jerstad, som var utdannet instruktør fra Statens Teaterskole, var også Arjuna Dukketeaters kontaktperson i 1986. I 1990 var Trygve Panhoff ensemblets kontaktperson.Arjuna markerte sitt 40-årsjubileum med forestillingen Prinsessen som gikk til jordens hjerte.Gruppen jobbet på frivillig basis i 41 år, og opparbeidet en kompetanse på iscenesettelse av eventyr, i tillegg til en særegen kompetanse og stil innenfor dukketeater. Da de la ned i 2013 hadde flere generasjoner publikummere besøkt dukketeateret på Hovedøya.


== Arvtager ==
Gruppen Øyteateret bestemte seg for å videreføre arven fra Arjuna Dukketeater, og flere av kunstnerne som var aktive i Arjuna har sittet i Øyteaterets styre og fungert som rådgivere for det nye kompaniet. Marit Jerstads barnebarn Ellen Jerstad er regissør og en av de sentrale personene i Øyteatret.


== Referanser ==
Lene Berggraf

Lene Berggraf (født 20. oktober 1980 i Stavanger) er norsk psykolog med doktorgrad i klinisk psykologi. Hun er siden 2015 skolepsykolog for de videregående skolene i Drammen, Åssiden videregående skole, Drammen videregående skole, Akademiet Drammen og Montesoriskolen i Drammen. 
Lene Berggraf var elev ved Stavanger katedralskole.Hun tok sin doktorgrad ved Modum bad i samarbeid med Psykologisk institutt ved Universitetet i Oslo. Hun forsker innen klinisk psykologi, og driver også selv psykologisk behandling. 


== Bibliografi ==
Growth in Affects, Sense of Self, Sense of Others and Improved Interpersonal Functioning – Studies of Processes of Change in Short-Term Dynamic and Cognitive Psychotherapy for Cluster C Personality Disorders Doktorgradsavhandling (2013)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
www.sv.uio.no: Disputas: Lene Berggraf
modum-bad.no: Lene Berggraf disputerte for sin doktorgrad 18. september
Nordic Nanovector

Nordic Nanovector er et norsk bioteknologiselskap som utvikler antistoff-radionuklid-konjugater. Selskapets hovedprodukt er Betalutin for behandling av B-celle non-Hodgkin lymfom. Betalutin er et målsøkende legemiddel som vil bestråle kreftceller med minimal skade på friskt vev. Selskapet ble notert på Oslo Børs i 2015, og er i dag det største bioteknologiselskapet i Norge.


== Historie ==
Nordic Nanovector ble grunnlagt av Roy Larsen, Øyvind Bruland og Jostein Dahle i 2009. Larsen og Bruland grunnla også Algeta, som ble kjøpt av Bayer i 2013 for 17.6 milliarder.


== Betalutin ==
Betalutin består av et tumorsøkende monoklonalt antistoff mot CD37 konjugert til den radioaktive isotopen Lutetium-177. Betalutin er rettet mot CD37-antigenet, som finnes på mer enn 80% av non-Hodgkin lymfomer. Antistoffet er et proprietært antistoff som ble utviklet på Radiumhospitalet på 1980-tallet. Legemiddelet fører til målrettet celledød i svulsten gjennom irreversibel DNA-skade, hemming av celledeling og apoptose. Betalutin gis som én injeksjon, og halveringstiden til Lutetium-177 er 6.7 dager. Betalutin er for tiden i en fase I/II studie.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Georgius Krauss

Georgius Krauss (født 17. september 1607 i Sibiu, død 26. januar 1679 i Sighișoara) var en kronikør og notar fra Transilvania. Han tilhørte den tyskspråklige minoriteten. Han er også kjent som Georg Krauss eller Georg Kraus. For å skille ham fra hans sønn (Georg Krauss den yngre), blir han av og til kalt Georgius Krauss den eldre.


== Liv og virke ==
Krauss kom fra en rik handelsfamilie fra Sibiu, og studerte fra 1622 i Cluj, fra 1624 i Sibiu, i 1626 i Strasburg, og i 1627 i Wien. Deretter studerte han i halvannet år i Padova. 
Etter en lang reise på tvers av Italia (Venezia, Ferrara, Firenze, Siena, Viterbo, Roma, Ostia, Napoli, Pozzuoli, Baiae, Messina, Palermo, Siracusa, Trapani, Catania) besøkte han Malta. I 1631 reiste han tilbake til sin hjemby og beskjeftiget seg med handel med Valakia. Fra 1646 var han notar i Sighișoara, der han forble til sin død.Hans verk Siebenbürgische Chronik (Transilvansk krønike), som beskriver Transilvanias historie mellom 1608 og 1655, blir ansett som en hovedkilde i historieforskningen, siden den inneholder flere hendelser han selv deltok i.


== Verker ==
Tractatus rerum tam bellicarum, quam etiam aliarum ab anno 1599 usque 1606 inclusive in Transylvania interventarum per Georgium Krauss 1646 fungentem Civitatis Schaesburgensis Notarium conscriptus. (Fundgruben der Geschichte Siebenbürgens von Grafen Joseph Kemény. Klausenburg, 1839. 164-217).
Transilvania interveniarium (Siebenbürgische Chronik des Schässburger Stadtschreibers … 1608-1665. Herausgegeben vom Ausschusse des Vereins für siebenbürgische Landeskunde. Wien, 1862., 1864. (Fontes rerum Austriacarum III., IV.).
Cronica Transilvaniei, 1608-1665 (red. Gh Duzinchevici și Eugen Reus-Mîrza), Editura Academiei Republicii Populare Romîne, 1965


=== Verker som kun finnes i manuskript ===
Memorial und kurzer wahrer Bericht, was über diese unsere Stadt Schässburg, als in der Ordnung der sächsichen königl. Städte in Siebenbürgen, nach der Hauptstadt Hermannstadt die Erste, innerhalb 485 Jahren ihrer Erbauung bis in dieses unglückselige 1676. Jahr, in Belagerungen der Stadt, Feuersbrünsten, andern zufälligen Unglücksfällen und Pestzeiten, bei unseren, unserer Eltern und Voreltern Gedenkzeiten ergangen gewesen, auf Befehl eines Hochweisen Raths und der Löbl. Hundertmannschaft durch mich Georgium Krauss 31 jährigen Juratum Notarium aufgesetzt und verzeichnet.
Codex Krausio-Kelpianus oder merkwürdige Geschichten in Siebenbürgen und dessen umliegenden benachbarten Ländern von 1608 bis 1665 mit vielen Urkunden.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái, Arcanum, Budapest, 2000, ISBN 963-86029-9-6 (ungarsk)
Cziráki, Zsuzsanna. Az erdélyi szászok története. Erdélyi szász irodalomtörténet (ungarsk). Kozármisleny: Imedias Kiadó. ISBN 963 87195 08. (de) Georg Daniel Teutsch: «Kraus, Georg». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 17, Duncker & Humblot, Leipzig 1883, s. 70–72.
Georg Krauss den yngre

Georg Krauss (den yngre) (født 25. januar 1650 i Sighișoara, død 5. august 1712 i Biertan) var en biskop fra Transilvania, som tilhørte den tyskspråklige minoriteten.


== Biografi ==
Han var sønn av kronikøren Georgius Krauss. Han studerte i Bratislava, og fra 1669 var han student ved Universitetet i Leipzig. I 1678 ble han prest i Șaeș, i 1684 ble utnevnt til prest i Sighișoara, og deretter, de 19. januar 1711 til biskop, en stilling han hadde til sin død.Hans eneste verk er: Hagar Sarae, hoc est, prima Philosophia Theologia ancilla er submittens, quae partem Metaphysicae generalem, sectione exegetica brevi praemissa, porismaticam exhibet, principiorum omnium et singulorum theologicum usum uberrimum aperiendo, et nefandissimum abusum detegendo. Avdøde disputationem praesentem, Praeside Joanne Faustio ... solenniter sistit ... Argentorati, 1668


== Referanser ==


== Litteratur ==
Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái, Arcanum, Budapest, 2000, ISBN 963-86029-9-6 (ungarsk)


== Se også ==
Georgius Krauss
Hiroshi Teshigahara

Hiroshi Teshigahara (勅使河原 宏 Teshigahara Hiroshi), født den 28. januar 1927 og død den 14. april 2001, var en japansk filmregissør og dreiebokforfatter.Teshigahara ble i 1966 den første fra et asiatisk land til å bli nominert til Oscar for beste fremmedspråklige film for Kvinnen i sanden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hiroshi Teshigahara – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hiroshi Teshigahara på Internet Movie Database 
(sv) Hiroshi Teshigahara i Svensk Filmdatabas 
(da) Hiroshi Teshigahara på Filmdatabasen 
(da) Hiroshi Teshigahara på Scope 
(fr) Hiroshi Teshigahara på Allociné 
(en) Hiroshi Teshigahara på AllMovie 
(en) Hiroshi Teshigahara hos The Movie Database
Kvinnen i sanden (film)

Kvinnen i sanden (砂の女, Suna no Onna) er en japansk film fra 1964 regissert av Hiroshi Teshigahara med Kōbō Abes roman av samme tittel fra 1962 som forelegg. 
Filmen ble nominert til Oscar for beste fremmedspråklige film under den 37. Oscar-utdelingen.


== Handling ==
En entomolog og skole-lærer, Niki Junpei forlater Tokyo for å reise på ekspedisjon for å studere en uklassifisert art av biller som finnes i en enorm sanddyne. Men en landsby tilbyr Junpei ett sted å bo. Han flytter deretter inn hos en ung enke som tidligere mistet sin ektemann og datter i en sandstorm og som nå bor alene. Barn og fars døde kropper sies å være begravd under sanden et sted i nærheten av hytta.  
Junpei blir etter hvert enkens kjæreste, men ønsker hele tiden å flytte fra sanddynen. En morgen forsøker å han å komme seg vekk fra sanddynen og løper bort. Men Junpei er ukjent med geografien i området, og blir snart fanget i kvikksand. Landsbyboerne frigjør ham fra sanden, men returnerer ham til hytta igjen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kvinnen i sanden på Internet Movie Database 
(sv) Kvinnen i sanden i Svensk Filmdatabas 
(da) Kvinnen i sanden i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Kvinnen i sanden på Allociné 
(nl) Kvinnen i sanden på MovieMeter 
(en) Kvinnen i sanden på AllMovie 
(en) Kvinnen i sanden på Turner Classic Movies 
(en) Kvinnen i sanden på Rotten Tomatoes
Otello

Otello er en opera i fire akter fra 1887 med musikk av Giuseppe Verdi og libretto av Arrigo Boito etter William Shakespeares skuespill Othello. Stykket ble skrevet ferdig da Verdi var 74 år gammel, og var hans nest siste opera. Den hadde mer avansert instrumentering og mer psykologisk rollebesetning. Otello var det andre forsøket Verdi gjorde på å skrive en opera basert på Shakespeare etter Macbeth i 1847, som fikk en dystrere utgave i 1865. 


== Roller ==
Otello, av maurisk herkomst, befal i den venetianske flåten, stattholder over Kypros for republikken Venezia. (tenor)
Desdemona, Otellos kone  (sopran)
Jago, Otellos fenrik (baryton)
Cassio, løytnant (tenor)
Roderigo, venetiansk adelsmann  (tenor)
Lodovico, sendebud fra Venezia (bass)
Montano, Otellos forløper som stattholder over Kypros  (bass)
En herold (bass)
Emilia, Jagos kone (mezzosopran)
Swing Time

Swing Time er en amerikansk musikalkomedie fra 1936 med Fred Astaire og Ginger Rogers i hovedrollene. Helen Broderick, Victor Moore, Betty Furness og Eric Blore har andre roller. Jerome Kern komponerte musikken, mens Dorothy Fields skrev sangtekstene. Filmen ble regissert av George Stevens.
Swing Time er ofte rost som den beste dansemusikalen til Astaire og Rogers, som var faste dansepartnere i filmmusikalene på 1930- og 1940-tallet. Låten «The Way You Look Tonight» vant Oscar for beste sang i 1937 og ble en av Astaires mest populære sanger. Hermes Pan ble i tillegg nominert til Oscar for beste koreografi for nummeret «Bojangles of Harlem», men den gikk til Seymour Felix for koreografien i Den store Ziegfeld.
Filmen ble innlemmet i National Film Registry i 2004, et utvalg av filmer til bevaring i det amerikanske nasjonalbiblioteket Library of Congress, filmer som regnes som «kulturelt, historisk og estetisk betydningsfulle». I 2007 ble den kåret til filmhistoriens 90. beste spillefilm fra USA på listen «AFI's 100 Years...100 Movies».Andre låter fra filmen er blant annet «Pick Yourself Up», «Waltz in Swing Time», «A Fine Romance» og «Never Gonna Dance».


== Handling ==
Gambleren John «Lucky» Garnett (Fred Astaire) drar til New York for å skaffe seg 25 000 dollar slik at han kan gifte seg med sin forlovede Margaret (Betty Furness).  Plutselig finner han seg selv involvert med en ung og lovende danser, Penny (Ginger Rogers).


== Medvirkende ==
Fred Astaire som John «Lucky» Garnett
Ginger Rogers som Penelope «Penny» Carroll
Victor Moore som Edwin «Pop» Cardetti
Eric Blore som Mr. Gordon
Helen Broderick som Mabel Anderson
Betty Furness som Margaret Watson
Georges Metaxa som Ricardo Romero
Landers Stevens som Judge Watson


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Swing Time på Internet Movie Database 
(no) Swing Time hos Filmfront 
(sv) Swing Time i Svensk Filmdatabas 
(fr) Swing Time på Allociné 
(nl) Swing Time på MovieMeter 
(en) Swing Time på AllMovie 
(en) Swing Time på Turner Classic Movies 
(en) Swing Time på Rotten Tomatoes 
(en) Swing Time på Box Office Mojo
Lloyd Stearman

Lloyd Carlton Stearman (født 26. oktober 1898, død 3. april 1975) var en amerikansk flyger og flykonstruktør.


== Biografi ==
Stearman ble født i Wellsville, Kansas. Fra 1917 – 1918, gikk han på Kansas State College (senere omdøpt til Kansas State University) i Manhattan, Kansas, der han studerte ingeniørfag og arkitektur. I 1918 forlot han universitetet  for å verve seg til U.S. Naval Reserve i San Diego, California, mens han lærte å fly Curtiss N-9 sjøfly.
På midten av 1920-tallet engasjerte Matty Laird som var designer ved Laird Swallow Stearman som mekaniker, noe som gav ham hans første kunnskaper om fly og flyproduksjon. Den 4. februar 1925 slo Stearman og Walter Beech seg sammen med Clyde Cessna og dannet Travel Air Manufacturing. Den 27. september 1927, forlot han dem og dannet sitt eget selskap, Stearman Aircraft Corporation. Det var da han bygde Stearman C2 og Stearman C3, og designet andre biplan for post og frakt, observasjons- og skolefly. Etter andre verdenskrig ble mange Stearman PT-13 primære skolefly konvertert til landbruksfly for spredning av sprøytemidler. I 1948 var mer enn 4 345 Stearman fly blitt bygget om og brukt i landbruket.
På begynnelsen av 1930-tallet ble Stearman president av Lockheed Aircraft Company (nå Lockheed Martin Corporation), hvor det i lang tid ble utformet og bygget Lockheed 10 Electra og Lockheed 12. I 1936 dannet han sammen med  Dean B. Hammond Stearman-Hammond Aircraft Corporation for å produsere Stearman-Hammond Y-1.
Stearman døde av kreft i 1975.


== Se også ==
Boeing Stearman


== Ettermæle ==
I anerkjennelse av hans bidrag til flyindustrien ble Lloyd Stearman innlemmet  i National Aviation Hall of Fame i Dayton, Ohio i juli 1989.


== Referanser ==
MultiLing – Senter for flerspråklighet

MultiLing – Senter for flerspråklighet er et senter for fremragende forskning ved Universitetet i Oslo, og er underlagt Institutt for lingvistiske og nordiske studier. MultiLing forsker på ulike tema innen sosiolingvistikk og psykolingvistikk, med fokus på flerspråklighet, samtidig som senteret blant annet tilbyr egne PhD-kurs og diverse arrangement rettet mot et publikum utenfor akademia. Senterets visjon er å bidra med kunnskap om muligheter og utfordringer ved flerspråklighet slik at samfunnet effektivt kan forvalte språklig mangfold, og at individer kan få utvidet sitt kommunikative handlingsrom.
Senteret arrangerer den årlige Einar Haugen-forelesningen. 


== Opprettelse ==
MultiLing fikk finansiering fra Norges forskningsråd til å starte opp som et senter for fremragende forskning sommeren 2013.


== Ansatte ==


=== Kjernegruppe ===
Unn Røyneland – Senterleder, professor
Ingebjørg Tonne – Nestleder, professor
Elizabeth Lanza – professor emerita
Bente Ailin Svendsen – professor
Pia Lane – professor


=== Administrasjon ===
Mari Camilla Risdal Otnes – Administrativ leder


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Senter for flerspråklighet, offisielt nettsted
MultiLing – Center for Multilingualism in Society across the Lifespan, offisiell Facebook-side
Bernard Accoyer

Bernard Accoyer (født 12. august 1945 i Lyon) er en fransk lege og poilitiker (UMP). Han ble innvalgt til Frankrikes nasjonalforsamling første gang i 1993, og har vært medlem siden. Accoyer var nasjonalforsamlingens president fra 26. juni 2007 til 19. juni 2012.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bernard Accoyer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(fr) Bernard Accoyer på Twitter
William S. Sessions

William Steele Sessions (født 27. mai 1930 i Fort Smith i Arkansas i USA, død 12. juni 2020) var en amerikansk statstjenestemann og dommer som var sjef for FBI mellom 1987 og 1993. Han tiltrådte under Ronald Reagans regjering og fratrådte i Bill Clintons embedstid.


== Karriere innen FBI ==
I 1987 ble Sessions nominert til å etterfølge William H. Webster som sjef for FBI av president Ronald Reagan og tiltrådte 2. november samme år.


== Referanser ==
Eli Taugbøl

Eli Taugbøl (født 1974) er en norsk politiker fra Kviteseid. I Stortingsvalget 2017 var hun Venstres førstekandidat i Telemark.Taugbøl er utdannet gullsmed og fra 2012 rektor ved Kviteseid kulturskule.


== Referanser ==
Arupaia

Arupaia er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
En middelsstor (5,5 - 6  millimeter), avlang, blank, rødbrun til svart gjødselbille. Hodet er stort og skovlformet uten knøler eller horn, men med lengderynker, sterkt innsnevret bakerst. Pronotum er nærmest firkantet med sterkt avsatte sidebremmer, rundte bak og kraftig punktert. Dekkvingene er avlange med fine punktstriper. Beina er nokså spinkle, for-leggene med to korte tenner.


== Levevis ==
Forholdsvis lite er kjent om biologien til denne arten. Den skal være funnet mellom kolonier av maur i slekten Solenopsis.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Brasil.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien Gjødselbiller, Aphodiinae Leach, 1815
Stammen Eupariini Schmidt, 1910
Slekten Arupaia Stebnicka, 1999
Arupaia friedenreichi (Harold, 1870)


== Kilder ==
Generic Guide to New World Scarab Beetles - Arupaia [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Arupaia i Global Biodiversity Information Facility 
Arupaia – detaljert informasjon på Wikispecies