jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Susumu Takano

Susumu Takano (født 21. mai 1961) er en japansk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i sprintløp. 
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han bare deltok i 4 × 400 meter stafett uten å vinne medalje .


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Susumu Takano – Olympedia 
(en) Susumu Takano – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Susumu Takano – World Athletics 
(en) Susumu Takano – Track and Field Statistics
Pedro Gonçalvo

Pedro Gonçalvo (født 13. mars 1964) er en mosambikisk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i sprintløp. 
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han bare deltok i 4 × 400 meter stafett uten å vinne medalje .


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pedro Gonçalvo – Olympedia 
(en) Pedro Gonçalvo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Andre Titos

Andre Titos (født 19. februar 1958) er en mosambikisk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i sprintløp. 
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han bare deltok i 4 × 400 meter stafett uten å vinne medalje .


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Andre Titos – Olympedia 
(en) Andre Titos – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Andre Titos – World Athletics
Garry Cook

Garry Cook (født 10. januar 1958) er en britisk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i sprintløp. 
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han bare deltok i 4 × 400 meter stafett der han tok sølv .


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Garry Cook – Olympedia 
(en) Garry Cook – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Garry Cook – World Athletics
Roberto Ribaud

Roberto Ribaud (født 30. juni 1961) er en italiensk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i sprintløp. 
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han bare deltok i 4 × 400 meter stafett uten å vinne medalje .


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Roberto Ribaud – Olympedia 
(en) Roberto Ribaud – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Roberto Ribaud – World Athletics
Ernesto Nocco

Ernesto Nocco (født 27. november 1957) er en italiensk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i sprintløp. 
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han bare deltok i 4 × 400 meter stafett uten å vinne medalje .


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ernesto Nocco – Olympedia 
(en) Ernesto Nocco – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ernesto Nocco – World Athletics
Mauro Zuliani

Mauro Zuliani (født 23. juli 1959) er en italiensk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i sprintløp. 
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han bare deltok i 4 × 400 meter stafett uten å vinne medalje . Han tok bronse på samme distanse under Sommer-OL 1980.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mauro Zuliani – Olympics.com 
(en) Mauro Zuliani – Olympic.org 
(en) Mauro Zuliani – Olympedia 
(en) Mauro Zuliani – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(it) Mauro Zuliani – Italias olympiske komité 
(en) Mauro Zuliani – World Athletics 
(en) Mauro Zuliani – Track and Field Statistics
Didier Dubois

Didier Dubois (født 17. november 1957) er en fransk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i sprintløp. 
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han bare deltok i 4 × 400 meter stafett uten å vinne medalje .


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Didier Dubois – Olympedia 
(en) Didier Dubois – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(fr) Didier Dubois – Fédération française d athlétisme
Jacques Fellice

Jacques Fellice (født 8. februar 1955) er en fransk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i sprintløp. 
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han bare deltok i 4 × 400 meter stafett uten å vinne medalje .


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jacques Fellice – Olympedia 
(en) Jacques Fellice – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jacques Fellice – World Athletics
Sprint-VM på skøyter 1986

Sprint-VM på skøyter 1986, det 15. offisielle sprintverdensmesterskapet i ISUs regi, ble arrangert på Karuizawa Skating Center i Karuizawa, Japan den 22. og 23. februar 1986.
Verdensmestere ble Karin Kania, Øst-Tyskland for damer, Igor Zjelezovskij, Sovjetunionen for herrer.


== Aktuelle rekorder ==


=== Verdensrekorder ===


=== Mesterskapsrekorder ===


== Resultater ==


=== Sammenlagt damer ===


=== Sammenlagt herrer ===


== Litteratur ==
Trond Eng, red. (november 2002). «World championships sprint 1970–2002, ladies – 1986 ( 15 ) Karuizawa / Skating Center». All time international championships – Complete results 1889–2002 (engelsk). Askim: World speed skating statisticians association (WSSSA) – Skøytenytt. s. 40. 
Trond Eng, red. (november 2002). «World championships sprint 1970–2002, men – 1986 ( 15 ) Karuizawa / Skating Center». All time international championships – Complete results 1889–2002 (engelsk). Askim: World speed skating statisticians association (WSSSA) – Skøytenytt. s. 157. 


== Eksterne lenker ==
(en) Sprint-VM på skøyter 1986, Senior damer – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
(en) Sprint-VM på skøyter 1986, Senior herrer – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
Resultatoversikt på SpeedSkatingStats.com en nl. for damer
Resultatoversikt på SpeedSkatingStats.com en nl. for herrer
(en) Sammenlagt-medaljer og resultater for damer og herrer på The-Sports.org (ikke komplett, mangler to løpere, en dame som ble disket på siste distansen og en mann som ikke fullførte første distanse og ble diskvalifisert på siste distansen.)
«World Sprint Championships 1986 (Women)» (engelsk). Skateresults.com. Arkivert fra originalen 26. februar 2010. Besøkt 29. desember 2015. 
«World Sprint Championships 1986 (Men)» (engelsk). Skateresults.com. Arkivert fra originalen 26. februar 2010. Besøkt 29. desember 2015.
Isletas de Granada

Isletas de Granada er ei gruppe på over 360 småøyer og holmer i Nicaraguasjøen like sørøst for den nicaraguanske byen Granada. De oppsto av stein og leire fra et utbrudd fra vulkanen Mombocho. Øyene varierer i størrelse fra under 100 m² opp til over 1 km².
Mange av øyene er privateide, og mange av dem har fast bosetning; øyene har til sammen om lag 1200 innbyggere. Noen av dem har også hoteller og restauranter. På en av dem ligger Fuerte de San Pablo, et fort som ble reist på 1700-tallet for å beskytte Granada mot sjørøvere. Fra Granada arrangeres det båtturer til øyene.


== Eksterne lenker ==
Isletas de Granada hos Vianica
Krukira

Krukira er en miskito-indiansk fiskerlandsby i den autonome regionen Atlántico Norte på nordøstkysten av Nicaragua. Landsbyen er omgitt av en mangrovefylt lagune som munner ut i Det karibiske hav. Den befinner seg 36 kilometer fra Bilwi og 15 kilometer fra Tuapí.
Krukira opplevde store ødeleggelser under orkanen Felix i 2007.


== Eksterne lenker ==
Krukira hos Vianica
Otto H. Ciliax

Otto Hermann Ciliax (født 21. juni 1939 i Wilhelmshaven, død 14. juni 2016 i Kiel) var en tysk offiser (admiral) som hadde lederoppgaver i det tyske Forsvarsdepartementet og i NATO.


== Virke ==
Ciliax begynte sin karriere i den vesttyske marinen i 1959. Han har tjenestegjort på flere krigsskip, blant annet jageren «Rommel» (D 187). På slutten av 1970-årene arbeidet han i Forsvarsdepartementet. Fra 1980 til 1983 var han Assistant Chief of Staff Plans Division ved NATOs nordkommando på Kolsås. Deretter gikk han tilbake til Forsvarsdepartementet i Bonn, hvor han ledet den sjømilitære planlegningsavdelingen. Fra 1991 til 1994 var han kommandør for marinekommando Rostock. I 1995 ble han admiral og knyttet til Marineamt i Wilhelmshaven. Han gikk av med pensjon i 1998.
Han fikk Clausewitzmedaljen i 1974 og mottok Bundesverdienstkreuz i 1986. Han publiserte flere fagartikler om sjømilitære spørsmål.
Han var sønn av admiral Otto Ciliax.


== Utgivelser ==
Einsatz in der Ostsee. I Bruno Thoß (red.): Vom Kalten Krieg zur deutschen Einheit. Analysen und Zeitzeugenberichte zur deutschen Militärgeschichte 1945 bis 1995. Oldenbourg, München 1995, ISBN 3-486-56160-X, s. 619 ff.
Militärische Aspekte europäischer Sicherheit (aus deutscher Sicht). I Lennart Souchon, Kai Hirschmann (red.): Die deutsch-polnische Kooperation in Fragen der Sicherheitspolitik. Aufbauend auf den deutsch-französischen Erfahrungen. Diskussionspapiere des 1. Deutsch-Polnischen Workshops vom 28. – 30. November 1994 in Berlin (= Schriftenreihe zur neuen Sicherheitspolitik. Bd. 11). Mittler, Hamburg u.a. 1995, ISBN 3-8132-0466-9, s. 96 ff.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Dermot Bradley, Heinz-Peter Würzenthal, Hansgeorg Model: Die Generale und Admirale der Bundeswehr, 1955–1999. Die militärischen Werdegänge (= Deutschlands Generale und Admirale. Teil 6b). Band 1: Adam – Fuhr. Biblio-Verlag, Osnabrück 1998, ISBN 3-7648-2492-1, s. 325–326.
Volleyball under Sentralamerikanske og karibiske leker 1938

Volleyball under Sentralamerikanske og karibiske leker 1938. Volleyball var en av flere sporter i de fjerde sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Panama by i Panama i perioden 5. til 24. februar 1938. Det var tredje gangen som volleyball var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det var to turneringer, en for menn og en for kvinner. Puerto Rico vant mennenes turnering og Mexico vant dameturneringen.


== Medaljer ==


== Eksterne lenker ==
[1] - Volleyball side 461
Volleyball under Sentralamerikanske og karibiske leker 1946

Volleyball under Sentralamerikanske og karibiske leker 1946. Volleyball var en av flere sporter i de femte sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Barranquilla i Colombia i perioden 5. til 25. mars 1946. Det var fjerde gangen som volleyball var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det var to turneringer, en for menn og en for kvinner. Cuba vant mennenes turnering og Den dominikanske republikk vant dameturneringen.


== Medaljer ==


== Eksterne lenker ==
[1] - Volleyball side 461
Volleyball under Sentralamerikanske og karibiske leker 1950

Volleyball under Sentralamerikanske og karibiske leker 1950. Volleyball var en av flere sporter i de sjette sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Guatemala by i Guatemala i perioden 16. mars til 5. april 1950. Det var femte gangen som volleyball var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det var kun en turnering for menn.  


== Medaljer ==


== Eksterne lenker ==
[1] - Volleyball side 461
Volleyball under Sentralamerikanske og karibiske leker 1954

Volleyball under Sentralamerikanske og karibiske leker 1954. Volleyball var en av flere sporter i de sjuende sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Mexico by i Mexico i perioden 5. til 20. mars 1954. Det var sjette gangen som volleyball var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det var kun en turnering for menn.


== Medaljer ==


== Eksterne lenker ==
[1] - Volleyball side 196
Volleyball under Sentralamerikanske og karibiske leker 1959

Volleyball under Sentralamerikanske og karibiske leker 1959. Volleyball var en av flere sporter i de åttende sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Caracas i Venezuela i perioden 6. til 15. januar 1959. Det var sjuende gangen som volleyball var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det var to turneringer, en for menn og en for kvinner. Mexico vant begge turneringene.  


== Medaljer ==


== Eksterne lenker ==
[1] - Volleyball side 461
Volleyball under Sentralamerikanske og karibiske leker 1962

Volleyball under Sentralamerikanske og karibiske leker 1962. Volleyball var en av flere sporter i de niende sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Kingston på Jamaica i perioden 15. til 28. august 1962. Det var åttende gangen som volleyball var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det var to turneringer, en for menn og en for kvinner. Mexico vant mennenes turnering og Den dominikanske republikk vant dameturneringen.


== Medaljer ==


== Eksterne lenker ==
[1] - Volleyball side 461
Driss Barid

Driss Barid (født 12. desember 1986) er en marokkansk friidrettsutøver som konkurrerer i sleggekast. Han har bronse fra Afrikamesterskapet i friidrett 2014 som fremste internasjonale meritt. 


== Idrettskarriere ==
Barid deltok ved Panarabiske leker 2007 i Kairo, der han kom på 7.-plass i sleggekast. Han kom på 6.-plass ved Jeux de la Francophonie 2009 og 5.-plass ved Afrikamesterskapet i friidrett 2010.Han deltok også ved Afrikamesterskapet i friidrett 2012, men fikk ingen gyldige kast. Ved Jeux de la Francophonie 2013 kom han på 6.-plass, med 67,64 meter. 
Ved Afrikamesterskapet i friidrett 2014 kom han på 3.-plass med 60,17 meter, bak Mostafa Al-Gamel og Chris Harmse. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Driss Barid – World Athletics
Røyratunnelen

Røyratunnelen er en 440 meter lang betongtunnel på fylkesvei 60 i Strandadalen i Stranda kommune i Møre og Romsdal. Byggestart var i mai 2014, og tunnelen åpnet for trafikk 15. desember 2015. Tunnelen inngår i rassikring av fylkesvei 60 mellom Røyr og Hellesylt. Selve betongtunnelen er overdekket med masser og blitt dyrket mark. Anlegget kostet 80 millioner kroner.Tunnelen beskytter veien mot fonnene Vassfonna og Røyrfonna som ofte har stengt veien vinterstid.

Den opprinnelige veien gikk i en slak kurve mot høyre i bildet.


== Se også ==
Ljøtunnelen
Streketunnelen
Veitunneler i Norge
Liste over veitunneler i Norge


== Referanser ==
A.K. Nielsen

Adolf Kristoffer Nielsen (1890–1960) var en norsk komponist og dirigent. 
A.K. Nielsen kom fra Skillebekk i Kristiania (Oslo), og var utdannet ved Musikkonservatoriet. Han spilte selv bratsj, horn, hardingfele og alminnelig fele, og var i yngre dager blant annet konsertmester på Grand. I 1922 ble Nielsen kapellmester ved Det norske teatret, og han beholdt denne stillingen frem til teatret måtte legge ned orkestret sitt i 1956. Resten av livet bodde Nielsen på Brandbu, der han fortsatte å komponere.Han skrev musikk til en rekke skuespill (deriblant Antigone) og skrev også sanger til de populære filmene Gjest Baardsen (1939) og Trysil-Knut (1942). Nielsens melodi til «Fjellsangen» fra Gjest Baardsen ble i sin tid en stor slager.


== Filmmusikk ==
1930: Kristine Valdresdatter
1934: Liv
1939: Hu Dagmar
1939: Gjest Baardsen
1940: Godvakker-Maren
1941: Gullfjellet
1942: Trysil-Knut


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Adolf Kristoffer Nielsen» i Store norske leksikon
Jean Cabut

Jean Cabut, med kunstnernavnet Cabu, (født 13. januar 1938 i Châlons-en-Champagne i Narne i Frankrike, død 7. januar 2015 i Paris) var en fransk karikaturtegner, avisillustratør, og tegneserieforfatter, født i Châlons-en-Champagne i departementet Marne og drept under terrorangrepet på Charlie Hebdo i Paris i januar 2015.
Han er publisert i flere satiremagasiner som Hara-Kiri, Charlie Hebdo og Le Canard enchaîné.
Cabut tok sin kunstutdanning på École Estienne i Paris og ble først publisert i 1954.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cabu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Cabu på Internet Movie Database 
(da) Cabu på Scope 
(fr) Cabu på Allociné 
(en) Cabu hos The Movie Database 
(en) Cabu på Discogs 
(en) Cabu på MusicBrainz 
(en) Cabu på AllMusic
Blåkollen

Blåkollen er et fjell øst i Rondane nasjonalpark, nord i Sør-Fron kommune i Innlandet. Toppen er det høyeste punkt i kommunen.


== Referanser ==
Ertetjenn

Ertetjenna er to vann mellom Lierfoss og Bjørkelangen  i Aurskog-Høland kommune i Viken.
Den tidligere kommunegrensa mellom Aurskog og Nordre Høland kommuner går mellom de to vannene. Nordre Ertetjenn lå i Aurskog kommune, mens Søndre Ertetjenn lå i Nordre Høland kommune.


== Kilder ==
Kommunens kartgrunnlag
Manifesto (film)

Manifesto er en australsk-tysk flerskjermfilm fra 2015, regissert av Julian Rosefeldt. Cate Blanchett spiller 13 ulike roller i filmen, som alle fremfører ulike manifester. Hun spiller de ulike rollene sine på flere deler av skjermen, derfor uttrykket flerskjermfilm. Blanchett spiller blant andre en skolelærer, bedriftsarbeider, koreograf, nyhetsanker og en uteligger. Rosfeldt ble inspirert til prosjektet av dramafilmen I'm Not There, hvor ulike skuespillere (deriblant Blanchett) spilte ulike livsstadier til artisten Bob Dylan. Filmen ble spilt inn i Berlin i løpet av åtte dager.Manifesto hadde premiere i Australian Centre for the Moving Image den 9. desember 2015.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Manifesto på Internet Movie Database 
(da) Manifesto i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Manifesto på Allociné 
(nl) Manifesto på MovieMeter 
(en) Manifesto på AllMovie 
(en) Manifesto på Rotten Tomatoes 
(en) Manifesto på Metacritic
Landingsavgift

Landingsavgift er et beløp som eieren av et luftfartøy må betale til eieren av en flyplass for landing på vedkommede flyplass. Det kan være store  variasjoner i landingsavgiftene mellem flyplassene. De mest traffikerte hvor "landing slot" er avhengig av tilbud og etterspørsel kan ha høye andingsavgifter, mens de mindre traffkerte lufthavner har lavere på grunn av mindre etterspørsel. Landingsavgiftene brukes til velikehold eller utvidelse av flyplassen, såvel som terminaler,  rullebaner, oppstillingsplasser og taksebaner.
Lave landingsavgifter kan også brukes for å tiltrekke mer trafikk. Enkelte mindre flyplasser, spesielt for flyklubber og forretnigsfly har lave (eller ingen) ladingsavgifter.
En enkelt landingsavgift kan omfatte alle tjenester forbundet med et anløp. Andre kan lufthavner kan ha en lavere landingsavgift, men  belaster da særskilt for bruk av innsjekkingskranker, ombordstigningsbroer, trapper ol.
Landingsavgifter flyplassene imellem kan ikke sammenlignes da det er mange faktorer som spiller inn, enkelte kan, f.eks. få statlige eller kommunale subsidier, andre kan bli ilagt skatt som en annen virksomhet..
Landingsavgiftene kan være basert på mange faktorer. Flyets maks.vekt (AOW) danner vanligvis grunnlaget, dernest antall seter, tid på døgnet, flyets nasjonalitet. (nasjonalt eller utenlansk), rute eller charter. Skoleflyvning, teknisk test, prøveflyvning,  ambulanse eller overføring fra annen flyplass (med tomt fly) betinger ofte reduserte avgifter. 


== Parkeringsavgift ==
Parkeringsavgifter innkreves på samme måte. De er kun basert på flyets totalvekt. Som oftest gir landingsavgiften rett til gratis parkering i seks timer.
Næringsetaten (Oslo)

Næringsetaten er en etat i Oslo kommune med ansvar for næring, herunder bevillinger etter serveringsloven og alkoholloven. Etatens mål er å legge til rette for etablering og utvikling av næringsvirksomhet i Oslo.
Etaten har 93 ansatte (2015), samt 65 skjenkekontrollører tilsatt i midlertidige stillinger. Den er organisert i en direksjon med stab, en bevillingsseksjon, en kontrollseksjon og en administrasjon.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Aplastinae

Aplastinae er en gruppe av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Stort sett middelsstore, slanke og parallellsidige, fint hårete smellere. Hannene har ofte kamformede antenner. Bakhjørnene på pronotum er ofte spisst tilbaketrukket.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Holarktis, i alle fall Nord-Amerika og Øst-Asia.


== Systematisk inndeling ==
Inndelingen følger . Gruppen blir ofte plassert som en stamme (Aplastini) i underfamilien Cebrioninae.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien Aplastinae Stibick, 1979
Stammen Aplastini Stibick, 1979
Slekten Aplastus LeConte, 1859 - 17 arter
Slekten Didymolophus Fairmaire, 1904 - 3 arter
Slekten Diplophoenicus Candéze, 1895 - 9 arter
Slekten Dodecacius Schwarz, 1902 - 2 arter
Slekten Euthysanius LeConte, 1853 - 9 arter
Slekten Octinodes Candéze, 1863 - 22 arter
Slekten Practapyrus Fleutiaux, 1929 - én art
Slekten Pyrapractus Fairmaire, 1884 - 4 arter
Slekten Sinoaplastinus Schimmel, Platia & Tarnawski, 2008 - én art
Stammen Pleonomini Dolin, 1961
Slekten Clon Semenov, 1900 - 2 arter
Slekten Pleonomus Ménétriés, 1859 - 10 arter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kategori:Elateridae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Aplastinae – detaljert informasjon på Wikispecies 
bugguide.net - bildegalleri over nordamerikanske arter
Bilde av Pleonomus laticornis
Campyloxeninae

Campyloxeninae er en gruppe av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 10-16 millimeter, hunnene er større enn hannene), avlange smellere. Antennene er svakt sagtakkede. Pronotum er knapt så bredt som dekkvingene hoa hannene, rikelig så brede som dekkvingene hos hunnene, hvelvet, blankt, rødgult bortsett fra de spisst tilbaketrukne bakhjørnene, som er brunsvarte. Campyloxenus pyrothorax har lysorganer på prothorax. Dekkvingene er svarte, parallellsidige med markert, bred siderand og grove punktstriper. Beina er forholdsvis korte.


== Levevis ==
De voksne billene er aktive fra desember til mars. Artene antas ikke å ha noen økonomisk betydning.


== Utbredelse ==
Artene er utbredt i Argentina og Chile.


== Systematisk inndeling ==
Inndelingen følger . 

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien Campyloxeninae Costa, 1975
Campyloxenus pyrothorax Fairmaire & Germain, 1860
Malalcahuello ocaresi Arias-Bohart, 2015


== Referanser ==


== Kilder ==
Arias-Bohart, E.T. (2015). Malalcahuello ocaresi gen. & sp. n. (Elateridae, Campyloxeninae). ZooKeys 508: 1-13.
coleoptera-netropical.org - Campyloxenus pyrothorax


== Eksterne lenker ==
Victor Hanssen (1966). Biller 23. Smældere og pragtbiller (dansk). 74 (1 utg.). København: G. E. C. Gads forlag.  [Bestemmelsesnøkler til danske arter]
Campyloxeninae – detaljert informasjon på Wikispecies
Piešťany

Piešťany (tysk: Pistyan; ungarsk: Pöstyén, polsk: Pieszczany) er en by i Vest-Slovakia, i regionen Trnava. Den ligger 75 kilometer nordøst for Bratislava, der dalen til elven Váh har begynt å vide seg ut. Byen er kjent som et spa, og det største i Slovakia.


== Historie ==
På grunn av god tilgang på vilt, og kildene som ikke frøs om vinteren, har området vært bebodd i uminnelige tider. Piešťany ble først nevnt i skriftlige kilder i 1113 med navnet Pescan. De helbredende kildene var populære allerede i middelalderen, og trakk til seg adelen fra Ungarn, som også tok området i eie. I 1822 ble de første spa-bygningene reist.I 1945 fikk Piešťany bystatus. I Tsjekkoslovakias kommunistiske periode etter krigen, var kildene stengt for vanlige besøkende. Det var kun etter henvisning fra lege at man fikk komme hit.Piešťany har tiltrukket seg mange berømtheter, bl.a. Beethoven. I 1917 planla sentralmaktenes monarker krigsstrategien i byens Thermia Palace hotell.


== Næringsliv ==
Piešťany har en historie med elektronikk-industri, men denne er nå nedlagt eller flyttet. Ellers dreier byens liv seg stort sett om spaene.


== Kurbadene ==
De varme kildene finnes på en øy i elva Váh. Vannet kommer fra 2000 m. dybde, og holder en temperatur på 67-69 °C. Vannet brukes både som helbredende drikke, bad og gjørmebad. På øya ligger flere store hoteller og parker, og også et offentlig bad.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sk) Offisielt nettsted 
(en) Piešťany – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Piešťany – galleri av bilder, video eller lyd på Commons