jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Lazy Afternoon

Lazy Afternoon er det 17. studioalbumet til artisten Barbra Streisand, utgitt i oktober 1975 av Columbia Records. Albumet nådde 12.-plass på USAs albumliste Billboard 200 og solgte til gull der i april 1976.«Shake Me, Wake Me (When It's Over)» markerte Streisands første forsøk på discomusikk.


== Sporliste ==


=== Side 1 ===
«Lazy Afternoon» (John La Touche, Jerome Moross) – 3:49
«My Father's Song» (Rupert Holmes) – 3:52
«By the Way» (Holmes, Barbra Streisand) – 2:55
«Shake Me, Wake Me (When It's Over)» (Brian Holland, Eddie Holland, Lamont Dozier) – 2:55
«I Never Had It So Good» (Roger Nichols, Paul Williams) – 3:35


=== Side 2 ===
«Letters That Cross in the Mail» (Holmes) – 3:46
«You and I» (Stevie Wonder) – 4:16
«Moanin' Low» (Howard Dietz, Ralph Rainger) – 4:25
«A Child Is Born» (Alan Bergman, Marilyn Bergman, Dave Grusin) – 2:48
«Widescreen» (Holmes) – 3:59


== Singler ==
«My Father's Song» / «By the Way» (1975)
«Shake Me, Wake Me (When It's Over)» / «Widescreen» (1975)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lazy Afternoon på Discogs 
(en) Lazy Afternoon på MusicBrainz 
(en) Lazy Afternoon på Spotify 
(en) Lazy Afternoon på AllMusic 
Barbra Streisand Archives: Records/Lazy Afternoon Arkivert 16. februar 2016 hos Wayback Machine.
Sumakslekta

Sumakslekta (Rhus) er en slekt i sumakfamilien. De er løvfellende busker eller trær. Bladene er ulikefinnete. Blomstene er femtallige og en- eller tvekjønnede. Frukten er en rød steinfrukt.
Rhus omfattet tidligere ca. 250 arter i alle subtropiske og varmt tempererte områder. Mange arter er nå flyttet til slektene Actinocheita, Baronia, Cotinus, Malosma, Searsia og Toxicodendron.
Det fremstilles garvestoffer fra flere av artene. I det østlige middelhavsområdet brukes tørkede sumakbær som krydder. Hjortesumak (Rhus typhina) er en populær hageplante.


== Kilder ==
«Rhus». Flora of China. Besøkt 13. februar 2016. 
A.J. Miller, D.A. Young og J. Wen (2001). «Phylogeny and biogeography of Rhus (Anacardiaceae) based on ITS sequence data». International Journal of Plant Sciences. 162 (6): 1401–1407. ISSN 1537-5315. doi:10.1086/322948. 


== Eksterne lenker ==
(en) Sumakslekta i Encyclopedia of Life 
(en) Sumakslekta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Sumakslekta hos Artsdatabanken 
(sv) Sumakslekta hos Dyntaxa 
(en) Sumakslekta hos Fossilworks 
(en) Sumakslekta hos ITIS 
(en) Sumakslekta hos NCBI 
(en) Sumakslekta hos The International Plant Names Index 
(en) Sumakslekta hos Tropicos 
(en) Kategori:Rhus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Rhus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Andabeløy

Andabeløy er ei bygd på Andabeløya i Flekkefjord kommune i Agder. Den ligger lengst nord på øya og har fergeforbindelse til Abelnes på fastlandet. I 2015 hadde Andabeløy grunnkrets 100 innbyggere.


== Referanser ==
The Butterfly Effect (album)

The Butterfly Effect er et musikkalbum av Aleksander Denstad With. Albumet ble utgitt i 2015.


== Sporliste ==
«Intro»
«Sell Me Out»
«All We Ever Do»
«The Butterfly Effect»
«Better»
«Into The Ocean»
«Outro»
«All We Ever Do - Rykkinnfella Remix»


== Musikkvideo ==
Det ble laget en musikkvideo av sangen Better som hadde videopremie 30. juli 2015. Musikkvideoen er å finne på streamingskanalen YouTube.


== Referanser ==
Delbrückspredning

Delbrückspredning er oppkalt etter fysikeren Max Delbrück og beskriver spredning av stråler grunnet vakuumpolarisering som forklart av Kvanteelektrodynamikken.


== Bakgrunn ==
Max Delbrück formulerte teorien bak Delbrückspredning i 1933 da han samarbeidet med Otto Hahn og Lise Meitner, men fenomenet ble først gitt hans navn om lag 20 år etter av Hans Bethe. I 1953 viste Robert R. Wilson Delbrückspredning eksperimentelt.


== Se også ==
Coulombs lov


== Referanser ==


== Litteratur ==
Josef-Maria Jauch, Fritz Rohrlich: The theory of photons and electrons. The relativistic quantum field theory of charged particles with spin one-half. 2. opplag. Springer, Berlin 1976, ISBN 3-540-07295-0


== Eksterne lenker ==
«The Behaviour of Cross Sections at Very High Energies» (engelsk), PDF-fil
Barnängens Tekniska Fabrik

Barnängens Tekniska Fabrik var et svensk kjemiteknisk selskap. Det er først og fremst kjent for sine såper, som selskapet begynte å produsere i 1868. Varemerket ble også benyttet i Norge, men da skrevet Barnengen(s), som er et eget norsk selskap med utgangspunkt i det svenske.
Selskapet ble grunnlagt av V. Holmström og lå opprinnelig i Tottieska malmgården ved Bondegatan på Södermalm i Stockholm. Navnet Barnängens tekniska fabrikers AB ble til i 1885 i samband med at selskapet ble omgjort til aksjeselskap. Virksomheten ble mot slutten av 1920-tallet flyttet til en nybygd moderne fabrikk i Alvik i Stockholm, etter at det i 1928 var blitt kjøpt av et konsortium sammen med Tomtens fabrik AB og AB Eneroth & co. i Göteborg.På 1960-tallet kom det også produksjon fra Henrik Gahns AB i Uppsala. 
I 1978 ble også Liljeholmens Stearinfabriks AB kjøpt. Et nytt produksjonsanlegg ble senere oppført i Ekerö utenfor Stockholm. Barnängen ble lenge eiet av KemaNord (senere KemaNobel) men ble ervervet i 1992 av tyske Schwarzkopf. Etter at Schwarzkopf i 1995 ble ervervet av Henkel er Barnängen gått inn i Henkel Norden AB.
Henkel avhendet deretter fabrikken i Ekerö til de tidligere ansatte der, som senere solgte den til Oriflame. Henkel har solgt deler av Barnängens sortiment.


== Kjente  produkter ==
Munnvannet Vademecum, lansert 1897, solgt til kosmetikkprodusenten Hardford.Produksjonen av Barnängens fast barnesåpe begynte på 1800-tallet og produseres fortsatt, selv om oppskriften er blitt endret flere ganger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Centrum för Näringslivshistoria: Företagsminnen nr 1 2010, sid 18-ff
Hugo Gyldmark

Hugo Gotfred Skovgaard Gyldmark født Nielsen (født 28. juni 1899 i København, død 7. september 1971 samme sted) var en dansk komponist og orkesterleder.
Hugo Gyldmark ble født som den tredje i en søskeneflokk på fire brødre som alle ble musikere. Hugo spilte cello, og hans første engasjment som orkestermusiker fikk han allerede som 15-årig i Nakskov. Tilbake i København dannet han sammen med brødrene Leonard og Sven Gyldmark-trioen, som blant annet spilte til stumfilmforevisninger. Han opptrådte også under navnet Sid Merriman.


== Eksterne lenker ==
(en) Hugo Gyldmark på Internet Movie Database
Skapt for kjærlighet

Skapt for kjærlighet (fransk: Le Mépris) er en fransk langfilm fra 1963 regissert av Jean-Luc Godard.


== Handling ==
Paul Javal, en ung fransk dramatiker som har fått suksess i Roma, godtar et tilbud fra den vulgære amerikanske film-produsenten Jeremy Prokosch om å omarbeide manuset til den tyske regissøren Fritz Langs filmatisering av Odysseen. Pauls kone, Camille Javal, blir med ham den første dagen av prosjektet på Cinecittà. Når de første diskusjonene er gjennomført, inviterer Prokosch resten av mannskapet til å bli med ham til hans villa, og tilbyr Camille en tur i hans sportsbil.
Men i løpet av reisen kunngjør Camille plutselig for sin forvirrede ektemann at hun ikke lenger elsker ham. I håp om å gjenopplive Camilles kjærlighet ovenfor ham, forsøker Paul å overbevise henne om å godta Prokoschs invitasjon om å reise sammen med dem til filming i Capri. Men Prokosch og Lang havner snart i en konflikt om den korrekte tolkningen av Homers litterære verk. Situasjonen forverres på grunn av problemer med kommunikasjon mellom den tyske regissøren, den franske manus-forfatteren, og den amerikanske produsenten.


== Medvirkende ==

Brigitte Bardot - Camille Javal
Michel Piccoli - Paul Javal
Jack Palance - Jeremy Prokosch
Giorgia Moll - Francesca Vanini
Fritz Lang - seg selv
Raoul Coutard - kameramann
Jean-Luc Godard - Langs assisterende fotograf
Linda Veras - sirene


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Skapt for kjærlighet på Internet Movie Database 
(no) Skapt for kjærlighet hos Filmfront 
(sv) Skapt for kjærlighet i Svensk Filmdatabas 
(da) Skapt for kjærlighet i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Skapt for kjærlighet på Allociné 
(nl) Skapt for kjærlighet på MovieMeter 
(en) Skapt for kjærlighet på AllMovie 
(en) Skapt for kjærlighet på Turner Classic Movies 
(en) Skapt for kjærlighet på Rotten Tomatoes
Vinden vil bære oss

Vinden vil bære oss (persisk: باد ما را خواهد برد‎, Bād mā rā khāhad bord) er en iransk film fra 1999 med manus og regi av Abbas Kiarostami. Filmens tittel viser til et dikt av den iranske poeten Forough Farrokhzad.


== Handling ==
Journalistene Behzad, Keyvan, Ali og Jahan reiser til en isolert kurdisk landsby og utgir for å være ingeniører for å kunne dokumentere stedets tradisjonelle sorgritualer. Landsbyboerne forbereder seremonien for en gammel kvinne som ligger for døden, men hun holder deg i live. I mellomtiden observerer Behzad livets gang i den søvnige landsbyen mens han avventer hennes bortgang.


== Om produksjonen ==
Filmen bruker ingen profesjonelle skuespillere, alle medvirkende er amatører hentet fra området rundt landsbyen Siah Dareh. Behzad Dourani, som spiller ingeniøren, er en lysteknikker fra Teheran. Den kurdiske regissøren Bahman Ghobadi arbeidet som regiassistent på denne filmen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vinden vil bære oss på Internet Movie Database 
(sv) Vinden vil bære oss i Svensk Filmdatabas 
(da) Vinden vil bære oss i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Vinden vil bære oss på Allociné 
(nl) Vinden vil bære oss på MovieMeter 
(en) Vinden vil bære oss på AllMovie 
(en) Vinden vil bære oss på Rotten Tomatoes 
(en) Vinden vil bære oss på Metacritic 
(en) Vinden vil bære oss på Box Office Mojo
Hvite netter (1957)

Hvite netter  (orig. Le notti bianche) er en romantisk dramafilm fra 1957 regissert av Luchino Visconti. Manus er basert på  Fjodor Dostojevskijs novelle av samme navn fra 1848. 


== Handling ==
Ungpiken Natalia treffer den unge mannen Mario som hun forteller sin historie om en mann som hun elsker og venter på. Mario tror henne ikke og blir selv forelsket i henne. Han ødelegger et brev hun vil sende den ham, og hun tror hun kan bli glad i Mario, men da hennes første elskede plutselig kommer, skjønner hun at det er ham hun elsker. 


== Roller ==
Maria Schell ...  Natalia
Marcello Mastroianni ...  Mario
Jean Marais ...  Leieboer
Marcella Rovena ...  Husvert
Maria Zanoli ...  Tjenestepike
Elena Fancera
Lanfranco Ceccarelli
Angelo Galassi
Renato Terra
Corrado Pani
Dirk Sanders ...  Danser
Clara Calamai ...  Prostituert


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hvite netter på Internet Movie Database 
(sv) Hvite netter i Svensk Filmdatabas 
(da) Hvite netter i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Hvite netter på Allociné 
(nl) Hvite netter på MovieMeter 
(en) Hvite netter på AllMovie 
(en) Hvite netter på Turner Classic Movies 
(en) Hvite netter på Rotten Tomatoes
Mandatory access control

Mandatory access control (MAC) er et begrep innenfor informatikk. Det refererer til en form for adgangskontroll hvor operativsystemet begrenser et subjekts eller en initiativtagers generelle adgang til å utføre en operasjon på et objekt. Subjektet er vanligvis en prosess eller tråd, mens objektene er filer, kataloger, TCP/UDP-porter, delte minnesegmenter, IO-utstyr, etc. Subjekter og objekter har begge et sett med sikkerhetsattributter. Når et subjekt prøver å aksessere et objekt, sørger en regel for autorisering, som er påtvunget av operativsystemets kjerne, for å undersøke og bestemme hvorvidt adgang kan tildeles. Enhver operasjon av ethvert subjekt på ethvert objekt blir testet mot disse autoriseringsregler (politikk) for å bestemme om operasjonen er lovlig. En database kan også anvende slik adgangskontroll; i dette tilfellet er objektene tabeller, views, prosedyrer, etc.
Din myke hud

Din myke hud (fransk originaltittel La peau douce) er en fransk film fra 1964, regissert av François Truffaut med Jean Desailly og Françoise Dorléac i hovedrollene.


== Handling ==
Pierre Lachenay, en berømt forfatter og redaktør for et litterært magasin, skal fly til Lisboa. En venn kjører ham til en flyplass, og de rekker flyet akkurat i tide. På flyet får han snart øyekontakt med en vakker flyvertinne som heter Nicole. Pierre sjekker inn på Hotel Tivoli, og skal deretter delta på en konferanse. Han holder et foredrag med tittelen "Balzac and Money" basert på en av bøkene hans. 
Tilbake på hotellet møter han Nicole, og ser hvilket hotell-rom hun overnatter ved. Pierre og Nicole snakker sammen hele natten. De neste par ukene tilbringer de tid sammen mellom flyvningene hennes. De tilbringer kvelden på en nattklubb, og har deretter sex i leiligheten hennes. Etter hvert mistenker hans kone gjennom femten år, Franca, ham for å ha en affære. Samtidig som Pierre opplever problemer og krangling i forholdet sitt med Nicole.


== Roller ==
Jean Desailly - Pierre Lachenay
Françoise Dorléac - Nicole
Nelly Benedetti as Franca Lachenay
Daniel Ceccaldi - Clément
Laurence Badie - Ingrid
Sabine Haudepin : Sabine Lachenay


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Din myke hud på Internet Movie Database 
(no) Din myke hud hos Filmfront 
(sv) Din myke hud i Svensk Filmdatabas 
(da) Din myke hud i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Din myke hud på Allociné 
(nl) Din myke hud på MovieMeter 
(en) Din myke hud på AllMovie 
(en) Din myke hud på Turner Classic Movies 
(en) Din myke hud på Rotten Tomatoes 
(en) Din myke hud på Metacritic
Marcel Carné

Marcel Carné (født 18. august 1906 i Paris, død 31. oktober 1996) var en fransk filmregissør. Han var en viktig bidragsyter innen den poetiske realismen, med filmer som Tåkekaien (1938), Dagen gryr (1939) og Paradisets barn (1945), hvorav sistnevnte ofte anføres som en av filmhistoriens beste.


== Filmografi som regissør ==


== Priser ==
Praemium Imperiale (1989)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marcel Carné på Internet Movie Database 
(sv) Marcel Carné i Svensk Filmdatabas 
(da) Marcel Carné på Filmdatabasen 
(da) Marcel Carné på Scope 
(fr) Marcel Carné på Allociné 
(en) Marcel Carné på AllMovie 
(en) Marcel Carné hos Rotten Tomatoes 
(en) Marcel Carné hos The Movie Database
Marianne Gulli

Marianne Gulli (født 5. juni 1984) er en norsk statsviter, politisk aktivist og organisasjonskvinne. Hun er fra mars 2015 leder for Latin-Amerikagruppene.Gulli er utdannet statsviter fra panamerikanske forskningssenteret Facultad Latinoamericana de Ciencias Sociales (FLACSO), med Mellom-Amerika som spesialfelt. Hun blir hyppig brukt som intervjuobjekt i mediesaker om regionen.
Siden september 2015 har Gulli arbeidet som programrådgiver i FOKUS.Hun leder internasjonalt utvalg i Rødt Hun har tidligere vært engasjert i EL og IT Forbundet, miljø- og utviklingsorganisasjonen Spire og sitter i redaksjonen til Radikal Portal. Hun sto i 2015 på partiet Rødts liste under Kommune- og fylkestingsvalget 2015, i bydelen Gamle Oslo.


== Referanser ==
Karabinierne

Karabinierne  (fransk: Les Carabiniers) er en fransk langfilm fra 1963 regissert av Jean-Luc Godard. Filmen var Godards femte spillefilm som regissør.


== Handling ==
To fattige menn blir innkalt til militærtjeneste, ​​lokket av løfter om hvor mye penger de kan tjene. Ulysses og Michelangelo mottar brev fra kongen i deres fiktive land som lar dem få fullstendig frihet fra konsekvenser for å slåss i en konflikt, mot at de skal få alt ønsker - inkludert svømmebasseng, Maserati og vakre kvinner - til gjengjeld. Konene deres, Venus og Cleopatra, oppfordrer dem til å slåss når de hører om all den potensielle rikdommen de kan få. De krysser snart en slagmark og rykker gjennom forskjellige landsbyer, underveis ødelegger og plyndrer de alt de ønsker.
Deres handlinger blir fortalt gjennom en rekke postkort sendt til konene deres, og forteller historier om krigens grusomheter. Den tidligere idealistiske ideen som mennene har om krig går i oppløsning, ettersom de fremdeles er fattige og nå skadd i krigen. De kommer endelighjem, men får beskjed fra militæret om at de må vente til krigen er overstått for å motta lønn. Men senere får Ulysses og Michelangelo beskjed fra sine overordnede om at kongen deres har tapt krigen, og at alle krigsforbrytere må straffes strengt. De to mennene risikerer derfor å bli henrettet på grunn av deres forbrytelser. 


== Medvirkende ==
Marino Masè - Ulysse
Albert Juross - Michel Ange
Geneviève Galéa - Vénus
Catherine Ribeiro - Cléopâtre
Jean Brassat - Karabinier
Gérard Poirot - Karabinier
Odile Geoffroy - Revolusjonær
Barbet Schroeder - Bilselger


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Karabinierne på Internet Movie Database 
(no) Karabinierne hos Filmfront 
(sv) Karabinierne i Svensk Filmdatabas 
(da) Karabinierne i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Karabinierne på Allociné 
(nl) Karabinierne på MovieMeter 
(en) Karabinierne på AllMovie
Nadezjda Nikolajevna Rimskaja-Korsakova

Nadezjda Nikolajevna Rimskaja-Korsakova (1848–1919) var en russisk pianist og komponist, og komponisten Nikolaj Rimskij-Korsakovs ektefelle.
Rimskaja-Korsakova var en dyktig arrangør som transkriberte flere verk av Rimskij-Korsakov, Dargomyzjskij, Tsjajkovskij, Borodin og Glazunov til firhendig piano. Hun arrangerte også sangpartiene i Rimskij-Korsakovs operaer Pskovitjanka og Boyarïnya Vera Sheloga op. 54, og i samarbeid med Glazunov og ektemannen, det samme i Borodins Fyrst Igor.Av Rimskaja-Korsakovas egne komposisjoner er det bevart autografe manuskripter av et symfonisk tablå etter Gogols Det forheksede stedet og av operaen Midtsommernatt i et arrangement for piano og sang. Hun fullførte Det forheksede stedet kort tid før hun giftet seg, og orkestrerte verket året etter. Etter at hun ble gift, komponerte hun ikke mer, sannsynligvis fordi komposisjonene hennes ikke holdt samme nivå som ektemannens, men i tillegg spilte nok familiære forpliktelser inn.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Rimsky-Korsakov, Nikolai, Letoppis Moyey Muzykalnoy Zhizni (St. Petersburg, 1909), på engelsk som My Musical Life (New York: Knopf, 1925, 3. utgave 1942).
Stankey Sadie (red), The New Grove Dictionary of Music and Musicians, Second Edition, 29 bind. (London: Macmillan, 2001). ISBN 1-56159-239-0.
Frovola-Walker, Marina, «Rimsky Korsakov. Russian family of Musicians. (1) Nikolay Andreyevich Rimsky-Korsakov.»
Neff, Lyle, «Rimsky Korsakov. Russian family of musicians. (2) Nadezda Rimskaya-Korsakova.»


== Eksterne lenker ==
(en) Nadezjda Nikolajevna Rimskaja-Korsakova på MusicBrainz
La Habanera

La Habanera  er en tysk dramafilm fra 1937 regissert av Hans Detlef Sierck (senere Douglas Sirk) med Zarah Leander i hovedrollen.


== Om filmen ==
Dette var Leanders tredje tyske film og regissør Douglas Sirks nest siste i Tyskland før han rømte til USA. Filmen var svært populær og flere av sangene fra den ble slagere i Tyskland.


== Medvirkende ==
Zarah Leander - Astrée Sternhjelm
Ferdinand Marian - Don Pedro de Avila
Karl Martell - Dr. Sven Nagel
Julia Serda - Ana Sternhjelm
Paul Bildt as Dr. Pardway
Edwin Jürgensen - Shumann
Boris Alekin - Dr. Luis Gomez
Carl Kuhlmann - prefect
Michael Schulz-Dornburg - Juan
Rosita Alcaraz - spansk danserinne
Lisa Helwig - gammel tjener
Géza von Földessy - sjåfør
Werner Finck - Hr. Söderblom


== Musikk i filmen ==
"Der Wind hat mir ein Lied erzählt (La Habanera)"
"Du kannst es nicht wissen"
"A, B, C, D, E, F, G - Der ganze Garten ist voll Schnee"All musikk komponert av Lothar Brühne


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) La Habanera på Internet Movie Database 
(no) La Habanera hos Filmfront 
(sv) La Habanera i Svensk Filmdatabas 
(fr) La Habanera på Allociné 
(nl) La Habanera på MovieMeter 
(en) La Habanera på AllMovie 
(en) La Habanera på Turner Classic Movies 
(en) La Habanera på Rotten Tomatoes
Nyossjøen

Nyos-innsjøen (Lake Nyos) er en innsjø i Kamerun. På 21.august 1986, muligens som følge av et skred, avga innsjøen en sky av karbondioksid - et limnisk utbrudd - som kvalte 1,700 mennesker og 3,500 fe i nærliggende landsbyer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
http://www.dagbladet.no/2016/02/11/nyheter/pluss/lake_nyos/vulkanutbrudd/karbondioksid/43100392/
Cinema (magasin)

Cinema er et norsk filmmagasin. Bladet ble grunnlagt i 1930 under navnet Norsk Filmblad og het i perioden 1965 til 2011 Film & Kino.
Magasinet har filmanmeldelser, intervjuer med personer i filmbransjen samt omtale av kommende filmer. Det distribueres på nettstedet cine.no og distribueres i papirutgave seks ganger i året. Cinema utgis av Cinema Forlag AS.


== Eksterne lenker ==
cine.no nettsted
What’s Up, Doc?

What's Up, Doc? er en amerikansk screwballkomedie fra 1972, regissert av Peter Bogdanovich.
Filmen er en hyllest til komediefilmene fra 1930-årene, med klare referanser til for eksempel Det ordner seg nok (1938).


== Handling ==
Den distrée musikkforskeren Howard Bannister (Ryan O'Neal) er i San Francisco for å ta i mot et viktig stipendium. Med seg på reisen har han sin hysteriske forlovede Eunice (Madeline Kahn), samt en tartanveske med sine musikalske funn. På det samme hotellet bor tre andre personer med like tartanvesker: den vandrende naturkatastrofen Judy Maxwell (Barbra Streisand, med klær i vesken), en rik gammel dame (Mabel Albertson, med juveler i vesken) og en spion (Michael Murphy, med hemmelige papirer i vesken). Når to tyver og en annen spion begynner å stjele veskene, oppstår det komplikasjoner.


== Medvirkende ==
Barbra Streisand som Judy Maxwell
Ryan O'Neal som Howard Bannister
Madeline Kahn som Eunice Burns
Kenneth Mars som Hugh Simon
Austin Pendleton som Frederick Larrabee
Michael Murphy som Mr. Smith
Philip Roth som Mr. Jones
Sorrell Booke som Harry
Stefan Gierasch som Fritz
Mabel Albertson som Mrs. van Hoskins
Liam Dunn som Judge Maxwell
Graham Jarvis som Bailiff
John Hillerman som Hotel Manager
Randy Quaid som Professor Hosquith


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) What's Up på Internet Movie Database 
(no) What's Up hos Filmfront 
(sv) What's Up i Svensk Filmdatabas 
(da) What's Up i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) What's Up på Allociné 
(nl) What's Up på MovieMeter 
(en) What's Up på AllMovie 
(en) What's Up på Turner Classic Movies 
(en) What's Up på Rotten Tomatoes 
(en) What's Up på Box Office Mojo
Screwballkomedie

Screwballkomedie er en filmsjanger som betegner en form for komedie som hadde sin blomstringstid i 1930-årene og 1940-årene i kjølvannet av talefilmens fremkomst. I motsetning til stumfilmenes visuelle slapstick satset disse komediene på verbal humor, og de var karakterisert med en meget rask dialog, hvor den ene replikken ofte kom hurtig i hælene på den andre. Handlingen er som regel farsepreget, hvor den ene usannsynlige hendelsen følger den neste og «alt går galt», selv om forviklingene alltid ordner seg ved filmens slutt.


== Eksempler på screwballkomedier ==


=== Fra blomstringsperioden ===
Det hendte en natt (It Happened One Night, Frank Capra, 1934)
Det ordner seg nok (Bringing Up Baby, Howard Hawks, 1938)
En nydelig historie (The Philadelphia Story, George Cukor, 1940)
Kvinnen Eva (The Lady Eve, Preston Sturges, 1941)
Arsenikk og gamle kniplinger (Arsenic and Old Lace, Frank Capra, 1944)


=== Senere eksempler ===
Noen har det hett (Some Like It Hot, Billy Wilder, 1959)
What's Up, Doc? (Peter Bogdanovich, 1972)
En fisk ved navn Wanda (A Fish Called Wanda, Charles Crichton, 1988)
Intolerable Cruelty (Joel og Ethan Coen, 2003)


== Skuespillere kjent for screwballkomedier ==
Katharine Hepburn
Cary Grant
Jean Arthur
Clark Gable
Irene Dunne
William Powell
Barbara Stanwyck
Claudette Colbert
Skiltforskriften

Skiltforskriften (fullt navn forskrift om offentlige trafikkskilt, vegoppmerking, trafikklyssignaler og anvisninger) er en norsk forskrift fastsatt 7. oktober 2005 med hjemmel i vegtrafikkloven. Forskriften gir bestemmelser om trafikkskilt, veioppmerking og trafikklys, samt om myndighet til å sette opp skilter og dirigere trafikk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lovdata