jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
MF Placebo

Medisinerforeningen Placebo er linjeforeningen for profesjonsstudiet i medisin ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU). Foreningen ble stiftet i 1976 under navnet “Medisinerforeningen i Trondheim” ved Det medisinske fakultet, og er åpen for alle medisinstudenter ved universitetet.
Foreningens arbeid går for det meste ut på å være en miljøskapende faktor på medisinstudiet. Dette gjøres ved å arrangere sosiale arrangementer, som blant annet fadderuker, idrettsturneringer, utflukter og fester. I tillegg til å skape og vedlikeholde et trivelig miljø på studiet, er foreningen også opptatt av å integrere medisinstudentene i det øvrige studentlivet i Trondheim.


== Foreningens navn ==
Ordet placebo er latin for «jeg vil behage», og betegner vanligvis narremedisin som ikke inneholder noe faktisk virkestoff. Effekten av slike midler, kalles en placeboeffekt.


== Eksterne lenker ==
MF Placebos hjemmeside
Informasjon om profesjonsstudiet i medisin ved NTNU
Juho Rankinen

Juho Rankinen (også kjent som Juho Ranginen og Iso-Ranginen, født 30. august 1851, død 3. august 1884) var en finsk salmedikter og forfatter. Han har med to salmer i Norsk salmebok 2013.
Rankinen kom fra Luohua, som ligger i Siikajoki kommune i Norra Österbotten og var en flitig skribent i lokalaviser i perioden 1845-1882. Han kritiserte læstadianismen skarpt til han plutselig skrev en artikkel datert 16. mars 1880, med navnet «Bekännelsen». I artikkelen forteller han om sin omvendelse, og fra dette tidspunktet skrev han flittig åndelige dikt og sanger.
I løpet av sitt korte liv publiserte han fem sanghefter:

Matka Siioniin (Reise til Sion)
Kaksi Hengellistä Laulua (To åndelige sanger): De unges salme og De troendes frihet i Kristus
Kuoleman Owella (Ved dødens port), en sørgelig fortelling om en manns død
Hengellisiä Lauluja (Åndelige sanger); Å få syndenes forlatelse og oppmodning til takksigelse
Jumalan lasten Matka-Lauluja I (Guds barns reisesanger), med 18 sanger


== Litteratur ==
Lepopaikka Suloinen, ISBN 952-5179-18-4
Kuøye

Kuøye, koøye eller vindusventil er et rundt eller ovalt mindre vindu i et fartøy. Både faste og åpningsbare varianter forekommer. 
For å hindre at vann trenger inn i fartøyet om glasset knuses, har kuøyer ofte en stormluke, en kraftig metalluke som låses fast med en skrueanordning.
Kuøyene lages runde for å redusere spenningskonsentrasjonene.


== Eksterne lenker ==
(en) Portholes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gladstone-bag

Gladstone-bag er en liten håndkoffert bygd over en rigid ramme som kunne dele inn i to like seksjoner. Til forskjell fra andre kofferter er en gladstone-bag dypere i forhold til dens lengde. De er vanligvis av stivt lær og ofte beltet med nøkkelbånd. Bagene er oppkalt etter William Ewart Gladstone (1809–1898), som var britisk statsminister i flere omganger.


== Historie ==
Bagasje med håndtak ble først utviklet sent på 1800-tallet. Den første Gladstone bag ble tegnet og produsert av J.G. Beard i hans lærvareforretning i City of Westminster. Beard beundret Gladstone, og ønsket å bevare hans minne.


== Referanser ==
Resolution Island (Canada)

Resolution Island er en av øyene i Det kanadiske polararkipelet i Nunavut. Øya ligger utenfor Baffinøyas sørøstre odde har et areal på 1 015 km².
På Resolution ble det i 1954 bygget en amerikansk radarstasjon (CFS Resolution Island). Den er en del av militærprogrammet Distant Early Warning (DEW). Basen ble forlatt i 1973 og overgitt til Canada året etter. Da stedet ble undersøkt mellom 1987 og 1990 ble det oppdaget polyklorerade bifenyler i marken, noe om antakelig skyldes utslipp av spill fra isolasjonsmateriale til radaranlegget. Også andre gifter har blitt oppdaget i bygninger og omkringliggende terreng: transformatorvæsker, kjølvann, asbest og tungmetaller. Man har  konstatert at nivået av PCB på Resolution er de høyeste blant de militærbaser som faller inn under Indian and Northern Affairs Canadas INACs jurisdiksjon.
I 1993 og 1994 ble det avsluttet en miljøutredning av området. Man oppførte deretter temporære barrierer for å forhindre at PCB fløt ut i vannet. Ytterligere undersøkelser ble foretatt og i 1907 tok INAC initiativt til saneringsarbeider med foretaket  Qikiqtaaluk (QC). En restaureringsplan ble opprettet sammen med Environment Canada og Queen's University. Under tiden har ulike tiltak blitt gjort for å sikre at giftene ikke skader mennesker eller miljø.


== Se også ==
Hudsonbukta
Cape Chidley
Labradorstrømmen
INS «Kochi»

INS «Kochi» er det andre skipet i Kolkata-klassen av jagere bevæpnet med styrte missiler (eng. guided-missile destroyers) i den indiske marinen. Kjølstrekkingen fant sted ved Mazagon Dock Limited (MDL) i Mumbai 25. oktober 2005, og skipet ble første gang sjøsatt 18. september 2009. Skipet gjennomfører for tiden sjøprøver med marinen og er forventet å bli satt inn i aktiv tjeneste i midten av 2015.
INS «Kochi» og dets søsterskip er de største jagerne som har blitt bygget i India, og har som hovedoppgave å støtte og eskortere Indias voksende flåte av hangarskip, deriblant INS «Viraat», INS «Vikramaditya» og INS «Vikrant».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Aegis Vessels of the World - Kolkata-class – spesifikasjoner og bilder (engelsk)
Sjøsettingen av INS «Kochi» – YouTube
France-Soir

France-Soir er en fransk avis som ble grunnlagt av folk fra den franske undergrunnsbevegelsen Défense de la France i november 1944 av Pierre Lazareff og omdøpt til France Soir etter annen verdenskrig. Avisens opplag vokste kraftig i 1950-årene, og den ble den mestselgende avis i Frankrike i 1961, da opplaget var på over én million. Deretter falt salget drastisk, og i 2005 var opplaget ca. 45.000.


== Betydelige bidragsytere ==
Joseph Kessel
Jean-Paul Sartre
Jean-Pierre Thiollet


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) France-Soir – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
INS «Chennai»

INS «Chennai» er det tredje og siste skipet i Kolkata-klassen av jagere bevæpnet med styrte missiler (eng. guided-missile destroyers) i den indiske marinen. Skipet er under bygging ved Mazagon Dock Limited (MDL) i Mumbai. Kjølen ble strukket 21. februar 2006 og skipet ble første gang sjøsatt 1. april 2010. Skipet er forventet å bli satt inn i aktiv tjeneste i løpet av 2015, og vil være det første indiske krigsskipet som er oppkalt etter Chennai, delstatshovedstaden i Tamil Nadu.INS «Chennai» og dets søsterskip er de største jagerne som har blitt bygget i India, og har som hovedoppgave å støtte og eskortere Indias voksende flåte av hangarskip, deriblant INS «Viraat», INS «Vikramaditya» og INS «Vikrant».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Aegis Vessels of the World - Kolkata-class – spesifikasjoner og bilder (engelsk)
Sjøsettingen av INS «Chennai» – YouTube
Distant Early Warning Line

Distant Early Warning Line var en serie av radarstasjoner i Arktis som var virksomme under den kalde krigen. De ble operert av USA, Canada, Grønland og Island.


== Se også ==
Pinetree Line
Resolution Island

Resolution Island kan vise til:

Resolution Island (Canada)
Resolution Island (New Zealand)
Cape Chidley

Cape Chidley ble navnsatt av den engelske oppdager John Davis 1. august 1587 etter hans venn og kollega John ChidleyDn 22. oktober 1943 landsatte den tyske ubåt, U-537 mnnskaper syd for Cape Chidley som satte opp værstasjonen Kurt for innsamling av data om været.Opprinnelig var Cape Chidley ment å være stedet hvor en langtrekkende radarstasjon, benevnt  "N-30." skulle plasseres. Den var tiltenkt å falle inn planene for Pinetree Line, en serie med radarstasjoner langs den 50. breddegrad. Forsyniger og materiell ble bragt inn med båt i løpet av 1951-52, men sent 1952 og tidlig i 1953 ble den forlagt til Resolution Island.


== Geografi ==
Cape Chidley ligger på grensen mellom provinsen Newfoundland og Labrador og territoriet Nunavut. Det danner det nordligste punkt på Labrador.
Stedet blir noen ganger  stavet Cape Chudleigh. Noen ganger blir Cape Chidley feilaktig lokalisert på grensen mellom Quebec og Newfoundland og Labrador. Newfoundland, som var en separat britisk dominion da Canadas arktiske øyer delte grense med Killiniq Island og territoriet Labrador som omfattet hele det atlantiske nedbørsområdet til Labrador Peninsula og dets øyer.

Den nordlige og vestlige del av Killiniq Island som faller inn under Nunavuts  jurisdiksjon omfatter Ungava Bay og Hudson Strait. Cape Chidley er også det nordligste sted på Northern Divide som skiller Nordishavets nedbørsområde fra Atlanterhavets nedbørsområde. Enkelte kilder inkluderer Hudson Bay til Atlanterhavets nedbørsområde, selv om Northern Divide har lenge blitt etablert og plassert Hudson Bay til Nordishavets nedbørsområde.) Cape Chidley er den sydligste adkomst til Hudsonstredet, motsatt side av Resolution Island.
Den nærmeste bebyggelse til Cape Chidley er Port Burwell, Nunavut. Killiniq Island er adskilt fra Nord-Amerika ved det smale McLelanstredet.


== Referanser ==
Grefsen Idrettslag

Grefsen Idrettslag (stiftet 23. mars 1918) er et norsk idrettslag fra Oslo. Idrettslaget driver kun med alpint, men har tidligere drevet flere andre idretter og er blant annet norgesmester i håndball for kvinner seks ganger. Grefsen Idrettslag var 1. januar 2015 registrert med 22 medlemmer, hvorav seks aktive utøvere.


== Historie ==
Grefsen Idrettsforening ble etablert på Grefsen i 1918. De to klubbene Disen Idrettsforening og Storo Idrettsforening gikk i 1921 sammen og dannet Disen Ski- og Fotballklub. Grefsen IF og Disen SFK slo seg sammen i 1925. Sammenslutningen tok navnet Grefsen & Disen IF, som senere ble endret til Grefsen IL. Idrettslaget lå nede i flere år fra tidlig på 2000-tallet, men ble startet opp igjen i 2013.Grefsen IL ble norgesmester i håndball for kvinner i 1946, 1947, 1948, 1951 og 1957 (utendørs), samt i 1961 (innendørs).
Idrettslagets mest kjente utøver gjennom tidene er Laila Schou Nilsen, som ble medlem i åtteårsalderen. Hun representerte Grefsen i alpint hvor hun blant annet tok bronse under OL i Garmisch-Partenkirchen i 1936. Hun var også med på fire av klubbens norgesmesterlag i håndball.


== Referanser ==
Yoshiaki Oshima

Yoshiaki Oshima (大島 良明, født 1952) er en japansk astronom og en profilert oppdager av asteroider. Til sammen har han oppdaget 61 asteroider.
Asteroiden 5592 Oshima er oppkalt etter han.


== Referanser ==
Yoshio Kushida

Yoshiaki Oshima (串田 嘉男, født 19. september 1957 i Hachioji, Tokyo) er en japansk astronom og en profilert oppdager av asteroider. Til sammen har han oppdaget 56 asteroider.
Han har også oppdaget kometen 144P/Kushida og var en medoppdager av kometen 147P/Kushida-Muramatsu.


== Eksterne lenker ==
http://www.nayoro-star.jp/photo/tenmondai-houmon/kushida.html (på japansk)
https://web.archive.org/web/20140730060608/http://www.obusession.com/guest/guest058.htm
Tomimaru Okuni

Tomimaru Okuni (大国 富丸, født 1931) er en japansk astronom og en profilert oppdager av asteroider. Til sammen har han oppdaget 127 asteroider.Asteroiden 7769 Okuni er oppkalt etter han.


== Referanser ==
Nobuhiro Kawasato

Nobuhiro Kawasato (川里 信弘) er en japansk astronom og en profilert oppdager av asteroider. Til sammen har han oppdaget 105 asteroider. Av disse kan nevnes (9942) 1989 TM1, som ble oppdaget sammen med Tsutomu Hioki.Asteroiden 4910 Kawasato er oppkalt etter han.


== Referanser ==
Yoshikane Mizuno

Yoshikane Mizuno (水野 義兼, født 1954) er en japansk astronom og en profilert oppdager av asteroider. Til sammen har han oppdaget 52 asteroider.Asteroiden 4541 Mizuno er oppkalt etter han.


== Referanser ==
Heterochelini

Heterochelini er en gruppe av biller som hører til familien oldenborrer og har larver som eter planterøtter.


== Utseende ==
Små, kraftige biller, kroppen oftest mer eller mindre tett kledt med lyse skjell. Gruppen utmerker seg særlig ved at bakbeina er kraftig forstørrede, lange og tykke, gjerne med pigger på lårene.


== Levevis ==
De voksne billene er dagaktive og finnes helst på blomster, der de eter pollen og nektar.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Afrika, med de fleste slektene og artene i det sørlige Afrika, der de gjerne er kjent som "monkey beetles".


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Hopliini-gruppen
Stammen Heterochelini 
Slekten Bizanus Péringuey, 1902 - 2 arter
Slekten Coega Péringuey, 1902 - én art
Slekten Diaplochelus Burmeister, 1844 - 6 arter
Slekten Dichelus Lepeletier & Audinet-Serville, 1828- 30 arter
Slekten Dicranocnemus Burmeister, 1844 - 15 arter
Slekten Goniaspidius Burmeister, 1844 - 4 arter
Slekten Gouna Péringuey, 1902 - 4 arter
Slekten Gymnoloma Burmeister, 1844 - 12 arter
Slekten Heterochelus Burmeister, 1844 - 176 arter
Slekten Idutywa Péringuey, 1902 - 2 arter
Slekten Knysna Péringuey, 1902 - 4 arter
Slekten Leptocnemis Dombrow, 2001 - 7 arter. NB! Junior-homonym for Leptocnemis Selys, 1886, bør bytte navn.
Slekten Mitrophorus Burmeister, 1844 - 4 arter
Slekten Monochelus Berthold, 1827 - 37 arter
Slekten Nanniscus Burmeister, 1844 - én art
Slekten Omocnemus Schein, 1958 - 2 arter
Slekten Omocrates Mulsant & Rey, 1854 - 24 arter
Slekten Outeniqua Péringuey, 1902 - 3 arter
Slekten Platychelus Burmeister, 1844 - 41 arter
Slekten Pseudoheterochelus Schein, 1959 - én art
Slekten Pseudouteniqua Schein, 1959 - én art
Slekten Scelidothrix Dombrow, 2001 - 2 arter
Slekten Stigmatoplia Dombrow, 2001 - 2 arter
Slekten Thabina Péringuey, 1902 - én art


== Kilder ==
Oversikt over artene


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
(en) Hopliini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Pachycnemini

Pachycnemini er en gruppe av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Små til middelsstore, kraftige oldenborrer. Bakbeina er svært kraftige, særlig hos hannene.


== Levevis ==
Larvene lever i jorda av røtter, utviklingen kan gjerne ta 2-3 år. De voksne billene besøker gjerne blomster, men aktivitetsperioden er kort.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Stammen Pachycnemini
Slekten Denticnema Schein, 1959 - 9 arter
Slekten Eriesthis Dejean, 1833 - 22 arter
Slekten Hoplocnemis Harold, 1869 - 17 arter
Slekten Pachycnema Lepeletier & Audinet-Serville, 1828 - 32 arter
Slekten Pachycnemida Péringuey, 1902 - én art
Slekten Pareriesthis Moser, 1919 - 5 arter
Slekten Stenocnema Burmeister, 1844 - 2 arter


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Anisonychini

Anisonychini er en gruppe av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).


== Levevis ==
Larvene lever i jorda av røtter, utviklingen kan gjerne ta 2-3 år. De voksne billene besøker gjerne blomster, men aktivitetsperioden er kort.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Stammen Anisonychini
Slekten Anisonyx Latreille, 1807- 29 arter
Slekten Chasme Audinet-Serville, 1825 - 3 arter, sørlige Afrika
Slekten Inanda Péringuey, 1902 - 7 arter
Slekten Khoina Péringuey, 1902 - 4 arter
Slekten Korisaba Péringuey, 1902 - én art
Slekten Lepitrichula Schein, 1959 - 4 arter
Slekten Lepithrix Lepeletier & Audinet-Serville, 1828 - 28 arter
Slekten Peritrichia Burmeister, 1844 - 52 arter


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Tour of Norway 2015 poengtrøye

Tour of Norways poengtrøye deles ut til den syklist under Tour of Norway 2015 som samler flest poeng på innlagte spurter og ved målgang.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Offisiell resultatside
Pinetree Line

Pinetree Line var en serie med radarstasjoner tvers over de nordlige Forente stater og det sydlige Canada som i store trekk gikk langs den 50. bredegrad sammen med andre stasjoner langs atlanterhavskysten og stillehavskysten. Pinetree Line ble operert av NORAD (etter at det ble dannet). Over halvparten ble bemannet av personell fra United States Air Force  og resten fra Royal Canadian Air Force. Radarstasjonene var det første samordnede system for tidlig oppsporing av et mulig bombeangrep fra Sovjetsamveldet mot Nord-Amerika, men før den tidlige radarteknologi fra 1950-tallet ble utdatert og systemet var i full drift.


== Historie ==
Planer for det som skulle bli Pinetree Line kom så tidlig som i 1946 innen Permanent Joint Board on Defence (PJBD), en felles amerikansk-canadisk organisasjon. Likevel, kostnadene ved drift av et slikt system i etterkrigstiden var før høye. I stedet konsentrerte Canada seg om områdene rundt Ontario og Quebec, mens USA satte opp stasjoner i Midtvesten og langs Østkysten.


== Radarstasjoner ==
Amaladera

Amaladera er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Middelsstore, kraftige, kullsvarte oldenborrer. Slekten skiller seg fra de fleste andre Sericinae ved sin kraftige kroppsbygning (kan minne om små tordivler) og mørke farge. Oversiden er hvelvet og kraftig punktert, med spredte, oppstående hår.


== Levevis ==
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. De flyr godt og mye, helst om natta.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i den palearktiske sone. I Europa forekommer den bare i Spania, de tre andre artene lever i Sentral-Asia østover til Mongolia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien småoldenborrer (Sericinae) Hope, 1837
Stammen Sericini
Understammen Sericina
Slekten Amaladera Reitter, 1896 – i Europa:
Amaladera cobosi Baraud, 1964
Amaladera espagnoli Baraud, 1964
Amaladera longipennis Verdu, Mico & Galante, 1997
Øvrige arter:
Amaladera caspica (Faldermann, 1836)
Amaladera euphorbiae (Burmeister, 1855)
Amaladera lukjanovitschi Medvedev, 1966


== Kilder ==
Fauna Europaea Web Service Version 2.6.2 (2013) Utbredelsesdatabase over europeiske dyr


== Eksterne lenker ==
(en) Amaladera i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Amaladera hos Fauna Europaea 
Bilde av Amaladera cobosi
Bilde av Amaladera longipennis
Port Burwell (Nunavut)

Port Burwell er en havn på det vestlige Killiniq Island, formet som en arm av Ungava Bay ved munningen av Hudsonstredet. Tidligere lå den innen Labrador, og så Nordvestterritoriene. Den ligger nå innenfor Nunavuts grenser. Cape Chidley ligger 40 km mot nordøst. 


== Historie ==

En meteorologsk stasjon ble opprettet i Port Burwell under en ekspedisjon i 1884 ledet Kommandør Andrew R. Gordon R.N., en pensjonert marineoffiser og assisterende direktør for meteorologitjenesten i Canada (Dominion Meteorological Service). Gordon gav stedet navn for å ære ekspedisjonens meteorologiske observatør, Herbert M. Burwell fra London, Ontario. Burwell fikk ansvaret for stasjonen til den stengte i 1886.
Gordon returnerte til Port Burwell med en ekspedisjon fra Hudson Bay Company (HBC) i 1885 ombord skuta «Alert». Brødremenigheten opprettet i 1904 en misjon- og handelspost i det nordlige hjørnet av havnen. Tolv år seneren flyttet HBC en av sine handelsposter til havnen.
På 1920-tallet etaberte canadas ridende politi en politipost i Port Burwell. Royal Canadian Corps of Signals (RCCS) bygde en radiostasjon og kystvakten anla en base.
Bosetning vokste rundt havnen. I 1978, ble alle beboere flyttet fra det dype havneområdet til vertskommunen Nunavik.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Photo, 1925, view inland from HBC post at Port Burwell, Labrador, NL
Anthotocus

Anthotocus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).


== Levevis ==
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. De flyr godt og mye, helst om natta.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det østlige Australia (New South Wales og Queensland).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien småoldenborrer (Sericinae) Hope, 1837
Stammen Sericini
Understammen Sericina
Slekten Anthotocus Britton, 1957
Anthotocus antennalis (Lea, 1919)
Anthotocus cribriceps (Lea, 1919)
Anthotocus fugitivus (Lea, 1920)
Anthotocus luridus (MacLeay, 1864)
Anthotocus perissus Britton, 1957


== Eksterne lenker ==
(en) Anthotocus i Global Biodiversity Information Facility 
Anthotocus – detaljert informasjon på Wikispecies
Cheiragra

Cheiragra er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Små til middelsstore, mattsvarte oldenborrer.


== Levevis ==
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. De flyr godt og mye, helst om natta.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det østlige Australia (Victoria, New South Wales og Queensland).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien småoldenborrer (Sericinae) Hope, 1837
Stammen Sericini
Understammen Sericina
Slekten Cheiragra MacLeay, 1864
Cheiragra leai Britton, 1957
Cheiragra pusilla (Blanchard, 1850)
Cheiragra ruficollis MacLeay, 1864
Cheiragra septentrionalis Britton, 1957
Cheiragra sericeipennis Lea, 1919


== Kilder ==
Atlas of Living Australia - Cheiragra [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Cheiragra i Encyclopedia of Life 
(en) Cheiragra i Global Biodiversity Information Facility 
Cheiragra – detaljert informasjon på Wikispecies
INS «Vikrant» (2013)

For hangarskipet av Majestic-klassen med samme navn som ble tatt ut av tjeneste i 1997, se INS «Vikrant» (R11).INS «Vikrant» (sanskrit: विक्रान्त, víkrānta; «modig») er det første hangarskipet som blir bygget i India og det første skipet i Vikrant-klassen av hangarskip for den indiske marinen. Byggingen av hangarskipet skjer ved verftet Cochin Shipyard, som er det største i India, i Kochi. Arbeid med skipets design og systemer ble påbegynt i 1999, og kjølen ble strukket 28. februar 2009. Den 29. desember 2011 fikk hangarskipet vann under kjølen og ble slept ut av tørrdokken sin for første gang, før det ble sjøsatt 12. august 2013. Byggingen er ventet ferdigstilt i løpet av 2016 og skipet er ventet å være i operativ drift i 2018. Per 2014 har kostnader for prosjektet eskalert dramatisk til 19 341 crore indiske rupi (3,1 milliarder amerikanske dollar eller 22,9 milliarder kroner).
Hangarskipet vil være utstyrt med et STOBAR-system og ha et flydekk på om lag 10 000 m², med oppstillingsplass for opptil 30 multirollefly av typen Mikojan MiG-29K eller HAL Tejas samt ti helikoptre av typen Kamov Ka-31, Westland Sea King eller HAL Dhruv. Skipets motto er Jayema Sam Yudhi Sprdhah (sanskrit: जयेम सं युधि स्पृध), som er hentet fra Rigveda 1,8,3 og betyr «jeg beseirer dem som våger å kjempe mot meg».


== Foto ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) INS Vikrant (ship, 2013) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
World-wide Aircraft Carriers - Vikrant-class – spesifikasjoner og bilder (engelsk)
Vikrant-class Indigenous Aircraft Carrier (IAC) – GlobalSecurity.org (engelsk)
Bilder fra sjøsettingen av INS «Vikrant» – The Indian Express (engelsk)
Sjøsettingen av INS «Vikrant» – YouTube
Smørås skolemusikk

Smørås skolemusikk ble etablert 24. september 1970. Det har brassbandbesetning, og deltar årlig i konkurranser. Musikanter rekrutteres fra Smørås skole og Apeltun skole. Aldersgruppen er åtte til nitten år. 
På nasjonalt nivå vant korpset NM for skolekorps i 2018, 2019 og 2022. De har også hevdet seg internasjonalt hvor de har en tredjeplass i EM fra 2019 og andreplass i EM fra 2022.


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
Smørås skolemusikk på Facebook