jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bob (frisyre)

Bob eller bob-frisyre (etter engelsk bob og bob cut) er en kort kvinnefrisyre der håret er klipt rett av i hakehøyde rundt hele hodet og ofte har pannelugg. Den gutteaktige bobfrisyren kom på moten i Vesten etter første verdenskrig fra 1918 og holdt seg populær til begynnelsen av 1930-tallet. Frisyren har eksistert i ulike formvarianter både før og seinere, særlig i 1960-årene og etter år 2000.


== Formvarianter ==
Etter 1910 ble kvinnefrisyrene i vestlig mote enklere, men hadde fortsatt knute i nakken for det tradisjonelt lange håret som gjerne også var puffet ut ved ørene. Etter 1918 klipte kvinnene håret kort og friserte det med bølger og krøller. Siden ble håret enda kortere og klipt rett i nederkant. Hodet skulle virke lite og gutteaktig. Dette ble også understreket av tettsittende, bøtteformede klokkehatter og rette, korte kjoler med liten antydning til byste. I 1928 ble imidlertid skjørtene lengre igjen, og også håret. 1920-årenes bob var for øvrig gjerne frisert med flate, svake eller sterke bølger, lokker og krøller lagt med permanent, en hårbehandling som den gang var ny. Rett pannelugg ble etterhvert avløst av sideskill og tyngre skrålugg. Frisyrene ble ofte kopiert etter forbilder blant stjernene i det nye filmmediet som ikke minst var populært hos kvinner. Etter 1920 ble det dessuten vanlig å sminke seg.  I 1930-årene ble håret igjen fyldigere og lenger.
En variant av frisyren med kortklipt nakkehår, sidene frisert glatt over ørene og sideskill ble kalt shingel (sjingel). I shingel ble håret klipt i forskjellig lengde etter hodets form, mens bob ble klipt rett over.


== Betegnelse ==
Den engelske betegnelsen bob skal siden 1500-tallet ha betydd «klase» eller «hengende, dinglende gjenstand». Ordet ble knyttet til frisyrer som verb fra 1918, som substantiv fra 1920.


=== Eksempler ===

		
		
		
		


== Se også ==
Shingelfrisyre, bobfrisyre med kortklipt nakkehår
Pasjehår, tradisjonell frisyre med håret i klokkefasong og klipt lenger enn bobfrisyren
Bolleklipp (bollesveis), frisyre der håret er klipt av i ei rett linje rundt hele hodet, omtrent ved ørene
Flapper, kallenavn på moderne, frigjort kvinne på 1920-tallet som gikk i kort kjole, hadde bobfrisyre og hørte på jazz


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bob haircut – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sigdal Friidrettsklubb

Sigdal Friidrettsklubb (stiftet 1. november 1973) er en friidrettsklubb i Sigdal i Buskerud.
Klubben arrangerte junior-NM i friidrett i 2012.


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Moldegata (Oslo)

Moldegata (1-45; ingen partallsadresser) er en gate på Bjølsen i bydel Sagene i Oslo. Den går fra Bergensgata ved Lisa Kristoffersens plass til  Maridalsveien.
Veien fikk navn i 1901 etter byen Molde. I nabolaget finnes også andre gater med navn etter norske byer.
Bebyggelsen preges ikke minst av Bjølsenhallen (nr. 7) og  Bjølsen studentby.


== Galleri ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Moldegata». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 365. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (M)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Friidrettslaget Borg

Friidrettslaget Borg (stiftet 6. mars 1998) er en friidrettsklubb fra Skjeberg i Sarpsborg.
Kjente utøvere:

Stein T. Syversen (kulestøt)
Knut Steinar Syversen (kulestøt)
Anniken Amos Ruud (hinderløp)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Modum Friidrettsklubb

Modum Friidrettsklubb (stiftet 30. september 1974) er en friidrettsklubb fra Modum i Buskerud. 
Kjente utøvere:

Snorre Sønju (tikamp)
Line Svarstad (spydkast)
Kristen Aaby (maraton)
Veronika Brennhovd Blom (langdistanse)
Mari Haugen (hinderløp)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Lyset i mørketida

Lyset i mørketida var et norsk adventsprogram i fire deler som ble sendt på NRK i 1985. Programmet omhandlet førjulstradisjoner i Nord-Norge i gamle dager og var ved Inger Bjørnstad og Trygve Hoff. I programmet viser barn og voksne fra Rognan noe av det som skulle gjøres på en gård i tiden før jul, mens Trygve Hoff synger og forteller. 
Musikken i programmet ble skrevet og fremført av Konrad Kaspersen, Terje Blickfeldt og Trygve Hoffs sønn Ståle Hoff, mens illustrasjonene var ved Karl Erik Harr.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Lyset i mørketida på NRK TV
Frank Kolberg

Frank Inge Kolberg (født 18. juli 1937 i Skien, død 19. april 2009 i Tønsberg) var en norsk prost og lokalhistoriker.
Han ble utdannet cand.theol. ved Menighetsfakultetet i 1963 og var deretter prest i Feltprestkorpset i syv år. I 1967 ble han garnisonsprest for Østlandet. En periode var han ambassadeprest ved ambassaden i Stockholm. Etter fem år som residerende kapellan i Bakklandet i Trondheim var han sogneprest i Nes og Flå i 12 år i perioden 1977–1989. Deretter var han i 12 år prost i Mandal.
Frank Kolberg var interessert i lokalhistorie, kirkehistorie og genealogi, og var formann i Hallingdal Historielag i 10 år. Han mottok Nes kommunes kulturpris for lokalhistorisk arbeid i 1985. Han mottok også Olavsstipendiet fra Kirkedepartementet 
for å drive kirkerettslig forskning.


== Referanser ==
Arthur Collett

Arthur Collett (født 8. mai 1879 i Trondhjem, død 2. august 1968) var en norsk barnelege, dr.med. og formann i Norsk Pediatrisk Selskap.


== Bakgrunn ==
Han var sønn av brukseier Albert Collett og Nanna Høegh, og ble gift i 1912 med Ingeborg Wedel-Jarlsberg, datter av godseier på Atlungstad Carl Gustav Wedel-Jarlsberg og Amalie Thomine Michelet. Han var bror til bl.a. brukseier Axel Collett, industrigründeren Emil Collett og forretningsmann Knut Collett.


== Karrière ==
Arthur Collett ble cand.med. i 1905 og dr.med. i 1920. Tidlig i sin karriere var han reservelege ved Larvik Bad og kommunelege i Modum. Han var reservelege ved Rikshospitalets barneavdeling 1911–1915 og barnelege med privat praksis i Oslo fra 1911. Han var også skolelege i Oslo fra 1920. 
Han utgav en rekke vitenskapelige arbeider om barnesykdommer, bl.a. på oppdrag fra Folkeforbundet. Bl.a. utgav han arbeider om spedbarnsdødelighet, barnepleie og spedbarnsstell.
Han var medlem av styret i Norsk Pediatrisk Selskap fra opprettelsen i 1919, først som sekretær, som viseformann fra 1923 og som formann 1931–1932. Han var formann for Norsk forening til fremme av forsorg for barn fra 1924 og viseformann i Norges barnevernsråd fra 1927. Han var også medlem av skolestyret i Oslo fra 1926. Han var redaktør for Sundhetsbladet fra 1934. Han ble æresmedlem i Norsk Pediatrisk Selskap i 1959.


== Utgivelser ==
Om urinveisinfektion i barnealderen, avhandling (dr.med.), 1920


== Referanser ==
Midtåsen (Oslo)

Midtåsen (5-59B, 10-54B) er en vei på Nordstrandshøgda i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Nordstrandveien til Åsdalsveien, men den første delen fra Nordstrandveien til Stuttvegen er gangvei.
Veien fikk navn i 1940 etter åsen den går langs.
Nordstrand videregående skole (adresse Nordstrandveien 29) og Anderssondammen (jf. Mathilde Andersson) ligger langs denne veien. Midtåsenhjemmet er i nr. 30.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Midtåsen». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 363. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (M)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Mikrobølgen (Oslo)

Mikrobølgen (1–13, 2A-18) er en vei på Lambertseter i bydel Nordstrand i Oslo. Den går mellom Langbølgen og Kaptein Oppegaards vei og har også en gren som går som blindvei sørover fra dette veiløpet. Alle oddetallsadresser i Mikrobølgen ligger langs sistnevnte gren.
Veien fikk navn i 1959. Det henspiller på at NRK tidligere hadde radiosender i området.
Veien har blokker fra 1960-tallet i Munkelia borettslag.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Mikrobølgen». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 363. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Heart of Stone

«Heart of Stone» er en sang skrevet av Andrews og Suzi Quatro som ble spilt inn og gitt ut på albumet Main Attraction med Suzi Quatro i 1982. Sangen ble gitt ut på singel senere samme år. Singelen kom på 60.-plass i Storbritannia og 99.-plass i Australia.
Main Attraction (singel)

«Main Attraction» er en sang skrevet av Andrews og Suzi Quatro som ble spilt inn og gitt ut på albumet Main Attraction med Suzi Quatro i 1982. Sangen ble gitt ut på singel i 1983.


== Eksterne lenker ==
(en) Main Attraction / Transparent på Discogs
Singing with Angels

Singing with Angels er en sang skrevet av Suzi Quatro som ble spilt inn og gitt ut på singel med Suzi Quatro i 2009. Sangen ble også gitt ut på albumet In the Spotlight i 2011.


== Sporliste ==
«Singing with Angels» (Radio Mix) - 3.55
«Singing With Angels» (Nashville Mix) - 3.55
«Singing With Angels» (A cappella) - 3.57
«Singing With Angels» (The non-Nashville Mix) - 3.51
Whatever Love Is

Whatever Love Is er en sang skrevet av Mike Chapman og Holly Knight som ble spilt inn og gitt ut på singel med Suzi Quatro i 2011. Sangen ble også gitt ut på albumet In the Spotlight senere samme år.
Max Aub

Max Aub Mohrenwitz (født 2. juni 1903 i Paris, Frankrike, død 22. juli 1972 i Mexico by, Mexico) var en spansk-mexicansk forfatter, som i løpet av livet innehadde fire statsborgerskap: tysk, fransk, spansk og mexicansk.
Mest kjent er han kanskje for sitt seks binds, rundt 3 000 sider store romanverk El laberinto mágico (Den magiske labyrinten) om Den spanske borgerkrigen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Max Aub – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Max Aub på Internet Movie Database 
(fr) Max Aub på Allociné 
(en) Max Aub hos The Movie Database
Kata Tjuta

Kata Tjuta (også kjent som Mount Olga) er en fjellformasjon rundt 365 km sør for Alice Springs i Australia og er del av Uluru-Kata Tjuta National Park. Det høyeste punktet ligger 1066 meter over havet og rager 546 meter over det omliggene landskapet. I likhet med Uluru er Kata Tjuta hellig i aborginsk (Pitjantjatjara) kultur.Siden 15. desember 1993 har fjellformasjonen hatt to offisielle navn, både det tradisjonelle aborginske navnet og et engelsk navn. Det engelske navnet ble gitt fjellet av Ernest Giles 21. oktober 1872 og viser til dronning Olga av Württemberg.


== Referanser ==
Alders tids bruk

Alders tids bruk er et rettsinstitutt som er nært beslektet med hevd, men som gir selvstendig grunnlag for å ta over (ekstingvere) eller oppnå rettigheter i fast eiendom. Hensynene bak denne regelen har historisk vært at en anser det som viktig at eiendomsforhold er stabile og ikke preges av stadig uro og omskiftninger. Dersom bruken har foregått over en svært lang periode er det uheldig å rippe opp i dette og det at rette eier ikke har foretatt seg noe er også et argument for å bevare dagens tilstand .
Selv om instituttet i det vesentlige er bygget på samme prinsipper som for hevd, er vilkårene likevel noe ulike. I motsetning til hevd er alders tids bruk ulovfestet . Vilkårene for alders tids bruk er mindre presise enn for hevd, men sentrale vilkår er også her at bruken må ha skjedd i strid med opprinnelig eiers rett, for eksempel langvarig husdyrbeite på annen manns grunn. Videre må den som krever rett ha vært i god tro, en kan ikke avlede rett når enn vet at andre har eksklusiv rett til området og likevel tar det i bruk. Det stiles ikke krav til synlige markører for bruken, for eksempel gjerder eller grinder, slik tilfellet er for hevd. Kravene til eksklusivitet, det vil si at en er alene om bruken, og sammenhengende bruk er mindre strenge enn for hevd. En kan for eksempel tenke seg husdyrbeite utøvet av flere bønder innen samme område, og at det inntrer et opphold i beitet på noen år for en eller flere av dem, for eksempel når et bruk legges brakk. Til gjengjeld er "hevdstiden" for alders tids bruk mye lengre enn for hevd - det kreves vanligvis over 100 års bruk.


== Referanser ==


== Se også ==
Hevd (rettighet)
Græsberget

Græsberget (skogfinsk: Krasperi) er ei lita bygd i Kongsvinger kommune. Den ligger mellom Lundersæter og Svullrya og hørte tidligere til Brandval kommune. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bråten, Rudolf (1992). Brandval Finnskog bosetting. [Hokkåsen]: Solør-Värmland finnkulturforening. ISBN 8299283507.
Sagskatten

Sagskatten var en særskilt skatt på sagbruk i Norge fra 1560  til den ble opphevet sammen med sagbruksprivilegiene i 1860. Skatten ble ved flere anledninger forhøyet og mellom 1747 og 1795 var det en egen sagmesterskatt.


== Referanser ==
Claude-Michel Schönberg

Claude-Michel Schönberg (født 6. juli 1944) er en fransk musiker, sanger, skuespiller og komponist, særlig av musikaler, best kjent for sitt samarbeid med lyrikeren Alain Boublil. Blant hans større verker er rockeoperaen La Révolution Française (1973), Les Misérables (1980), Miss Saigon (1989), Martin Guerre (1996), The Pirate Queen (2006), som var den første med amerikanske samarbeidspartnere, og Marguerite (2008). Han har også arbeidet som plateprodusent.
Schönberg er født i franske Vannes i Bretagne av jødiske foreldre fra Ungarn. Hans far var orgelreparatør og hans mor pianostemmer. Han var tidligere gift med fjernsynsjournalisten og nyhetsankeret Béatrice Schönberg. I 2003 giftet han seg med den engelske ballerina Charlotte Talbot. Han har tre barn, en sønn og to døtre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Claude-Michel Schönberg på Internet Movie Database 
(da) Claude-Michel Schönberg på Filmdatabasen 
(fr) Claude-Michel Schönberg på Allociné 
(en) Claude-Michel Schönberg hos The Movie Database 
(en) Claude-Michel Schönberg hos Internet Broadway Database 
(en) Claude-Michel Schönberg på Discogs 
(en) Claude-Michel Schönberg på MusicBrainz 
(en) Claude-Michel Schönberg på Spotify 
(en) Claude-Michel Schönberg på Genius — sangtekster
Kjell Henry Gjelstad

Kjell Henry Gjelstad (født 21. mai 1925 i Sandar, død 11. mars 2007 i Oslo) var en norsk embetsmann og første revisjonsråd i Riksrevisjonen.
Han satt i årene 1980-1982 i Finansdepartementets budsjettsystemutvalg.Han ble i 1995 utnevnt til Kommandør av St. Olavs Orden for embetsfortjenester.


== Referanser ==
Jan Gossaert

Jan Gossaert (ca. 1478 – 1532) var en nederlandsk maler.


== Liv ==
Gossaerts signerte enkelte av sine malerier med "Iennin Gossart Mabu [s] e" og senere "Ioannes Malbodius", og ble i 1503 immatrikulert i kunstnerlauget Sint-Lucasgildet i Antwerpen under navnet Jennyn van Hennegouwe. Dette er en god indikasjon på at Gossaert selv, eller i det minste hans foreldre, kom fra Maubeuge-området i grevskapet Hennegouwe. Ellers er lite kjent om hans tidlige liv, heller ikke hvor han fikk sin utdannelse. 
Fra 1503 til 1508 bodde Gossaert i Antwerpen. Han var i Roma  i 1508 og 1509, og er oppført i borgerregisteret i Middelburg, provinsen Zeeland for perioden 1509 til 1517. Gossaert var en av de flamske malerne som introduserte den italienske stilen med mye nakenhet i de historiske allegoriske bildene. Fra 1517 til 1524 kan det dokumenteres at han var ved Duurstede, der han skal ha vært lærer for Jan van Scorel. Fra 1524 var han hoffmaler hos Adolf van Bourgondië i Middelburg.Gossaert var Lucas van Leydens samtidige, og ble influert av kunstnere som Rogier van der Weyden, som lik Gossaert brukte arkitektur som bakgrunn.


== Verk i utvalg ==

		
		
		


== Litteratur ==
(de) Alfred Woltmann: «Gossart genannt Mabuse, Jan». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 9, Duncker & Humblot, Leipzig 1879, s. 404–406.
Marian W. Ainsworth (red.): Man, Myth, and Sensual Pleasures: Jan Gossarts Renaissance, New York, 2010


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jan Gossaert – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jan Gossaert – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Verk av og om Jan Gossaert i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Malerier og tegninger av Jan Grossaert, Web Gallery of Art
Jan Gossaert's Renaissance, utstilling i Metropolitan Museum, New York (2010/2011), video
Deutsche Bundespost

Deutsche Bundespost (forkortet DBP, mellom 1947 og 1950 kalt Deutsche Post) var en statlig organisasjon som hadde ansvaret for post og telefoner i Vest-Tyskland mellom 1947 og 1995.
I 1995 ble Deutsche Bundespost delt i tre ulike selskap: Deutsche Post, Deutsche Telekom og Postbank.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Deutsche Bundespost – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ernest Marini

Ernest Marini (død 1967) var en engelsk-italiensk danser som gjestet Norge.  Han var eneste brite som ble med i den kjente Ballets Russes og danset med Anna Pavlova (1881–1931) omkring 1915.  Ti år senere var han engasjert i Kristiania der han drev danseopplæring, såvel som var sentral i de få oppsetninger som fantes den gang. I 1921 var han partner med Lillebil Ibsen (1899–1989) i oppsetningen av «Prima ballerina» ved åpningen av Mayol-teatret tidlig i 1921.  Den neste oppsetning var Fokines «Carneval», der man foruten Rita Zalmani også finner en av Marini's elever, den debuterende Per Aabel som fikk være med da Ibsen skulle ha barn (Tancred). Hjemme i London introduserer han året etter Aabel for ballettmaestroen Enrico Cecchetti (1850–1928) for å lære etter Cecchetti-metoden. I 1929 figurerer Marini i programmet for Chat Noir. Han døde 76 år gammel.


== Referanser ==
Jørgen Dobloug

Jørgen Dobloug (født 23. april 1945, død 16. januar 2018) var en norsk kunstner, basert i Düsseldorf og Oslo.
Han studerte ved Staatliche Kunstakademie Düsseldorf (1971–1978) under Professor Joseph Beuys. Dobloug reiste ut av landet og fra det han kalte et rigid kunstskolesystem, for å finne sin egen vei. Doblougs arbeider er vist på en lang rekke utstillinger, både i Norge og i utlandet.
Hans verk er hovedsakelig akrylmalerier som viser enten abstrakte motiv eller hoder/ansikter. Det er humor i arbeidene, tildels med motstridende elementer i både motiv, komposisjon og fargevalg. Arbeidene varierer fra strenge geometriske malerier, inkludert grid-mønster, til lekne malerier utført med et røft, nærmest ekspressivt, strøk. Det er også en konseptuell side ved kunstnerskapet, uten at dette er det dominerende elementet i arbeidene hans.Dobloug ble tildelt Statens Garantiinntekt for Kunstnere fra 1995.


== Utvalgte separatutstillinger ==
Vestfossen Kunstlaboratorium, 2014
Kunstnerforbundet, Oslo, 2007
Galleri Christian Dam, Oslo, 2005 («T12-K9»)
Vestfold Kunstsenter – Haugar, 2003 («Lett retrospektiv»)
Galleri Christian Dam, Oslo, 2002 («Hodeløs»)
Galleri Christian Dam, Oslo, 2001
Kunstnerforbundet, Oslo, 2000
Galleri F-15, Jeløy, 1999
Galleri Landsforeningen Norske Malere, Oslo 1998
Oslo Kunstforening, Oslo, 1995
Kunstsalon Ruckes, Düsseldorff, Tyskland, 1989
Galerie Kleinsimlingshaus, Düsseldorff, Tyskland, 1987
Kunstnerforbundet, Oslo, 1986
Kunstnernes Hus, Oslo, 1984
vor Ort Galerie, Hamburg, Tyskland, 1982
Kleine Nordstadt Gelerie, Wupperthal, Tyskland, 1976


== Utvalgte gruppeutstillinger ==
«Møter med Munch»: Munch revisited, Henie Onstad Kunstsenter, Oslo, 2005
«Skrikets Ekko», Munch Museet, 2001
«Ekspresjonistenes farger, Norsk Nyekspresjonisme», Kunstnernes Hus, Oslo, 1992
«1990 Status», Oslo Kunstforening, Oslo, 1990
«Brennpunkt Düsseldorff», Kunstmuseum Düsseldorff, Tyskland, 1987
«Uteksi», Wang Kunsthandel, Oslo, 1984


== Litteratur ==
«Norsk kunstnerleksikon» Bind 1 A-G s. 492, Universitetsforlaget 1982. ISBN 82-00-05689-9
«Brennpunkt Düsseldorf 1962-1987», Kunstmuseum Düsseldorf 1987. Utstillingskatalog
Øysten Ustvedt: «Ny norsk kunst etter 1990» s. 75-77, Faktabokforlaget 2001. ISBN 978-82-450-1016-9
Johannes Rød og Arnt Fredheim: «Malerier» s. 217, Gyldendal Norsk Forlag 2004. ISBN 82-05-30957-4


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norsk kunstnerleksikon
Kunstnerforbundet Arkivert 26. oktober 2015 hos Wayback Machine.
Vestfossen Kunstlaboratorium
Per Morten Sandset

Per Morten Sandset (født 30. juni 1956) er en norsk lege. Han er professor i medisin ved Universitetet i Oslo og ble 1. august 2017 utnevnt til viserektor ved universitetet.


== Karriere ==
Sandset tok doktorgraden i medisin i 1989 ved Universitetet i Oslo med avhandlingen Studies on Tissue Factor Pathway Inhibitor. Han har hatt forskningsopphold i San  Diego, USA, og i Firenze, Italia. Han er spesialist i generell indremedisin og blodsykdommer og har vært professor II i medisin innen fagfeltet tromboseforskning ved Universitetet i Oslo siden 2002.
Han har tidligere vært avdelingsleder for Hematologisk avdeling ved Ullevål universitetssykehus (2002–2010), forskningsleder ved Kreft-, kirurgi- og transplantasjonsklinikken og seksjonsoverlege ved avdeling for blodsykdommer ved Oslo universitetssykehus (fra 2010) og direktør for forskning, innovasjon og utdannelse ved Helse Sør-Øst fra 2015 til 2017.Etter at Svein Stølen og Gro Bjørnerud Mo vant rektor- og prorektorvalget ved Universitetet i Oslo i april 2017 ble Sandset 1. august 2017 utnevnt til viserektor for forskning og innovasjon.Sandset har vært sjefredaktør for det internasjonale tidsskriftet Thrombosis Research i tiden 2002-2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sandsets publikasjonsoversikt og institusjonelle tilknytning i forskningsdokumentasjonstjenesten Cristin
Mogata (Oslo)

Mogata (3A-13, 2A-24B) er en gate på Sagene (bydel Sagene) i Oslo. Den går fra Uelands gate til Maridalsveien.
Gaten fikk navn i 1879 etter Moløkken, som opprinnelig var den sørligste delen av Bjølsen gård.
Bebyggelsen er hovedsakelig leiegårder fra 1930-årene og senere. Nr. 2-4 tilhører Voldsløkka borettslag. Nr. 5 (fra 1980) tilhører Sageneterrassen borettslag. Nr. 8, 12, 16 og 18 tilhører Mogaten borettslag. De tre sistnevnte henger sammen med Bjølsenborgen.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Mogata». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 364. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (M)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Minister Ditleffs vei (Oslo)

Minister Ditleffs vei (1-23C, 2-22) er en vei på Kringsjå i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går nordvestover fra Peder Ankers vei og ender like ved Kringsjå stasjon på Sognsvannsbanen.
Veien fikk navn i 1959 etter diplomaten Niels Christian Ditleff (1881-1956), som er mest kjent for sin innsats med de hvite bussene under krigen.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Minister Ditleffs vei». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 364. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Bedriftsveien (Oslo)

Bedriftsveien (7-9, 6-10) er en vei på Kalbakken i bydel Grorud i Oslo. Den går fra Nedre Kalbakkvei til Østre Aker vei, på nordsiden av sistnevnte.
Bebyggelsen er overveiende store næringslokaler. I nr. 7 er Fellesmeieriets sentralanlegg fra 1976–77, nå hovedkontor for TINE Øst. Dette sies å være landets største konsummelkanlegg.


== Referanser ==


== Kilder ==
Oslo byleksikon


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (B)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Bergsalléen (Oslo)

Bergsalléen (7-21, 2A-22) er en vei i Ullevål hageby og på Berg i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Damplassen til Berg gård (i nr. 21).
Veinavnet ble vedtatt i 1918.


== Kilder ==
Oslo byleksikon


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Takstein

Takstein og takpanner er stein som brukes til taktekking. Takstein kan være laget av naturstein (takskifer), brent leire (taktegl), eller betong. Skiferstein er flat, mens tegl– og betongstein også kan ha krum form, med eller uten falser. Falsene skal få taksteinene til å slutte tettere sammen og hindre at nedbør driver inn i huset gjennom taket. Taktegl leveres glassert eller uglassert, mens takstein av betong gjerne er gjennomfarget eller forsynt med et belegg av fargede mineralkorn.


== Se også ==
Taktekking
Skifertak
Shingel


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Roof tiles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons