jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Pyttbua

Pyttbua er en selvbetjent turisthytte i Tafjordfjella som tilhører Ålesund-Sunnmøre Turistforening. Den ligger på 1156 moh. i Nordre Hanedalsbotn/Puttbudalen, en sidedal til Romsdalen, og like nedenfor Puttegga. Den opprinnelige bygningen ble oppført i 1925 og var en anleggsbrakke kjøpt fra Tafjord Kraft, demontert i Tafjord, fraktet med dampskip til Åndalsnes, med tog til Stuguflåten og deretter med hest på skareføre (hesten gikk med truger). Det er turistforeningens eldste hytte. Bygget ble utvidet i 1970, sikringsbu ble reist i 1986 og hovedhytta ble restaurert i 1996. Det er nå omkring 53 sengeplasser totalt. Hytta er stengt i april–mai på grunn av at villreinen kalver i området. Stedet kan ha vært en gammel handelsplass før Romsdalsmarkedet ble etablert.


== Referanser ==
Stripefisk

Stripefisk (Atherina presbyter) er en fiskeart.
Den har en avlang kropp med en sølvfarget stripe langs kroppssiden og to godt adskilte ryggfinner. Den kan bli opptil 20 cm lang, men vanlig lengde er opptil 15 cm.
Stripefisk er en pelagisk stimfisk som forekommer i sjøvann og brakkvann. Den er vanlig i Nordøst-Atlanteren fra De britiske øyer og den sørlige Nordsjøen i nord til Kanariøyene, Kapp Verde og Mauritania i sør, og den forekommer også i det vestlige Middelhavet. I norske farvann er den aldri funnet.


== Kilder ==
(en) Atherina presbyter Cuvier, 1829 Sand smelt - FishBase Besøkt 14. juli 2014.
M. Trabelsia m.fl. (2009). «Some marine Tunisian Atherina boyeri populations (Teleostei) have morphological and molecular characteristics of lagoon fishes» (PDF). The Open Marine Biology Journal. 3: 59–69. ISSN 1874-4508. doi:10.2174/1874450800903010059. 
Pethon, P. (2005). Aschehougs store fiskebok (5 utg.). Oslo. s. 317. ISBN 82-03-23247-7. 


== Eksterne lenker ==
(en) stripefisk – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) stripefisk i Global Biodiversity Information Facility 
(no) stripefisk hos Artsdatabanken 
(sv) stripefisk hos Dyntaxa 
(en) stripefisk hos FishBase 
(en) stripefisk hos ITIS 
(en) stripefisk hos NCBI 
(en) Kategori:Atherina presbyter – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Atherina presbyter – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Atherina presbyter – detaljert informasjon på Wikispecies
Fumi-e

En Fumi-e (japansk: 踏み絵, fra fumi «trampe, trå på» + e «bilde») var en avbildning av Jesus eller Maria som Tokugawashogunatets religionsmyndigheter i Japan krevde at mistenkte kirishitan (kristne) måtte trå på for å bevise at de ikke tilhørte denne forbudte religion.

Bruken av fumi-e begynte med forfølgelsen av katolikker i Nagasaki i 1629. Bruken av dem ble offisielt avskaffet da japanske havner ble åpnet for utlendinger den 13. april 1856, men noen forble i bruk inntil kristen forkynnelse ble satt under formell lovbeskyttelse i Meijiperioden. Gjenstandene som skulle trampes på var også kalt e-ita eller ita-e, mens tvangsprøven ble kalt e-fumi.

E-fumi-seremonien, altså trampingen på bildene, var kjent for europeere allerede ved begynnelsen av 1700-tallet. Den er omtalt i Jonathan Swifts Gulliver's Travels, Oliver Goldsmiths The Citizen of the World og Voltaires Candide. I moderne japansk litteratur er betredelsen av fumi-e det avgjørende element i romanen Chinmoku (Taus Himmel) av Shusaku Endo, som selv var katolikk fra Nagasaki.
Den japanske regjeringen benyttet fumi-e for å avsløre praktiserende katolikker og deres sympatisører. Fumi-e var bilder av jomfru Maria eller Jesus Kristus. Embedsmennene påbød alle og komme for å trampe på dem. De som nektet, eller som nølte, ble identifisert som katolikker og sendt til Nagasaki. 
Nagasaki var det stedet i Japan der den katolske tro hadde stått sterkest frem til forfølgelsene satte inn, og her var de antikatolske tiltak deretter blitt mest iherdige. Seremonien med å trø på bildene fant sted der hvert år, på den åttende dag av den første måned. Det var Edo-regjeringens politikk å få dem til å vende ryggen til sin tro, katolisismen. Dersom katolikkene nektet, ble de torturert. Det var mange som holdt fast på troen; de ble drept. Noen ganger fant henrettelsene sted på vulkanfjellet Unzen ved Nagasaki, ved at de ble kastet ned i vulkanen. 
Med årene fikk de årvisse billedtrampingene preg av å bli en lokal folkelig festivitet. Særlig kvinnene fra fornøyelseskvarteret Maruyama sørget med sine forseggjorte kimonoer oppsikt og tilstrømning av skuelystne. Nederlenderne, som var protestanter og tildels nokså antikatolske selv, hadde siden 1609 hatt et nærvær i byen med Det nederlandske ostindiske kompanis handelsenklave. Noen av deres ledere (oppferhoofden) ved faktoriet på Dejima i havnen, etterlot korte skildringer av hendelsene i sine tjenestejournaler. Noen av bemerkningene gjengav foreteelsene med gru, mens andre observatører var mer avslappede i sine referater. Det var ved disse skildringer at bildetrampingen ble kjent i Vesten på tidlig tidspunkt. 
Henrettelse av kristne bortfalt uoffisielt i 1805.

Fumi-e ble vanligvis utskåret i stein, men andre var malte, og noen var treblokktrykk. Mange, men ikke alle, var kunstnerisk forseggjort, i pakt med de kunstneriske krav i Edo-tiden. Det er ikke bevart så mange fumi-e, ettersom de stort sett enten ble kastet vekk, eller ble gjenbrukt til andre formål.


== Moderne japansk ==
I den moderne japanske dagligtale benyttes av og til fumie også fritt fra historisk-religiøs konnotasjon omtrent i betydningen «lojalitetsprøve».


== Referanser ==
Suvdal (Buvasselva) kraftverk

Suvdal (Buvasselva) kraftverk er et vannkraftverk ved Suvdøla i Drangedal kommune i Vestfold og Telemark fylke.
Det ligger i samme bygg som Suvdal (Kleppsvatn) kraftverk. Kraftverket ble satt i drift i 2004.
Reguleringsmagasin for kraftverket er Holmevatn med 3 meter.
Kraftverket har en fallhøyde på 98 meter fra et bekkeinntak i Buvasselva.
Det er installert en francisturbin på 1,4 MW. Årsproduksjon er 5 GWh
Eier er Drangedal everk som er et kommunalt selskap eid av Drangedal kommune.


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase Suvdal (Buvasselva)
Drangedal Everk
Suvdal (Kleppsvatn) kraftverk

Suvdal (Kleppsvatn) kraftverk er et vannkraftverk ved Suvdøla i Drangedal kommune i Vestfold og Telemark fylke.
Det ligger i samme bygg som Suvdal (Buvasselva) kraftverk. Kraftverket ble satt i drift i 2004.
Reguleringsmagasiner for kraftverket er Måvatn med 5,5 m reguleringshøyde og Kleppsvatn med 13 meter.
Kraftverket har en fallhøyde på 102 meter i eksisterende tappetunnel fra Kleppsvatn, bygget for Suvdøla kraftverk.
Det er installert en francisturbin på 1,5 MW. Årsproduksjon er 5 GWh.
Eier er Drangedal everk som er et kommunalt selskap eid av Drangedal kommune.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase Suvdal (Kleppsvatn)
Drangedal Everk
Sønnå L kraftverk

Sønnå L kraftverk er et vannkraftverk i Søndenåhamn i Sauda kommune i Rogaland.
Kraftverket står i samme stasjon som Sønnå H kraftverk. Det sto ferdig i 2008, og erstatter de gamle Sauda I og Sauda III.
Saudaprosjektet ble påbegynt i 2005 og var ferdig i 2011. Formålet var å erstatte gamle kraftverk og å utnytte mer av vannkraften. Det ble bygget helt nye vannveier med overføring av vann fra tilliggende områder.
Kraftverket har fallhøyde 253 meter fra Storlivatnet. Det har en francisturbin på 60 MW. Årsproduksjon 330 GWh. Det bruker store deler av vannveien til det nedlagte Sauda III. 
Det er Statkraft som eier rettighetene etter heimfall, de er så leid ut til Saudefaldene AS som står for utbygging og drift.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase Sønnå L
Saudefaldene (arkiv)
Sønnå H kraftverk

Sønnå H kraftverk er et vannkraftverk i Søndenåhamn i Sauda kommune i Rogaland.
Kraftverket står i samme stasjon som Sønnå L kraftverk. Det sto ferdig i 2008, og erstatter de gamle Sauda I og Sauda III.
Saudaprosjektet ble påbegynt i 2005 og var ferdig i 2011. Formålet var å erstatte gamle kraftverk og å utnytte mer av vannkraften. Det ble bygget helt nye vannveier med overføring av vann fra tilliggende områder.
Kraftverket har fallhøyde 550 meter fra Dalvatn. Det har to francisturbiner på tilsammen 212 MW. Årsproduksjon 1015 GWh. 
Det er Statkraft som eier rettighetene etter heimfall, de er så leid ut til Saudefaldene AS som står for utbygging og drift.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase Sønnå H
Saudefaldene (arkiv)
Holen III kraftverk

Holen III kraftverk  er et  vannkraftverk ved Botsvatn i Bykle kommune i Agder.
Det ligger i samme fjellhall som Holen I-II kraftverk.
Kraftverket utnytter et fall på 651 meter fra Store Urevatn. Stasjonen startet produksjonen i 1986.
Kraftverket har tre magasiner: Skarjesvatn reguleres mellom 1080 og 1076 moh., Reinevatn reguleres mellom 1175 og 1165 moh. og Urevatn reguleres mellom 1175 og 1141 moh. Skarje pumpestasjon ligger mellom magasinene ved Skarjesvatn.
Installert effekt er 160 MW fra en francisturbin. Årsproduksjon er 246 GWh.
Vannet går videre til Brokke kraftverk.
Kraftverket driftes av Agder Energi. Kraftverket regulerer elven Otra der Otteraaens Brugseierforening er reguleringsansvarlig.


== Pumpestasjoner ==
Skarje på 9 MW pumper fra Skarjesvatn (1079 meter HRV) opp i tilførselstunnelen til Holen III. I drift 1986. Årlig kraftforbruk er 4,4 GWh. 


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase Holen III
Agder Energi
Store norske leksikon
Skagerak Kraft Holen
Skagerak Kraft Skarje
Høyanger K5A kraftverk

Høyanger K5A kraftverk er et vannkraftverk i Høyanger kommune i Vestland.
Det er lokalisert i samme fjellhall som Høyanger K5B kraftverk, like ved Høyanger sentrum.
Kraftverket utnytter fallet på 597 meter fra Bergsvatn til Sognefjorden.
Bergsvatn reguleres mellom  597 og 569 moh. Det hentes også vann fra Mosdalsvatnet, Fossvatnet og Åsvatnet. I tillegg hentes det vann fra en rekke bekkeinntak. K5A ble satt i drift i 1965 og erstattet da Høyanger 1A fra 1918.
Installert effekt er 90 MW. Årsproduksjon er 649 GWh.
Vannet utnyttes også i den lokale vannforsyningen.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase K5A
Statkraft om K5
Store norske leksikon


== Se også ==
Kraftverkene i Høyanger
Høyanger K5B kraftverk

Høyanger K5B kraftverk er et vannkraftverk i Høyanger kommune i Vestland.
Det er lokalisert i samme fjellhall som Høyanger K5A kraftverk, like ved Høyanger sentrum.
Kraftverket utnytter fallet på 730 meter fra Nedre Breiddalsvatnet til Sognefjorden.
Installert effekt er 16 MW. Årsproduksjon er 106 GWh.
Vannet utnyttes også i den lokale vannforsyningen.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase K5B
Statkraft K5
Store norske leksikon


== Se også ==
Kraftverkene i Høyanger
Gatetun

Et gatetun er en vei som er bygget for opphold og lek, men hvor det også er mulig for trafikanter å kjøre. Gatetun er blanding av trafikk på fotgjengernes premisser og kan inngå som ett av flere virkemidler ved trafikksanering av et område.
Gatetun utstyres med beplantning, sandkasser, lekeapparater, bord og benker, alt etter behov. Kjørebanen skal ikke være rettlinjet, og skal ikke markeres med kantsten eller annet som gir høydeforskjell mellom kjørebane og øvrige arealer. Parkeringsplasser må være spesielt oppmerket. Gatetun skal ikke ha gjennom­gangstrafikk. Inn- og utkjøring av gatetun skal skje over kantsten, og fartsgrensen for gatetun er i Norge definert som «gangfart».
Shara Proctor

Shara Proctor (født 16. september 1988) er en britisk friidrettsutøver som konkurrerer i lengdehopp. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 9 i lengdehopp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Shara Proctor – Olympics.com 
(en) Shara Proctor – Olympic.org 
(en) Shara Proctor – Olympedia 
(en) Shara Proctor – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Shara Proctor – Storbritannias olympiske komité 
(en) Shara Proctor – Commonwealth Games Federation 
(en) Shara Proctor – Commonwealth Games Federation 
(en) Shara Proctor – World Athletics 
(en) Shara Proctor – Power of 10 
(en) Shara Proctor – Diamond League
Karin Melis Mey

Karin Melis Mey (født 31. mai 1983) er en sørafrikanskfødt tyrkisk friidrettsutøver som konkurrerer i lengdehopp. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 12 i lengdehopp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Karin Melis Mey – Olympics.com 
(en) Karin Melis Mey – Olympic.org 
(en) Karin Melis Mey – Olympedia 
(en) Karin Melis Mey – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Karin Melis Mey – World Athletics 
(en) Karin Melis Mey – Diamond League 
(en) Karin Melis Mey – Track and Field Statistics 
(en) Karin Melis Mey – Track and Field Statistics 
(en) Karin Melis Mey – TheSports.org
Anastasija Mirontsjyk-Ivanova

Anastasija Mirontsjyk-Ivanova (hviterussisk: Анастасія Сяргееўна Мірончык-Іванова; født 13. april 1989) er en hviterussisk friidrettsutøver som konkurrerer i lengdehopp. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 7 i lengdehopp.
2021Mirontsjyk-Ivanova tok 14. plass for Belarus i lengdehopp under Sommer-OL 2020 i Tokyo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nastassia Mironchyk-Ivanova – Olympedia 
(en) Nastassia Mironchyk-Ivanova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Nastassia Mironchyk-Ivanova – World Athletics 
(en) Nastassia Mironchyk-Ivanova – Diamond League 
(en) Nastassia Mironchyk-Ivanova – Track and Field Statistics
Anna Nazarova

Anna Sergejevna Nazarova (russisk: Анна Сергеевна Назарова; født 3. februar 1986 i St. Petersburg) er en russisk friidrettsutøver som konkurrerer i lengdehopp. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 5 i lengdehopp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anna Kljasjtornaja – Olympedia 
(en) Anna Kljasjtornaja – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Anna Kljasjtornaja – World Athletics 
(en) Anna Kljasjtornaja – Diamond League
Ljudmila Koltsjanova

Ljudmila Sergejevna Koltsjanova (russisk: Людмила Сергеевна Колчанова, født 1. oktober 1979 i Sjarja) er en russisk friidrettsutøver som konkurrerer i lengdehopp. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 7 i lengdehopp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ljudmila Koltsjanova – Olympics.com 
(en) Ljudmila Koltsjanova – Olympic.org 
(en) Ljudmila Koltsjanova – Olympedia 
(en) Ljudmila Koltsjanova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ljudmila Koltsjanova – World Athletics 
(en) Ljudmila Koltsjanova – Diamond League 
(en) Ljudmila Koltsjanova – Track and Field Statistics
Ivana Vuleta

Ivana Vuleta, tidligere Ivana Španović, (født 10. mai 1990) er en serbisk friidrettsutøver som konkurrerer i lengdehopp. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 11 i lengdehopp. Hun tok bronse i lengdehopp under VM i friidrett 2013 i Moskva.

2021Ivana Španović tok 4. plass for Serbia i lengdehopp under Sommer-OL 2020 i Tokyo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Ivana Vuleta – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Ivana Vuleta – Olympics.com 
(en) Ivana Vuleta – Olympic.org 
(en) Ivana Vuleta – Olympedia 
(en) Ivana Vuleta – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ivana Vuleta – World Athletics 
(en) Ivana Vuleta – European Athletic Association 
(en) Ivana Vuleta – Diamond League 
(en) Ivana Vuleta – Track and Field Statistics
Marshalsea

Marshalsea var et fengsel for visse slags forbrytelser i Southwark i London. Blant de kategorier av forbrytere som ble satt her opp gjennom tidene var seksualforbrytere, politiske forbrytere og intellektuelle anklaget for å ha oppildnet til opprør. Det var også gjeldsfengsel.
Det har fått varig ry særlig på grunn av Charles Dickens' roman Little Dorrit. Marshalsea ligger nær Themsen. Det eksisterte allerede under Edvard III, men opphørte 1849.


== Eksterne lenker ==
(en) Marshalsea – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Belmarsh

His Majesty’s Prison Belmarsh er et høysikkerhetsfengsel for mannlige fanger i Thamesmead, London Borough of Greenwich i sørøstre London.


== Beskrivelse ==
Belmarsh, som er bygd på en del av den grunn som tidligere ble benyttet av Royal Arsenal i Woolwich, ble satt i drift 2. april 1991. Belmarsh er knyttet til Woolwich Crown Court, som innebærer at fengselet kan benyttes i tilfeller med høy sikkerhetsrisiko hvoriblant slike som er rettet mot rikets sikkerhet.
Mellom 2001 og 2005 ble fengselet benyttet for en del fanger som ikke var domfelte i henhold til Anti-terrorism, Crime and Security Act 2001.
. Etter beslutning  av law lords ble det fastslått at dette stred mot menneskerettighetene.
Det benyttes ofte der man mistenker terroristdåd.
Fengselet tar i mot innsatte fra hele Storbritannia.


== Kjente innsatte ==
Abu Hamza al-Masri
Abu Qatada
Jeffrey Archer
Ronnie Biggs
Jonathan King
Abdulla Ahmed Ali
Julian Assange


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) Belmarsh Prison – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
7. etappe av Tour de France 2014

Den syvende etappen av Tour de France 2014 var en 234,5 km lang flat etappe. Etappen ble kjørt den 11. juli fra Épernay til Nancy. To 4. kategoriserte stigninger på slutten av etappen fikk mange av spesialspurterne til å falle av hovedfeltet, og italienske Matteo Trentin vant massespurten i det som var igjen av hovedfeltet foran Peter Sagan.


== Poeng- og klatrespurter ==


=== Poengspurt (Hannonville-Sous-Les-Côtes) ===
Etter 148,0 km


=== Klatrespurt (Côte de Maron) ===
4. Kategorisert stigning etter 217,5 km


=== Klatrespurt (Côte de Boufflers) ===
4. kategorisert stigning etter 229,0 km


== Resultatliste ==


== Manglende ryttere ==
063  Stef Clement (BEL) - Fullførte ikke
142  Darwin Atapuma (BMC) - Fullførte ikke
167  Danny van Poppel (TFR) - Fullførte ikke


== Eksterne lenker ==
(en) Etape 7 du Tour de France 2014 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
letour.fr - 7. etappe
Exocoetus volitans

Exocoetus volitans er en art av flygefisk.
Den har store brystfinner til å glidefly med. Bukfinnene har derimot normal størrelse, så den er en av de «tovingede» flygefiskene. Den kan bli opptil 30 cm lang, og vanlig lengde er rundt 20 cm. Føden består hovedsakelig av planktoniske hoppekreps.
Exocoetus volitans er den vanligste flygefisken på åpent hav og er utbredt i tropiske og subtropiske strøk over hele verden. Den er sjelden nord for Kanariøyene og Azorene, men dukker av og til opp i det vestlige Middelhavet. 


== Kilder ==
Parin, N.V. (2002). «Exocoetidae».  I K.E. Carpenter. The Living Marine Resources of the Western Central Atlantic: Volume 2: Bony fishes part 1 (Acipenseridae to Grammatidae). FAO species identification guide for fishery purposes and American Society of Ichthyologist and Herpetologists Special Publication No. 5 (PDF). Roma: FAO. s. 1128. ISBN 92-5-104826-6. 
(en) Exocoetus volitans Linnaeus, 1758 Tropical two-wing flyingfish - FishBase Besøkt 15. juli 2014.
Marine Species Identification Portal – Flying fish (Exocoetus volitans)  Besøkt 15. juli 2014.


== Eksterne lenker ==
(en) Exocoetus volitans – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Exocoetus volitans i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Exocoetus volitans hos FishBase 
(en) Exocoetus volitans hos ITIS 
(en) Exocoetus volitans hos NCBI 
(en) Kategori:Exocoetus volitans – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Exocoetus volitans – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Exocoetus volitans – detaljert informasjon på Wikispecies
Tarebrenning

Tare- eller tangbrenning er å brenne tang og tare for å lage aske. Sanking, tørking og brenning av tare foregikk som næringsaktivitet langs kysten i blant annet Frankrike, England, Skottland og Norge fra slutten av 1600-tallet til 1930-årene. Asken ble først brukt i glassfabrikasjon og siden til framstilling av jod.


== Historikk ==
Tangasken ble brukt til å lage soda (natriumkarbonat) som ble solgt til glassverkene. For å kunne smelte kvartssand, som er det viktigste råstoffet i produksjonen av glass, måtte det tilsettes enten pottaske (kaliumkarbonater) fra trær eller soda fra tangaske. Tangaske ble tatt i bruk i glassindustrien fra omkring 1690 i England og Frankrike, seinere Skottland og fra 1750-tallet gradvis også i Norge. Soda ble også brukt til å lage lut til såpeproduksjon. Taren ble brent i såkalte gruver, det vil si grøfter eller renner som var bygd opp av stein og kunne være opptil femten meter lange og en snau meter i bredde og høyde.I første del av 1800-tallet ble sodaproduksjon fra tareaske utkonkurrert av framstilling basert på koksalt ved hjelp av Leblanc-prosessen og fra 1860-åra ved hjelp av Solvay-prosessen (ammoniakk-soda-prosessen).
Tidlig på 1800-tallet begynte en også å bruke tareaske til å framstille jod, et grunnstoff som ble oppdaget i 1811 og var viktig som legemiddel, først i Irland og Skottland, fra 1870-tallet også i Norge. På 1930-tallet ble det oppdaget andre jodkilder.
Brenning av tare foregikk langs kysten av Norge fra 1750-tallet til inn på 1900-tallet. Det ble en viktig inntekstkilde for kystbefolkninga flere steder. Det var flere jodfabrikker i Norge, og tangaske ble også eksportert, det meste til Storbritannia der den ble brukt til produksjon av glass og såpe. Tarebrenninga møtte imidlertid kritikk på grunn av sur røyk, mistanker om forurensing og at aktiviteten kunne skremme fisken. Det kunne også oppstå strid om rettigheter til råstoffer og strandlinjer.
Tang og tare har siden middelalderen også blitt brukt som gjødsel, jordforbedringsmiddel og som tilskudd i dyrefôr og menneskemat.

		
		
		


== Se også ==
Tare
Sjøbruk
Tanghøsting
Pottaske, annet smeltemiddel når en lager glass av sand


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om forurensning etter tarebrenning i Skottland i gamle dager (på engelsk)
Kort om utenlandske tangbrennere i Norge
Minner fra tarebrenning i Bø i Vesterålen på 1920-tallet
Fylkesvei 6692

Fylkesvei 6692 (Fv6692) går mellom Brattøra og Strindheim i Trondheim. Veien var før 24. juni 2014 del av riksvei 706.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen fylkesvei 910 (Sør-Trøndelag).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Trondheim


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv6692
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Sverre Storøy

Sverre Storøy (født i 29. august 1938) er en tidligere norsk professor ved Universitetet i Bergen.
Ifølge bursdagsspalten i Aftenposten: «Han (Sverre) er professor emeritus siden september 2005. Storøy er cand.real. med hovedfag anvendt matematikk. Sverre Storøy arbeidet på EDB-avdelingen ved Universitetet i Bergen 1967-73, var universitetslektor ved Matematisk institutt, samme sted 1974-83, førsteamanuensis ved Institutt for informatikk, 1983-94 og professor samme sted 1994-2005».Storøy, som har arbeidet på samme sted hele tiden, er spesialist på optimering som brukes i operasjonsanalyse, og er den kvantitative grenen av logistikk. Han har veiledet blant andre Dag Haugland fra 1960 til doktorgrad. og skrevet ei bok om faget operasjonsanalyse, samt ei om Parallel Computing in Optimization.Mellom 2011 og 2013 var han på lista for Senterpartiet i Bergen, men bodde i Ulset.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Sverre Storøy i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Kjersti Haugland

Kjersti Haugland (født 1978) er en norsk samfunnsøkonom, fra 2017 sjeføkonom i DNB Markets.
Haugland er fra Ølen i Rogaland, og er utdannet samfunnsøkonom fra Norges handelshøyskole og Universitat Pompeu Fabra. Hun har arbeidet som seniorøkonom i DNB Markets, derfra gikk hun til Norges Bank som assisterende direktør i enheten for politikk og analyse. Hun tiltrådte stilling som sjeføkonom i DNB Markets 1. mars 2017.


== Referanser ==