jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Francis Irgens

Carl Marcus Francis Irgens (født 23. februar 1902 i Oslo, død 1. desember 1963) var en norsk jurist, diplomat og sendemann.


== Familie ==
Han var sønn av diplomat Johannes Irgens (1869–1939) og Lilla Minda Marie Gulbranson (1872–1938). Faren var utenriksminister på 1910-tallet.
I 1936 giftet Carl Irgens seg med Emilia Sofia Margreta von Post (1903–1957) som var datter til stockholmslegen Rikard von Post. Irgens' foreldre døde i 1938 og 1939


== Utdannelse ==
Carl Irgens tok examen artium i 1920, etter at faren var blitt minister (det vil si ambassadør) i København. Etter fem års studier ble han cand.jur. 1925. Faren var da forflyttet til legasjon i Roma.


== Yrkeskarriere ==
Han jobbet et par år som dommerfullmektig ved byfogdembetet i Kristiansand, men i 1927 ble han attaché under faren ved legasjonen i Roma ett års tid, før han 1928 dro til legasjonen i Santiago (Chile). I 1929 ble han sekretær i Utenriksdepartementet i Oslo. 
Han gikk Utenriksdepartementets aspirantkurs i 1930. I 1933 fikk han post ved legasjonen i Washington som legasjonssekretær. I 1938 var Carl Irgens tilbake i Oslo som sekretær i Utenriksdepartementet. Han ble byråsjef i 1939, og fra 1940 til 1941 arbeidet han i Oppgjørsavdelingen. I 1942 tiltrådte han som legasjonsråd ved ambassaden i Washington.
Han mottok St. Olavs Orden i 1946, og flyttet samtidig til Paris der han tiltrådte embetet som konsul og legasjonsråd. Etter ett år i Paris ble han i 1947 utnevnt til sendemann (tilsvarer ambassadør) i Kairo, med sideakkreditering blant annet til Libanon. Fra 1948 var han stasjonert i Addis Abeba. Mens han bodde i den etiopiske hovedstaden ga han i 1952 en biografi om sin far.
I 1953 fikk Carl Irgens avskjed i nåde fra ambassadørstillingen i Etiopia, og i 1954 ble det kjent at Stortingets protokollkomite ga medhold i Irgens' klage, der han hevdet å ha blitt forbigått ved besettelsen av ministerstillingen til Helsingfors der Hans Olav i 1953 hadde fått oppdraget. Irgens ble i stedet postert i Beograd, der han var stasjonert i perioden 1954–1957. Kona døde i 1957. Den 13. desember 1957 ble han utnevnt til sendemann i Aten med rang som minister. Den 20. desember 1957 ble han utnevnt til sendemann til Tel Aviv, med rang som minister.


== Utgivelser ==
Francis Irgens (1952). En norsk diplomats liv. Minister Johannes Irgens 1869-1939. Dreyer. 


== Referanser ==
Torbjørn Svendsen

Torbjørn Svendsen er navnet til flere personer:

Torbjørn Svendsen (fotballspiller) (født 1954)
Torbjørn Karl Svendsen (født 1955), professor ved NTNU
Nigers herrelandslag i fotball

Nigers herrelandslag i fotball er det nasjonale fotballandslaget til innlandsstaten Niger, som ligger i sentralt i Vest-Afrika. Landslaget administreres av det nasjonale fotballforbundet Fédération Nigerienne de Football (FENIFOOT), som ble opprettet i 1967 og som ble en del av CAF og FIFA samme år. Laget har aldri kvalifisert seg til et VM-sluttspill, men har ved et par anledninger deltatt i Afrikamesterskapet.


== Historie ==
Laget spilte sin første offisielle landskamp hjemme mot Tsjad den 25. desember 1961, en kamp som endte 2–2. Niger deltok for første gang i VM-kvalifisering i 1978, hvor laget spilte to innledende kvalifiseringskamper mot Sierra Leone, men tapte sammenlagt 3–6 og gikk ikke videre. Siden Niger ikke har kvalifisert seg til et sluttspill i Verdensmesterskapet, regnes de derfor for å være et av Afrikas svakere lag i henhold til FIFAs verdensranking. De har likevel ved et par anledninger deltatt i gruppespill i Afrikamesterskapet, hvor første gang var i 2012.


== Verdensmesterskapet i fotball ==
1930 til 1974 – Deltok ikke i kvalifisering
1978 til 1982 – Utslått i kvalifisering
1986 – Trakk seg fra kvalifisering
1990 – Deltok ikke i kvalifisering
1994 – Utslått i kvalifisering
1998 – Trakk seg fra kvalifisering
2002 – Deltok ikke i kvalifisering
2006 til 2014 – Utslått i kvalifisering


== Afrikamesterskapet i fotball ==
1957 til 1968 – Deltok ikke i kvalifisering
1970 til 1972 – Utslått i kvalifisering
1974 – Trakk seg fra kvalifisering
1976 – Utslått i kvalifisering
1978 til 1980 – Trakk seg fra kvalifisering
1982 – Deltok ikke i kvalifisering
1984 – Utslått i kvalifisering
1986 til 1990 – Deltok ikke i kvalifisering
1992 til 1994 – Utslått i kvalifisering
1996 – Trakk seg under kvalifisering
1998 – Nektet deltakelse etter å ha trukket seg i 1996
2000 til 2010 – Utslått i kvalifisering
2012 til 2013 – Gruppespill


== Kjente spillere ==
Ismaël Alassane
Kamilou Daouda
Kassaly Daouda
Lassina Abdoul Karim
Moussa Maâzou
William N'Gounou


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nigers profil hos FIFA.com Arkivert 29. mars 2015 hos Wayback Machine.
C/1956 R1 (Arend–Roland)

C/1956 R1 (Arend–Roland), tidligere kalt Arend–Roland 1956h og 1957 III, er en hyperbolisk komet som ble oppdaget 8. November 1956 av de belgiske astronomene Sylvain Arend og Georges Roland. Kometen hadde sitt perihelion den 8. april 1957.
C/1956 R1 (Arend–Roland) er en ikke-periodisk komet. Etter å ha passert solsystemet en eneste gang, fikk banen en oscillasjon som førte den ut av solsystemet.


== Referanser ==
Libyas herrelandslag i fotball

Libyas herrelandslag i fotball er det nasjonale fotballandslaget til innlandsstaten Libya, som ligger i Nord-Afrika med grense mot Middelhavet. Landslaget administreres av det nasjonale fotballforbundet Libyas fotballforbund (LFF), som ble opprettet i 1962, og som ble en del av henholdsvis CAF i 1963 og FIFA i 1965. Laget har aldri kvalifisert seg til et VM-sluttspill, men har ved flere anledninger deltatt i Afrikamesterskapet.


== Historie ==
Laget spilte sin første offisielle landskamp borte mot nabolandet Egypt den 29. juli 1953, en kamp de tapte 10–2. Libya deltok for første gang i VM-kvalifisering i 1970, hvor laget spilte to innledende kvalifiseringskamper mot Etiopia, men tapte sammenlagt 5–3 og gikk ikke videre. Siden Libya ikke har kvalifisert seg til et sluttspill i Verdensmesterskapet, regnes de derfor for å være et av verdens svakere lag i henhold til FIFAs verdensranking.
De har ved et par anledninger deltatt i gruppespill i Afrikamesterskapet, hvor første gang var på hjemmebane i 1982. Deres første deltagelse ble kronet med en respektabel andreplass etter at Libya tapte finalen mot Ghana på straffesparkkonkurranse.


== Verdensmesterskapet i fotball ==
1930 til 1962 – Deltok ikke i kvalifisering
1966 – Trakk seg fra kvalifisering
1970 – Utslått i kvalifisering
1974 – Deltok ikke i kvalifisering
1978 – Utslått i kvalifisering
1982 – Trakk seg under kvalifisering
1986 – Utslått i kvalifisering
1990 – Trakk seg under kvalifisering
1994 – Diskvalifisert på grunn av FN-sanksjoner
1998 – Deltok ikke i kvalifisering
2002 til 2014 – Utslått i kvalifisering


== Afrikamesterskapet i fotball ==
1957 til 1965 – Deltok ikke i kvalifisering
1968 – Utslått i kvalifisering
1970 – Deltok ikke i kvalifisering
1972 – Utslått i kvalifisering
1974 – Trakk seg fra kvalifisering
1976 til 1980 – Deltok ikke i kvalifisering
1982 – 2.-plass
1984 til 1986 – Utslått i kvalifisering
1988 til 1990 – Trakk seg fra kvalifisering
1992 til 1998 – Deltok ikke i kvalifisering
2000 til 2004 – Utslått i kvalifisering
2006 – Gruppespill
2008 til 2010 – Utslått i kvalifisering
2012 – Gruppespill
2013 – Utslått i kvalifisering


== Kjente spillere ==
Muhammad Al Maghrabi
Fawzi Al-Issawi
Younes Al Shibani
Ahmed Saad Osman
Éamon Zayed


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Libyas profil hos FIFA.com Arkivert 24. juli 2013 hos Wayback Machine.
Filosofiåret 1542

Filosofiåret 1542 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1542.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
mellom 1542 og 1550 – Antonio Persio, italiensk filosof (død 1612)


== Dødsfall ==
31. januar – Girolamo Aleandro (Girolamo Aleandro della Mota eller Hieronymus Aleander), italiensk humanist, pavelig diplomat og erkebiskop (født 1480)
14. juni – Christoph Scheurl (Christoph von Scheurl), tysk jurist, diplomat og humanist (født 1481)
1541 eller 1542 – Paul Ritz (Paulus Ricius, også: Rici, Ricci, Riccius, Paulus Israelita), tysk lærd humanistisk forfatter (filosof, kabbalist og medisiner) (født ca. 1480)
1542 eller 1543 – Sebastian Franck, tysk filosof (født 1499)
Færåsen kraftverk

Færåsen kraftverk er et  vannkraftverk i Lindesnes kommune i Agder.
Det utnytter et fall på 56 meter fra Eptevann til Brådlansvatn. Eptevatn er regulert med 10 meter.
Det er et småkraftverk på 1,4 MW med en francisturbin. Årsproduksjon er 5,7 GWh.
Kraftverket eies av Agder Energi.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Agder Energi magasin
Agder Energi
Filosofiåret 1754

Filosofiåret 1754 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1754.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==
Jean-Jacques Rousseau - Discours sur l'origine et les fondements de l'inégalité parmi les homes (Avhandling om ulikhetens opprinnelse og grunnleggelse blant menneskene)
Henry St John - Philosophical Works


== Fødsler ==
1. mars – Giuseppe Capocasale, italiensk abbed, pedagog og filosof (død 1828)
4. mars – August von Einsiedel, tysk filosof og naturforsker (død 1837)
7. mai – Joseph Joubert, fransk filosof, essayist og aforismeskaper (død 1824)
4. juli – Basilius Meggle, tysk benediktiner, filosof og dikter (død 1830)
20. juli – Antoine-Louis-Claude Destutt de Tracy, fransk filosof og politikere (død 1836)
2. oktober – Louis de Bonald, fransk statsmann og filosof (død 1840)


== Dødsfall ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Se også ==
Filosofi på 1700-tallet
Andreas Samuelsen Vibstad

Andreas Samuelsen Vibstad (født 6. oktober 1783 i Overhalla, død 27. januar 1854) var en norsk gårdbruker og politiker.
Han var bondesønn og underoffiser fra gården Vibstad i Overhalla, og tok avskjed fra militæret som fanejunker i 1827. I 1813 ble han gårdbruker på Svarlien i Overhalla, og fungerte ellers som bruksfullmektig for eiendommer i Grong på vegne av et handelshus i Trondhjem.
Vibstad var medlem av forlikskommisjonen 1836–1850, medlem av Overhalla herredsstyre fra 1838 og ordfører 1842–1843. Han var også innvalgt på Stortinget fra Nordre Trondhjems amt 1827–1829, og satt i Stortingets militærkomité i 1827.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lindstøl, Tallak (1914). Stortinget og statsraadet : 1814-1914. 2. Kristiania. s. 926. 


== Eksterne lenker ==
(no) Andreas Samuelsen Vibstad hos Norsk senter for forskningsdata
Filosofiåret 1713

Filosofiåret 1713 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1713.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==
Anthony Collins, A Discourse on Free-thinking


== Fødsler ==
Mars – Giammaria Ortes, italiensk filosof, matematiker, økonom og kamaldulensermunk (død 1790)
6. mai – Charles Batteux, fransk filosof (død 1780)
5. oktober – Denis Diderot, fransk filosof og forfatter (død 1784)
1. november – Antonio Genovesi, italiensk forfatter, filosof og økonom (død 1769)
13. september – Giuseppe Maria Buondelmonti, Italiensk poet, taler og filosof (død 1757)


== Dødsfall ==
4. februar – Anthony Ashley Cooper, engelsk politiker, filosof og forfatter (født 1671)
Bergen Rugbyklubb

Bergen Rugbyklubb er en norsk rugby klubb med base i Bergen. Klubben ble stiftet i 1999. Klubben deltar i Norgesmesterskapet i rugby både i XVs og VIIs.


== Historie ==
Klubben ble stiftet og tatt opp i NIF i 1999, samme året ble klubben Norgesmester for første gang. Siden da har klubben vert en av de mest suksessfulle i Norge med flere Norgesmesterskap i både XVs og VIIs og har deltatt i sluttspillsfinalen i XVs hvert år siden stiftelsen.


== Referanser ==
Dalen skole

Dalen skole er en offentlig barneskole i Gansdalen i  Lillestrøm kommune. Skolen hadde offisiell åpning den 26. januar 2012. Dalen skole eksistert og så tidligere. En kombinert ungdomsskole og barneskole ble åpnet i 1968.  Skolen har 150 elever (2020), og rektor er Svein Gullerud


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tall og informasjon om byggeprosjektet Arkivert 17. oktober 2013 hos Wayback Machine..
Filosofiåret 1813

Filosofiåret 1813 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1813.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==
Johann Friedrich Herbart - Introduction to Philosophy
Arthur Schopenhauer - Über die vierfache Wurzel des Satzes vom zureichenden Grunde


== Fødsler ==
4. mai – Augusto Vera, italiensk filosof og politiker (død 1885)
5. mai – Søren Kierkegaard, dansk filosof og psykolog (død 1855)
17. oktober – Georg Büchner, tysk forfatter, revolusjonær, filosof, lege og zoolog (død 1837)
23. oktober – Félix Ravaisson-Mollien, fransk filosof og arkeolog (død 1900)


== Dødsfall ==
Advokat Dehlis plass (Oslo)

Advokat Dehlis plass er en plass og et kryss/en rundkjøring på Bjølsen i Oslo der 
Maridalsveien og Bentsebrugata møtes og Bergensgata starter. Plassen ble navngitt etter høyesterettsadvokat Ole Dehli i 1934. Dehli stiftet Kristiania Kooperative selskap og Norges Kooperative Landsforening i 1906, og ledet sistnevnte frem til 1919.
På plassen ble det reist en statue av Dehli i 1946. Bysten er utført av Asbjørg Borgfelt.
Bjølsen skole samt flere andre bygninger vender ut mot plassen, men ingen har adresse til den.


== Galleri ==

		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Oslo byleksikon
Arild Svensgam (1999). De er døde – men lever fortsatt i Oslo (2. utg.). Oslo: Galehuset forlag. s. 10–11. ISBN 8299289424.
Vittorio Emanuele Orlando

Vittorio Emanuele Orlando (født 19. mai 1860 i Palermo – død 1. desember 1950 i Roma) var en italiensk politiker. Orlando var utdannet jurist og professor ved universitetet i Modena (1885), Messina (1886), Palermo (1888), Roma i 1903 - 1932 og fra 1945. Han hadde et sete i deputertkammeret fra 1897 til 1925 og tilhørte det moderate venstre. Han var medlem av en rekke regjeringer og var selv statsminister fra 1917 - 1919. Vittorio Orlando representerte Italia på fredskonferansen i Paris 1919, der han var en av «de fire store» sammen med Clemenceau, Lloyd George og Woodrow Wilson. I spørsmålet om å beholde Fiume innenfor Italias grenser mot Dalmatia, måtte Orlando gi tapt og gikk deretter av som statsminister.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Vittorio Emanuele Orlando ble professor i 1885 i Modena, i 1886 i Messina og i 1888 i Palermo.


=== Politiker ===
I 1897 ble han valgt som representant i deputertkammeret (Camera dei Deputati) og var i Giovanni Giolittis ministerium som kulturminister 1903–05. Deretter var han professor i offentlig rett ved Romas universitet.
Han var justisminister i Giolittis ministerium 1907–09 og i Antonio Salandras 30. oktober 1914 – 20. juni 1916. I det følgende ministeriet ved Paolo Boselli, inngikk han som innenriksminister.


=== Statsminister ===
Selv om han ble klandret for å ha forsømt seg mot fredspropagandaen, ble han likevel statsminister da Boselli i oktober 1917 gikk av etter det italienske nederlaget ved Caporetto.
Sammen med sin utenriksminister, Sidney Sonnino, var Orlando italiensk delegert ved Pariskonferansen i 1919 og tilhørte der, imidlertid uten å uteve nevneverdig innflytelse, «de fires råd». I Fiumespørsmålet klarte han ikke å avstedkomme noen for den italienske folkeopinion akseptabel ordning, og så seg dermed tvunget til å gå av 29. juli 1919.


=== Etter statsministertiden ===
Fra november 1919 til juni 1920, var Orlando deputertkammerets president. Etter fascistregimet ble innført i 1922 inntok han en temmelig tilsidesatt plass innen det politiske liv, likesom de fleste liberale.
Etter Mussolinis fall ble han i en kort periode aktiv igjen, men nå som konservativ.
Orlando utgav atskillige kjente arbeider i statsrett, blant annet Principii di diritto costituzionale (tredje opplag 1890) og Di diritto amministrativo (andre opplag 1892). I år 1890 begynte han å utgi «Archivio di diritto pubblico». Han var ordfører i foreningen for ivaretakelsen av utenlandsitalienernes interesser. («Lega italiana per la tutela degli interessi nazionali all'estero»).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vittorio Emanuele Orlando – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gurebo kraftverk

Gurebo kraftverk er et  vannkraftverk i Grimstad kommune i Agder.
Det er et minikraftverk som utnytter et fall på 18 meter fra Stemvannet til Rore.
Maskinen er en francisturbin på 178 kW, årsproduksjon 0,8 - 1,3 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Gurebo gård (hjemmeside)
Ragnar Sollie

Ragnar Armand Sollie (født 6. april 1912, død 24. november 1987) var en norsk motstandsmann under andre verdenskrig. Han benyttet dekknavnet «Pelle» og ledet den uavhengige sabotasjegruppa som fikk navnet Pelle-gruppa.

Ragnar Armand Sollie er død, 75 år gammel. En motstandskjempe har falt. Krigen fremtvang det beste i mange landsmenn, men få klarte i samme grad som han å utnytte sine egenskaper i praktisk og krigsviktig handling. Som medlem av Norges kommunistiske parti sto han på partiets radikale motstandsplattform, men uten å la partipolitikk styre sin virksomhet. Snarere var det dypfølt patriotisme og kompromissløst engasjement som var drivkraft og rettesnor for hans omfattende krigsinnsats.

Sollie forsøkte i 1942 å etablere en aksjonsgruppe, men den ble avslørt før den fikk gjennomført aksjoner. Sollie tok seg til Sverige, men vendte våren 1944 tilbake til Norge. Han etablerte da uavhengige sabotasjegrupper, kjent som Pelle-gruppa. Sollie var medlem av Norges Kommunistiske Parti, men drev sabotasjeaktiviteten uavhengig av partiets ledelse.Pelle-gruppa var aktiv i Oslo-området, der den gjennomførte flere sabotasjeaksjoner høsten og vinteren 1944–1945. Den største aksjonen ble gjennomført på Nylands og Akers mekaniske verksted natta til 24. november 1944, da fire skip ble helt eller delvis senket og to andre påført store skader. En tonnasje på omkring 50 000 dødvekttonn ble ødelagt i aksjonen, som er omtalt som «den største og viktigste i Oslo-området under krigen».En av undergruppene i Pelle-gruppa ble avslørt i november 1944. Solli ble arrestert av Gestapo i februar 1945 og dømt til døden, men ikke henrettet.Sollie ble lærer og underviste blant annet ved Sogn videregående skole i Oslo. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Barstad, Tor Arne: Sabotasjen i Oslo-området 1944–45, Oslo: Universitetsforlaget, 1975. Fulltekstutgave fra Nasjonalbiblioteket. ISBN 82-00-07030-1
Barstad, Tor Arne: Pelle-gruppa. Sabotører på Østlandet 1944–45, Oslo: Cappelen, 1987. ISBN 82-02-10701-6
Nøkleby, Berit: Skutt blir den. Tysk bruk av dødsstraff i Norge 1940–1945, Oslo: Gyldendal, 1996, særlig 165-168. Fulltekstutgave fra Nasjonalbiblioteket. ISBN 8205221731
Borgersrud, Lars: Nødvendig innsats. Sabotørene som skapte den aktive motstanden, Oslo: Universitetsforlaget, 1997. Fulltekstutgave fra Nasjonalbiblioteket. ISBN 8200225291
Stensberggata (Oslo)

Stensberggata (13–29, 10–28) er en gate i Oslo. Den går fra Ullevålsveien til Pilestredet.
Gaten fikk sitt navn i 1871 og er oppkalt Stensbergløkka, som i sin tur er oppkalt etter kjøpmann Adam Reutz Steen, som eide løkka i perioden 1796–1807.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Stensberggata». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 534. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Glückstads gate (Oslo)

Glückstads gate (1–5D, 2A–6) er en gate på St. Hanshaugen i bydel St. Hanshaugen i Oslo. Den går fra Dalsbergstien til Stensberggata, men en fysisk delt i to ved Dovregata. Der forbinder trapper den øvre delen mot Dalsbergstien, som ligger oppå et platå, med den nedre delen mot Stensberggata. Øvre del har gatetun og er sperret av i nord mot gjennomkjøring til og fra Dalsbergstien. I nedre del er det gatetun nærmest Dovregata og parkering langs veien nær Stensberggata.
Gaten fikk sitt navn i 1896 og er oppkalt etter familien Glückstad, som eide en løkke i nærheten. Alle adressene i gaten er i øvre del.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2000). «Glückstads gate». Oslo byleksikon (4. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 161. ISBN 82-573-0815-3. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (G)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Nashua

Nashua er den nest største byen i New Hampshire i USA, med ca. 90 000 innbyggere. Byen ligger sør i New Hampshire, på grensen til Massachusetts.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Nashua, New Hampshire – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Inkognitiv

Inkognitiv er en norsk film fra 2012 regissert av Marius Sørvik.
Filmen ble vist med 18 års aldersgrense på Ringen kino i Oslo 19. desember 2012 
og fikk én spesialvisning med aldersgrense 11 år på Fredrikstad Kino 21. desember 2012
.


== Rollebesetning ==
Mathias Ambjør ... Markus Sjögren
Morten Rudå ... Trond
Silje Hagrim Dahl ... Andrea
Jesper Malm ... Audun Sjögren
Liv Strand Nordin ... Dr. Hansen
Thomas Stene-Johansen ... Eivind Sjögren
Kenny Wang ... Videobutikk-ansatt
Irasj Asanti ... Mahatma
Anja Grenheim ... Sigrun
Frode Graadahl ... Britisk Adelsprins


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Inkognitiv på Internet Movie Database
C/2011 L4 (PANSTARRS)

C/2011 L4 (PANSTARRS) er en ikke-periodisk komet som ble oppdaget 6. juni 2011 ved å benytte Pan-STARRS teleskopet nær Haleakalā på øya Maui i Hawaii. Kometen ble synlig for det blotte øye i mars 2013.Kometens støv- og gassproduksjon antyder at kometkjernen er omkring 1 km i diameter.


== Referanser ==
C/2012 F6 (Lemmon)

C/2012 F6 (Lemmon) er en langperiodisk komet som ble oppdaget i Leo den 23. mars 2012 av  A. R. Gibbs ved å benytte en 1.5-m reflektor ved Mt. Lemmon Survey i Mount Lemmon i Catalina Mountains nord for Tucson i Arizona.Kometen har en omløpstid på omkring 8000 år.


== Referanser ==
Daniel Østvold

Daniel Østvold (født 6. juni 1955 i Oslo) er en norsk billedkunstner, kurator og musiker. Østvold er billedkunstner med fagfeltene maleri og skulptur. Hans arbeider hører hjemme i en nyere realistisk tradisjon.
Siden 1977 har Daniel Østvold stilt ut i inn- og utland, bl.a. Stenersenmuseet, Oslo, Kunstnernes Hus, Oslo, Galleri Riis, Oslo, Kunstnerforbundet, Oslo, Contemporary Art Centre, Vilnius og Gallery .No, New York. 
Fra 2008 har han utført kuratoroppdrag for blant annet Haugar Vestfold Kunstmuseum, Tønsberg, Kistefosmuseet og Norsk Skulpturbiennale, Vigelandmuseet, Oslo. 
Daniel Østvold har arbeidet som gjestelærer/sensor ved KHIO.
Som et sideprosjekt har Daniel Østvold laget tegneserier i fantasysjangeren, for det meste i samarbeid med tekstforfatter Geir Strøm.
Daniel Østvold har vært gitarist og komponist i en rekke norske rockegrupper, bl.a. Couldn’t Happen Here (1984–1989) og Circus Leaving (2007–2013).


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Lambiek comic strips
Circus Leaving on Myspace
Sigyns gate (Oslo)

Sigyns gate (1-3, 2-12) er en kort gate på Frogner i Oslo. Den går fra Nordraaks gate til Kirkeveien. Opprinnelig (1896) var gaten en del av Tors gate, som var tenkt forlenget til Kirkeveien.
Gaten fikk sitt navn i 1914 og er oppkalt etter Lokes hustru Sigyn. 


== Bygninger ==
Nr. 1: Funkisvilla (ark. Wilhelm Kielland) oppført 1934. Listeført.
Nr. 2A (tidl. Nordraaks gate 8): Villa Bergene, tømmervilla (ark. Halfdan Berle) oppført 1899 for sjokoladefabrikant Anders Bergene. Halvannen etasje. Vernet etter Plan- og bygningsloven.
Nr. 2B: Stall med kuskebolig for 2A oppført 1906, ombygget til moderne bolig 1984. Vernet sammen med hovedhuset.
Nr. 3 (tidl. Kirkeveien 5B): Murvilla (ark. Helliesen) oppført 1918. Listeført.
Nr. 4–6 (tidl. 2–4): Dobbeltvilla i mur (ark. Søren Wiese Opsahl) oppført 1915. Listeført.
Nr. 8–10: Dobbeltvilla i mur (ark. Søren Wiese Opsahl) oppført 1915. Listeført.
Nr. 12 (sammen med Kirkeveien 5): Dobbeltvilla i mur (ark. Søren Wiese Opsahl) oppført 1913. Listeført.
		
		


== Referanser ==


== Kilder ==
Oslo byleksikon: Sigyns gate


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (S)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 7. november 2015.