jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Microlamia

Microlamia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Små, tettbygde trebukker, vanligvis mørke på farge. Antennene er kraftige og omtrent så lange som kroppen. Dekkvingene er nærmest spindelformede uten markerte skuldre. Beina er korte og kraftige.


== Levevis ==
Larvene til disse små artene minerer inne i blad.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på New Zealand og Norfolk Island.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Dorcadiini Latreille, 1825 eller Acanthocinini
Slekten Microlamia Bates, 1874
Microlamia elongata Breuning, 1940
Microlamia norfolkensis Breuning, 1947 - noen ganger plassert i en slekt for seg, Parapteridotelus eller Mimoxylotoles
Microlamia pygmaea Bates, 1874
Microlamia viridis Slipinski & Escalona, 2013


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog over Acanthocinini, Gamle verden


== Eksterne lenker ==
(en) Microlamia i Encyclopedia of Life 
(en) Microlamia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Microlamia hos NCBI 
Microlamia – detaljert informasjon på Wikispecies
Pteroplius

Pteroplius er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En nokså stor, slank, gråbrun trebukk. Antennene er tynne og lengre enn kroppen. Pronotum har en kraftig, butt tann midt på hver sidekant. Dekkvingene er jevnt avsmalnende bakover og ender i en spiss, gråbrune med et bredt, lysgrått tverrbånd.


== Levevis ==
Disse billene har larver som lever i død ved.


== Utbredelse ==
Arten lever i det sørøstlige Brasil.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Pteropliini Thomson, 1860
Slekten Pteroplius Lacordaire, 1830
Pteroplius acuminatus Audinet-Serville, 1835


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog over gruppen Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Pteroplius i Encyclopedia of Life 
(en) Pteroplius i Global Biodiversity Information Facility 
Pteroplius – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av arten Arkivert 25. april 2016 hos Wayback Machine.
Magne Aasbrenn

Magne Aasbrenn (født 23. august 1955) er en norsk lektor, forfatter og fra 2016 til 2020 leder i Noregs Mållag. Han er bosatt i Fredrikstad, og har vært engasjert i arbeidet for Østfold-dialekten. 
Aasbrenn debuterte på Aschehoug forlag i 1978 med romanen Banna ben, og har siden utgitt en rekke bøker. Sammen med ektefellen Marit Aasbrenn etablerte og drev han Kvitveis forlag i 1989.Han ble leder for Østfold Mållag i 2002. I 2009 fikk han Østfoldmålprisen. Aasbrenn var redaktør for Østfold Mållags årbok Aust i Vika 2009-2011 og 2012.  
Aasbrenn og daværende bystyrepolitiker i Fredrikstad Njål Kjølholdt-Gustavsen var initiativtagere bak nynorskfestivalen Hællæ nynorsk. Festivalen ble arrangert av Østfold Mållag i samarbeid med Noregs Mållag 25-27 oktober 2016.    
Han arbeidet per 2016 som lektor ved Frederik II videregående skole.


== Bibliografi ==
2015 250 slengerær
2012 Ferdaminne Fredrikstad
1994 Apalvika
1990 Hjelpebok i nynorsk for østfoldingar
1978 Banna ben


=== Med Marit Aasbrenn ===
1993 Håkon Håkonsson på Lillehammer
1992 Gapestokken i Moss
1991 Blodsbrødre i Borg
1990 Karl den tolvte og Karla den trettende
1989 Rømlinger i Gamle Fredrikstad


== Referanser ==
Alternativet

Alternativet kan vise til to politiske partier:

Alternativet (Danmark)
Alternativet (Norge)
Alternativet (Norge)

Alternativet er et uregistrert norsk grønt politisk parti.
Partiet er søsterparti med det danske Alternativet. Partiet ble stiftet på danskebåten 14. desember 2015. Medstifter av partiet er tidligere SV-politiker og nåværende bydelspolitiker i Bydel Gamle Oslo Kay Asbjørn Schjørlien. Schjørlien etterlyste den 4. november 2015 et nytt parti i Norge som tok oppgjør med den politiske kulturen og som arbeidet for et deltagende demokrati. Han gjorde også et oppgjør mot elitifiseringen av norsk politikk, der Stortinget nesten utelukkende består av akademikere og karrierepolitikere. Alternativet har fokus på miljømessig, økonomisk, sosial og kulturell bærekraftig omstilling, samt ønske om en ny politisk kultur og et oppgjør med neoliberalistisk, økonomisk tankegang.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Partiets hjemmeside
Harry Valderhaug

Harry Valderhaug (født 1965) er en norsk lokalpolitiker som representerer Kristelig Folkeparti. Fra 2015 er han ordfører i Giske kommune.Valderhaug har bakgrunn fra blant annet kommunens formannskap og som gruppeleder i Giske Kristelig Folkeparti 2003–2015 og har vært medlem i kommunestyret i Giske fra 1995. 
Før han ble ordfører drev han eget firma i Ålesund og Kristiansund som representant for Storebrand fra 1995 til 2014 som rådgiver innen finans, bank og forsikring. Han har også hatt arbeid for Sunnmøre IM og Møre Forsikring i kortere perioder.


== Referanser ==
Konkurrens

Konkurrens er en juridisk betegnelse som brukes i flere betydninger. I formueretten er konkurrens sammenstøtet mellom flere rettigheter i samme formuesgode. I strafferetten skilles det tradisjonelt mellom realkonkurrens og idealkonkurrens. Realkonkurrens betegner det tilfelle at flere straffbare forhold kommer under pådømmelse samtidig. Idealkonkurrens betegner ett faktisk forhold som dekkes av flere straffebud, eller flere ganger av ett straffebud.


== Referanser ==
Tesil

En tesil er en type sil som blir benyttet til å fange teblad når en fyller te i en tekopp. Silen kan være en netting eller en plate med mange hull. En tesil har et håndtak som en kan holde i ved bruk.
Når en lager te på tradisjonell måte med varmt vann i en tekanne er tebladene løse og ikke i en tepose. 
Siden tebladene ofte ikke smaker så godt er det vanlig å fjerne dem ved å filtrere teen gjennom en tesil. Silen passer som regel åpningen på koppen og fanger tebladene når teen blir helt i koppen.
Noen høye, sylinderformen tesiler kan også benyttes til å trekke en enkelt kopp med te, på samme måte som teposer, teklyper, teballar og teegg blir brukt. En fyller da tesilen med ønsket mengde teblad og lar dem være i koppen til teen får den ønskede styrken. En tar så ut tesilen med tebladene når teen er klar til å drikkes. Ved å benytte en tesil på denne måten kan en trekke flere kopper etter hverandre.
Bruken av tesil avtok på 1900-tallet etter som bruken av teposer ble mer og mer vanlig. Likevel er bruk av tesil foretrukket av tekjennere som hevder at å la tebladene flyte fritt fremfor å være innesluttet i en tepose gir en bedre te ved at diffusjon av smak og aroma ut av tebladene ikke blir hindret.
Mange hevder også at produsentene av teposer ofte nytter te av dårligere kvalitet, det som blir kalt støvkvalitetste.
Tesilene er vanligvis laget av sterlingsølv, rustfritt stål eller porselen. I den senere tid har det også kommet tesiler av plast. I enkelte tilfeller kan en også finne tesiler av bast eller bambus.
Det er ikke uvanlig at tesilene kommer i sett; den ene delen er selve tesilen og den andre en liten kopp eller skål som tesilen kan dryppe eller renne av seg i når en skal servere flere kopper te.
En tesil kan også være en kunstgjenstand laget av gull- og sølvsmeder eller til og med i fint porselen.
Tetrekkekurver (eller infusjonskurver) likner på tesiler, men de passer i toppen av en tekanne og blir fylt med  teblad ved trekking av te. 
Det er ingenting klart skille mellom mellom tetrekkekurber og tesiler og de kan benyttes om hverandre.
Skyteskole

Skyteskole er et utdanningsopplegg i Det frivillige Skyttervesen for nybegynnere i alle aldre med fokus på skyteteknikk og sikker våpenhåndtering. Skyteskolen arrangeres lokalt av skytterlag tilsluttet Det frivillige Skyttervesen. Deltakerne blir fulgt opp av instruktør og lærer om sikkerhet, avtrekk, sikting, avtrekk og pusting.
Skyteskolen går over fem kvelder.
I 2016 var det over 141 forskjellige skytterlag over hele landet som arrangerte skyteskole. Skyteskole har etter hvert blitt en av de aller viktigste rekrutteringsarenaene for Det frivillige Skyttervesen.


== Referanser ==
Slaget ved Siracusa i 1710

Slaget ved Siracusa var et sjøslag i den spanske arvefølgekrigen som ble utkjempet den 9. november 1710, utenfor Siracusa på Sicilia. En fransk flåte på fire skip kommandert av Jacques Cassard kom for å støtte en tungt lastet fransk handelsflåte som hadde blitt blokkert i havnen i Siracusa av en britisk flåte. Cassard kom utenfor Siracusa da det meste av blokadeflåten hadde dratt av sted for å få nye forsyninger i Mahón. Den klarte dermed å ta «Falcon» og «Pembroke», de to skipene som var tilbake for å opprettholde blokaden, og eskorterte så flåten til Marseille.


== Kilder ==
Norman, Charles Boswell. The corsairs of France
Statham, Edward Phillips. Privateers and privateering
Odd Helge Gangstad

Odd Helge Gangstad (født 1960) var ordfører i Midsund, Møre og Romsdal fra 20165 til 2019, og varaordfører i nye Molde kommune fra 1. januar 2020. Han representerer Senterpartiet.Gangstad er gårdbruker og har en fortid som fisker og fabrikksjef i Kjell Inge Røkkes selskaper.


== Referanser ==
Epyx

Epyx, Inc. var et selskap som utviklet og publiserte videospill i perioden fra 1978 til 1993. Selskapet ble grunnlagt som Automated Simulations og brukte først navnet Epyx på sine action-spill, men endret navn til Epyx i 1983. Epyx hadde mange suksesser på 80-tallet, men gikk likevel konkurs i 1989, og opphørte i 1993.


== Historie ==
I 1977 inviterte Susan Lee-Murrow Jon Freeman til å spille Dungeons & Dragons sammen med Jim Connelley og Jeff Johnson. Connelley kjøpte en Commodore PET for å holde orden på spillet, og fant ut at dersom han laget et videospill kunne han trekke datamaskinen fra på skatten. Freeman og Connelly laget i 1978 Starfleet Orion, skrevet i BASIC, og året etter kom Invasion Orion der man kunne spille mot datamaskinen og ikke bare mot andre spillere. Det neste spillet: Temple of Apshai ble en suksess og solgte 20000 eksemplarer på en tid med svært få datamaskiner. Etter Apshai kom flere spill laget på samme lest, og spillet selv kom på flere plattformer, blant annet Commodore 64 og Atari 400/800. Samme motor ble også brukt til nye action-spill som kom med Epyx som varemerke.
Freeman forlot selskapet i 1981, og Connelley ledet det nå store selskapet Automated Simulations. I 1983 endret selskapet navn til Epyx, og etter hvert forlot også Connelley selskapet.
I 1984 var selskapet verdens 16. største dataselskap, med 10 millioner $ i omsetning. En rekke suksesser fulgte, blant annet Impossible Mission, joystick-knekkeren Summer Games, og etter det Summer Games II, Winter Games ogCalifornia Games.
I Europa ble spillene publisert av U.S. Gold til Commodore 64 og til andre populære plattformer som ZX Spectrum og Amstrad CPC. Epyx laget også en «Fast load»-cartridge til Commodore 64 som økte hastigheten på maskinens trege diskett grensesnitt.


=== Rettssaker ===
I 1987 ble Epyx saksøkt for brudd på en copyright eid av Data East USA i forbindelse med spillet World Karate Championship. Data East mente spillet lignet for mye på Karate Champ, og Epyx ble dømt til å trekke tilbake sitt spill, men anket og vant i neste rettsinnstans slik at spillet likevel kunne utgis.


=== Konkurs ===
I 1989 klarte Epyx ikke å betale regninene sine, og valgte å slutte å lage spill for datamaskiner, og laget kun spill for konsoller. Epyx kuttet nesten hele staben, og Atari, som de skylte mest penger, overtok rettighetene til Epyx håndholdte konsoll, som siden ble Atari Lynx. Epyx unngikk konkurs, men endte opp med 8 ansatte og valgte å selge resten av selskapet.
I 2006 overtok britiske System 3 rettighetene til Epyx' spill.


== Referanser ==
Angiotensin I

Angiotensin I blir dannet fra angiotensinogen ved hjelp av hormonet renin. Renin utskilles av nyrene ved lavt blodtrykk, økt sympatisk aktivitet eller lav konsentrasjon av natirum- eller klorioner.Angiotensin I blir omdannet til Angiontensin II i lungekapillærer av ACE (Angiotensiun converting enzyme), som er et angrepspunkt for medikamenter mot hypertensjon.Effekten av Angiontensin II er økt blodtrykk, redusert utslipp av vann, Na+ og Cl- i urin.
Amatzia i Israel

Amatzia (hebraisk skrift אֲמַצְיָה) er en moshav med både sekulære og religiøse israelere, rundt 8 km sørøst for Lakhish sør i det sentrale Israel. Den er en del av Lakhish regionale kommune.
Samfunnet ble grunnlagt i 1955 og ligger på landområdet til den avfolkede palestinske landsbyen Al-Dawayima som var åsted for Al-Dawayima-massakren i 1948.

Den er oppkalt etter kong Amaziah av Juda, som ifølge  Kongebøkene ble drept i Lakhish-regionen. Tidligere var landsbyen en moshav shitufi, men har de siste årene blitt gradvis privatisert.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Khalidi, Walid (1991). «ALL THAT REMAINS: The palestinsk Villages Occupied and Depopulated by Israel in 1948», The Institute of Palestina Studies, Washington, D.C. ISBN 0-88728-224-5
Ecyrus

Ecyrus er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Stort sett små, grå- eller brunspraglete trebukker. Disse artene er gjerne kamuflasjefargede. Antennene er nokså kraftige, gjerne lengre enn kroppen. Pronotum er uten en pigg rundede sidekanten. Dekkvingene er avrundet bakerst. Beina er korte og kraftige, med kølleformede lår.


== Levevis ==
Larvene inne i små greiner og kvister.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det nordlige og sentrale Mexico, det sørlige USA, og i Vestindia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Pogonocherini Mulsant, 1839
Slekten Ecyrus LeConte, 1852
Ecyrus albifrons Chemsak & Linsley, 1975
Ecyrus arcuatus Gahan, 1892
Ecyrus ciliatus Chemsak & Linsley, 1975
Ecyrus dasycerus (Say, 1827)
Ecyrus hirtipes Gahan, 1895
Ecyrus lineicollis Chemsak & Linsley, 1975
Ecyrus pacificus Linsley, 1942
Ecyrus penicillatus Bates, 1880


== Kilder ==
Katalog over Pogonocherini, Amerika Arkivert 23. april 2016 hos Wayback Machine.
Liste over slektene


== Eksterne lenker ==
(en) Ecyrus i Encyclopedia of Life 
(en) Ecyrus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ecyrus hos ITIS 
(en) Ecyrus hos NCBI 
(en) Kategori:Ecyrus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ecyrus – detaljert informasjon på Wikispecies
Deroplia

Deroplia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 10 millimeter), slanke, grå- eller brunlige trebukker. Antennene er knapt så lange som kroppen hos hunnene, betydelig lengre hos hannene. Pronotum er nærmest tønneformet, med en kort, butt tann midt på hver sidekant. Dekkvingene er jevnbrede med markerte "skuldre".


== Levevis ==
Larvene lever inne i død ved, gjerne små kvister av løvtrær. De kan også finnes inne i store urter, for eksempel arter av vortemelk-slekten. Disse artene er ikke spesialiserte og en art kan ofte utnytte flere ulike vertsplanter.


== Utbredelse ==
Slekten har sin hovedutbredelse i Afrika, men det finnes en del arter på Kanariøyene og én i Sør-Europa.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Apodasyini Lacordaire, 1872 eller Desmiphorini
Slekten Deroplia Dejean, 1835 - en god del arter på Kanariøyene
Deroplia affinis (Fairmaire, 1894)
Deroplia bituberosa (Breuning, 1940)
Deroplia elongata (Breuning, 1939)
Deroplia excavata (Breuning, 1942)
Deroplia insignis (Distant, 1898)
Deroplia lateralis (Aurivillius, 1908)
Deroplia nigrolineata (Breuning, 1942)
Deroplia proxima (Breuning, 1942)
Deroplia setipennis (Breuning, 1970)
Deroplia simplex (Fåhraeus, 1872)
Deroplia verticalis (Thomson, 1868)
Deroplia alutacea (Thomson, 1861)
Deroplia besnardi (Breuning, 1971)
Deroplia varii (Breuning, 1981)
Deroplia albida (Brullé, 1839)
Deroplia annulicornis (Brullé, 1839)
Deroplia costigera (Demelt, 1982)
Deroplia densevestita (Fairmaire, 1890)
Deroplia fairmairei (Aurivillius, 1922)
Deroplia flavomaculata (Breuning, 1986)
Deroplia floccifera (Kolbe, 1893)
Deroplia gemina (Pascoe, 1888)
Deroplia genei (Aragona, 1830)
Deroplia gertiana Sama, 1996
Deroplia gomerae Sama, 1996
Deroplia hesperus (Wollaston, 1863)
Deroplia lorenzoi García, 2002
Deroplia niveopicta (Demelt, 1982)
Deroplia pilosa (Wollaston, 1862)
Deroplia schurmanni Sama, 1996
Deroplia troberti (Mulsant, 1843)


== Kilder ==
Danilevsky, M.L. 2006. Systematic List of Longicorn Beetles (Coleoptera, Cerambycoidea) of Europe. [1]
Liste over slektene (Desmiphorini)
Cermabycidae.org - Apodasyini


== Eksterne lenker ==
(en) Deroplia i Encyclopedia of Life 
(en) Deroplia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Deroplia hos Fauna Europaea 
(en) Deroplia hos NCBI 
(en) Kategori:Deroplia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Deroplia – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bildegalleri over artene Arkivert 7. april 2014 hos Wayback Machine.
Hoskovec, M. og Rezek, M. Cerambycidae. Longicorn Beetles of the West Palaearctic Region. Stort fotogalleri med bilder av ca. 600 arter.
Baryssinus

Baryssinus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, tettbygde, gråbrunt-spraglete trebukker med lange antenner. Pronotum er uten etnner på sidene.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved, gjerne under barken av nyfelte stokker.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i mellom- og Sør-Amerika, fra Mexico i nord til det nordlige Argentina i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Acanthocinini Thomson, 1860
Slekten  Baryssinus Bates, 1864 - 15 arter
Baryssinus albifrons Monné & Martins, 1976
Baryssinus amoenus Monné M. A. & Monné M. L., 2012
Baryssinus bicirrifer Bates, 1872
Baryssinus bilineatus Bates, 1864
Baryssinus chemsaki Monné, 1985
Baryssinus giesberti Monné M. A. & Monné M. L., 2007
Baryssinus huedepohli Monné & Martins, 1976
Baryssinus marcelae Martins & Monné, 1974
Baryssinus marisae Martins & Monné, 1974
Baryssinus melasmus Monné & Martins, 1976
Baryssinus mimus Monné M. A. & Monné M. L., 2007
Baryssinus modestus Monné, 1985
Baryssinus penicillatus Bates, 1864
Baryssinus robertoi Monné & Martins, 1976
Baryssinus silviae Martins & Monné, 1974


== Kilder ==
Liste over slektene
Liste over artene Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.
Bildegalleri Arkivert 23. april 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Baryssinus i Encyclopedia of Life 
(en) Baryssinus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Baryssinus hos NCBI 
Baryssinus – detaljert informasjon på Wikispecies
Christian Hall

Anton Christian Hall (født 10. august 1841 i Tromsø, død 29. november 1911 i Kristiania) var en norsk prest og organisasjonsmann knyttet til Norges kristelige ungdomsforbund. Han var bror av Birger Anneus Hall og Michael Hall, og onkel til Pauline Hall.  
Hall ble teologisk kandidat i 1867, var deretter prest på forskjellige steder, ble domprost i Tromsø i 1883, hoffpredikant i 1890 og garnisonsprest i Kristiania i 1898. Han ble tidlig påvirket av 
Peter Hærem, og var en av stifterne av Norges kristelige ungdomsforbund i 1880. Han var i en periode forbundets generalsekretær og redaktør av dets organ Den unges ven. 
Hall er gravlagt på Vår Frelsers gravlund i Oslo.


== Utmerkelser ==
Hall ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden i 1894. Han var kommandør av Dannebrogordenen og ridder av Nordstjerneordenen.


== Referanser ==


== Kilder ==
Hall, Anton Kristian i Nordisk familjebok (2. utgave, 1909)
Hall, A. Kr. i Nordisk familjebok (2. utgaves supplement, 1924)
Ingrid Ovidie Rangønes

Ingrid Ovidie Rangønes (født 1961) er fra 2015 ordfører i Averøy kommune, Møre og Romsdal. Hun representerer Arbeiderpartiet. 
Rangønes er utdannet sosionom, og har arbeidet innen fagfeltene barn/oppvekst, sosial og kultur siden 1986.


== Referanser ==


== Kilder ==
Ordførerens side Averøy kommune, besøksdato 14. april 2016
UK Antarctic Place-Names Committee

UK Antarctic Place-Names Committee (eller UK-APC) er et offentlig utvalg i Storbritannia som er en del av Foreign and Commonwealth Office og som er ansvarlig for å anbefale navn for geografiske steder i Britisk Antarktis (BAT) og Sør-Georgia og Sør-Sandwichøyene (SGSSI). Slike navn blir formelt godkjent av kommissærene for de to områdene og publisert i BAT Gazetteer og SGSSI Gazetteer som blir opprettholdt av komiteen. Navnene blir så publiserte i det internasjonale Composite Gazetteer of Antarctica som blir vedlikeholdt av Den vitenskapelige komité for antarktisforskning.


== Eksterne lenker ==
UK-APC
Skedvi kyrkby

Skedvi kyrkby er et tettsted i Säter kommune i Dalarnas län i landskapet Dalarna i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 208 innbyggere.


== Referanser ==
United States Antarctic Service Expedition

United States Antarctic Service Expedition (1939–1941), også omtalt som Den tredje Byrd-ekspedisjonen, var en ekspedisjon finansiert av United States Navy, Utenriksdepartementet, Innenriksdepartmentet og Finansdepartementet i USA. Selv om staten finansierte ekspedisjonen, fikk den i tillegg støtte i form av donasjoner og gaver fra privatpersoner, selskaper og institusjoner. 

Kontreadmiral Richard Evelyn Byrd ledet ekspedisjonen som hadde med i alt 125 mann fra USA fordelt på to skip. De fleste var militære, fra de statlige byråene eller fra forskningsinstitusjoner. Totalt 59 mann overvintret i Antarktis.
Målet med ekspedisjonen var å opprette to baser: East Base skulle etableres i nærheten av Charcotøya eller Aleksanderøya, eller ved Marguerite Bay om en ikke fant noe egnet sted ved disse øyene. West Base skulle etableres i nærheten av King Edward VII Land, men om dette viste seg å bli umulig, ved Hvalbukta eller nær Little America. Ekspedisjonen klarte å nå begge målene sine. 
I tillegg ble det utført vitenskapelige observasjoner av mange slag.  Alt i alt ble ekspedisjonen ansett for å ha vært særdeles vellykket.


== Se også ==
Stonington Island


== Kilder ==
Byrd, Richard E. (1935). Discovery, the Story of the Second Byrd Antarctic Expedition. G.P. Putnam's Sons. 
Bertrand, Kenneth J. (1971). Americans in Antarctica 1775-1948. New York: American Geographical Society. 
Siple, Dr. Paul (1959). 90° South — The Story Of The American South Pole Conquest. G. P. Putnam's Sons. 
Antarctica; the Extraordinary History of Man's Conquest of the Frozen Continent, second edition. Reader's Digest. 
Headland, Robert K. (1990). Chronological List of Antarctic Expeditions and Related Historical Events. Cambridge University Press. ISBN 0-521-30903-4. 
Passel, Charles F. (1995). Ice: The Antarctic Diary of Charles F. Passel. Lubbock: Texas Tech University Press. ISBN 978-0896723474.