jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Cichla orinocensis

Cichla orinocensis er en art av ciklider. De er fisk som lever i ferskvann i Sør-Amerika, øst for Andes.
Cichla-artene er blant de største ciklidene.
Det er forskjeller på kjønnene hos alle artene. De er rovfisk og har øyeflekk ved haleroten.


== Arter i slekten Cichla ==
Cichla intermedia Machado-Allison, 1971
Cichla jariina Kullander & Ferreira, 2006
Cichla kelberi Kullander & Ferreira, 2006
Cichla melaniae Kullander & Ferreira, 2006
Cichla mirianae Kullander & Ferreira, 2006
Cichla monoculus Agassiz, 1831
Cichla nigromaculata Jardine & Schomburgk, 1843
Cichla ocellaris Bloch & Schneider, 1801
Cichla orinocensis Humboldt, 1821
Cichla pinima Kullander & Ferreira, 2006
Cichla piquiti Kullander & Ferreira, 2006
Cichla pleiozona Kullander & Ferreira, 2006
Cichla temensis Humboldt, 1821
Cichla thyrorus Kullander & Ferreira, 2006
Cichla vazzoleri Kullander & Ferreira, 2006


== Eksterne lenker ==
(en) Cichla orinocensis – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Cichla orinocensis i Encyclopedia of Life 
(en) Cichla orinocensis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cichla orinocensis hos FishBase 
(en) Cichla orinocensis hos ITIS 
(en) Cichla orinocensis hos NCBI 
(en) Kategori:Cichla orinocensis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cichla orinocensis – detaljert informasjon på Wikispecies
Cichla monoculus

Cichla monoculus er en art av ciklider. De er fisk som lever i ferskvann i Sør-Amerika, øst for Andes.
Cichla-artene er blant de største ciklidene.
Det er forskjeller på kjønnene hos alle artene. De er rovfisk og har øyeflekk ved haleroten.


== Arter i slekten Cichla ==
Cichla intermedia Machado-Allison, 1971
Cichla jariina Kullander & Ferreira, 2006
Cichla kelberi Kullander & Ferreira, 2006
Cichla melaniae Kullander & Ferreira, 2006
Cichla mirianae Kullander & Ferreira, 2006
Cichla monoculus Agassiz, 1831
Cichla nigromaculata Jardine & Schomburgk, 1843
Cichla ocellaris Bloch & Schneider, 1801
Cichla orinocensis Humboldt, 1821
Cichla pinima Kullander & Ferreira, 2006
Cichla piquiti Kullander & Ferreira, 2006
Cichla pleiozona Kullander & Ferreira, 2006
Cichla temensis Humboldt, 1821
Cichla thyrorus Kullander & Ferreira, 2006
Cichla vazzoleri Kullander & Ferreira, 2006


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cichla monoculus – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Cichla monoculus i Encyclopedia of Life 
(en) Cichla monoculus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cichla monoculus hos FishBase 
(en) Cichla monoculus hos ITIS 
(en) Cichla monoculus hos NCBI 
(en) Kategori:Cichla monoculus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Valdres vidaregåande skule

Valdres vidaregåande skule er en videregående skole i Nord-Aurdal kommune. Skolen eies og driftes av Innlandet fylkeskommune.
Skoleåret 2021/2022 har skolen 472 elever.Skolen er en av tre videregående skoler i Innlandet med nynorsk som administrasjonsspråk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
RS 140 «Bjarne Kyrkjebø»

RS 140 «Bjarne Kyrkjebø» er den 12. av Redningsselskapets redningsskøyter i Simrad-klassen. Fartøyet ble døpt av gudmor Sigrun Kyrkjebø på Hjellestad utenfor Bergen den 10. juni 2007Fartøyet har navn etter Bjarne Kyrkjebø som grunnla Seatrans AS i 1971. Byggekostnaden var om lag fem millioner kroner, hvorav fire millioner kroner ble donert av Seatrans AS. Fartøyet disponeres av Redningsselskapets sjøredningskorps i Bergen og bemannes normalt med 3-4 frivillige.


== Fartøyet ==
RS 140 «Bjarne Kyrkjebø» er bygget i aluminium hos Brødr. Hukkelberg AS på Aukra, og har lavt fribord og er selvrettende. Fartøyet ble levert med 2 stk MAN D086 LE 401 dieselmotorer på 450 hk hver, som senere ble skiftet ut med Volvo Penta D6 435 hk. Fartøyet er utstyrt for sleping, søk, lensing og lett branninnsats.Vinteren 2016/2017 ble fartøyet demontert og bygget om med nytt modernisert overbygg.


== Se også ==
Redningsselskapets redningsskøyter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) RS «Bjarne Kyrkjebø» – Skipsrevyen 


== Se også ==
Liste over norske redningsskøyter
Gastropoda incertae sedis

Gastropoda incertae sedis (uavklarte utdødde snegler) er en gruppe med utdødde snegler (Gastropoda) som det til nå ikke har latt seg gjøre å plassere i den systematiske inndelingen. Gruppen består av sju overfamilier og elleve familier og et ukjent antall utdødde arter, som bare er kjent gjennom fossile funn.


== Inndeling ==
Inndelingen følger World Register of Marine Species (WoRMS) og er i henhold til Bieler (2012).

Animalia, dyreriket
Mollusca, bløtdyr
Gastropoda, snegler
Caenogastropoda
Cocculiniformia
Gastropoda incertae sedis (†)
Clisospiroidea S. A. Miller, 1889 (†)
Codonocheilidae S. A. Miller, 1889 (†)
Crassimarginatidae Frýda, Blodgett & Lenz, 2002 (†)
Euomphaloidea White, 1877 (†)
Holopeidae Cossmann, 1908 (†)
Isospiridae Wangberg-Eriksson, 1964 (†)
Loxonematoidea Koken, 1889 (†)
Murchisonioidea Koken, 1896 (†)
Ophiletoidea Koken, 1907 (†)
Opisthonematidae Yu, 1976 (†)
Paraturbinidae Cossmann, 1916 (†)
Planitrochidae Knight, 1956 (†)
Pragoserpulinidae Frýda, 1998 (†)
Pseudophoridae S. A. Miller, 1889 (†)
Rhytidopilidae Starobogatov, 1976 (†)
Scoliostomatidae Frýda, Blodgett & Lenz, 2002 (†)
Sinuopeidae Wenz, 1938 (†)
Straparollinoidea P. J. Wagner, 2002 (†)
Trochonematoidea Zittel, 1895 (†)
Heterobranchia
Neomphalina
Neritimorpha
Patellogastropoda
Vetigastropoda
Apogastropoda (alternativ gruppe, ikke i bruk)
Prosobranchia (parafyletisk gruppe, ikke lenger gyldig)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Lille Frøen gård

Lille Frøen (gnr. 48, bnr. 1)  var en av fire Frøensgårder nordvest for daværende Kristiania. Gården ble krongods i 1537, og solgt ut i 1663. Det meste av eiendommen ble utparsellert til boligtomter rundt 1900. Driftsbygningen brant ned noen år senere, men våningshuset fra 1802 ble berget, og er i dag fredet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Lille Frøen gård». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Museo Tula

Museo Tula er et museum viet Curaçaos afroamerikanske kulturarv. Det holder til i Landhuis Kenepa nordvest på øya. Bygningen ble restaurert i 2005 og museet åpnet i 2007. Kenepa-plantasjen var utgangspunktet for et stort slaveopprør i 1795. Det ble ledet av Tula, som museet har navn etter. I tillegg til utstilling, har museet butikk som selger håndverksartikler og en kafé med kreolsk-karibisk-afrikansk meny.


== Referanser ==
Savonet Museum

Savonet Museum er et museum på Curaçao. Det ligger ved Christoffelpark nordvest på øya og omfatter bygningene tilhørende den tidligere landeiendommen (plantasjen) Savonet, inkludert herregårdsbygningen. Savonet-plantasjen, anlagt i 1662 etter initiativ fra Matthias Beck, var en av de eldste og største landeiendommene på øya. Hovedbygningen der museet holder til ble reist 1662–64 og renovert sammen med øvrige bygninger i et arbeid som var ferdig i 2009. Museet formidler områdets historie fra de første arawakene til våre dager, inkludert slavetiden.
Museet drives av Caribbean Research and Management of Biodiversity Foundation (CARMABI).


== Referanser ==
Bleona Qereti

Bleona Qereti (født 14. mai 1979 i Korçë) er en albansk sanger. 


== Diskografi ==
1997: Kam qejfin tim
1999: Nese me do fort
2001: S'me behet vone
2002: Ik meso si dashurohet
2003: Ti nuk di as me ma lyp
2005: Greatest Hits
2005: Boom Boom
2007: Mandarin


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bleona Qereti – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bleona Qereti på Internet Movie Database 
(en) Bleona Qereti hos The Movie Database 
(en) Bleona Qereti på Apple Music 
(en) Bleona Qereti på Discogs 
(en) Bleona Qereti på MusicBrainz 
(en) Bleona Qereti på Spotify 
(en) Bleona Qereti på Last.fm 
(en) Bleona Qereti på AllMusic
Lille Lise let paa taa

Lille Lise let paa taa (dansk tittel: Lille Lise Letpaataa) er en dansk stumfilmkomedie fra 1924 regissert av Lau Lauritzen sr. Han skrev også manuset. I hovedrollene ser vi Carl Schenstrøm og Harald Madsen som Telegrafstolpen og Tilhengeren. Norskfødte Grethe Ruszt-Nissen spiller tittelrollen.Niels Petter Solberg skriver i boka Norske filmdivaer i Hollwood at Lille Lise let paa taa ironisk nok skulle bli én av de få filmene som viste henne som danser. Dette var Ruzt-Nissens andre og siste danske film. Hun fikk aldri se sin innsats som Lise. Hun emigrerte sammen med moren Agnes og broren Erik til USA før filmen hadde hatt premiere. Gretha Ruszt-Nissen ble i USA kjent som Greta Nissen.Lille Lise let paa taa ble gjenutgitt som lydfilm med ettersynkroniserte stemmer i 1969.


== Handling ==
En sommerdag er et muntert selskap på skogtur. Det består av gamle Lund, barnebarnet Lise, journalistene Bent og Tykke, jomfru Nørlind samt Telegrafstolpen og Tilhengeren. Selskapets tilknytningspunkt er naboskapet hjemme på kvisten der Lund gir danseundervisning og Telgrafstolpen og Tilhengeren står for musikken. Gamle Lunds kongstanke er å gjøre Lise til en stor danserinne. Jomfru Nørlind, som er litt av hvert ved Grand Teatret, bidrar til at Lise får debutere der. Det byr imidlertid på økonomiske vanskeligheter å anskaffe Lises kostymer. Da påtar Telegrafstolpen og Tilhengeren seg i all hemmelighet å selge sistnevntes skjelett til Zoologisk Museum.


== Rolleliste ==
Carl Schenstrøm - Telegrafstolpen
Harald Madsen - Tilhengeren
Gretha Ruszt-Nissen - Lille Lise
Charles Wilken - Gamle Lund
Gorm Schmidt - Bent, journalist
Oscar Stribolt - Tykke, journalist
Stina Berg - Jomfru Nørlind
Petrine Sonne
Hermann Spiro


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lille Lise let paa taa på Internet Movie Database 
(no) Lille Lise let paa taa hos Filmfront 
(sv) Lille Lise let paa taa i Svensk Filmdatabas 
(da) Lille Lise let paa taa i Danmark Nationale Filminstitut
Den antinomistiske strid

Den antinomistiske strid (også kalt den andre antinomistiske strid) var en teologisk kontrovers som under reformasjonen i Tyskland mellom  gnesiolutheranerne og filippistene dreide seg om «lovens»  (gammelgresk: nomos) betydning og plass i kristenlivet. 
Bakgrunnen var den lære som ble forfektet både av Martin Luther og Philipp Melanchthon om at «loven» fremfor alt har det til hensikt å la mennesket forstå at det ikke makter å holde dens bud og derfor som syndere er anvist til («usus elenchticus») å sette sin lit til Guds nåde (nåden alene). Allerede i 1527 og nok en gang i 1537 hadde Luthers venn Johannes Agricola imidlertid bestridt lovens betydning for den kristelige tro og gått inn for den lære at sann botferdighet utelukkende kan utspringe fra troen. 
Luther reagerte med flere disputasjoner mot «antinomierne», og slik var det i perioden 1537–1540 en første internluthers lærestrid om dette  (Antinomerstreit, eller den første antinomistiske strid). 
I 1556, etter Luthers død, blusset striden opp på nytt. Dette skjedde i forbindelse med den majoristiske strid. En synode i Eisenach gikk inn for den tese at på grunn av usus elenchticus er loven positivt relatert til frelsen; og dermed var riktignok ikke (her med brodd mot Georg Major) gode gjerninger nødvendig for rettferdiggjørelsen, men oppfyllelsen av loven er derimot i en abstrakt forstand likevel frelsesnødvendig. 
Mot denne tese gikk så Nikolaus von Amsdorf og Andreas Poach til felts i stridsskrifter. Men andre gnesiolutheranere som Joachim Mörlin og Matthias Flacius forsvarte Eisenach-tesene. Nordhausen-pastoren Anton Otto utvidet striden i 1565 ved det at han angrep Melanchthons lære om «lovens tredje bruk»  (usus in renatis) og krevde at «loven» skulle fordømmes fra prekestol og fra rådhus. Dette førte i sin tid til motangrep fra Melanchthon-motstanderen Matthias Flacius, som beskyldte Otto for antinomisme, selv om han selv ikke gikk inn for denne (i alle fall ikke i Agricolas forstand). 
I 1568/69 ble striden atter ført, mellom Andreas Musculus og Abdias Prätorius. 
Konkordienformelen bestemte seg i artiklene 4 og 7 for en formidlende posisjon.


== Litteratur ==
Rudolf Mau: Gesetz V. Reformationszeit. I: Theologische Realenzyklopädie 13 (1984), hier S. 86f.
|Wolf Dieter Hauschild: Lehrbuch der Kirchen- und Dogmengeschichte. Band 2: Reformation und Neuzeit. Gütersloher Verlags-Haus, Gütersloh 1999, ISBN 3-579-00094-2, s. 417f.


== Referanser ==
I kjærlighetens navn

I kjærlighetens navn (amerikansk tittel: In the Name of Love) er en stum amerikansk romantisk komedie fra 1925 i regi av Howard Higgin. Det litterære forelegget var Edward George Bulwer-Lyttons roman The Lady of Lyons, som ble utgitt i 1838. I rollene ses blant andre Ricardo Cortez, Greta Nissen og Wallace Beery.Anmelderen Mordaunt Hall beskrev Greta Nissen som «en tiltalende og dyktig skuespillerinne med en slående personlighet».


== Handling ==
Den unge franskmannen Raoul Melnotte, etterlater sin kjæreste Marie, for å reise til Amerika for å tjene mer penger. Marie lover å vente på ham. 10 år senere returnerer Raoul til Frankrike, men han er fremdeles like fattig som før. Marie har imidlertid blitt langt mer velstående, og oppfører seg mer snobbete. Marie ønsker å møte en rik prins av Como, som besøker Frankrike - men som ikke vil ha noe med Raoul å gjøre.
En markise av Beausant, som også har blitt berørt av den kokette Marie, foreslår ovenfor Raoul at han skal maskere seg som prinsen av Como, gifte seg med Marie og deretter ydmyke henne. Raoul gjennomfører denne planen, og Marie gifter seg med ham. Men når hun oppdager at hun har blitt narret, blir hun rasende. Broren hennes Dumas, som også oppdager svindelen, angriper Raoul og er i ferd med å drepe ham når Marie velger å redde livet hans fordi hun elsker ham. 


== Rolleliste ==
Ricardo Cortez - Raoul Melnotte
Greta Nissen - Marie Dufrayne
Wallace Beery - Glavis
Raymond Hatton - Marquis de Beausant
Lillian Leighton - Mother Dufrayne
Edythe Chapman - Mother Melnotte
Richard Arlen - Dumas Dufrayne


== Bevaringsstatus ==
Filmen regnes som tapt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) I kjærlighetens navn på Internet Movie Database 
(sv) I kjærlighetens navn i Svensk Filmdatabas 
(en) I kjærlighetens navn på AllMovie
Kongelig sommerflirt

Kongelig sommerflirt (amerikansk tittel: The King on Main Street) er en amerikansk stumfilm (komedie/drama) fra 1925 regissert av Monta Bell. Filmen bygde på franske Gaston Arman de Caillavets, Robert de Flers' and Emmanuel Arènes skuespill Le Roi, som ble uroppført i Paris 24. april 1908. I rollene ses blant andre Bessie Love, Adolphe Menjou og Greta Nissen.


== Handling ==
Kong Serge IV fra Molvania kommer til Manhattan for å drive forretninger med Arthur Trent, men han reiser i stedet til Coney Island. Der møter han Gladys Humphreys og John Rockland. John, som ikke kjenner kongens virkelige identitet, inviterer kongen til sitt hjem i Little Falls, New Jersey.
Kongen forelsker seg snart i Gladys, men Trent får øye på dem i en kompromitterende situasjon, og utpresser kongen til å gjennomføre forretningsavtalen deres. Kongen forlater derfor USA og Gladys for alltid.


== Innspillingsfakta ==
Filmen ble delvis spilt inn på location i New York, New Jersey og Coney Island.


== Fakta om filmen ==
Åpnings- og sluttsekvensene, hvor kongen inspiserer kavaleriet - først alene og deretter med sin dronning - ble filmet i tidlig «two-strip» Technicolor.Filmen gjorde det godt ved billettlukene, særlig i de mindre byene i USA.


== Rolleliste ==
Bessie Love - Mary Young
Adolphe Menjou - Kong Serge IV of Molvania
Greta Nissen - Therese Manix
Oscar Shaw - John Rockland
Joseph Kilgour - Arthur Trent
Edgar Norton - Hugo Jensen
Mario Majeroni - Grev Krenko
Carlotta Monterey - Mrs. Nash
Marcia Harris - Tante Tabitha Young
Edouard Durand - Bourdier


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kongelig sommerflirt på Internet Movie Database 
(en) Kongelig sommerflirt på AllMovie 
(en) Kongelig sommerflirt på Turner Classic Movies
Høgebrua

Høgebrua er ei bru på sidearmen av fylkesvei 60 over Dalaelva ovenfor Hellesyltfossen, ved Hellesylt i Stranda kommune i Møre og Romsdal. Veien fører ned til Hellesylt sentrum. Brua er bygd av teglstein og stod ferdig i 1907 som erstatning for en eldre bru av tre fra 1800-tallet som ble ødelagt av flom i 1906.I perioden fra 1995 til 1996 ble brua utvidet i bakkant inn mot dalen for å øke bredden på brua samt gjøre plass til et fortau. Dette var en del av prosjektet for å bygge tunnelen Hellesyltporten som har innslag like på sørsiden av brua. Utvidelsen ble bygd som en bjelkebru i spennbetong, bredden på veibanen ble økt fra 3,2 meter til 6,0 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Høgebrua på Google Streetview
Verdenscupen i alpint 2017/18 — Slalåm kvinner — Levi

Det 1 verdenscuprennet i slalåm for kvinner gikk i finske Levi lørdag 11. november 2017. De 30 beste etter 1. omgang fikk starte i 2. omgang.


== Resultater ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell resultatliste
Audrey Azoulay

Audrey Azoulay (født 4. august 1972 i La Celle-Saint-Cloud) er en fransk politiker (Sosialistpartiet). Hun ble i 2017 utnevnt som generaldirektør for UNESCO for en periode på fem år. Audrey Azoulay har tidligere vært Frankrikes kulturminister.
Audrey Azoulay har marokkansk bakgrunn, og hennes far André Azoulay er rådgiver for kong Mohammed VI av Marokko. Hun har studert økonomi ved Université Paris-Dauphine og har en Master of business administration-eksamen fra Lancaster University i Storbritannia. Audrey Azolay har tidligere arbeidet som rådgiver i kulturspørsmål i president Hollandes personlige stab. Før dette var hun sjef for det franske filminstituttet, CNC.
Audrey Azoulay var Frankrikes kulturminister i Manuel Valls' andre regjering, da hun etterfulgte Fleur Pellerin i vervet. Hun ble 10. november 2017 utnevnt til ny generaldirektør for UNESCO, for en periode på fem år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Audrey Azoulay – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Audrey Azoulay på Internet Movie Database 
Audrey Azoulay på Twitter
RNAS Culdrose

RNAS Culdrose, også kjent som HMS «Seahawk», (ICAO-flyplasskode: EGDR) er en flystasjon i Helston på halvøya The Lizard i Cornwall, tilhørende Royal Navy. Den er Europas største helikopterbase og har 3000 mannskaper. Hovedoppgaven er å støtte Merlin- og Sea King-skvadronene i  Fleet Air Arm.
Stasjonen ble påbegynt i 1942 da landmålere fra Admiralitetet begynte målinger ved Helston. RNAS Culdrose ble satt i operativ tjeneste som HMS «Seahawk» fem år senere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) RNAS Culdrose – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Handelskandidat

Handelskandidat var den akademiske graden som ble tildelt av Norges handelshøyskole fra etableringen i 1936 til 1963 etter toårige, senere treårige, studier i det som da ble kalt handelsfag (dvs. bedriftsøkonomi) og avlagt handelsdiplomeksamen. Graden ble forkortet Dipl. N.H.H. («diplom [fra] Norges handelshøyskole»). Studiet ble utvidet til tre år i 1946. Graden fikk i 1963 navnet siviløkonom og ble i 1975 utvidet til en fireårig grad i bedriftsøkonomiske fag.


== Referanser ==
RAF Lakenheath

RAF Lakenheath (IATA-flyplasskode: LKZ; ICAO-flyplasskode: EGUL) er en flystasjon utenfor Lakenheath i Suffolk, tilhørende Royal Air Force. Den brukes blant annet av U.S. Air Force, som har 48th Fighter Wing (også kjent som «Statue of Liberty Wing») stasjonert der.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) RAF Lakenheath – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Iver Jønland

Iver Jønland (født 1950) er en norsk langrennsutøver som gikk for Idrettslaget Leik. Han var aktiv fra slutten av 1960-årene og frem til midten av 1970-årene.Jønland er født og oppvokst på Hølonda der han var sambygding og treningskamerat med Oddvar Brå. Han flyttet til Klæbu i 1975 og har bodd der siden. 
Hans første mesterskap var junior-NM i 1967. I 1969 deltok han i sitt første Junior-EM hvor han tok en fjerdeplass på 10 km og sølv på stafetten (sammen med Anders Lenes og Oddvar Brå). Under Junior-EM i 1970 var han med å ta laget sitt til gull (sammen med Brå og Ivar Formo). En betennelsen i akilles i 1971 førte til at han la opp, men i 1973 gjorde han et comeback. Han ble tatt ut til VM i Falun 1974, men en bronkitt like i forkant av mesterskapet gjorde at det ikke ble noen suksess for hans del. I den Uoffisielle verdenscupen i langrenn sesongen 1974/75 ble han rangert sammen med Audun Nerland på en delt 35.-plass. Da han fikk påvist diabetes i 1975, bestemte han seg for å legge opp.En bronsemedalje han tok på 5 mila under NM i 1975 regnes som hans gjeveste bragd. Han var også med på stafettlaget til Leik, som bestod av Jønland, Kåre Åmodt og Oddvar Brå. Dette stafettlaget tok sølv både under NM i 1974 og 1975 på øvelsen 3x10 km. Det kan ellers nevnes at han vant Rindalsrennet i 1973.


== Referanser ==
New York City Department of Sanitation

New York City Department of Sanitation er en kommunal etat i New York med ansvar for avfallsinnsamling, resirkulering, gaterengjøring og snømåking.DSNY har historie tilbake til 1881, da New Yorks første separate renovasjonsetat, Department of Street Cleaning, ble opprettet; i 1929 ble navnet endret til Department of Sanitation. DSNY er verdens største renovasjonsetat og disponerer blant annet 2 230 søppelbiler, 450 mekaniske feiebiler, 275 spesialinnsamlingsbiler, 689 salt-/sandspredere, 298 hjullastere og 2 360 ulike andre arbeidsbiler. Etaten har også sin egen politistyrke, New York City Department of Sanitation Police, som håndhever renovasjonsvedtektene og etterforsker forsøpling og lignende lovbrudd.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) New York City Department of Sanitation – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Andreas Poach

Andreas Poach (født ca. 1516 i Ellenburg i Tyskland, død 2. april 1585 i Utenbach) var en tysk luthersk teolog og reformator.
I 1530 begynte han på studier ved Universitetet i Wittenberg. I 1538 tok han magistereksamen og forble så frem til 1541 ved samme universitet. Han var med på å redigere Martin Luthers Tischreden («Bordtaler»), var diakon i Halle, erkediakon i Jena, pastor i Nordhausen, Erfurt og Utenbach, og professor i Erfurt.Under den annen antinomiatiske kontrovers inntok han filippistenes standpunkt at ettersom frelse ikke skjer gjennom loven, er gjerninger under loven ikke nødvendig for omvendelse; alene Evangeliet er nødvendig. Gnesio-lutheranerne anså ham å være antinomianer på grunn av dette standpunkt. Til slutt ble hans standpunkt forkastet i Konkordieformelen i dens femte artikkel, Om Lov og Evangelium og i den tredje artikkel, Om Lovens tredje bruk.  
Han døde i Utenbach.


== Verker ==
Vom Christlichen Abschied aus diesem sterblichen Leben des lieben thewren Mannes Mathei Ratzenbergers der Artzney Doctors. Bericht durch A.P. Pfarherrn zun Augustinern in Erffurdt vnd andere So dabey gewesen kurtz zusammen gezogen. Jena 1559
Eine Predigt aus dem Propheten Hosea/Cap. 4. Vber der Leiche M. Georgij Silberschlags Neunpredigers vnd Pfarrers zu Kauffmanskirche vnd Hebraice linguae publici Professoris in der Vniuersitet zu Erffurdt gethan Durch A.P. Pfarrer zun Augustinern am Fastnacht Sontag welcher war 17. Februarij A.D. 1572. Mühlhausen 1572
Bekentniß vnd Grund der Lere vom Heiligen Hochwirdigen Sacrament des Leibs vnd bluts unsers Herren Jesu Christi aus Apostolischer Schrifft und Lutherischen Büchern zusammen bracht Durch A.P.Exulem. Zu dieser zeit nötig vnd Nützlich zulesen vnd zuwissen. Mülhausen 1572
Vier Predigten von der Todten aufferstehung und letzten Posaunen Gottes Aus dem 15. Capitel der 1. Epistel S. Pauli an die Corinther Geprediget von dem Ehrwürdigen Herrn und thewren Man Gottes, D. Martin Luther zu Wittenberg Anno 1544 u. 45
Vor nie in Druck ausgegangen Und jetzt neulich aus M. Georgen Rörers geschriebenen Büchern zusamen bracht Durch A.P. Erfurt 1574


== Referanser ==