jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kort møte

Kort møte  (Brief Encounter) er et britisk drama fra 1945 regissert av David Lean.
Filmen ble vist under Filmfestivalen i Cannes i 1945, hvor den vant Gullpalmen.


== Handlingsreferat ==
Laura Jesson er en respektabel britisk kvinne fra middelklassen i et kjærlig, men ganske kjedelig ekteskap. Laura, som mange kvinner på den tiden, reiser til en nærliggende by hver torsdag for å handle, eller gå på kino. Når hun vender tilbake fra en slik tur til Milford, møter hun en annen passasjer ved jernbanen. Mannen er Alec Harvey, en idealistisk allmennlege som også arbeider som konsulent ved et lokalt sykehus. Begge to er gift på hver sin kant, og med barn.
De møtes flere ganger, og oppdager at deres uformelle forhold snart utvikler seg til noe dypere, og nærmer seg utroskap. For en stund møtes de åpent - frem til de støter på venner av Laura, og behovet for å narre andre om deres møter oppstår. Senere går de til en leilighet som tilhører Stephen, en venn av Alec og en doktor. Men blir avbrutt av Stephens uventede og dømmende retur. Laura, ydmyket og skamfull, løper raskt sin vei.
De innser snart at en affære, eller en fremtid sammen, er umulig. De ønsker ikke å skade familiene deres, er blir enige om å skilles som venner. Alec blir også tilbudt en jobb i Johannesburg, Sør-Afrika, hvor broren hans bor. Ved deres siste samtale møter de tilfeldigvis Dolly Messiter, en snakkesalig bekjent av Laura, som slår seg sammen med dem - uvitende om parets indre problemer. Dolly fortsetter å skravle videre, og Alec reiser sin vei uten det lidenskapelige farvel de begge lengter etter.


== Medvirkende ==
Celia Johnson - Laura Jesson
Trevor Howard - Dr Alec Harvey
Stanley Holloway - Albert Godby
Joyce Carey - Myrtle Bagot
Cyril Raymond - Fred Jesson
Everley Gregg - Dolly Messiter
Margaret Barton - Beryl Walters, tea-room assistant
Marjorie Mars - Mary Norton


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kort møte på Internet Movie Database 
(no) Kort møte hos Filmfront 
(sv) Kort møte i Svensk Filmdatabas 
(da) Kort møte i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Kort møte på Allociné 
(nl) Kort møte på MovieMeter 
(en) Kort møte på AllMovie 
(en) Kort møte på Turner Classic Movies 
(en) Kort møte på Rotten Tomatoes 
(en) Kort møte på Metacritic
Ålen (film)

Ålen (うなぎ, Ålen) er et japansk dramafilm fra 1997, regissert av Shohei Imamura. 
Filmen vant Gullpalmen under Filmfestivalen i Cannes i 1997.


== Handling ==
Takuro Yamashita får en anonym beskjed, som fører til at han velger å reise hjem tidligere enn planlagt en kveld - hvor han oppdager hans kone i seng sammen med en annen mann. Han dreper sin kone, og melder seg deretter for politiet. Etter å ha blitt løslatt fra fengsel åpner han en frisør-salong, og tar med seg en kjæledyr-ål som han snakker til, samtidig som han stort sett ignorerer samtaler med andre mennesker.
Men en dag hjelper Takuro til med å redde Keiko Hattori (spilt av Misa Shimizu) fra et selvmordsforsøk, og hun begynner snart å utvikle romantiske følelser for ham. Keiko oppdager at hun er gravid med babyen til Eiji Dojima (spilt av Tomorowo Taguchi) en lånehai, og at det er alt for seint for å gjennomføre abort.


== Medvirkende ==
Kōji Yakusho – Takuro Yamashita
Misa Shimizu – Keiko Hattori
Mitsuko Baisho – Misako Nakajima
Akira Emoto – Tamotsu Takasaki
Fujio Tsuneta – Jiro Nakajima
Show Aikawa – Yuji Nozawa
Ken Kobayashi – Masaki Saito
Sabu Kawahara – Seitaro Misato
Etsuko Ichihara – Fumie Hattori
Tomorowo Taguchi – Eiji Dojima
Chiho Terada – Emiko Yamashita
Teresa Saponangelo


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ålen på Internet Movie Database 
(sv) Ålen i Svensk Filmdatabas 
(da) Ålen i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Ålen på Allociné 
(nl) Ålen på MovieMeter 
(en) Ålen på AllMovie 
(en) Ålen på Rotten Tomatoes
Giuseppe De Santis

Giuseppe De Santis (født 11. februar 1917 i Fondi, død 16. mai 1997 i Roma) var en italiensk filmregissør og manusforfatter, kjent som en av de fremste representantene for den italienske neorealismen. Bland hans mest kjente filmer er Bitter ris (1949) og Roma klokken 11 (1952), den kontroversiella Un marito per Anna Zaccheo (1953) og den Oscar-nominerte La strada lunga un anno (1958). Hans yngre bror Pasqualino De Santis vant i 1968 en Oscar for beste foto.


== Filmer i utvalg ==
1947 – Brennende jord (Caccia tragica)
1949 – Bitter ris (Riso Amaro)
1950 – Ingen fred under oliventrærne (Non c'è pace tra gli ulivi)
1952 – På slaget 11 (Roma, ore 11)
1953 – Un marito per Anna Zaccheo
1954 – Giorni d'amore
1957 – Menn og ulver (Uomini e lupi)
1958 – La strada lunga un anno
1960 – La garçonnière
1964 – Italiano, brava gente


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Giuseppe De Santis på Internet Movie Database 
(sv) Giuseppe De Santis i Svensk Filmdatabas 
(fr) Giuseppe De Santis på Allociné 
(en) Giuseppe De Santis på AllMovie 
(en) Giuseppe De Santis hos The Movie Database
Calcodes alexandrae

Calcodes alexandrae er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor (24-37 millimeter), kraftig, blank, rødbrun hjortbille med svart hode. Hannens kjever er forholdsvis lange og slanke, lett buede, gjerne med én tann innenfor midten og én utenfor. Hodet er firkantet. Pronotum er mye bredere enn langt, brunrødt, med en butt tann på siden bak midten, ikke mye innsnevret bak. Dekkvingene er litt hvelvede, nærmest oransje, med mørk sømstripe. Undersiden og beina er mørkt brunrøde. Hunnen er bredere enn hannen, rødlig svart, uten forstørrede kjever.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på Sulawesi.


== Systematisk inndeling ==
Disse artene blir ofte plassert i slekten Odontolabis.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Odontolabini
Slekten Calcodes Westwood, 1834 – 25 arter
Calcodes alexandrae (Ipsen, 1999)


== Kilder ==
Oversikt over artene


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri over noen av artene
Bilder av arten
(en) Calcodes alexandrae i Encyclopedia of Life 
(en) Calcodes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Calcodes baderi

Calcodes baderi er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor (26-40 millimeter), avlang, blank, rødbrun til svart hjortbille. Store hanner er gjerne svarte, mindre hanner ofte rødlige. Hannens kjever er forholdsvis lange og slanke, lett buede, gjerne med én tann innenfor midten og én utenfor. Hodet er avrundet firkantet, grovt og ganske tett punktert. Pronotum er mye bredere enn langt, uten tenner på sidene, tydelig innsnevret bak. Dekkvingene er nokså jevnbrede og avlange. Undersiden er samme farge som oversiden. Hunnen er bredere enn hannen, uten forstørrede kjever.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på Sulawesi.


== Systematisk inndeling ==
Disse artene blir ofte plassert i slekten Odontolabis.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Odontolabini
Slekten Calcodes Westwood, 1834 – 25 arter
Calcodes baderi (Bomans & Bartolozzi, 1990)


== Kilder ==
Oversikt over artene


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri over noen av artene
Bilder av arten
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
(en) Calcodes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Calcodes cephalotes

Calcodes cephalotes er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor (30-49 millimeter), avlang, blank, brunsvart hjortbille, kroppen mer eller mindre tett kledt med grågule, hårlignende skjell som danner brede striper på dekkvingene. Hannens kjever er lange og slanke, med én tann i den ytre delen, nedoverbøyde sett fra siden. Hodet er avrundet firkantet. Pronotum er mye bredere enn langt, rundet uten tenner på sidene, tydelig innsnevret bak. Dekkvingene er nokså jevnbrede og avlange. Undersiden er samme farge som oversiden. Hunnen er bredere enn hannen, uten forstørrede kjever.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på Borneo og Java.


== Systematisk inndeling ==
Disse artene blir ofte plassert i slekten Odontolabis.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Odontolabini
Slekten Calcodes Westwood, 1834 – 25 arter
Calcodes cephalotes (Leuthner, 1885)


== Kilder ==
Oversikt over artene


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri over noen av artene
Bilder av arten
(en) Calcodes cephalotes i Encyclopedia of Life 
(en) Calcodes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lina Jonn

Lina Jonn (født Carolina Johnsson den 8. mars 1861 i Stora Råby i Skåne, død 25. desember 1896 i Norge) var en svensk kvinnelig fotograf. Til tross for at hun ble kun 35 år gammel rakk hun å bli en anerkjent fotograf, som har etterlatt seg et stort antall dokumentarbilder av livet i Lund til fest og hverdag.


== Galleri ==

		


== Referanser ==
Ida Engvoll

Ida Emelin Engvoll (født 6. oktober 1985) er en svensk skuespiller som har hatt ledende roller på teater, kino og fjernsyn.


== Teaterscenen ==
Hun har spilt skuespill på Stockholms Stadsteater, og er i 2017 ansatt ved Dramaten.  Der spilte hun i 2010 i tre av Henrik Ibsens skuespill, nemlig Hilde Wangel i Byggmester Solness, Beata Rosmer i Rosmersholm og «Råttjungfru» i Lille Eyolf. I 2013 var hun Dunjasha i Eirik Stubøs Kirsebærhagen. Som rollefiguren Emelin og hennes mellomnavn, spilte hun i sønnen til fiskeriminister Bjarne Mørk-Eidem – Alexander Mørk Eidems – Ivanov i 2016.


== Kinofronten ==
På kinofronten har hun spilt inn over 15 langfilmer, i 2010 i Levande Begravd med Beck. I 2013 Meg eier ingen, der faren Hasse jobber på et stålverk med Mikael Persbrandt. Engvoll var også sentral i filmatiseringen av den svenske bloggeren Fredrik Backmans roman om En mann ved navn Ove. Den ble nominert til hele seks Guldbagger i 2016.


== TV-skjermen ==

Hun har vært på norsk TV i den belgisk-dansk-sveitsisk-tysk-østerrikske Mord uten grenser, og i 2017 spilte hun Rebecka Martinsson i serien med samme navn basert på kriminalromanene med samme navn, skrevet av Åsa Larsson på NRK. For dette ble hun nominert til Kristallen, en pris delt ut av stiftelsen Det svenska tevepriset.
Engvoll spilte Tina Strömsson i tredje sesong av TV-serien Broen. Senere ble hun kjent for sin tolking av den slue Ester Swärd som ble gift Löwander i den prisbelønte slektskrøniken Vår tid er nå, som startet i 2017.I 2020 hadde hun sammen med Björn Mosten hovedrollene som Sofie och Max i Lisa Langseths Kärlek & Anarki på Netflix.


== Personlige affærer ==
I et intervju på TV4 fortalte hun at etternavnet Engvoll er norsk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ida Engvoll på Internet Movie Database 
(sv) Ida Engvoll i Svensk Filmdatabas 
(da) Ida Engvoll på Filmdatabasen 
(fr) Ida Engvoll på Allociné 
(en) Ida Engvoll hos The Movie Database
Audun Ellingsen

Audun Ellingsen (født 4. januar 1979 i Ørsta) er en norsk jazzmusiker (kontrabass) kjent for samarbeid i band som Sphinx og med musikere som Frøy Aagre, David Arthur Skinner, Erlend Slettevoll og Gisle Torvik.


== Karriere ==
Ellingsen begynte å studere klassisk piano som barn, men erstattet piano med en elektrisk bassgitar da han var ti år, for å spille i lokale rock-band. Jazz kom til å bli den viktigste musikalske impuls da han gikk på musikklinja på videregående skole i 1998, og da plukket han opp kontrabassen. Etter eksamen startet han et års musikalske studier ved Toneheim Folkehøgskole, etterfulgt av studier på jazzlinja ved Leeds College of Music (1999) under veiledning av Stuart Riley og Zoltan Dekaney. Ellingsen tok en Bachelor of Arts i Jazz Studier og fikk en Master i musikk i 2004.I løpet av tiden i Leeds spilte Ellingsen i ulike band og lokale rytmeseksjoner som turnerte med britiske og amerikanske solister som Mark Nightingale, Joe Temperly, Alan Barnes og Red Holloway. Ett av hans største prosjekter, "Sphinx", ble grunnlagt i denne perioden sammen med Anders Lønne Grønseth, David Arthur Skinner, og Ulrik Ibsen Thorsrud, og de spilte inn album og turnerte i England og Norge. Han var også veldig aktiv på en gratis jazz og improvisasjon scene i Leeds. Etter eksamen i Leeds han etablert seg som en profesjonell musiker basert i Oslo.Ellingsen har turnert i jazzklubber og festivaler i Norge, Finland, Danmark, Sverige, Tyskland, Hellas, Frankrike, Storbritannia, Belgia, Slovakia, Kina og Japan, med band som Frøy Aagre, Arch70, Sphinx, Audun Automat. Som frilans musiker har han spilt ulike stiler av jazz med det liker av Kenny Wheeler, Tomasz Stanko, Bobo Stenson, Andy Sheppard, Hot Club de Norvege, Petter Wettre, Staffan William-Olsson, KORK (norsk Kringkasting Orchestra), Morten Gunnar Larsen og Matt Bourne.


== Diskografi (utvalg) ==


=== Soloalbum ===
Med Audun Automat2008: Night Creatures (Pling Music)
2011: Inside the Beehive (Pling Music)


=== Samarbeid ===
Med Sphinx2002: Speaks The Riddle ... (Acoustica)
2004: Sweet Maladies (Acoustica), trio featuring Petter Wettre
2007: Bohemian Sketches (AIM Records)
2011: Harmonogram (Pling Music), kvartetMed Frøy Aagre2006: Countryside (AIM Records), med Offbeat
2010: Cycle Of Silence (ACT Records)Med Arch702010: Arch70 (Pling Music)Med Georg Reiss Quartet2010: For All We Know (MJB Records)Med Gjermund Sivertsen Trio2011: Existence (Pling Music)Med Per Frydenlund2011: Tristeza og Happy Hour (Hot Club Records)Med Gisle Torvik2013: Tranquil Fjord (Ozella Music/NorCD), with Hermund Nygård


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Audun Ellingsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Audun Ellingsen hos Nationaltheatret 
(en) Audun Ellingsen på Discogs 
(en) Audun Ellingsen på MusicBrainz 
Audun Automat - "Mann uten hatt" - Live i Stavanger 2012 på YouTube
Gjermund Sivertsen Trio - Dagdrømmer på YouTube
Conchiolin

Conchiolin eller conchin et en kjemisk substans som består av komplekse proteiner (fiberproteiner, også kalt skleroproteiner) som skilles ut i muslingens epitelvev og bidrar til å danne de tre lagene et muslingskall, en konkylie eller et sneglehus består av, gjennom sin sammenbindende effekt.Proteinene er en del av en matrise av organiske makromolekyler, hovedsakelig aminosyrene glycin og alanin og serinrike proteiner og polysakkarider (særlig kitin og asparaginsyrereseptorerholdige glykoproteiner), som blir sammenmontert i et mikromiljø der krystaller dannes og vokser. Denne organiske matrisen holder fast i og binder seg til sekskantede krystaller av aragonitt (et naturlig kalsiumkarbonat = CaCO3), som gir stivhet til skallet og vanligvis refereres til som perlemor. Det er sannsynlig at den molekylære konfigurasjonen av conchin bestemmer plasseringen av krystallisasjonssentrene i dannelsen av skall-lagene; herunder også dannelsen av perler og perlemor. Epitelcellene utskilles i mantelen, spesielt langs mantelkanten.


== Se også ==
Bløtdyr


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Andreas Loven

Andreas Loven (født 1981 i Tromsø) er en norsk jazzpianist.Loven vokste opp i Oslo, hvor han ble undervist i klassisk piano av sin bestemor fra han var seks år gammel. Da han var 23 år gammel, kort tid etter at han fullført sine ingeiørstudier, hørte han Tord Gustavsen Trio live på Canal Street-festivalen. Opplevelsen førte Loven til å slutte i jobben og gå inn i jazz studier. Først kontaktet han Gustavsen via gule sider, og lyktes i å få noen pianotimer. Senere, flyttet Loven til Sør-Afrika for å studere jazz på det sørafrikanske College of Music under professor Andrew Liley.
Siden 2011 har han spilt flere konserter i Sør-Afrika og Europa, inkludert på Oslo Jazz-Festival, Canal Street Jazz Festival og den norske jazzscene. I januar 2015 ga Loven ut sitt debutalbum. Albumet bestod av både duetter og trioer med den sørafrikanske saxofonisten Buddy Wells og med Spha Mdlalose på vokal.
I februar 2016 ga Loven ut sitt andre album, District Six med sin sørafrikanske quartet: Buddy Wells (sax), Clement Benny (trommer) og Romy Brauteseth (bass). Albumet er preget av både sørafrikansk jazz og nordisk folkemusikk. Gwen Ansell i Sør-Afrika, Peter Bacon i STORBRITANNIA, Adam Baruk i Israel, Jan Granlie i Norge og andre.


== Diskografi ==
2015: Nangijala (Losen Records)
2016: District Six (Losen Records)


== Referanser ==
Calcodes hamjahi

Calcodes hamjahi er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor (31-50 millimeter), avlang, blank, brunsvart hjortbille. Hannens kjever er lange og slanke, med én tann i den indre delen og én i den ytre, litt nedoverbøyde sett fra siden. Hodet er avrundet firkantet, tett og kraftig, litt rynket punktert. Pronotum er mye bredere enn langt, avrundet firkantet med en kort tann bak midten av hver side, ikke nevneverdig innsnevret bak denne. Dekkvingene er nokså jevnbrede og avlange. Undersiden er samme farge som oversiden. Hunnen er bredere enn hannen, uten forstørrede kjever.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på Sulawesi.


== Systematisk inndeling ==
Disse artene blir ofte plassert i slekten Odontolabis.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Odontolabini
Slekten Calcodes Westwood, 1834 – 25 arter
Calcodes hamjahi (Ikeda, 1998)


== Kilder ==
Oversikt over artene


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri over noen av artene
Bilder av arten
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
(en) Calcodes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Calcodes invitabilis

Calcodes invitabilis er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor (gjerne 20-25 millimeter), kraftig, svart hjortbille med grønnlig eller bronseaktig metallisk glans. Hos denne arten har ikke hannene svært forstørrede kjever. De kan være slanke og nærmest halvsirkelformede, uten tenner på innersiden, eller korte og kraftige med tenner. Hodet er firkantet, pannen bredt og grunt, U-formet innbuktet foran. Pronotum er mye bredere enn langt, kraftig innsnevret bakerst. Dekkvingene er litt hvelvede. Hunnen er bredere enn hannen, uten forstørrede kjever, med mindre tydelig metallglans.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på Sumatra.


== Systematisk inndeling ==
Disse artene blir ofte plassert i slekten Odontolabis.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Odontolabini
Slekten Calcodes Westwood, 1834 – 25 arter
Calcodes invitabilis (Mizunuma, 1994)


== Kilder ==
Oversikt over artene


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri over noen av artene
Bilder av arten
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
(en) Calcodes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kongsvegen (Trondheim)

Kongsvegen er en lengre gjennomfartsvei i bydelen Heimdal sør for Trondheim sentrum som går gjennom flere strøk. Veien fikk sitt moderne navn i 1964 og er oppkalt etter veiens gamle funksjon som hovedvei eller kongevei til Trondheim fra sør. Veien mistet sin funksjon i 1858 da en ny vei stod ferdig i Bjørndalen, som senere gikk under navnet Riksvei 50.
Kongsvegen starter i dag ved et boligområde på Kattem sørvest for Heimdal sentrum og går deretter rett nordover. Den krysser først Ringvålvegen og fortsetter nordover hvor veien fungerer som adkomstveg for flere tilstøtende veger til ulike boligområder. Ved Saupstad skistadion går veien sammen med Tunellvegen og fortsetter nordover med drabantbyene Saupstad mot øst og Huseby mot vest. 
Rett nord for Huseby og Kolstad møter Kongsvegen både Kolstadvegen og Nedre Flatåsveg i et planfritt kryss. Herfra går Kongsvegen mot nordvest som en del av fylkesvei 6650. Her går vegen først med Flatåsen mot nord og Søremsåsen som en del av Bymarka mot sør, før den like etter passerer Kolsås. Etter dette møtes Kongsvegen og Smistadvegen ved Smistadkrysset like øst for Granåsen før den svinger nordøstover og passerer Leirbrua og Leirelva der fylkesveg 6650 skifter navn til Byåsveien.


== Bygninger og annet i Kongsvegen ==
100: Saupstad skistadion
132: Huseby trafostasjon


== Tilstøtende veger ==
Olava Skomakers veg
Bissmiet
Ringvålvegen
Jon Skogstads veg
Anders Liaklevs veg
John P. Kroglunds veg
Ole Laulos veg
Perslia
Simon Leinums veg
Orrevegen
Tunellvegen
Saupstadringen, sør
Husebyvegen
Saupstadringen, nord
Kolstadvegen
Nedre Flatåsveg
Øvre Flatåsveg
Kolsåslia
Smistadvegen
Byåsveien


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (2008). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 300. ISBN 978-82-573-1762-1.
Calcodes kazuhisai

Calcodes kazuhisai er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor (gjerne 25-35 millimeter), kraftig, svart hjortbille med litt matt, bronseaktig metallisk glans. Hos denne arten har ikke hannene svært forstørrede kjever, disse er korte og kraftige med mange tenner på innsersiden. Hodet er firkantet, pannen bredt og grunt, U-formet innbuktet foran. Pronotum er mye bredere enn langt, kraftig innsnevret bakerst. Dekkvingene er litt hvelvede.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på Sumatra og Borneo.


== Systematisk inndeling ==
Disse artene blir ofte plassert i slekten Odontolabis.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Odontolabini
Slekten Calcodes Westwood, 1834 – 25 arter
Calcodes kazuhisai (Mizunuma, 1994)


== Kilder ==
Oversikt over artene


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri over noen av artene
Bilder av arten
(en) Calcodes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Calcodes kikuchii

Calcodes kikuchii er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor (26-45 millimeter), avlang, blank, mørkt rødbrun hjortbille. Hannens forstørrede kjever er litt krumme med en kraftig tann rundt to tredjedeler ute, kjeven er også kløvet i spissen. Hodet er firkantet, pannen bredt og grunt, U-formet innbuktet foran, på undersiden kraftig, rynket punktert. Pronotum er mye bredere enn langt, noe innsnevret bakerst. Dekkvingene er litt hvelvede, noe lysere på farge enn forkroppen.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på Sulawesi.


== Systematisk inndeling ==
Disse artene blir ofte plassert i slekten Odontolabis.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Odontolabini
Slekten Calcodes Westwood, 1834 – 25 arter
Calcodes kikuchii (Ikeda, 2000)


== Kilder ==
Oversikt over artene


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri over noen av artene
Bilder av arten
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
(en) Calcodes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons