jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Liggevogn

En liggevogn er en egen form for jernbanevogn, som oftest brukes i nattog. Herunder tog som har så lang kjørestrekning at det blir for lenge å ligge hele tiden Vognene fungerer som et enklere og også rimeligere tilbud enn sovevogn. Kupeene har normalt seks køyeplasser, tre på hver side av kupédøren. Køyene kan hurtig gjøres om til alminnelige sitteplasser, så passasjerene også kan benytte kupeen på dagtid.  
Plasser i liggevogn er billigere enn i sovekupeer og kan vanligvis kjøpes enkeltvis. Det har ikke vært vanlig å skille mellom kjønn ved plassreservasjon, men etter hvert har jernbaneselskapene valgt i kunne tilby egne damekupeer. Noen tilbyr også familiekupeer, eller at en gruppe på færre enn seks personer som reiser sammen får reservere en hel kupé. 
Vogntypen fikk sitt gjennombrudd i Europa på 1960- og 1970 -tallet i takt med den voldsomme populariteten for Inter-Rail. Mange jernbaneforvaltninger anskaffet slike, men ikke norske NSB. Både svenske og tyske liggevogner har likevel i mange år inntil ca. 2000 trafikkert norske spor, hhv. Oslo-København,  Oslo-Stockholm, Narvik-Stockholm og Oslo-Hamburg. 

Norske Vy Tog kjøpte i 2020 inn åtte brukte kombinerte, opprinnelig tyske, ligge- og sykkelvogner. Planen var å sette dem inn i fjerntogene både dag og natt på Bergensbanen fra og med sommeren 2021. Vognene er bygget på 1960-tallet, men senere modernisert og ombygget i flere omganger. De har nå seks kupeer, hver med seks passasjerplasser, pluss sykkelrom.   
Nummer og litra på disse er: 
BDcm 61 85 82-90 402-4, BDcm 61 85 82-90 403-2, BDcm 61 85 82-90 404-0, BDcm 61 85 82-90 409-9, BDcm 61 85 82-90 410-7, BDcm 61 85 82-90 411-5, BDcm 61 85 82-90 412-3, BDcm 61 85 82-90 413-1. De to første ankom Oslo i desember 2020.    

Vognene ble satt i trafikk på Bergensbanen fra 12. desember 2021, etter forutgående ombygging og oppgradering i Finland. Nytt litra i Norge er BFWL1. Ny nummerserie i Norge er 234XX der XX er de samme siste sifre som i vognenes opprinnelige nummerering.    
Vognene   


== Eksterne lenker ==
(en) Couchette cars – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Laugh, Clown, Laugh

«Laugh, Clown, Laugh» er en sang som ble spilt i kinosalene før visningene av stumfilmen Laugh, Clown, Laugh fra 1928. Melodien er av Ted Fio Rito og teksten er av Joe Young og Sam Lewis.Den første innspillingen ble gjort av Arthur Ball 11. februar 1928. Låta ble seinere spilt inn på plate av Ted Lewis med orkester - innspilling, Columbia 1346-D. Sangen er seinere blitt spilt inn av Abbey Lincoln. Sangen er seinere blitt spilt inn av Cécile McLorin Salvant på et eget album og på lydsporet til filmen Bessie om Bessie Smith.


== Referanser ==
Sports Authority

Sports Authority, Inc. var en amerikansk butikkjede som solgte sportsutstyr. Hovedkontoret var i Englewood i Colorado.
Kjeden bestod av mer enn 450 butikker over hele USA.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nettside
Silje Opseth

Silje Opseth (født 28. april 1999) er en norsk skihopper som representerer Idrettslaget Holeværingen. Hun debuterte i verdenscupen på Lillehammer i 2015/16-sesongen.


== Karriere ==
Under Junior-VM på ski 2015 i Almaty endte Opseth på en 6.-plass i den individuelle konkurransen, og fulgte opp med en 11.-plass året etter under Junior-VM på ski 2016 i Râșnov. I samme mesterskap var hun med på norske laget som ble nummer 4 i historiens første mikslagøvelse, sammen med Anna Odine Strøm, Halvor Egner Granerud og Marius Lindvik.I Junior-VM på ski 2017, i Park City, ble hun nummer 21 i den individuelle konkurransen. I samme mesterskap kom hun på 4. plass med mikslaget, bestående av Anna Odine Strøm, Marius Lindvik og Fredrik Villumstad. 
Under Junior-VM på ski 2018 i Kandersteg ble hun nummer 12 i den individuelle konkurransen, og vant gull i mikslag-konkurransen, sammen med Anna Odine Strøm, Fredrik Villumstad og Marius Lindvik.Hun representerte Norge under Vinter-OL 2018, og kom der på 16.-plass i normalbakke. Hun deltok på det norske laget som fikk bronse i lagkonkurransen under Ski-VM 2019.  
Under VM 2019 i Seefeld hoppet Opseth på det norske laget som tok bronse i lagkonkurransen. De øvrige på laget var Ingebjørg Saglien Bråten, Anna Odine Strøm og Maren Lundby.
Opseth trodde at hun hadde tatt sin første verdenscupseier i rennet på Lillehammer 10. mars 2020. Hun ble først kåret til vinner, men en regnefeil hos dommerne gjorde at lagvenninnen Maren Lundby hadde fått opp feil poengsum, og da dette ble korrigert var det plutselig Lundby som stod igjen som vinner. Juryen oppdaget feilen da utøverne stod på seierspallen, og valgte da å la premieseremonien gå sin gang. FIS forklarte feilen med at det hadde vært et problem med registrering av tilleggspoeng ved endring av avsats.Under VM 2021 i Oberstdorf hoppet hun på det norske laget som tok sølv i blandet lagkonkurranse og på det norske laget som tok bronse i lagkonkurransen for kvinner.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 6 i normalbakkerennet.


== Verdenscupseire ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Silje Opseth – Olympics.com 
(en) Silje Opseth – Olympedia 
(en) Silje Opseth – FIS (kombinert) 
(en) Silje Opseth – FIS (skihopping) 
(pl) Silje Opseth – skijumping.pl
Svømming under EM i svømmesport 2016 – 50 meter bryst menn

50 meter brystvømming menn  var en svømmeøvelse som ble arrangert under Langbane-EM i svømming 2016 i London i Storbritannia. Øvelsen ble svømt den 21. og 22. mai 2016. 49 deltakere fra 30 nasjoner deltok i øvelsen.


== Medaljevinnere ==


== Rekorder ==
Før konkurransen var gjeldende verdens-, europa- og mesterskapsrekord som følger:


== Resultater ==


=== Forsøksheat ===
Forsøksheatene ble avholdt den 20. mai kl. 11:07.


=== Semifinaler ===
Semifinalene ble avholdt den 20. mai kl. 19:32.


==== Semifinale 1 ====


==== Semifinale 2 ====


=== Finale ===
The final was on 21. mai kl. 17:43.


== Referanser ==
Grønne støvler-hulen

Green Boots Cave ('Grønne støvler-hulen'), er en heller på Mount Everest, som ligger på den nordøstlige klatreruta, 8 500 meter over havet. Navnet oppsto fordi det i flere år fram til 2014, lå en død fjellklatrer der med grønt fottøy, inntil han ble flyttet vekk fra ferdselsåra [eller tråkket/stien som gir innsyn til helleren]. Liket skulle per 2019 være vanskelig å observere, og [mindre] synlig [enn før flyttinga].Folk som har endt opp døde i hulen er «Green Boots» i 1996, og David Sharp i 2006. «Green Boots» antas å ha vært fra én (av to savnede) fra et indisk klatrelag - enten Tsewang Paljor eller Dorje Morup. 


== Bilde med markering av beliggenheten ==


== Referanser ==
Cluilergrøften

Cluilergrøften (latin: fossae Cluiliae) var en stor militær forsvarsgrøft i oldtidens Roma. Grøften skal etter sigende ha blitt oppkalt etter en konge av Alba Longa, Cluilius, som var i krig mot byen Roma i den myteomspunnede romerske kongetiden.Ifølge Livius slo albanerne leir drøye åtte kilometer fra Roma by, og omringet leiren med en grøft; albanernes general Cluilius kom så til å gi navn til grøften – helt til grøften forsvant og med den navnet. I leiren skal etter sigende Cluilius ha dødd, og albanerne ha valgt Mettius Fufetius til diktator. Livius nevner også at en volskerhær senere skal ha slått leir her og fra den ført angrep mot romersk territorium.Grøften markerer også det sted hvor den mytiske Gnaeus Marcius Coriolanus skal ha stanset med sin volskerhær, og ha blitt overtalt av sin mor og sin kone til å avbryte angrepet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Iddeng, Jon W.: Romerrikets historie - republikkens vekst og fall. Dreyers forlag, Oslo 2014. ISBN 978-82-8265-112-7
Livsskildringer med sammenligning

Livsskildringer med sammenligning (latin: Vitae parallelae; gammelgresk: Bíoi Parállēloi) er en samling biografier om kjente greske og romerske personer, arrangert slik at det trekkes paralleller mellom deres felles trekk, skrevet av den gresk-romerske filosof og biograf Plutark. Verket var ment å nære respekt mellom grekere og romere, og er antageligvis skrevet omkring år 100 e.Kr.
En av de mer kjente sammenligningene Plutark gjør er den mellom de to store oratorer i antikken, greske Demosthenes og romerske Cicero.


== Referanser ==
Richard Winter

Richard Winter (født  15. mai 1934 i Sighișoara i Kongedømmet Romania, død 1994 i București) var en kommunistisk politiker som tilhørte den tyske minoriteten i Romania. Han var medlem av Kommunistpartiets politiske eksekutivkomité (fra februar 1971), personalsjef for Kommunistpartiet og minister.Han var klassekamerat med forfatteren Dieter Schlesak.


== Utdannelse ==
Richard Winter begynte som ukvalifisert arbeider, men gikk senere på en yrkesskole, der han utdannet seg som dreier (1949-1952).I 1965 ble han sendt til Moskva for å gå på Komsomolskolen.Mellom 1969 og 1974 studerte han økonomi (fjernundervisning) ved Kommunistpartiets kaderskole «Ștefan Gheorghiu».


== Politisk aktivitet ==
Mens han var medlem av De unge kommunisters forbund, hadde han forskjellige stillinger i det lokale propagandaapparatet. Han ble medlem av Romanias arbeiderparti (som senere skiftet navn til Romanias Kommunistparti) i 1955, 
Fra 1956 til 1966 satt han i De unge kommunisters sentralkomité.Den 24. juli 1965 ble han varamedlem av Kommunistpartiets sentralkomité. Senere ble han Kommunistpartiets fylkesleder i Sibiu (1968-1975), minister for teknisk-materiell forsyning (1984-1985) og minister for tre- og bygningsmaterialer (1985-1987).Den 24. desember 1968 ble han oppnevnt til medlem av Sibiu fylkeskomitéens eksekutivkomité. 


== Annet ==
Han initierte saneringen av feriestedet Bâlea Lac.


== Æresbevisninger ==
Arbeidsordenen 3. klasse (1959) og 2. klasse (1964)
Steaua Republicii Populare Române 4. klasse (1962) (Stjern av Folkerepublikken Romania)
Tudor Vladimirescu-ordenen 5. klasse (1966)
Steaua Republicii Socialiste România 2. klasse (1971) (Stjern av Folkerepublikken Romania)
23 august-ordenen 2. klasse (1981).
Medaljen A 40–a aniversare a revoluției de eliberare socială și națională, antifascistă și antiimperialistă (1984) (40. jubileum av revolusjonen for sosial, nasjonal, antifascistisk og antiimperialistisk frigjøring)


== Referanser ==
Juliusz Machulski

Juliusz Jan Machulski (født 10. mars 1955 i Olsztyn i Polen) er en polsk filmregissør, manusforfatter og filmprodusent.
Han studerte ved Filmhøyskolen i Łódź (1980) og regisserte flere prisbelønte komedier, blant annet Vabank og Seksmisja.Juliusz Machulski har fått sin egen stjerne på Aleja Gwiazd (Stjernenes allé) i Łódź.


== Filmografi (utvalg) ==
1981: Vabank
1983: Seksmisja
1984: Vabank II, czyli riposta
1997: Kiler
1999: Kiler-ów 2-óch
2004: Vinci
2010: Kołysanka
2017: Volta


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Juliusz Machulski på Internet Movie Database 
(sv) Juliusz Machulski i Svensk Filmdatabas 
(da) Juliusz Machulski på Filmdatabasen 
(da) Juliusz Machulski på Scope 
(fr) Juliusz Machulski på Allociné 
(en) Juliusz Machulski på AllMovie 
(en) Juliusz Machulski hos The Movie Database
Laurențiu Ulici

Laurențiu Ulici (født 6. mai 1943 i Buzău, død 16. november 2000 i Părău, Brașov) var en rumensk litteraturkritiker og politiker.


== Biografi ==
Ulici studerte ved Fakultetet for filologi (avsluttende eksamen i 1966) og Fakultetet for filosofi (avsluttende eksamen i 1970), begge ved Universitetet i București. Han debuterte med dikt i tidsskriftet Luceafărul i 1959, og med litteraturkritikk i tidsskriftet Contemporanul i 1965. Han var viseformann av Romanias forfatterforening (1992–1994), og  formann fra 1995 til sin død i november 2000.Han begynte sin politiske karriere i Partidul Alianței Civice, sammen med Mona Muscă. Laurențiu Ulici var senator mellom 1996 og 2000 som representant for Partidul Alternativa României; han var medlem av den parlamentariske vennskapsforeningen med Italia.
Han døde av kullosforgiftning i Părău, der han befant seg i forbindelse med et forfattermøte. Sjåføren hans døde i samme ulykke.


== Bøker ==
Recurs, 1971 (essayer)
Prima verba, 1974 (litteraturkritikk)
Nouă poeți, 1974
Biblioteca Babel, 1978 (essayer)
Prima verba II, 1978
Confort Procust, 1983 (bokanmeldelser)
Prima verba III, 1992
Literatura română contemporană - 1995, volumul I - Poezia; (ufullført)
Dubla impostură, 1996 (essais politiques)
Prima verba IV, 2004


== Antologier ==
Han hadde ansvar for antologien Nobel contre Nobel  (1988) og 1001 de poezii românești (1998).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Alex Găină: Fire rumenske forfatter i Moskva (på rumensk)
Maria Flood

Maria Flood (født 19. april 1919, død 7. juli 1964) var en norsk skuespiller.Flood var engasjert ved Rogaland Teater, Folketeatret og Oslo Nye Teater. Hun medvirket også i filmene Sangen til livet (1943) og Det kunne vært deg (1952) samt i to forestillinger i Fjernsynsteatret i  1962.


== Filmografi ==
1943 – Sangen til livet
1952 – Det kunne vært deg


== Fjernsynsteatret ==
1962 - Velkomstmiddag
1962 - Hånden på hjertet


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Maria Flood på Internet Movie Database
Edel Stenberg

Edel Stenberg (født 26. april 1931 i Oslo, død 18. juli 2011) var en norsk skuespiller.Hun medvirket i syv filmer 1949–1953. Stenberg debuterte i Edith Carlmars Døden er et kjærtegn. Hun var også engasjert ved Det Nye Teater.


== Filmografi ==
1949 – Døden er et kjærtegn
1950 – Loffe blir polis (svensk)
1952 – Sterkere enn loven (svensk)
1952 – Det kunne vært deg
1952 – Trine!
1953 – Det var en gang en sjømann (svensk)
1953 – Den evige Eva


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Edel Stenberg på Internet Movie Database 
(no) Edel Stenberg hos Sceneweb 
(sv) Edel Stenberg i Svensk Filmdatabas 
(fr) Edel Stenberg på Allociné 
(en) Edel Stenberg hos The Movie Database
Stevelin Urdahl

Stevelin Urdahl (født Stevelin Urdahl Foss 21. september 1899 i Kristiania, nåværende Oslo, død 14. august 1967) var en norsk skuespiller.Urdahl virket på 1940- og 1950-tallet ved Det Nye Teater og på 1960-tallet ved Oslo Nye Teater. Han var også filmskuespiller og medvirket i 13 filmer og en TV-serie 1946-1966. Urdahl filmdebuterte i Nils R. Müllers Så møtes vi imorgen.Han ligger begravet på Vestre gravlund i Oslo.


== Filmografi ==
1946 – Så møtes vi imorgen
1946 – Englandsfarere
1948 – Kampen om tungtvannet
1949 – Gategutter
1952 – Det kunne vært deg
1954 – Portrettet
1957 – På slaget åtte
1958 – I slik en natt
1958 – Pastor Jarman kommer hjem
1959 – Herren og hans tjenere
1961 – Hans Nielsen Hauge
1964 – Klokker i måneskinn
1966 – Broder Gabrielsen


== TV ==
1966 - Lille Lord Fauntleroy


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stevelin Urdahl på Internet Movie Database 
(en) Stevelin Urdahl hos The Movie Database
Berit Alten

Berit Alten (født 2. mai 1915 i Kristiania, nåværende Oslo, død 18. desember 2002 samme sted) var en norsk skuespiller.Alten scenedebuterte i 1938 på Det Nye Teater og var mellom 1939 og 1947 engasjert ved Trøndelag Teater. Hun filmdebuterte i 1939 i Helge Lundes Familien på Borgan. Alten medvirket i sammenlagt fire filmer 1939–1946. I sin siste film Vi vil leve spilte hun en av de større rollene som Elsa.Alten var datter av høyesterettsdommer Edvin Alten (1876–1967) og Ragna Aass (1880–1975) og søster av Rønnaug Alten. Hun var fra 1950 gift med litteraturforskeren Asbjørn Aarnes.


== Filmografi ==
1939 – Familien på Borgan
1941 – Hansen og Hansen
1944 – Hans livs lopp (svensk kortfilm)
1946 – Vi vil leve


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no)  Berit Alten i Scenewebarkivet
(en) Berit Alten på Internet Movie Database 
(no) Berit Alten hos Sceneweb 
(sv) Berit Alten i Svensk Filmdatabas
Haakon Arnold

Haakon Arnold (født Haakon Ingemann Arnold Eriksen 18. mars 1897 i Glemmen, død 16. april 1968) var en norsk skuespiller.Arnold var engasjert ved Det Nye Teater 1935-1949 og ved Nationaltheatret 1949-1962. Ved siden av teater virket han som filmskuespiller i biroller. Han debuterte i Alfred Maurstads Hansen og Hansen i 1941 og medvirket i sammenlagt 15 filmer til 1961.


== Filmografi ==
1941 – Hansen og Hansen
1942 – Trysil-Knut
1942 – Det æ'kke te å tru
1943 – Den nye lægen
1943 – Vigdis
1948 – Kampen om tungtvannet
1949 – Døden er et kjærtegn
1951 – Vi gifter oss
1951 – Storfolk og småfolk
1951 – Ukjent mann
1953 – Skøytekongen
1956 – Kvinnens plass
1956 – På solsiden
1957 – Stevnemøte med glemte år
1961 – Hans Nielsen Hauge


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Haakon Arnold i Scenewebarkivet(en) Haakon Arnold på Internet Movie Database 
(no) Haakon Arnold hos Sceneweb 
(en) Haakon Arnold hos The Movie Database
Apodasya

Apodasya er en liten slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlange, mer eller mindre brunlige trebukker. Kroppen er nokså tett kledt med lange, oppstående, lyse hår, antennene har i tillegg en stor dusk av svarte hår på det fjerde leddet. Antennene er noe kortere enn kroppen. Pronotum er omtrent så langt som bredt, med en kraftig, men butt tann midt på hver sidekant. Dekkvingene er parallellsidige og svært grovt punkterte.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige og østlige Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Crossotini J. Thomson, 1864
Slekten Apodasya Pascoe, 1863 - gjerne plassert i gruppen Apodasyini (som bør hete noe annet om denne slekten ikke er med der)
Apodasya kenyensis Breuning, 1966
Apodasya pilosa Pascoe, 1863


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 9. mai 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Apodasya i Encyclopedia of Life 
(en) Apodasya i Global Biodiversity Information Facility 
Apodasya – detaljert informasjon på Wikispecies 
California Academy of Sciences, Insititute for Biodiversity Science and Sustainability - Crossotini. Med bilder og liste over noen arter [1]
Bilde av arten Arkivert 11. april 2016 hos Wayback Machine.
Gloster Nightjar

Nightjar var en britisk jagerfly fra 1920-tallet bygget for å kunne operere fra hangarskip. Det var en modifisert utgave av den tidligere  Nieuport Nighthawk-jager bygget av Gloster etter at Nieuport & General Company, som konstruerte Nighthawk 
stengte fabrikken. Tjueto fly ble konvertert og brukt av British RAF fra 1922 til 1924.


== Konstruksjon og utviking ==
Nieuport & General Aircraft Co Ltd. ble etablert før første verdenskrig for å bygge på lisens det franske Nieuport-fly. I løpet av 1917, etter at Henry Folland ble ansatt som sjefskonstruktør begynte selskapet å konstruere sine egne fly, det første var Nieuport B.N.1 jagerfly tidlig i 1918.
Folland konstruerte Nieuport Nighthawk-jager for å møte RAFs spesifikasjoner. Type 1 fikk en ABC Dragonfly stjernemotor, fløy første gang i april 1919. Under den første evaluering viste flyet fremragende ytelse, og det ble bestilt for produksjon. Dragonfly-motoren viste seg imidlertid fullstendig upålitelig og ingen Nighthawk med Dragonfly-motor sluppet på markedet.
Nieuport & General stengte virksomheten i august 1920, og rettighetene til å bygge Nighthawk ble kjøpt av Gloster Aircraft Company som ansatte Folland som sjefkonstruktør.  Gloster begynte å bygge  stort antall varianter av Nighthawk under navnet «Gloster Mars», med varianter som ble solgt til Japan (Gloster Sparrowhawk) og Hellas og den ble  evaluert av RAF.

Siste varianten av  Nighthawk var Gloster Mars X, også kjent som  Nightjar. Denne var tiltenkt rollen som et en-seters jagerfly til erstatning for Sopwith Camel på Royal Navys hangarskip. Det var en enkel variant av overskudds Nighthawk med Bentley BR2 roterende motor (som var tilgjengelig fra overskuddslagre) for å erstatte Dragonfly. Nightjar var en dobbeltdekker med to sittebrønner og var en trekonstruksjon. Utstyrt med et nytt bredt understell og kroker som skulle kunne hukes inn i kablene spent over hangarskipets dekk, som var i bruk på britiske hangarskipDe første Nightjar ble levert for evaluering ved Aeroplane and Armament Experimental Establishment i mai 1921.
Tilsammen 22 Nighthawks ble konvertert til Nightjars i 1922.


== Operativ  historie ==
Nightjar ble tatt i bruk av RAF i Leuchars i juni 1922. Seks Nightjars ble plassert ombord på hangarskipet HMS «Argus» i september 1922, da «Argus» ble sendt til Dardanellene under Chanak-krisen.Nightjar fortsatte å gjøre tjeneste om bord på Royal Navys hangarskip frem til de ble erstattet av Fairey Flycatcher i 1924.


== Referanser ==
Scopadus

Scopadus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En nokså liten, slank, brunlig trebukk. Antennene er brungule, noe lengre enn kroppen, over alt med fine, lange, lyse hår, i spissen dessuten med en vifte av lange, mørke hår. Pronotum er omtrent så lange som bredt, noe knudrete, bakerst betydelig innsnørt (tilløp til "vepsetalje"). Dekkvingene er parallellsidige, på ryggen har hver dekkvinge en kraftig, spiss, kjegleformet forhøyning.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Fransk Guyana og det nordvestlige Brasil.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Acanthomerosternoplini
Slekten Scopadus Pascoe, 1857
Scopadus charynae Santos-Silva & Nascimento, 2019
Scopadus ciliatus Pascoe, 1857
Scopadus selkingi Heffern, Santos-Silva & Nascimento, 2021


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata, Amerika
Longicorn ID - Cyrtinini [1]


== Eksterne lenker ==
Bilder av artene
(en) Scopadus i Encyclopedia of Life 
(en) Scopadus i Global Biodiversity Information Facility 
Scopadus – detaljert informasjon på Wikispecies
NM i mangekamp 2008

NM i mangekamp 2008 for senior, junior, ungdom og veteran var en del av NM i friidrett 2008, og ble arrangert som et eget mesterskap på Svenningmoen idretts- og fritidspark i Overhalla, 23. og 24. august 2008 av Overhalla IL.
Det ble konkurrert i tikamp for herrer fra U16 og oppover, nikamp for gutter U15, og sjukamp for kvinner.


== Resultater, senior ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Resultater, junior ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Resultater, ungdom ==


=== Gutter 17 ===


=== Gutter 16 ===


=== Gutter 15 ===


=== Jenter 17 ===


=== Jenter 16 ===


=== Jenter 15 ===


== Resultater, veteran ==


=== MV35-39 ===


=== MV45-49 ===


=== MV50-54 ===


=== MV60-64 ===


=== MV65-69 ===


=== MV70-74 ===


=== MV75-79 ===


=== MV80-84 ===


=== KV40-44 ===


== Eksterne lenker ==
ResultaterNorges friidrettsforbund - NM Mangekamp Overhalla 23. og 24.august 2008 (menn)
Norges friidrettsforbund - NM Mangekamp Overhalla 23. og 24.august 2008 (kvinner)Detaljerte resultaterEnkeltøvelser menn dag 1
Enkeltøvelser menn dag 2
Enkeltøvelser kvinner dag 1
Enkeltøvelser kvinner dag 2