jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kanefart

Kanefart er lystkjøring med hest og slede vinterstid, ofte med flere hester og sleder etter hverandre. 


== Eksterne lenker ==
(en) Horse-drawn sleighs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kanefart oppslag i Bokmålsordboka
Kanefart fra Store norske leksikon
Clio (Alabama)

Clio er en småby i Alabama i USA. Clio ligger sørvest i Barbour County, og omfatter et areal på 26,1 km². Clio ligger 11 km vest for Blue Springs State Park, 48 km vest for Eufaula og 120 km sørvest for Colombus i Georgia.
Ved folketellingen i 2010 hadde Clio 1 399 innbyggere, en nedgang fra 2 206 innbyggere i 2000. I 2000 levde ca. 30 % av familiene og 40,5 % av innbyggerne i Clio under fattigdomsgrensen. Innbyggerne var overveiende av afroamerikansk (57 %), europeisk (37 %) og latinamerikansk (3 %) opprinnelse. Tradisjonelt har jordbruket vært fremste næringsvei. På 2000-tallet er flesteparten sysselsatt innen industri, varehandel, transport og offentlig tjenesteyting.


== Kjente personer fra Clio ==
Elton Bryson Stephens, gründer i EBSCO Industries
Don Sutton, baseballspiller
George Wallace, politiker


== Referanser ==
Det mystiske ugle-mønsteret

Det mystiske ugle-mønsteret (engelsk: The Owl Service) er en barnebok fra 1967  av den britiske forfatteren Alan Garner. Boka ble tildelt Carnegie Medal in Literature da den utkom. Boka er en fantasyroman hvor tre barn gjenopplever en historie fra De fire greiner av Mabinogi, fra walisisk mytologi.I myten er Blodeuwedd en kvinne skapt av blomster, som hustru til Lleu; hun svikter ham og lokker Gronw til å drepe Lleu. Som straff forvandles hun til en ugle. Barna vekker myten til live når de kommer over et middagsservise med uglemønster (derav boktittelen). Forfatteren lar legenden danne rammeverket for konflikter i nåtidsfortellingen; «The power of this extraordinary book lies in the precise and concrete social realism of the modern setting in which the ancient tragic legend is replayed.» Boka omtales ofte som skummel eller skremmende.Stesøskene Roger og Alison er på ferie i Wales for å bygge nyfamilien. De befinner seg på en herregård som har tilhørt Alisons avdøde far. Her blir de kjent med Gwyn, husholderskens sønn.  Alison fordyper seg i myten som blir avdekket gjennom serviset de finner på loftet; hun lager papirugler som blir til virkelig ugler og forsvinner, mens mønsteret blir visket bort fra serviset. Samtidig blir klassemotsetninger og motsetninger mellom by og land og mellom walisere og engelskmenn, avdekket i flere relasjoner i husholdningen, både i nåtid og nær fortid. 
Boka utkom på norsk i 1973, oversatt av Inger-Sophie Manthey. Boka var grunnlag for en tv-serie med 8 episoder i 1969, produsert av Granada Television.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Molbohistorie

Molbohistorier er historier om molboer, det vil si personer fra Mols på Jylland i Danmark. Kjennetegn for molbohistorier er at molboene anses som mindre intelligente. Tilsvarende fiktive historier finnes bl.a. om «the Wise Men of Gotham» i Storbritannia og om personer fra Kälkestad i Sverige.


== Litteratur ==
Arthur Christensen (f. 1875): Molboernes vise Gerninger. 1939.
Arthur Christensen: Dumme Folk – danske Skæmteæventyr i international Belysning. 1941.
Iørn Piø: Skrønen om molboerne. Artikel i Turistårbogen 1967. – S. 51–60, ill.
De gamle molbohistorier genfortalt af Rasmus Toggerbo, illustreret af Poul Lundsgaard 43 sider, illustreret i farver. 2006. ISBN 87-85036-02-1
Molboerne illustreret af Alfred Schmidt (f. 1858), ISBN 87-00-30811-0
Stena Drilling

Stena Drilling Ltd. er et oljeserviceselskap med hovedkontor i Aberdeen i Skottland. Stena Drilling er et heleid datterselskap i det svenske Stenakonsernet. Stena Drilling har ca. 650 ansatte og virksomhet i Nordsjøen, Øst-Asia, Karibia, Sør-Amerika, Australia og Vest-Afrika. Hovedtyngden av selskapets virksomhet er innen drift, bygging og ombygging av boreplattformer.
Stenakonsernet leverte sin første boreplattform i 1984, og etablerte samtidig datterselskapet Concordia Maritime. I 1990-årene ble konsernets virksomhet innen oljeservice utvidet. Stena Drilling ble dannet gjennom oppkjøpene av Houlder Marine Drilling og Ben Line Steamers/Atlantic Drilling i henholdsvis 1989 og 1996. Disse forløperne ble etablert i midten av 1970-årene.
Administrerende direktør er Tom Welo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Stena Drilling
Arthur Evans

Arthur John Evans (født 8. juli 1851 i Nash Mills i Hertfordshire, død 11. juli 1941 i Youlbury i Oxfordshire) var en britisk arkeolog som er mest kjent for å ha gravd ut palasset Knossos på den Greske øya Kreta og for å ha utviklet av konseptet om minoisk kultur fra strukturer og funn som er funnet der og andre steder i det østre middelhavet. Evans var den først som definerte de etokretiske skriptene Linear A og Linear B, i tillegg til tidligere piktografiske skrifter.
Evans var sammen med Heinrich Schliemann en pioner innen studiet av den egeisk kulturen i bronsealderen. De to mennene kjente hverandre. Evans besøkte Schliemanns utgravninger. Schliemann hadde planlagt å utføre utgravninger ved Knossos, men døde før han kunne fullføre denne drømmen. Evans kjøpte lokaliteten og steppet inn for å ta kontroll over prosjektet, som fortsatt var i startgropa. Han fortsatte Schliemanns konsept av mykensk kultur, men fant snarlig ut av han trengte å skille ut dette som en egen sivilisasjon, den egeiske.I tillegg til sine arkeologiske bidrag, oppfylte Evans en rolle i Det britiske imperiet som det ikke er et riktig ord i formell engelsk. Selv om han ikke var en profesjonell statsmann eller soldat, og var trolig aldri en betalt agent for regjeringen, han likevel forhandlet eller spilte en rolle i å forhandle uoffisielt med fremmede makter i Midtøsten. Det osmanske rike, og senere Den tyrkiske republikk, anerkjente denne rollen, ifølge ham, uformelt status som ambassadør. Han var på anmodning fra de revolusjonære folkebevegelsene på Balkan, en betydelig aktør i dannelsen av nasjonen Jugoslavia. Nasjonen sendte representanter til hans begravelsen i 1941. Denne rollen var ett av resultatene av det uformelle nettverk av bekjentskaper som ble opprettet som et resultat av det 19. århundres britiske utdanningssystemet, som Evans var en del av, så å si et grunleggende medlem.
Evans var Fellow of the Royal Society.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arthur Evans – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Arthur Evans – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
«Arthur Evans, Archaeologist». Brasenose College. Arkivert fra originalen 28. september 2013.  Arkivert 28. september 2013 hos Wayback Machine.
«Knossos: Ancient Village / Settlement / Misc. Earthwork». The Modern Antiquarian. Julian Cope presents Head Heritage. 
«Sir Arthur Evans». Encyclopædia Britannica Online. Besøkt 28. mars 2012. 
«Evans, Arthur John, Sir». Dictionary of Art Historians. Arkivert fra originalen 15. april 2012. Besøkt 28. mars 2012.  Arkivert 15. april 2012 hos Wayback Machine.
«Sir Arthur John Evans». Heraklion Crete org online. Besøkt 28. mars 2012.
Vitenskapsåret 2013

Vitenskapsåret 2013 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 2013.


== Hendelser etter tidslinje ==


== Hendelser per fagfelt ==


=== Astronomi og romfart ===


=== Medisin ===


=== Meteorologi ===


=== Paleontologi ===


==== Nylig navngitte fugler ====


==== Nylig navngitte placentale pattedyr ====


== Priser og utmerkelser ==


== Dødsfall ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 2013 in science – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Théophile Corret de la Tour d’Auvergne

Théophile-Malo de La Tour d'Auvergne-Corret (født 23. november 1743 i Carhaix-Plouguer i Frankrike, død 27. juni 1800 i Oberhausen i Bayern) var en fransk militæroffiser. Han var også en antikvar som introduserte ordene «dolmen» (dysse) og «menhir» (bautastein) til alminnelig bruk innen arkeologien.
La Tour tilhørte ved den franske revolusjonens utbrudd den kongelige armeen, men nektet å emigrere og utmerket seg i revolusjonsarmeen ved flere anledninger med sin tapperhet. I 1797 gikk La Tour av, men gikk inn i tjeneste i stedet for den siste sønnen til en venn, som allerede hadde mistet tre sønner i krigen. Napoléon Bonaparte ga ham en æressabel og tittelen: Den republikanske armeens første grenader. La Tour falt i slaget ved Oberhausen i spissen for sine grenaderer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Carlquist, Gunnar, red. (1933). Svensk uppslagsbok. Bd 16. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB. s. 1030.
Édouard Lartet

Édouard Armand Lartet (født 15. april 1801 i Castelnau-Barbarens, død 28. januar 1871 i Seissan) var en fransk dommer, geolog og arkeolog.


== Liv og virke ==
Édouard Lartet stammet fra en sørfransk godseierslekt. Etter å ha studert juss og en kortere tid ha praktisert som advokat vendte han tilbake til godset sitt og ble privat forsker på omtrent samme vilkår som den samtidige Charles Darwin. Lartet er den ledende skikkelsen innen den tidlige paleolitiske forskningen, en dommer som hadde begynt å vie seg til paleontologi og understreket offentlig viktigheten av Boucher de Perthes' oppdagelser. I 1836 gjorde han et sensasjonelt funn av en fossil menneskeape, Pliopithecus i departementet Gers i Sør-Frankrike. Med støtte fra den engelske bankmannen Henry Christy begynte han i 1863 å utforske grotter og boplasser i Dordogne, noe som viste ham at de eldste menneskene hadde levd samtidig med mammuter, hulebjørner og ullhåret neshorn. I 1864 fant han i grotten La Madeleine den berømte tegningen av en mammut på et elfenbeinsstykke. Undersøkelsene ble offentliggjort i 1875 i Reliquiæ aquitanicæ etter at både Lartet og Christys var døde. I 1869 ble han professor i paleontologi ved Muséum d'histoire naturelle.Han forstod raskt at paleolitikum ikke var bare en fase i menneskehetens historie, men en hel rekke utviklingsfaser som kunne skilles fra hverandre ved de artefakter og forhistoriske dyr som forekom i dem. Han ville ha en klassifikasjon etter paleontologiske kriterier og skilte på fire tidsaldrer.

Urokse- eller bisonperioden
Reinperioden
Mammut- og ullhåret neshornperioden
HulebjørnperiodenEtter hvert innså han at de siste to periodene ikke kunne skilles ad i tid. Funnplassen i Le Moustier ble omtalt som å være typisk for en nykonstruert hulebjørns- og mammutperiode. Til Lartets tre perioder føyet Félix Garrigou en enda eldre flodhestperiode, da menneskene i hovedsak hadde bodd ute i det fri.Han var far til Louis Lartet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Trigger, Bruce G., Arkeologins idéhistoria (1993)
Uddenberg, Nils, Idéer om livet, II. En biologibok (2003)


== Eksterne lenker ==
Lartet, Édouard i Nordisk familjebok (2. utgave, 1911)
Valget i Hessen 2009

Valget i Hessen 2009 til den 18. hessiske landdagen ble avholdt 18. januar 2009. Valget var utlyst som et nyvalg, da det ikke lyktes partiene å danne regjering etter valget 27. januar 2008.


== Referanser ==
Knut Lønø

Knut Lønø (født 4. april 1935 i Oslo, død 19. mars 2019 i Drøbak) var en norsk forfatter, tegner og redaktør.
Lønø ble utdannet som reklametegner ved SHKS i årene 1953–57.
Som tegner har han hatt separatutstilling i Kunstnerforbundet i 1971 og har ellers deltatt på flere kollektivutstillinger med sine tegninger. Han er representert med tegninger i Nasjonalgalleriet og Riksgalleriet. Lønø har også i tre år vært medlem av Den Nasjonale Jury til Høstutstillingen og Billedkunstnernes Stipendkomité.
Lønø var redaktør av Norsk hagetidend i årene 1979–2000. Tidsskriftet var i de årene preget av Lønøs store interesse for og kjennskap til planter av alle slag.
Lønø har ellers bidratt til en rekke bøker som redaktør, fotograf, illustratør og formgiver er tildelt «Kråka» – prisen for årets merkantile tegning.


== Bibliografi ==
Den nye hagen – fra plan til planting, Grøndahl forlag, 1980.
Lær å dyrke grønnsaker – Kaare Aamlid viser dyrkingsmåter som du lykkes med (sammen med Kaare Aamlid), Det norske hageselskap, 1987.
Hageselskapets sortsliste, redaktør, Det norske hageselskap, 1988.
Rododendron – dyrking av lave og hardføre sorter (sammen med Arnulf Ringstad), Det norske hageselskap, 1994 og 2004.
Den nyttigste hageboka (sammen med Laila Eriksen), Det norske hageselskap, 1994, 1998.
Hageselskapets sortsliste – 2000 planteslag for nordiske forhold presentert i tabellform, Det norske hageselskap, 2006.


== Referanser ==
Peter Wilhelm Forchhammer

Peter Wilhelm Forchhammer (født 23. oktober 1801 i Husum i hertugdømmet Slesvig som var regjert av Danmark, død 8. januar 1894 i Kiel) var en tysk arkeolog. Han var bror av Johan Georg Forchhammer.
Forchhammer, som var professor i Kiel og foretok  flere lange reiser. I årene 1829–1834 og 1838–1840 besøkte han Italia, Hellas, Lilleasia og Egypt og skildret sine inntrykk fra disse reisene i bøker av topografisk og mytologisk innehold. Forchhammers oppfattning av mytenes bydning er at gudene og heroer representerer naturmakter og naturlige prosesser, luftens og vannets endringer med mere.


== Referanser ==


== Kilder ==
Svensk uppslagsbok. Malmö 1932.


== Eksterne lenker ==
Forchhammer, 2. Peter Wilhelm i Nordisk familjebok (2. utgave, 1908)
Étienne Aymonier

Étienne Aymonier (født 26. februar 1844 i Le Chatelard i Savoie i Frankrike, død 21. januar 1929 i Paris) var en fransk språkforsker og arkeolog.
Aymonier ble i 1882 stattholder i Kambodsja, i 1888 direktør for den franske kolonialskolen i Paris. Aymonier har blitt kjent som en av de fremste kjennere av det Fransk Indokina, først og fremst Kambodsjas språk og kultur. Aumoniner utga Dictionarire français-cambodgien (1874), Dictionnaire cambodgien-français (1895), Epigraphie cambodgienne (1885), Voyage dans le Laos (2 bind, 1895-97), og framfor alt det store sammenfattende verket Le Cambodge (3 bind, 1900-04) og sammen med Antoine Cabaton den viktige Dictionnaire čam-français (1906).


== Referanser ==


== Kilder ==
Svensk uppslagsbok, Lund 1929
Flavia Solva

Flavia Solva var en romersk by sør for dagens by Leibnitz i den østerrikske delstaten Steiermark. I dag er deler av byens fundament utgravd og funnene er utstilte i museumspaviljongen ved siden av utgravningsfeltet.
Flavia Solva ble grunnlagt ved elven Sulm i kongeriket Noricum som Sulpa. I 15 f.Kr. okkuperte romerske styrker Noricum, som så ble romersk provins omkring 45 e.Kr. I 69 ble Solva opphøyd til bystatus av keiser Titus Flavius Vespasianus, og den fikk det nye navnet municipium Flavia Solva. Den var da en av ni byer i provinsen Noricum og sentrum for dagens Steiermark. Dens betydning gjenspeiles også i at byen hadde et amfiteater. 
I 170 e.Kr. invaderte markomannere og quadere provinsen Noricum og ødele byen. Den ble så gjenoppbygd. Omkring 400 begynte folkevandringstiden og også Flavia Solva ble rammet. Byen ble plyndet og delvis lagt øde, men befolkningen ble boende fram til slutten av 400-tallet, da provinsen ble oppgitt av romerne, hvorpå Flavia Solva ble forlatt og overlatt til forfallet. 
I 1877–1878 kom de første vitenskapelige utgravninger. Ytterligere utgravninger ble foretatt 1911–1918 og fra og med 1950.


== Litteratur ==
P.Pleyel: Das römische Österreich. Geschichte Österreichs, Band I. Pichler Verlag, Wien (2002). ISBN 3-85431-293-8
O.Hesch: Wanderwege in die Antike. Auf Spurensuche in und um Flavia Solva. Styria Verlag, Wien (2004). ISBN 3-222-13141-4
B.Pelzl (red.): Die Römer 2004. Interessantus est: Bilder einer Ausstellung. Manumedia Schnider Verlag, Graz (2004). ISBN 3-902020-27-X


== Eksterne lenker ==
From Flavia Solva to Wagna
Noricum, its cities and traffic routes in the 2nd century
Overlay of Flavia Solva excavations on satellite image and geoprospection results
EEGS-ES 2002 Congess abstracton Flavia Solva geoprospection
The Joanneum - Flavia Solva
Alexandre Bertrand (arkeolog)

Alexandre Louis Joseph Bertrand (født 11. juni 1820 i Paris, død 8. desember 1902 i Saint-Germain-en-Laye) var en fransk arkeolog. Han var sønn av fysikeren Alexandre Jacques François Bertrand (1795–1831) og eldre bror av matematikeren Joseph Louis François Bertrand (1822–1900).
Bertrand var direktør for museet i Saint-Germain og skrev blant annet Études de mythologie et d'archéologie grecques (1858) og La religion des Gaulois (1897). Han var redaktør for Revue archéologique.


== Referanser ==


== Kilder ==
Svensk uppslagsbok. Malmö 1939


== Eksterne lenker ==
(sv) Bertrand, 1. Alexandre Louis Joseph i Nordisk familjebok (2. utgave, 1905)
Charles Ernest Beulé

Charles Ernest Beulé (født 29. juni 1826 i Saumur, død 4. april 1874) var en fransk arkeolog, konsthistoriker og politiker.
Beulé kom i 1849 til Athen, der han foretok givende utgravninger på Akropolis, og ble i 1854 professor i arkeologi ved Bibliothèque nationale i Paris. I 1858–1859 bekostet han selv  omfattende utgravninger omkring det gamle Kartago, og ble i 1860 medlem av blant annet L'Académie de beaux-arts, som han ble fast sekretær for i 1862. I 1871 ble han innvalgt i nasjonalforsamlingen, der han sluttet seg til den gruppen som var motstander av Adolphe Thiers konservative gruppe, og ble i 1873 innenriksminister i Albert de Broglies regjering fra mai til november 1873. Året etter begikk Beulé selvmord, trolig på grunn av både økonomiske som politiske feilgrep. Han utga en mengde arkeologiske, kunsthistoriske og historiske arbeider.


== Referanser ==


== Kilder ==
Svensk uppslagsbok. Malmö 1939
Adrien Blanchet

Adrien Blanchet (født 6. mars 1866 i Paris, død 27. desember 1957 i Paris) var en fransk arkeolog og numismatiker, æresbibliotekar ved Département des medailles ved Bibliothèque nationale i Paris.


== Bibliografi ==


=== Arkeologi ===
Recherches sur les aqueducs et cloaques de la Gaule romaine (1909)
Les enceintes romaines de la Gaule (1907)


== Numismatikk ==
Études de numismatique (1892 og 1901)
Mémoires et notes de numismatique (1909 og 1920)
Manuel de numismatique française (1 delen, 1912, sammen med A. Dieudonné).


== Referanser ==


== Kilder ==
Svensk uppslagsbok 4 (1930)
Paul-Émile Botta

Paul-Émile Botta (født 6. desember 1802 i Torino i kongedømmet Sardinia, død 29. mars 1870 i Achères ved Poissy) var en fransk-italiensk arkeolog, diplomat og lege. Han var sønn av forfatteren Carlo Botta.
Botta foretok i ungdommen naturvitenskapelige studiereiser og ble senere, da han var fransk konsul i Egypt, interessert i Orientens oldtid. I 1842-45 utførte han utgravninger i Mesopotamia og oppdaget Khorsabad nær det gamle Ninive. Botta ble grunnlegger av den assyriske vitenskapen. Blant hans verk kan en legge merke til det store verket Monument de NInive, découvert et décrit par P. E. B., mesuré et dessiné par E. Flandin (5 bind, 1847-50).


== Referanser ==


== Kilder ==
Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.
René Cagnat

René Louis Victor Cagnat (født 10. oktober 1852, død 27. mars 1937 i Paris) var en fransk arkeolog.
Cagnat ble professor ved Collège de France i Paris i 1887. Han har utgitt mange verdifulle verk, blant annet: Timgad (1905, sammen med Emile Boeswillwald med flere), L'armée romaine d'Afrique(1913), Manuel d'archéologie romaine (2 bind 1916-20), Inscriptions latines d'Afrique(1923) og Carthage, Timgad, Tébessa (3. opplaget 1927).


== Referanser ==


== Kilder ==
Svensk uppslagsbok. Lund 1930
Émile Cartailhac

Édouard Philippe Émile Cartailhac (født 15. februar 1845 i Marseille, død 26. november 1921 i Genève) var en fransk oldtidshistoriker.
Etter avlagt juridisk eksamen viet Cartailhac seg til forhistorisk forskning mens han var i Toulouse, og var foreleser ved universitetet (som professeur libre) og museuminspektør. Sør i Frankrike og på den pyreneiske halvøyen gjorde han en mengde undersøkelser, spesielt av grotter og steinkammergraver. Cartailhac har blant annet gitt ut L'âge de pierre dans le souvernir et les superstitions populaires (1877), Les âges préhistoriques de l'Espagne et du Portugal (1887), La France préstorique (1889), Monuments primitives des îles Baléares (1892) og sammen med Henri Breuil La caverne d'Altamira (1908).


== Referanser ==


== Kilder ==
Svensk uppslagsbok. Lund 1930
Chang Jiang-deltaet

Chang Jiang-deltaet (kinesisk: 长江三角洲, pinyin: Cháng Jiāng Sānjiǎozhōu) er betegnelsen på et noe varierende definert område langs den kinesiske elva Chang Jiangs nederste løp og munning. 
Det omfatter i alle tilfeller byprovinsen Shanghai, den sørlige del av provinsen Jiangsu og aller nordligste del av provinsen Zhejiang. Selve elven har ikke lenger noe egentlig elvedelta å snakke om. Men det ligger noen større og mindre øyer i elvemunningen som splitter opp elveløpet i tre, og for mange hundre år siden var det en rekke mindre deltaelver ned til kysten som tiden er blitt borte eller blitt temmet og inkorporert i kanalsystemer. 
Regionen har over 100 milliober innbyggere. Det er verdens største urbaniserte storområde, med mektige millionbyer som blant annet Shanghai, Nanjing, Suzhou, Wuxi, Changzhou og Nantong. I en mer utvidet forstand tilregnes også byer som Hangzhou og til og med Ningbo.
Nanjing var i flere perioder Kinas hovedstad. Jordbruket i området har alltid vært meget rikt. Området har vært meget sentralt i kinesisk historie.


== Eksterne lenker ==
(en) Yangtze River Delta – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Growth cools in Yangtze River region Arkivert 27. mars 2016 hos Wayback Machine.
PBS.org, Journey to Planet Earth, Yangtze River Delta, China Arkivert 25. november 2005 hos Wayback Machine.
United Nations Economic and Social Commission for Asia and the Pacific (UNESCAP)
Economic profile for the Yangtze River Delta
Vemmelse

Vemmelse eller avsky beskriver en elementær  følelse eller emosjon som kan gi en negativ reaksjon og medføre sterk motvilje: som søppel, bedervet eller besk smak, vond lukt og syn av ting som tegn på sykdom, innvoller, lik eller avføring. Det kan bli ansett som en instinkt og noe genetisk, for ikke å bli utsatt for infeksjoner, bli forgiftet o.l. Vemmelse kan medføre negative kroppslige reaksjoner som for eksempel kvalme, oppkast og generelt ubehag.
Ordet kan brukes om de eller det individet ikke liker, for eksempel mennesker med dårlige egenskaper, urettferdighet, ting som kan bryte med hva en personlig eller alment anser for å være uakseptabel moral, eller dårlige hygiene; som å ikke vaske hender. Forskere antar noen emosjoner som grunnleggende, både avsky og for eksempel sinne, frykt, glede; andre emosjoner antas å være avledet fra disse.Alle kan kjenne på følelsen, for eksempel ved bedervet mat. Mennesker er i stand til å skape et felles ansiktuttrykk som beskriver følelsen.


== Forskning ==
Hjerneforskere har oppdaget at det finnes to spesielle hjerneområder som skaper følelsen. De undersøkte en hjerneoperert pasient som opplevde uvanlig bivirkningen av at han ikke var i stand til å føle eller avlese ansiktuttrykk for vemmelse. De andre følelsene hadde pasienten ingen problemer med. Pasienten ble operert i hjerneområdet som er forbundet med smak og lukt. Det er i disse områdene hvor følelsen vemmelse skapes.


== Referanser ==
Tulku

Se også ungdomsboken Tulku (bok)En tulku (eller tülku, trulku) er en tibetansk buddhistisk Lama som har oppnådd evnen til bevisst å bestemme seg for å bli gjenfødt, ofte flere ganger, for å kunne oppfylle sitt bodhisattvaløfte. Det mest berømte eksempel er Dalai Lama-arverekken, som anses å være en linje på så langt (2020) tretten Dalai Lama'er, fra og med Gendun Drup (1391 – 1474). 
Det ansees innen vajrayanatradisjonen at den eldste tulkuarverekken er Karmapaenes linje (det åndelige overhode av Karma Kagyu-linjen), som begynte med Düsum Khyenpa (1110-1193).
I tillegg til hos tibetanerne og beslektede folk, er tibetansk buddhisme den tradisjonelle religion blant mongolene og noen av deres beslektede folkebrødre. Det mongolske ord for en tulku er qubilγan, skjønt slik personer også kan tiltales med ærestittelen qutuγtu (tibetansk: 'phags-pa / sanskrit: ārya), eller hutagt i khalkhadialekten.
Et nyere kinesisk ord for tulku er huófó (活佛), som ordrett betyr «levende buddha». 


== Litteratur ==
Pamela Logan: "Tulkus in Tibet". Harvard Asia Quarterly 8 (1) 15-23, 2004.