jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Årets Stavanger-kunstner

Årets Stavanger-kunstner er en pris som utdeles til kunstnere i Stavanger av Stavanger kommune. Formålet med utmerkelsen er at Stavanger kommune skal hjelpe en utvalgt kunstner som er på spranget til å nå lenger i sin yrkeskarriere. Utmerkelsen kan tildeles billedkunstnere, forfattere, filmskapere, musikere eller representanter for andre kunstretninger som bor og virker i Stavanger, eller som er aktive i Stavangers kulturliv. Kunstneren må  ha et utviklingspotensial og et tilstrekkelig talent til å nå videre ut i regionen, landet eller utlandet med sitt uttrykk.
Prisen er per 2014 på 50 000 kroner og et grafisk blad av Anita Tjemsland. Prisen ble utdelt første gang i 2003.


== Prisvinnere ==
2003: forfatteren Johan Harstad
2004: musikeren og vokalisten Randi Tytingvåg
2005: scenekunstneren Geir Vegar Hoel
2006: danseren Marit Sandsmark
2007: musikeren Anders Hana
2008: musikeren Sebastian Waldejer
2009: billedkunstneren Ingrid Toogood Hovland
2010: jazzvokalisten Eva Bjerga Haugen
2011: billedkunstneren Mona Orstad Hansen
2012: skuespiller og artist Mareike Bechtel Wang
2013: Komponist Kyrre Sassebo Haaland 
2014: Danser Marie Ronold Mathisen


== Referanser ==


== Kilder ==
stavanger.kommune.no: Mareike Bechtel Wang årets kunstner
Sudbury Valley School

Sudbury Valley School er en skole i Framingham i Massachusetts i USA. Skolen har blitt kalt den «best bevarte hemmeligheten i USAs utdanningssystem».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sudbury Valley School
Acangassuini

Acangassuini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). 
Gruppen omfatter bare to kjente arter.


== Utseende ==
En ganske liten, spinkel trebukk. Kroppen er smal og parallellsidig bortsett fra at de store, rundede fasettøynene stikker noe ut. Pronotum en lengre enn bredt og har en liten tann på siden rett bak midten. Antennene er noe lengre enn kroppen.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i det sørlige Brasil (Rio de Janeiro).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Acangassuini Galileo & Martins, 2001
Slekten Acangarana Nascimento & Bravo, 2018Acangarana santossilvai Nascimento & Bravo, 2018
Slekten Acangassu Galileo & Martins, 2001
Acangassu diminuta Galileo & Martins, 2001


== Referanser ==


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 17. april 2014 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Kategori:Acangassuini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Acangassuini – detaljert informasjon på Wikispecies
Helga Guren

Helga Guren (født 22. februar  1986) er en norsk skuespiller som per 2019 spiller ved Rogaland Teater. Hun har sin utdannelse ved Teaterhøgskolen i Oslo, Esper Studio New York og Stockholms dramatiska högskola.
Hun har tidligere hatt roller ved Riksteatret, Det Norske Teatret, Hålogaland Teater og Dramaten.
Guren spiller hardingfele og har også drevet med turn og akrobatikk. Hun har medvirket i internasjonale danse- og teaterforestillinger, blant annet ved Moderna Dansteatern i Stockholm og ImPulsTanz i Wien.
Guren kom til Rogaland Teater i 2010 og bemerket seg i rollen som Lucifer i Kaizers Orchestra-stykket Sonny. Hun hadde tittelrollen i Nattergalen og medvirket i Festen og Misantropen.


== Priser og nominasjoner ==
I 2013 ble hun nominert til Heddaprisen som beste kvinnelige skuespiller for sin tolkning av Diana i Når enden er god er allting godt og for rollen som Edith i Oh my God. For sin rolle i filmen Rosemari fra 2016 vant Kanonprisen 2016 i klassen beste birolle.Hun vant Heddaprisen som beste kvinnelige skuespiller i 2019 for for rollen som protagonist i Dritt//La Merda av Cristian Ceresoli, regi Audny Chris Holsen -  Østfold kulturutvikling og POS Theatre Company.


== Referanser ==


== Kilder ==
rogaland-teater.no: Helga Guren


== Eksterne lenker ==
(en) Helga Guren på Internet Movie Database 
(da) Helga Guren på Filmdatabasen 
(en) Helga Guren på Discogs
Sivert Larsen Lunde

Sivert Larsen Lunde (født våren 1853 i Valebø i Holden i Bratsberg Amt, død 10. mai 1936) var en av pionerene i norsk arbeiderbevegelse og i Arbeiderpartiet. Av yrke var han skomaker.
Hans hjemtrakter ved Ulefoss og Skien var et av de stedene i landet arbeiderbevegelsen tidlig fikk fotfeste. Både Sivert og broren John Lunde engasjerte seg i den nye tids bevegelse, og begge ble snart kjente sosialistiske agitatorer. John var spesielt skoleflink, og ble av sambygdinger hjulpet fram så han kunne studere. Han ble cand. phil. og var i studietida i hovedstaden aktiv både som skribent og taler. 
Sivert Lunde selv ble skomaker. Som reisende svenn kom han til København, og ble sentral i oppbyggingen av skotøiarbeidernes fagbevegelse i Danmark. Han tok initiativet til stiftelsen av Dansk Skotøiarbeiderforbund, og fikk reist saken på Københavnforeningens generalforsamling i 1884. Det danske forbundet ble stiftet året etter, og hadde sin første kongress i 1887. En kort periode var Lunde også formann i forbundet.
I 1887 kom han imidlertid tilbake til hjemlandet, og tok fatt på arbeidet med å etablere fagforeninger i daværende Fredikshald. Der ble Venstre oppmerksom på den energiske, evnerike mannen og hans talegaver, - og sendte ham rundt i fylket som valgtaler. Dette var på en tid da Venstre var kløyvd i radikale og moderate, og de framvoksende arbeiderforeninger fortsatt fremmet sine politiske saker gjennom Venstre.
De nærmeste årene skulle Lunde føre en aktiv tilværelse som reisende agitator for arbeiderbevegelsen, fagforeningene og sosialismen. AP-politikeren Anders Buen fortalte senere om Lunde: «Han fór vidt over lande og forsto å sette sinnene i brann». I 1889 gjorde han seg særlig bemerket under storstreiken ved Saugbruksforeningen, der 300 arbeidere var i en flere uker lang konflikt. Året etter stilte han opp i Larvik, og holdt et sterkt agitatorisk foredrag om sosialismen for 30 personer. Våren 1893 fikk han i samarbeid med Olav Strøm en del av Arbeidersamfundets medlemmer med på å stifte en sosialdemokratisk forening i Skien.Senere reiste han som agitator for Norsk Skotøiarbeiderforbund vesten- og nordenfjells. Han la imidlertid større vekt på raske resultater enn på organisasjonsformer og formaliteter, og kom i noen tilfeller på kant med forbundsledelsen. En gang ble han desavuert etter å ha latt mesterne få adgang til fagforeningene. En annen gang ble han refset etter at han i Trøndelag hadde opptrådt sammen med den radikale fagforeningsmannen - og Venstre-politikeren - Hans Hagerup-Lyngvær.
Ved århundreskiftet hadde Lunde bosatt seg i Moss der han ble en av Arbeiderpartiets sentral skikkelser. Da arbeiderbevegelsen i byen i 1912 lanserte sin egen avis Moss Socialdemokrat satt han i avisens første bladstyre. Etter et års tid var han også med på å få avisas redaktør til å gå. I Moss ble han valgt inn i bystyret. På et tidspunkt var han nær ved å bli nominert som stortingskandidat. 
Da man i 1914 markerte 25-årsdagen for 1. mai-demonstrasjonene var Lunde blant talerne Arbeiderpartiet sendte ut for å tale mot voldgiftslov og økt rustning. Dette året var han 1. mai-taler på Hvaler.


== Referanser ==
G.E.C. Gad

Gottlieb Ernst Clausen Gad (født 25. september 1830 i København, død 21. juni 1906 i Espergærde) var en dansk forlegger og bokhandler – grunnlegger av Gads Boghandel og Gads Forlag. Forlaget har tradisjonelt hatt sterke bånd  til Københavns Universitet. 
Den 25. juli 1862 ble han gift med Dorthea Marie Tønsberg (1840–1889), datter av forlagsbokhandler Christian Tønsberg i Christiania og Maren Dorothea født Bødtker. Sønnene Oscar Gad (1869–1920) og Frederik Gad (1871–1956) videreførte farens virksomhet.Gad er begravet på Assistens Kirkegård på Nørrebro i København.


== Referanser ==
Marianne Holter

Marianne Holter (født 30. mai 1973) fra Stavanger er en norsk skuespiller som har vært ansatt ved Rogaland Teater siden 1996. Blant mange roller har hun blant annet spilt rollene Natasja i Forbrytelse og straff av Dostojevski (1997), Gudrun i Mamma, meg og menn av A.I.S. Lygre (1998), Nille i Holbergs Jeppe på Berget (2000), Ingrid og Anitra i Peer Gynt (2001) og Indiana i Medmenneske av Olav Duun (2002).
I 2004 fikk hun god kritikk for sin tolkning av hovedrollen i Fugl Fønix av Jim Cartwright.
Sammen med Svein Harry Schöttker Hauge  og Hans Morten Hansen  presenterte hun våren 2006 Bibelen i forestillingen Absolutt Bibel. I 2007 og i 2008 spilte hun Irina Svetlana i familiemusikalen Det tusende hjertet. Våren 2008 hadde hun rollen som Leokadja Begbick i Bertolt Brechts Mann = Mann, denne forestillingen vant Hedda-prisen som årets teaterprosjekt i 2008.Under Eventyr i landskap på Lundsneset, det største teaterprosjektet i Rogaland Teaters historie og et hovedprosjekt i kulturhovedstadsåret Stavanger2008, medvirket hun i Z*O*N*E for korrigert realisme.  I 2015 ble hun i kommunevalget 3. vara i bystyret i Stavanger for Miljøpartiet De Grønne.Marianne Holter var elev ved Stavanger katedralskole.


== Referanser ==


== Kilder ==
rogaland-teater.no: Marianne Holter


== Eksterne lenker ==
(no) Marianne Holter hos Sceneweb
Gads Forlag

Gads Forlag er et dansk forlag grunnlagt den 31. oktober 1855 av forlegger og bokhandler G.E.C. Gad. 
Forlaget eies i dag av G.E.C. Gads Fond, som foruten å utgi bøker med mange temi, støtter kulturelle og vitenskapelige formål. Ett av forlagets mest kjente verker er Kraks Blå Bog, som er en bok som inneholder opplysninger om fremtredende, nålevende dansker.


== Referanser ==
Achrysonini

Achrysonini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, brunlige trebukker.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Afrika, det sørlige Europa og Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Achrysonini Lacordaire, 1869
Slekten Abyarachryson Martins, 2002
Slekten Achryson Audinet-Serville, 1833
Slekten Allogaster J. Thomson, 1864
Slekten Cerdaia Monné, 2006
Slekten Cotyachryson Martins, 2002
Slekten Drascalia Fairmaire & Germain, 1864
Slekten Enosmaeus J. Thomson, 1878
Slekten Esseiachryson Martins, 2002
Slekten Geropa Casey, 1912
Slekten Huequenia Cerda, 1986
Slekten Icosium Lucas, 1854
Slekten Neachryson Fisher, 1940
Slekten Neoachryson Monné & Monné, 2004
Slekten Nortia J. Thomson, 1864
Slekten Ochrus Lacordaire, 1869 - ofte plassert i Hesperophanini
Slekten Protachryson Vitali, 2011 (fossil)
Slekten Saporaea J. Thomson, 1878
Slekten Xenocompsa Martins, 1965
Slekten Ysachron Garcia, Botero & Santos-Silva, 2021


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. juli 2015 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Achrysonini hos Fossilworks 
(en) Achrysonini hos ITIS 
(en) Achrysonini hos NCBI 
(en) Kategori:Achrysonini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Achrysonini – detaljert informasjon på Wikispecies
Poveglia

Poveglia er en liten øy mellom Venezia og Lido i Venezialagunen i Italia. 
Den har hatt en uheldig historie og enkelte mener at det spøker her. I antikken ble den benyttet til å isolere tusenvis av offer for pest og de tre gangene svartedauden spredde seg gjennom Europa ble øya effektiv benyttet som et sted der de rammede ble plassert for å dø. Dette ble regnet som en effektiv måte å holde infiserte mennesker borte fra de friske. En regner med at 160 000 mennesker døde på øya gjennom historien.Øya hadde en liten bosetning som ble forlatt rundt 1380 under Chioggiakrigen mellom Venezia og Genova.
I 1922 ble det bygd et psykiatrisk sykehus på øya. Ifølge rykter skal mange av pasientene ha sett de pinte åndene til pestofrene kort tid etter de kom her. Legen der undersøkte dette med å utføre brutale lobotomeringer og medisinske eksperimenter. Han skal visstnok ha sett et gjenferd selv og hoppet utfor tårnet på sykehuset. Etter dette ble sykehuset forlatt. 
I dag blir øya hovedsakelig benyttet til jordbruk (hovedsakelig vinranker) og er ikke åpen for turister. 


== Eksterne lenker ==
Artikkel om de mest skremmende stedane i verden fra Forbes.com
Satellittbilde fra Google Maps
Kiss Me Once

Kiss Me Once er det tolvte studioalbumet fra den australske sangeren Kylie Minogue. Det ble utgitt av Parlophone den 14. mars 2014, hennes første studioalbum siden Aphrodite (2010).
Albumet er Minogues første utgivelsen under Warner Music Group på verdensbasis, etter at plateselskapet kjøpte Parlophone. I Nord-Amerika ble albumet utgitt av Warner Bros. Records.


== Albuminformasjon ==
Etter utgivelsen av The Abbey Road Sessions (2012) er Minogue skilt fra sin manager, Terry Blamey. Minogue fortsatte arbeider på hennes tolvte studioalbum i 2013 og spesielt med sangeren og låtskriveren Sia Furler. Albumet ble hovedsakelig innspilt i Los Angeles med ytterligere innspillinger i New York City og London. Albumet inneholder samarbeid med Darkchild, Brooke Candy, MNDR og will.i.am. Minogue har også tildigere utgitt den salgsfremmende singelen «Skirt» for albumet.


== Singler ==
Den første singelen, «Into the Blue», ble urfremført i Storbritannia på BBC Radio 2 den 27. januar 2014. Sangen ble utgitt den 28. januar i de fleste land. Musikkvideoen med den franske skuespilleren Clément Sibony ble utgitt den 3. februar 2014. Singelen nådde nummer 12 på UK Singles Chart og førsteplass på Hot Dance Club Songs.


== Sporliste ==
«Into the Blue» – 4:08
«Million Miles» – 3:28
«I Was Gonna Cancel» – 3:32
«Sexy Love» – 3:31
«Sexercize» – 2:47
«Feels So Good» – 3:37
«If Only» – 3:21
«Les Sex» – 3:47
«Kiss Me Once» – 3:17
«Beautiful» – 3:24 (feat. Enrique Iglesias)
«Fine» – 3:36Bonusspor på Special Edition«Mr. President» – 4:11
«Sleeping with the Enemy» – 3:54


== Topplisten ==


== Utgivelsehistorie ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Kiss Me Once på Discogs 
(en) Kiss Me Once på MusicBrainz 
(en) Kiss Me Once på AllMusic
Bjørnskarelva

Bjørnskarelva er ei elv i Tromsø kommune. Den er en av Breivikelvas hovedtilløp. Elva er 14,4 km lang, og har et nedbørfelt på 31,03 km². Middelvannføringen ved munningen er 1,72 m³/s.Elva har sitt utspring i Bjørnskaret, i fjellområdene mellom Ramfjorden i vest og Sørfjorden i øst. Ved munningen løper den sammen med Storforselva og danner Breivikelva.


== Referanser ==
Øivind Larsen

Øivind Larsen (født 6. september 1938) er en norsk lege og professor emeritus i medisinsk historie ved Universitetet i Oslo. Han ble i 1964 stipendiat ved Hygienisk institutt, Universitetet i Oslo (pr.2022 del av Institutt for helse og samfunn), der han har arbeidet siden, også som pensjonist, bortsett fra ett år som kst. professor i forebyggende medisin ved Universitetet i Tromsø 1976-77.  Larsen ble dosent i medisinsk historie ved Universitetet i Oslo i 1971 og professor fra 1985. Han ble emeritert i 2008. Larsen er styremedlem og tidligere mangeårig styreleder i Det norske medicinske Selskab, der han er æresmedlem fra 2018. Siden 2004 er han en av tre redaktører i Selskabets tidsskrift Michael.
Larsen avla dr.med.-graden ved Universitetet i Oslo i 1968 på et arbeid om helseforholdene ombord på dansk/norske marinefartøyer på tokt til Dansk Vestindia i 1790-årene, med avhandlingen Schiff und Seuche 1795-1799. Ein medizinischer Beitrag zur historischen Kenntnis der Gesundheitsverhältnisse an Bord dänisch-norwegischer Kriegsschiffe auf den Fahrten nach Dänisch-Westindien. Larsens faglige interesser har især vært sentrert om helse i tid og rom, og dette gjenspeiles i hans prosjekter, bøker og tidsskriftartikler, f. eks. boka Sozialgeschichte und Medizin - Probleme der quantifizierenden  Quellenbearbeitung in der Sozial- und Medizingeschichte (1975), skrevet sammen med Arthur E. Imhof. Atlaset Epidemic diseases in Norway in a period of change (2000) belyser sammenhengen mellom sykdommer og helseoppfatning i perioden 1868-1900. Larsen ga i 1996 ut antologien The Shaping of a Profession om legestandens utvikling, samtidig med oppslagsverket Norges Leger I-V. Larsen var hovedredaktør for tre utgaver av standardlæreboka i samfunnsmedisin for medisinstudenter (1993, 2003, 2008) og har foruten i Oslo undervist  medisinsk historie og samfunnsmedisin ved universitetene i Tromsø og Trondheim. Boka Health in Latvia 1991-2004 - Years of conflicting values (2005) (sammen med Guntis Kilkuts) drøfter helse og helsevesen ved dyptgående samfunnsendringer. Planlegging for helse og trivsel (2018), skrevet sammen med Gunnar Ridderström og Magne Nylenna, er en metastudie av sammenhengen mellom stedsplanlegging og helse.


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(no) Publikasjoner av Øivind Larsen i BIBSYS 
(no) Øivind Larsen profil hos Universitetet i Oslo
Oreoderus

Oreoderus er en slekt av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.


== Utseende ==
Små, rødbrune skarabider. Oversiden er kledt med fine, korte, lyse hår. Pronotum mangler opphøyde lister og er avrundet bak. Dekkvingene er noe bredere enn pronotum, og dekker ikke den bakerste delen av den store bakkroppen.


== Levevis ==
Larven utvikler seg i morken ved. De voksne billene kan finnes på blomster, ofte flere sammen.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabeidae Latreille, 1806
Underfamilie Cetoniinae Mulsant, 1842
Stamme Valgini Mulsant, 1842
slekten  Oreoderus Burmeister, 1842
Oreoderus aciculatus Paulian, 1961
Oreoderus ahrensi Ricchiardi, 2001
Oreoderus argillaceus (Hope, 1841)
Oreoderus arrowi Ricchiardi, 2001
Oreoderus bengalensis Ricchiardi, 2001
Oreoderus bhutanus Arrow, 1910
Oreoderus bidentatus Ricchiardi, 2001
Oreoderus birmanus Ricchiardi, 2001
Oreoderus brevicarinatus Pic, 1928
Oreoderus brevipennis Gestro, 1891
Oreoderus clypealis Arrow, 1944
Oreoderus coomani Paulian, 1961
Oreoderus crassipes Arrow, 1944
Oreoderus gestroi Ricchiardi, 2001
Oreoderus gracilicornis Paulian, 1961
Oreoderus gravis Arrow, 1910
Oreoderus humeralis Gestro, 1891
Oreoderus insularis Ricchiardi, 2001
Oreoderus latipes Arrow, 1944
Oreoderus longicarinatus Ricchiardi, 2001
Oreoderus maculipennis Gestro, 1891
Oreoderus maritimus Arrow, 1944
Oreoderus meridionalis Paulian, 1961
Oreoderus momeitensis Arrow, 1910
Oreoderus pilosus Ritsema, 1879
Oreoderus pseudohumeralis Ricchiardi, 2001
Oreoderus quadricarinatus Arrow, 1944
Oreoderus quadrimaculatus Miyake, Yamaguchi & Aoki, 2002
Oreoderus rufulus Gestro, 1891
Oreoderus siamensis Ricchiardi, 2001
Oreoderus sikkimensis Ricchiardi, 2001
Oreoderus suco Arrow, 1944
Oreoderus waterhousei Gestro, 1891


== Kilder ==
Sjekkliste over artene


== Eksterne lenker ==
Bilde av Oreoderus sp.
(en) Oreoderus i Encyclopedia of Life 
(en) Oreoderus i Global Biodiversity Information Facility 
Oreoderus – detaljert informasjon på Wikispecies
Microvalgus

Microvalgus er en slekt av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.


== Utseende ==
Små, langbeinte, brunsvarte gullbasser. Kroppen er spredt kledt med lyse skjell. Son vanlig for Valginae dekker ikke dekkvingene hele bakkroppen.


== Levevis ==
Larven utvikler seg i morken ved. De voksne billene kan finnes på blomster, ofte flere sammen.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, Australia og Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabeidae Latreille, 1806
Underfamilie Cetoniinae Mulsant, 1842
Stamme Microvalgini 
slekten  Microvalgus Kraatz, 1883
Microvalgus apicalis Lea, 1914
Microvalgus ater (Nonfried, 1895)
Microvalgus bicolor Pic, 1928
Microvalgus bruneiensis Antoine, 1993
Microvalgus bursariae Lea, 1914
Microvalgus castaneipennis (MacLeay, 1871)
Microvalgus curtus Paulian, 1961
Microvalgus dubius Lea, 1914
Microvalgus duponti Antoine, 1993
Microvalgus elongatus (Bourgoin, 1921)
Microvalgus emarginatus Antoine, 1993
Microvalgus excavatus Antoine, 1993
Microvalgus fasciculatus Lea, 1914
Microvalgus flavipennis Arrow, 1944
Microvalgus gabonensis Antoine, 1997
Microvalgus glaber Lea, 1914
Microvalgus gracilis (Kraatz, 1895)
Microvalgus idjenensis Antoine, 1993
Microvalgus javanicus Antoine, 1993
Microvalgus laoticus Antoine, 1993
Microvalgus lapeyrousei (Gory & Percheron, 1833)
Microvalgus lateralis (Moser, 1916)
Microvalgus luzonensis Antoine, 1993
Microvalgus micros Kolbe, 1904
Microvalgus mindanaoensis Antoine, 1993
Microvalgus modiglianii Antoine, 1993
Microvalgus mucronatus Lea, 1914
Microvalgus nagaii Antoine, 1993
Microvalgus nigriceps Lea, 1914
Microvalgus nigrinus (MacLeay, 1871)
Microvalgus nitidus (Bourgoin, 1921)
Microvalgus pachyphallus Antoine, 1993
Microvalgus parallelicollis (Bourgoin, 1921)
Microvalgus parcus Kolbe, 1904
Microvalgus pilosus Antoine, 1999
Microvalgus quinquedentatus Lea, 1914
Microvalgus rufipennis Lea, 1914
Microvalgus scutellaris Blackburn, 1894
Microvalgus squamipes (Bourgoin, 1921)
Microvalgus squamiventris Lea, 1914
Microvalgus subemarginatus Antoine, 1993
Microvalgus sulphureus (Bourgoin, 1921)
Microvalgus sumatrensis Antoine, 1993
Microvalgus turei Antoine, 1997
Microvalgus unicarinatus (Moser, 1913)
Microvalgus vagans Lea, 1914
Microvalgus yilgarnensis Blackburn, 1892
Arter gjerne plassert i slekten Stenovalgus Kolbe, 1892
Microvalgus carinulatus (Kolbe, 1892)
Microvalgus kivuensis (Burgeon, 1934)
Microvalgus schoutedeni (Moser, 1916)
Microvalgus termiticola (Burgeon, 1946)


== Kilder ==
Sjekkliste over artene (nordlige arter)
Sjekkliste over australske arter


== Eksterne lenker ==
Bilder av Microvalgus sp.
(en) Microvalgus i Encyclopedia of Life 
(en) Microvalgus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Microvalgus hos NCBI 
(en) Kategori:Microvalgus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Microvalgus – detaljert informasjon på Wikispecies
Kaidu

Kaidu (kinesisk: 开都河; pinyin: Kāidū Hé) er en elv i den autonome region Xinjiang vest i Folkerepublikken Kina.
Kaidu springer ut i den mektige fjellkjeden Tianshan. Den renner først i vestlig retning til Yulduz-bekkenet. Der snur den mot sør og derpå mot øst og nær ned til Yanqi-bekkenet. Etter å ha rent gjennom fylket Yanqi danner elven et bredt delta og munner ut i innsjøen Bosten. 
Kaidu er 497 km lang og drenerer et areal på 31.750 km².


== Reisen mot vest ==
I det kinesiske klassiske verk Reisen mot vest omtales Kaidu som Flytende sand-elven, og her er elve-uhyret Sha Wujing som terroriserer de omliggende landsbyer og de reisende som prøver å krysse elven - helt til han blir en disippel av Xuanzang.


== Referanser ==
Pygovalgus

Pygovalgus er en slekt av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.


== Utseende ==
En liten, fløyelsaktig brun gullbasse. Som vanlig for Valgini dekker ikke dekkvingene bakkroppen. Pronotum og dekkvingene har kvaster av stive, oppstående, mørkbrune børster.


== Levevis ==
Larven utvikler seg i morken ved. De voksne billene kan finnes på blomster, ofte flere sammen.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Kongo og Togo.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabeidae Latreille, 1806
Underfamilie Cetoniinae Mulsant, 1842
Stamme Valgini Mulsant, 1842
slekten  Pygovalgus Kolbe, 1884
Pygovalgus insignis Kolbe, 1884


== Kilder ==
Sjekkliste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Pygovalgus insignis i Encyclopedia of Life 
(en) Pygovalgus insignis i Global Biodiversity Information Facility 
Pygovalgus insignis – detaljert informasjon på Wikispecies