jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Dommer (golf)

En dommer i golf er en funksjonær som skal hjelpe spillerne å forholde seg til golfreglene. Dommeren er i turneringer underlagt turneringskomiteen.


== Historikk ==
I golfreglenes revisjon fra 1899 nevnes dommeren for første gang som et punkt under kapittelet om etikette. Først i neste revisjon, fra 1902, nevnes dommeren i selve golfreglene. I regel 37 het det: «An umpire or referee, when appointed, shall take cognisance of any breach of rule that he may observe, whether he be appealed to on the point or not.» Bestemmelsen om at dommeren har det avgjørende ordet i diskusjoner om reglene, kom i 1920.


== Utdanning ==
De nasjonale golfforbundene arrangerer jevnlig kurs for fremtidige dommere. Eksempelvis arrangerer det nederlandske golfforbundet to ganger i året et tre-dagers kurs for medlemmer av turneringskomiteene. Deretter kan man ta tre-dagers kurs for å bli klubbdommer. Det er også oppfriskningskurs.. Det norske golfforbundet arrangerer jevnlig klubbdommerkurs for aspiranter som først har gjennomgått regelkurs i sin lokale golfklubb.


== Litteratur ==
The Rules of the Green - A history of the Rules of Golf. Kenneth G. Chapman, Chicago 1997. ISBN 978-1852277116


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Definisjonen på dommer i golfreglene Arkivert 5. mai 2015 hos Wayback Machine.
Retningslinger for dommere i turneringer
Om dommerutdanning i Norges Golfforbund
Korjukivka

Korjukivka (ukrainsk Корюківка) er en by i Koriukivskyj rajon i Tsjernihiv oblast (provins) i Ukraina. Byen har omkring 15 000 innbyggere (2011). Den ble grunnlagt i 1657 og fikk bystatus i 1958. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Koryukivka – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Rødor

Rødor (Alnus rubra) er et løvfellende tre i bjørkefamilien. Arten vokser langs den nordamerikanske stillehavskysten og er det vanligste løvtreet der.
Den blir høy til å være en oreart og kan bli opptil 28 m. Barken er glatt og grå. Bladene er 10–12 cm lange, 7 cm brede og har 10–15 rødlige nerver som ender i spisser på den nedre bladkanten. Den øvre bladkanten er hel. Hannraklene sitter 3–5 sammen og er opptil 15 cm lange. Hunnraklene sitter 3–6 sammen og er 1,2–2 cm.
Utbredelsen strekker seg fra sørlige California (34° nord) til sørøstlige Alaska (60° nord). Den vokser som regel mindre enn 200 km fra havet og lavere enn 750 moh, men det finnes noen populasjoner i sørlige Idaho.
Den er en kortlevet pionerart som dukker opp etter hogst og skogbrann. Rødor vokser både i rene bestander og sammen med andre trær som douglasgran, vestamerikansk hemlokk, kjempetuja, kjempeedelgran, sitkagran, kjempepoppel, oregonlønn og pil. Av og til kan den også vokse sammen med Frangula purshiana, Cornus nuttallii og oregonask. I nord hender det at rødor vokser sammen med papirbjørk og i sør, redwood. I undervegetasjonen finnes blant annet vinlønn, hyll, prydbringebær, nutkabjørnebær, djevelklubbe, klaseberglyng, stornesle, skunkkala og skogburkne.


== Kilder ==
A. Mitchell, oversatt av I. Gjærevoll (1977). Trær i skog og hage. Tiden. s. 210–211. ISBN 82-10-01282-7. 
C.A. Harrington. «Red Alder». Silvics of North America. Besøkt 12. april 2015. 
«Alnus rubra». Flora of North America. Besøkt 12. april 2015. 


== Eksterne lenker ==

(en) Rødor i Encyclopedia of Life 
(en) Rødor i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Rødor hos Dyntaxa 
(en) Rødor hos ITIS 
(en) Rødor hos NCBI 
(en) Rødor hos The International Plant Names Index 
(en) Rødor hos Tropicos 
(en) Kategori:Alnus rubra – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Alnus rubra – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Alnus rubra – detaljert informasjon på Wikispecies
Seksdesillion

En seksdesillion er en million kvindesillioner, eventuelt tusen milliard quattordesillioner, det vil si, det naturlige tallet 1 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000, eventuelt 1096. Ved å forklare det i «dagligtale» vil det si en million milliard milliard milliard milliard milliard milliard milliard milliard milliard milliarder.


== Se også ==
Forklaring av tall
Empycastes

Empycastes er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 20 millimeter), avlang, blank oldenborre. Hode og pronotum er lyst brune, dekkvingene mørkt rødbrune. "Snuten" (clypeus) er rektangulær med en ganske svak innbukting i midten. Antennene er  nokså tynne og 10-leddete, klubben består av tre smale lameller. Pronotum er betydelig bredere enn langt, grovt og nokså tett punktert. Det utvider seg fra bakhjørnene til den bakre tredjedelen, foran dette smalner det rettlinjet mot forkanten. Forhjørnene er litt tannaktig utstående. Det er en lengdegrop på hver side ved roten. Dekkvingene er parallellsidige, litt ruglete, med kraftige lengdefurer. Undersiden er kledt med lange, lyse hår, det gjelder også området mellom dekkvingene og pronotum.


== Utbredelse ==
Arten finnes bare på Zanzibar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 eller Pachydemini
Slekten Empycastes Gerstäcker, 1871
Empycastes coronatus Gerstäcker, 1871


== Kilder ==
hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)


== Eksterne lenker ==
(en) Empycastes i Encyclopedia of Life 
(en) Empycastes i Global Biodiversity Information Facility 
Empycastes coronatus – detaljert informasjon på Wikispecies
Trichinopus

Trichinopus er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Små (7–9 millimeter), brede og litt flate, tett hårete, gul- eller brunaktige oldenborrer. "Snuten" (clypeus) er noe framskutt med buet forkant. Beina er ganske lange, føttene (tarsene) påfallende lange og tynne. Hunnene er vingeløse.


== Levevis ==
Artene finnes på tørre, sandete steder.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Namibia, Botswana og det nordvestlige Sør-Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 eller Pachydemini
Slekten Trichinopus Waterhouse, 1875
Trichinopus chuni (Brenske, 1903)
Trichinopus flavipennis Waterhouse, 1875
Trichinopus picipennis Arrow, 1936
Trichinopus polygonus Frey, 1966
Trichinopus puncticollis Frey, 1963
Trichinopus rufescens Arrow, 1936
Trichinopus titania Péringuey, 1904
Trichinopus villosulus (Péringuey, 1908)


== Kilder ==
hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)


== Eksterne lenker ==
(en) Trichinopus i Global Biodiversity Information Facility 
Trichinopus – detaljert informasjon på Wikispecies
Oedanomerus

Oedanomerus er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Små (ca. 8 millimeter), avlange, parallellsidige, matte til blanke, mørkbrune oldenborrer. Pronotum har rundede sider. Oversiden er mer eller mindre tett kledt med hårlignende skjell. Beina har lange og tynne føtter (tarser).


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i dets sørlige Afrika (Botswana, Mosambik, Namibia, Zambia og Zimbabwe).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 eller Pachydemini
Slekten Oedanomerus Waterhouse, 1875
Oedanomerus bicolor Evans, 1987
Oedanomerus capriviensis Evans, 1987
Oedanomerus hirsutus Waterhouse, 1875
Oedanomerus longicornis Arrow, 1936
Oedanomerus pilosus Frey, 1960
Oedanomerus snizeki Lacroix, 2005
Oedanomerus squamosus Lacroix, 2005
Oedanomerus uhligi Lacroix, 2005


== Kilder ==
hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)


== Eksterne lenker ==
(en) Oedanomerus i Global Biodiversity Information Facility 
Oedanomerus – detaljert informasjon på Wikispecies
Eucyclophylla

Eucyclophylla er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Middelsstore (12–18 millimeter), kort ovale, brunlige oldenborrer. Forkroppen er tett kledt med lange, lyse hår, dekkvingene fint fløyelsaktig hårete.


== Levevis ==
Artene kan finnes på sandete steder.


== Utbredelse ==
Slekten er bare kjent fra Western Cape i Sør-Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 eller Pachydemini
Slekten Eucyclophylla Waterhouse, 1875
Eucyclophylla flavida Lacroix, 2005
Eucyclophylla lata Waterhouse, 1875
Eucyclophylla leggi Lacroix, 2005
Eucyclophylla namaqua Evans, 1987


== Kilder ==
hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)


== Eksterne lenker ==
(en) Eucyclophylla i Global Biodiversity Information Facility 
Eucyclophylla – detaljert informasjon på Wikispecies
Klas

Klas er et nordisk mannsnavn.


== Etymologi ==
Klas er en opprinnelig lavtysk kortform av Niklas, den lavtyske formen av Niklaus, som er en tysk kortform av Nikolaus. Dette navnet har opprinnelse i greske Nikolaos (gresk: Νικολαος), dannet av nike, «seier», og laós, «folk». Klas kan også sies å være en lavtysk form av Klaus, en annen tysk kortform av Nikolaus.
Claes og Clas er andre svensk skrivemåter av Klas.
Klaas er en annen lavtysk og nederlandsk kortform Nikolaus.
Navnet har gitt opprinnelse til de svenske etternavnene Klasson, Klason, Claesson, Claeson, Klaesson, Klaeson, Classon og Clason og det danske etternavnet Klasen.


== Utbredelse ==
Formen Claes er kjent brukt i Danmark fra 1300-tallet. I Danmark var Claes mest brukt i 1960- og 1970-årene. I Norge har Klas vært mest utbredt i Telemark. I Sverige var Claes mest brukt fra 1920- til 1970-årene.

Klas har navnedag i Sverige og Finland:

Navnet er i dag mest brukt i Sverige i formen Claes.
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til mannsnavnet Klas og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Klas Kristersson Horn (1517–1566), svensk admiral
Clas Larsson Fleming (1592–1644), svensk admiral
Klas Pontus Arnoldson (1844–1916), svensk forfatter og fredsprisvinner
Claes Thelander (1916–1999), svensk skuespiller
Claes Oldenburg (født 1929), amerikansk kunstner
Klas Ingesson (1968–2014), svensk fotballspiller
Klas Eriksson (født 1971), svensk golfspiller


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Behind the Name: Klas
(en) Think Baby Names: Klas
Amstel Gold Race 2015

Amstel Gold Race 2015 var den 50. utgaven av sykkelrittet Amstel Gold Race. Rittet ble avholdt 19. april, og strakk seg over 258 km.
Rittet ble vunnet av regjerende verdensmester Michał Kwiatkowski. 
Lars Petter Nordhaug var eneste norske deltaker i rittet. Nordhaug ble nummer 16, med samme sluttid som vinneren. 


== Lag ==
I tillegg til de 17 UCI WorldTour-lagene ble 8 andre lag invitert til å delta:


== Resultater ==


== Eksterne lenker ==
(en) Amstel Gold Race 2015 - ProCyclingStats 
http://www.cyclingnews.com/races/amstel-gold-race-2015/
La Flèche Wallonne 2015

La Flèche Wallonne 2015 er den 79. utgaven av sykkelrittet La Flèche Wallonne. Årets utgave av rittet avholdes 22. april. La Flèche Wallonne har spesiell interesse i 2015 fordi andre etappe av Tour de France skal benytte samme rute.
Rittet var preget av uvanlig mange uhell og velt, tatt i betraktning tørre og gode værforhold. Av 200 påmeldte stilte 199 til start. En tredjedel brøt rittet underveis, deriblant flere av forhåndsfavorittene. Kun 133 ryttere kom til mål. Lars Petter Nordhaug var eneste norske rytter i feltet, og var på forhånd utpekt som kaptein for laget sitt, men måtte som så mange andre stå av etter å ha vært involvert i flere uhell. Rittet ble vunnet av Alejandro Valverde for andre året på rad.


== Lag ==
I tillegg til de 17 UCI WorldTour-lagene ble 8 andre lag invitert til å delta:


== Resultater ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Flèche wallonne 2015 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) La Flèche Wallonne 2015 - ProCyclingStats 
(en) La Flèche Wallonne 2015 – Cycling Archives
Liège–Bastogne–Liège 2015

Liège–Bastogne–Liège 2015 var den 101. utgaven av sykkelrittet Liège–Bastogne–Liège. Årets utgave av rittet ble avholdt 26. april. Rittet ble vunnet av spanske Alejandro Valverde fra Movistar. Eneste norske deltager var Lars Petter Nordhaug fra Team Sky som kom inn til en 12.-plass.


== Lag ==
I tillegg til de 17 UCI WorldTour-lagene ble 8 andre lag invitert til å delta:


== Resultater ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Liège-Bastogne-Liège 2015 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Liège–Bastogne–Liège 2015 - ProCyclingStats 
(en) Liège–Bastogne–Liège 2015 – Cycling Archives
Widerøe-brannen på Fornebu 1964

Widerøe-brannen på Fornebu inntraff 5. mars 1964. En av Widerøes DC-3 var klar for avgang. Flyet stod utenfor hangar 37 (hangaren bygget i ett med ekspedisjonsbygget) på «Gamle Fornebu» med 15 passasjer og en besetning på tre. Destinasjonen var Rotterdam.
På grunn værforholdene var flyet nettopp blitt oversprøytet med av-isningsvæske. Under oppstarten skled flyet frem et par meter og venstre propeller traff bensintanken på startaggregatet som antente og i løpet av sekunder var hele flyet overtent. Startmekanikeren var lynrask og rettet brannslukningsapparatet mot flyets dør slik at alle ombord kom seg helskinnet ut.
Ulykkesflyet var LN-PAS, tidligere et Braathen-fly, kalt Norse Carrier. Det ble anskaffet av Braathen i 1947 og gikk i mange år i såkalt sjømannscharter med daglige turer til Rotterdam og Hamburg. Flyet var nylig solgt til Riis Flyrederi, som hadde leid det ut til Widerøe på såkalt Dry lease-vilkår.
Brannen utviklet seg så raskt at flyplassens eget brannvesen ikke klarte å redde det. Det ble senere brukt som øvelsesobjekt for brann og redningstjenesten.


== Eksterne lenker ==
Informasjon om flyulykken hos Aviation-safety.net
Italiensk or

Italiensk or (Alnus cordata) er et løvfellende tre i bjørkefamilien.
Den blir opptil 25 m høy og har en kjegleformet krone, som er uvanlig tett for en oreart. Barken er glatt og lyst brungrå og blir senere matt grå. Bladene er 5–8 cm lange, 5–7 cm brede og ovale. Basis på bladet er hjerteformet og helrandet, mens resten er fintannet. Oversiden av bladet er mørkegrønt og blankt, mens undersiden er lysere og har hår. Hannraklene sitter 3 eller 5 sammen og er 2,5 cm lange om vinteren og 7–10 cm under blomstringen. Hunraklene er opprette og sitter 1–2 på kraftige stilker; de er 2–5 cm lange.
Italiensk or vokser vilt i Sør-Italia og på Korsika. Noen kilder angir at den også finnes i Nordvest-Albania. Dette vakre og hurtigvoksende treet blir plantet andre steder og finnes også forvillet.


== Kilder ==
A. Mitchell, oversatt av I. Gjærevoll (1977). Trær i skog og hage. Tiden. s. 211–212. ISBN 82-10-01282-7. 
«Alnus cordata». Flora Europaea. Besøkt 13. april 2015. 
F. Ducci og A. Tani (2009). EUFORGEN Technical Guidelines for genetic conservation and use of Italian alder (Alnus cordata). Roma: Bioversity International. ISBN 978-92-9043-786-4. 


== Eksterne lenker ==

(en) Italiensk or i Encyclopedia of Life 
(en) Italiensk or i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Italiensk or hos Dyntaxa 
(en) Italiensk or hos ITIS 
(en) Italiensk or hos NCBI 
(en) Italiensk or hos The International Plant Names Index 
(en) Italiensk or hos Tropicos 
(en) Kategori:Alnus cordata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Alnus cordata – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Alnus cordata – detaljert informasjon på Wikispecies
Paraclitopa

Paraclitopa er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Middelstore (ca. 15 millimeter), kraftige, brune oldenborrer. Hannens antenner har fem lange antenneblader, antennene er 10-leddete. Forkroppen er tett kledt med lange, gulaktige hår.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Namibia og Botswana.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 eller Pachydemini
Slekten Paraclitopa Waterhouse, 1875
Paraclitopa fuscipennis Moser, 1919
Paraclitopa lanuginosa Waterhouse, 1875


== Kilder ==
hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)


== Eksterne lenker ==
(en) Paraclitopa i Global Biodiversity Information Facility 
Paraclitopa – detaljert informasjon på Wikispecies
Myloxena

Myloxena er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Små til  middelsstore (9–15 millimeter), kort ovale, lysbrune, sterkt hårete oldenborrer. Oversiden er kledt med fine, lange, lyse hår. Hannens antenner har tre smale antenneblader.


== Utbredelse ==
Slekten er bare kjent fra Argentina.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 eller Pachydemini eller Macrodactylini
Slekten Myloxena Berg, 1881
Myloxena bruchiana Ohaus, 1909
Myloxena patagonica Ohaus, 1909
Myloxena vestita Berg, 1881
Myloxena vicina Moser, 1926


== Kilder ==
hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)


== Eksterne lenker ==
Myloxena – detaljert informasjon på Wikispecies
Jan Hoff

Jan Hoff (født 28. oktober 1949 i Trondheim) er en norsk idrettsfysiolog og professor i medisin (dr. philos). Han er ansatt ved Institutt for sirkulasjon og bildediagnostikk (ISB) ved Det medisinske fakultet (DMF) på Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet og Universitetssykehuset St. Olavs hospital..
Hoff er utdannet ved Norges idrettshøgskole (NIH) og NTNU, og han begynte som idrettsoffiser i HM Kongens Garde i 1972. Fra 1973 til 1981 var Hoff landslagstrener i sprint for Norges Friidrettsforbund. Hoff var i 1980 rektor ved Idrettshøgskolen i Trondheim, som senere ble opptatt i Universitetet i Trondheim og Institutt for Idrettsvitenskap. I 1986 ble han alpinsjef for Norges Skiforbund. Hoff var da nylig ferdig med sin mastergrad ved NIH, og ble i den stillingen i tre år.
I 1986 fullførte Hoff en mastergrad ved NIH med vekt på organisasjonsteori, og i 2000 var han ferdig med sin doktorgradavhandling, «Specificity of Strength and Power Training Effects» ved NTNU I 2001 lanserte Hoff sammen med forskerkollega Jan Helgerud et treningskonsept for prestasjonsutvikling og behandling i medisin for blant annet hjerte-karsykdom, diabetes, KOLS og MS . I 2002 etablerte Hoff sammen med Helgerud et masterprogram ved DMF.Hoff har også vært gjesteprofessor ved University of California, San Diego 2000-2001, 2005-2006, University of Utah 2009-2010. Han har utgitt rundt hundre forskningsartikler om trening og fysiologi i fagfellevurderte publikasjoner.. 


== Bibliografi (utvalg) ==
Publikasjoner av Jan Hoff i BIBSYS
Publikasjoner av Jan Hoff i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Publikasjoner av Jan Hoff i PubMed


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hoffs profil på NTNU
European Cup Winter Throwing 2010

European Cup Winter Throwing 2010 ble arrangert 20. og 21. mars 2010 på Stade Fernand Fournier i Arles i Frankrike. Dette var den tiende utgaven av denne konkurransen.  Arrangør var European Athletics Association og Fédération française d'athlétisme (Det franske friidrettsforbundet).
Konkurransen var både for senior og U23 junior.


== Medaljeoversikt ==


=== Senior ===


=== U23 ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
European Athletics - 10th European Cup Winter Throwing Arles FRA  20 - 21 March  Throws
Gunnveig

Gunnveig er et sjeldent norsk kvinnenavn med norrøn opprinnelse. Navnet er sammensatt av ledd som betyr «strid» og «kamp». Navnet kan også skrives Gunveig, Gunnvei og Gunveg.


== Etymologi ==
Gunnveig er sammensatt av navneleddene Gunn, fra norrønt gunnr «strid», og -veig, trolig «kamp» eller «helligdom».  
Gunnvá er en færøysk form av navnet. 


== Utbredelse ==
Gunnveig har norsk navnedag den 3. mars.
Gunnveig er et sjeldent navn. Det var 142 norske kvinner som het Gunnveig og 84 som het Gunveig i 2009. Navnet er mest utbredt på Færøyene, i formen Gunnvá.
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til kvinnenavnet Gunnveig og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Gunnveig Nerol (født 1958), norsk bildekunstner


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Behind the Name: Gunnveig
(en) Think Baby Names: Gunnveig
European Cup Winter Throwing 2009

European Cup Winter Throwing 2009 ble arrangert 14. og 15. mars 2009 på Estadio de Los Realejos på Tenerife i Spania. Dette var den niende utgaven av denne konkurransen. Arrangør var European Athletics Association og Real Federación Española de Atletismo (det spanske friidrettsforbundet). 
Konkurransen var både for senior og U23 junior.


== Medaljeoversikt ==


=== Senior ===


=== U23 ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
European Athletics - 9th European Cup Winter Throwing Los Realejos ESP  14 - 15 March  Throws
Phalangosoma

Phalangosoma er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Middelsstore (15–25 millimeter), kraftige oldenborrer. Hode og pronotum er brunrøde og tett kledt med fine, lyse hår, dekkvingene mørkbrune og blanke. "Snuten" (clypeus) er avrundet. Antennene er 11-leddete, med ni lange antenneblader (lameller). Pronotum har rundede sider, sterkt tilsmalnet forover. 


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika (Den demokratiske republikken Kongo, Zambia og Angola).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Tanyproctini Erichson, 1847
Gruppen Tanyproctina Erichson, 1847
Slekten Phalangosoma Quedenfeldt, 1884
Phalangosoma coriaceum Burgeon, 1946
Phalangosoma flavum Burgeon, 1946
Phalangosoma mechowi Quedenfeldt, 1884
Phalangosoma minutum Lacroix, 2004
Phalangosoma werneri  Lacroix, 2003


== Kilder ==
hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)


== Eksterne lenker ==
(en) Phalangosoma i Global Biodiversity Information Facility 
Phalangosoma – detaljert informasjon på Wikispecies
Varde Hartmark

Varde Hartmark er et norsk konsulentselskap som spesialiserer seg innen «strategirealisering». Selskapet ble opprettet i 2013 som følge av en fusjon mellom Varde Consulting og Hartmark Consulting.


== Referanser ==
Sjømannscharter

Sjømannscharter var betegnelsen på en type charterflyvninger som var meget utbredt på 1950 og 1960-tallet.
Flyvningene gikk vanligvis til Rotterdam og Amsterdam eller andre havnebyer i Nord-Europa, hvor det foregikk av-og påmønstring på norske skip. Det var vanligvis et rederi eller flere som hadde chartret flyet i fellesskap og dette var et attraktivt marked for Braathens SAFE og Fred. Olsens Flyselskap.


== Se også ==
Widerøe-brannen på Fornebu 1964