jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Underintendant

Underintendant er en tidligere militær offisersstilling i Norge for ansatte i hærens og marinens intendanturer. Underintendanter var i utgangspunktet avlønnet som og hadde rang som kapteiner (kapteinløytnanter i marinen) eller premierløytnanter (avhengig av erfaring). Vernepliktige underintendanter var innplassert som sekondløytnanter. Ansettelse som underintendant var mulig både for offisersutdannede og personer med sivil utdannelse (for fast ansettelse krevdes det i regelen juridisk embedseksamen (cand.jur.) eller økonomisk høyere utdannelse, mens vernepliktige underintendanter også kunne være studenter innenfor disse fagområdene). Personer med sivil utdannelse gjennomgikk et tre måneders offiserskurs og ble deretter offiserer i intendanturet.Underintendant var en stilling med lederoppgaver innenfor logistikk og regnskap. I marinen kunne en underintendant f.eks. tjenestegjøre som skipsintendant på større krigsskip under tokt, dvs. som ansvarlig for regnskapet og logistikken. Enkelte lærere ved befalsskolene hadde også tittelen underintendant. Underintendanter hadde ofte tjenesten i intendanturet som deltidsbeskjeftigelse.
Underintendanter var plassert over intendantassistenter, som var avlønnet som fanejunkere (den høyeste underoffisersgrad i Norge frem til 1927).


== Referanser ==
Helle Stangerup

Helle Stangerup (født 30. oktober 1939 på Frederiksberg, død 29. mars 2015) var en dansk forfatter som blant annet skrev kriminal- og historiske romaner.
Hun var datter av professor i litteraturhistorie Hakon Stangerup (1908–1976) og skuespiller Betty Söderberg (1910–1993) og dermed bror til forfatteren Henrik Stangerup.Hun ble cand.jur. fra Københavns Universitet i 1966, men valgte forfatteryrket hvor hun i 1967 debuterte med kriminalromanen Gravskrift for Rødhætte. I 1985 utkom Christine, en historisk roman om Christian IIs datter Christine, etterfulgt i 1989 av Spardame om Christian IVs datter Leonora Christine. I 1999 utga hun Saxo: Danmarkskrøniken 1–2 på nåtidsdansk. Romanene er oversatt til flere sprog, deriblant til engelsk, fransk norsk og tysk.I tidsrommet 1969–1979 var hun gift med lensgreve Adam Wilhelm Knuth (1933–2013) til Knuthenborg, med hvem hun fikk to sønner. Den 29. mars 2015 sov Helle Stangerup inn etter lengre tids sykdom.


== Verk i utvalg ==
Gravskrift for Rødhætte (1967)
Gule handsker (1968)
Spejldans (1969)
Diamanter er dydens løn (1970)
Solsikkerne (1972)
Ulvetid (1980)
Den tibetanske maske (1981)
Christine (1985)
Spardame (1989)
Sankt Markus nat (1992)
Stedfar (1995)
Tidens bord (2001)
Skæbnegalleriet (2006)
En forskers død (2010)
Bag skodderne (2011)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på litteratursiden
Lepidotrogus

Lepidotrogus er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Levevis ==
Larvene lever i jorda der de eter på røtter.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i tropisk Afrika (Tanzania).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Schizonychini
Slekten Lepidotrogus Kolbe, 1894
Lepidotrogus conradti Kolbe, 1894
Lepidotrogus fulvipennis Moser, 1913
Lepidotrogus kilimanus Moser, 1913
Lepidotrogus nyassicus Moser, 1913
Lepidotrogus signaticollis Moser, 1913
Lepidotrogus squamiger Kolbe, 1894


== Eksterne lenker ==
(en) Lepidotrogus i Global Biodiversity Information Facility 
Lepidotrogus – detaljert informasjon på Wikispecies
Stephanopholis

Stephanopholis er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Levevis ==
Larvene lever i jorda der de eter på røtter.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, der den er kjent fra Sri Lanka og Filippinene men ikke fra mellomliggende områder. Det er noe uklart hvor S. melolonthoides kommer fra, muligens er denne arten hjemmehørende i Sør-Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Schizonychini
Slekten Stephanopholis Brenske, 1896
Stephanopholis cribricollis Arrow, 1916
Stephanopholis lopezi Chapin, 1931
Stephanopholis melolonthoides (Brenske, 1892)
Stephanopholis philippinensis Brenske, 1896
Stephanopholis rubicundus Arrow, 1916
Stephanopholis singalensis Brenske, 1896


== Eksterne lenker ==
(en) Stephanopholis i Encyclopedia of Life 
(en) Stephanopholis i Global Biodiversity Information Facility 
Stephanopholis – detaljert informasjon på Wikispecies
MS «Aardal»

MS «Aardal», senere «Sfinx»,  var et passasjerskip bygget i 1942 og innkjøpt av Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane i 1951. Skipet gikk i lokalrute for rederiet frem til 1973.
I 1973 ble Aardal solgt til Olav Linga i Folkedal, byttet navn «Sfinx» og bygget om til lastebåt. «Sfinx» gikk i godsruter for Hardanger Sunnhordlandske Dampskipselskap frem til 1983.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1942
Bygget av: W. J. Yarwood & Sons (1938) Ltd., Northwich
Brutto RT: ukjent
Netto RT: ukjent
Lengde: 40,16 meter
Bredde: 7,35 meter
Motor: 6cyl. 2T DM (H. J. Widdop & Co. Ltd., Keighley), 300 bHK


== Historie ==
1942: Mars: Levert som «Air 3 A» for Royal Air Force, UK
1947: Solgt til A/L Tråldrift (M. Myklebust), Bergen. Omdøpt «Promt» (B-8-B). Ombygd til M/Fi: 254 brt, 89 nrt
1951: Innkjøpt av Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane, Bergen. Omdøpt «Aardal». Ombygd til rutebåt ved Mjellem & Karlsen, Bergen. Nye mål: 302 brt, 179 nrt, 146 PC. Dimensjon: 127.1 x 24.1 x 8.2 meter. 6cyl. 2T EV DM (Bergens Mekaniske Verksted)
1967: Ny motor: 6cyl. 4T EV DM (Bergens MV), 540 bHK
1973: Solgt til Olav Linga, Folkedal/Bergen. Omdøpt «Sfinx». Ombygd til lastebåt: 259 brt, 102 nrt
1983: Aug.: Solgt til Tele Anlegg A/S, Bø i Telemark/Bergen. Omdøpt «Telanbo», benyttet som losjiskip i Longyearbyen.
1987: Solgt til Store Norske Spitsbergen Kullkompani A/S, Longyearbyen/Bergen
1991: 3. kvartal: Senket i Isfjorden på Svalbard.


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012. 


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 5000562 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Telanbo – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
MS «Hornelen» (1952)

MS «Hornelen» er et lasteskip bygget i 1952 for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane. Skipet var blant de første i Norge som var spesialbygget for palletransport, og gikk i for rederiet frem til 1986.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1952
Bygget av: Mjellem & Karlsen, Bergen (byggenummer 72)
Brutto RT: 396
Netto RT: 163
Lengde: 142 meter
Bredde: 28,3 meter
Motor: 8cyl. 4T EV DM (KHD AG, Köln), 660 bHK


== Historie ==
1952:	Mai: Levert som «Hornelen» for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane, Bergen
1964:	Ombygd: 572 brt, 321 nrt
1966:	Ny motor: 6cyl. 4T EV DM (Bergens MV), 780 bHK
1979:	Reg.havn endret til Måløy
1986:	Febr.: Solgt til Birger Larsen, Steinsland/Bergen. Omdøpt «Bramshorn»
1986:	Mars: Solgt til BEY Shipping A/S, Steinsland/Bergen
1989:	Solgt til ukj. eier, St.Helier, Jersey, UK.
1992:	Solgt til Seahunter Ltd., San Lorenzo, Hond. Omdøpt «Iles de loos»
199?:	Solgt til Gulf Shipping Co., San Lorenzo, Hond. Omdøpt «Syd-syd I»
2001:	18.06.: Solgt til ukjent eier og flagg
2011:	Står fremdeles slik i LloydsSeiler i Fransk Polynesia pr 2016 - navn St XMorris Stella. Kan sees på det danske tv-program «Mot fjerne kyster» v Mikkel Beha Erichsen m/familie.


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012. 
Starheim, Ottar (10. februar 2015). «Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane» (html) (norsk). NRK Sogn og Fjordane. Besøkt 30. mars 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) MS «Hornelen» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
MF «Fjærlandsfjord» (1951)

MF «Fjærlandsfjord», tidligere «Gula» og senere «Sagvåg» er en bilferge bygget i 1951 i Tyskland. Skipet ble innkjøpt av Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane i 1952 og gikk i rute for rederiet frem til 1977.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1951
Bygget av: Wilhelm Krooss, Wischhafen
Brutto RT: 145
Netto RT: 68
Personbilkapasitet: 22
Passasjerkapasitet: ukjent
Lengde: 89,7 fot
Bredde: 26,9 fot
Motor: 2syl. 4T DM (Humboldt-Deutz-Motoren AG, Köln, b.1931), 150 bHK


== Historie ==
1951:	Juli: Levert som «Wischhafen» for Harttermann & Krooss, Wischhafen, T-V. Trolig bygget ved at akterskipet av et utrangert tankskip fikk påbygget nytt forskip. Tankskipet het muligens «Kehdingen».
1952:	Innkjøpt av Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane, Bergen. Omdøpt «Gula»
1954:	Omdøpt «Fjærlandsfjord»
1959:	Ny motor: 3cyl. 2T DM (Wichmann Motorfabr., Rubbestadneset), 240 bHK
1977:	Solgt til P/R Sagvåg Båttransport (Bjørn Ottesen, Sagvåg), Bergen. Omdøpt «Sagvåg»
1979:	Solgt til P/R Tina (Alvilde Ommundsen, Stavanger), Bergen
1985:	Disp. overtatt av Alvilde Berge, Stavanger/Bergen
1985:	Okt.: Solgt til Sagvåg A/S (Jørgen Bosvik, Hinna), Bergen
2003:	Juni: Overført til Bosvik AS, Stord/Bergen
2005:	30.08.: Solgt til Bergsvåg Husbåt AS, Bergen. Ombygd til husbåt og lagt opp som sådan i Bergen.
2020:	Fremdeles i bruk.


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012. 
Langes, W. (2015). «Fjordfaehren.de» (tysk). Arkivert fra originalen 24. september 2015. Besøkt 30. mars 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 5115771 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) «Sagvåg» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
MF «Gudvangen» (1954)

MF «Gudvangen» var en bilferge bygget i 1954 for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane. Fergen gikk i rute for rederiet frem til 1980, mesteparten av tiden i ruten Lærdal-Kaupanger-Gudvangen i indre Sogn.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1954
Bygget av: Bergen Mekaniske Verksted (byggenummer 405)
Brutto RT: 313
Netto RT: 132
Personbilkapasitet: 30
Lengde: 123 meter
Bredde: 30,4 meter
Motor: 8cyl. 4T EV DM (KHD AG, Köln), 660 bHK


== Historie ==
1954:	Mai: Levert som «Gudvangen» for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane, Bergen
1980:	Solgt til Simon Møkster, Stavanger. Omdøpt «Strilvang»
1981:	Solgt til Rederi AB Tillingenabben, Timmernabben, Sv. Omdøpt «G. A. Skytte»
1984: 	Solgt til Kustmarin KB, Malmö, Sverige.
1984:	Solgt til Marin & Maskin i Stockholm AB, Stockholm/Malmö, Sverige.
1989:	Solgt til Bohusläns Nya Ångfartygs AB, Hovås/Göteborg, Sverige.
1992:	Juli: Solgt til Sadjedi Farhad Odins Orientmattor, Göteborg, Sverige.
1992:	Nov.: Solgt til Åbergs Museum AB, Göteborg, Sverige.
1993:	Mai: Solgt til Bo Löfqvist P/R, Göteborg, Sverige.
1993:	Mai: Solgt til KB M/S G. A. Skytte, Göteborg, Sverige.
2000:	Solgt til firma Piraten på Gullbergskajen, Göteborg, Sverige.
2006:	12.04.: Brant ved Gullbergskajen i Göteborg
2006:	15.05.: Slept til Frederikshavn i Danmark for hogging.


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012. 
Langes, W. (2015). «Fjordfaehren.de» (tysk). Arkivert fra originalen 2. april 2015. Besøkt 30. mars 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 5137286 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Gudvangen» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
MS «Gula»

MS «Gula» er et lasteskip bygget i 1954 for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane. Skipet gikk for rederiet frem til 1977. Skipet er nå i Ecuador i Sør-Amerika.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1954
Bygget av: Mjellem & Karlsen, Bergen (byggenummer 74)
Brutto RT: 424
Netto RT: 317
Lengde: 142 meter
Bredde: 28,3 meter
Motor: 8cyl. 4T EV DM (KHD AG, Köln), 660 bHK


== Historie ==
1954:	Juni.: Levert som «Gula» for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane, Bergen
1977:	Solgt til Somon Møkster, Stavanger. Omdøpt «Stril Flower»
1978:	Jan.: Solgt til Transportes Maritimos y Fluviales SA (TRAMFSA), Guayaquil, Ecuador. Omdøpt «Pinzon»
1989:	Solgt til Juan M. Vallejo, Guayaquil, Ecuador. Omdøpt «Virgen de Monserrate»
1997:	Solgt til Arvitres SA, Guayaquil, Ecuador.
2011:	Fremdeles i fart.


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012. 
MarineTraffic (2015). «MarineTraffic» (engelsk). Arkivert fra originalen 2. april 2015. Besøkt 30. mars 2015. 
Starheim, Ottar (10. februar 2015). «Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane» (html) (norsk). NRK Sogn og Fjordane. Besøkt 30. mars 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) MS «Gula» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Crepischiza

Crepischiza er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Levevis ==
Larvene lever i jorda der de eter på røtter.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika (Tanzania, den Den demokratiske republikken Kongo).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Schizonychini
Slekten Crepischiza Brenske, 1903
Crepischiza ertli Moser, 1914
Crepischiza pallida Arrow, 1944
Crepischiza pruinosa Arrow, 1944
Crepischiza schoutedeni Moser, 1926
Crepischiza sinuaticeps Moser, 1914
Crepischiza usambarae Brenske, 1903


== Eksterne lenker ==
(en) Crepischiza i Global Biodiversity Information Facility 
Crepischiza – detaljert informasjon på Wikispecies
Redotus

Redotus er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Levevis ==
Larvene lever i jorda der de eter på røtter.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Nord-Afrika (Algerie).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Schizonychini
Slekten Redotus Fairmaire, 1860
Redotus rufulus Fairmaire, 1860


== Eksterne lenker ==
(en) Redotus i Global Biodiversity Information Facility 
Redotus rufulus – detaljert informasjon på Wikispecies
MF «Sogn» (1956)

MF «Sogn» er en bilferge bygget i 1956 for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane. Fergen gikk i rute for rederiet frem til 1984. De første årene i ferjesambandet Hella–Dragsvik–Vangsnes og senere i Dalsfjord.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1956
Bygget av: Haugesunds mek. Verksted, Haugesund (byggenummer 15)
Brutto RT: 141
Netto RT: 64
Personbilkapasitet: 18
Lengde: 28,48 meter
Bredde: 8,74 meter
Motor: 2x 8cyl. 4T EV DM (KHD AG, Köln), 240 bHk


== Historie ==
1956:	Juli: Levert som «Sogn» for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane, Bergen
1979:	Reg.havn endret til Florø
1984:	Mars: Solgt til Industriterminaler A/S, Spjelkavik/Ålesund. Omdøpt «Rauberg»
1986:	Jan.: Solgt til Atle Ahmer, Fotlandsvåg/Bergen
1990:	Juni: Solgt til Chainco AS, Torvastad/Haugesund. Omdøpt «Chain Surveyor I»
1997:	Nov.: Solgt til Helge Harry Nymo, Mørkved/Bodø
2000:	April: Solgt til A-Brygger AS, Sandnes/Bodø. Omdøpt «Nymopel»
2002:	Nov.: Solgt til Hansen Dahl Holding AS, Bodø
2004:	Juni: Solgt til Kaibygg & Dykkerservice AS (Steinar Bach, Sørstraumen), Bodø
2011:	Fremdeles i fart.


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012. 
Langes, W. (2015). «Fjordfaehren.de» (tysk). Arkivert fra originalen 2. april 2015. Besøkt 30. mars 2015. 
MarineTraffic (2015). «MarineTraffic» (engelsk). Besøkt 30. mars 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 7398470 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) «Nymopel» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
MS «Alden» (1958)

MS «Alden» var et lasteskip bygget i 1958 for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane. Skipet gikk for rederiet frem til 1988.


== Historie ==
1958:	April: Levert som «Alden» for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane, Bergen
1979:	Reg.havn endret til Florø
1986:	Mars: Rederiet flyttet til Florø
1988:	Mai: Solgt til Tug-Trans Ådlandsvik & Co. ANS (Kåre Fyllingen, Kleppestø), Florø. Omdøpt «Firkløver»
1988:	Okt.: Solgt til A/S Mini Cruise, Fyllingsdalen/Florø
1989:	Solgt til Stiftelsen Paulus Båtarna, Stugsuns, Sverige. Omdøpt «Paulus I». Ommålt: 613 BT, 184 NT, 793 t.dw.
1997:	Solgt til Hallersrud Förvaltning AB, Stugsund, Sverige. Omdøpt «Alden»
1997:	Reg.havn endret til Kungshamn, Sverige.
1997:	Solgt til Gary Rouzier, Transcomar SA, Port-au-Prince, Haiti
2010:	Ikke lenger i Loyds. Skjebne ukjent.


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012. 
Starheim, Ottar (10. februar 2015). «Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane» (html) (norsk). NRK Sogn og Fjordane. Besøkt 30. mars 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) MS «Alden» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Xylonychini

Xylonychini er en gruppe av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Middelsstore oldenborrer, gjerne grønne på farge. Overflatisk minner de om arter i gruppen praktskarabider (Rutelinae).


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Xylonychini Britton, 1957
Slekten Chariochilus Brenske, 1898 - én art
Slekten Colymbomorpha Blanchard - 3 arter
Slekten Exostethus Britton, 1979 - én art
Slekten Nitorellus Britton - én art
Slekten Phyllococerus Waterhouse - én art
Slekten Xylonichus Boisduval - 6 arter


== Kilder ==
Britton, E.B. (1979) New Australian Melolonthinae (Coleoptera: Scarabaeidae). Journal of the Australian entomological Society 18: 193-197. [1]


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Realistlista

Realistlista er en studentpolitisk liste ved Universitetet i Oslo, og ble stiftet i 1987. 
Foreningen er partipolitisk uavhengig, og arbeider for økt fokus på realfag i samfunnet. Dens partiprogram tar utgangspunkt i problemstillinger på grasrotnivå i studentlivet, og baserer seg på pragmatiske løsninger uten å være bundet til en politisk ideologi.
Størsteparten av listens medlemmer er studenter ved Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet (MatNat) på UiO, men listen rekrutterer også medlemmer fra det medisinske, odontologiske, og utdanningsvitenskapelige fakultet.
Realistlista må ikke forveksles med Realistforeningen, den sosiale fakultetsforeningen på MatNat.


== Organisasjon og medlemskap ==
Alle studenter ved Universitetet i Oslo kan bli medlem av Realistlista, forutsett at vedkommende ser seg enig i listens formål og ikke stiller for en annen liste til de samme organer. Allmøtet er listen øverste organ, og avholdes før valg til Studentparlamentet og Velferdstinget, henholdsvis på våren og sent på høsten. Styret i Realistlista består av leder og økonomiansvarlig.


== Studentparlamentet og Velferdstinget ==
Ved studentvalget 2015 ble Realistlista den største studentpolitiske listen, med 25,9 % av stemmene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside: Realistlista.no
Chnaunanthini

Chnaunanthini er en gruppe av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Gruppen omfatter bare to kjente arter som blir plassert i hver sin slekt.


== Utseende ==
Nokså små, blanke, gulbrune oldenborrer.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Mexico og USA.


== Systematisk inndeling ==
Den systematiske plasseringen er usikker.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Chnaunanthini
Slekten Chnaunanthus Burmeister, 1855 - 3 arter


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Kamila Lićwinko

Kamila Lićwinko (født Stepaniuk, 22. mars 1986 i Bielsk Podlaski i Podlasie voivodskap) er en polsk friidrettsutøver som konkurrerer i høydehopp.


== Idrettskarriere ==
Lićwinko deltok ved junior-EM i friidrett 2005, der hun kom på 8.-plass. Ved U23-EM i friidrett 2007 kom hun på 4.-plass.
Hun kom på 8.-plass ved EM i friidrett innendørs 2009, og på 4.-plass ved Sommeruniversiaden 2009, mens hun ble slått ut i kvalifiseringen ved VM i friidrett 2009, der hun endte på 16.-plass.
I 2013 deltok hun ved EM innendørs i Göteborg. Der greide hun bare 1,85 meter, og endte på 17.-plass. Ved Sommeruniversiaden 2013 greide hun 1,96 meter, og vant med det høydehoppkonkurransen, foran Marija Kutsjina og Anna Iljuštšenko. Ved Lag-EM i friidrett 2013 deltok Polen i Super League, og Lićwinko kom her på 2.-plass i høydehopp, bak Marija Kutsjina. Polen kom på 5.-plass i lagkonkurransen. I august deltok hun også ved VM i friidrett 2013 i Moskva, der hun kvalifiserte seg til finalen. I finalen greide hun 1,93 på første forsøk, men rev på 1,97, og endte på en delt 7.-plass med Alessia Trost.
Ved VM i friidrett innendørs 2014 i Sopot satte hun ny polsk rekord, med 2 meter i finalen. Dermed kom hun på delt 1.-plass, sammen med Marija Kutsjina. Ved EM i friidrett 2014 kom hun på 9.-plass, med 1,90 som beste tellende hopp.
Ved EM i friidrett innendørs 2015 i Praha kom hun på 3.-plass, bak Kutsjina og Trost. Hun kom også på 3.-plass ved Lag-EM i friidrett 2015 i Tsjeboksary, der hun hoppet 1,97. Ved Diamond League 2015 vant hun British Grand Prix i Birmingham.


== Utmerkelser ==
2015 - Cross of Merit i gull


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kamila Lićwinko – Olympics.com 
(en) Kamila Lićwinko – Olympic.org 
(en) Kamila Lićwinko – Olympedia 
(en) Kamila Lićwinko – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(pl) Kamila Lićwinko – Polens olympiske komité 
(en) Kamila Lićwinko – World Athletics 
(en) Kamila Lićwinko – Diamond League 
(en) Kamila Lićwinko – Track and Field Statistics 
(en) Kamila Lićwinko – Track and Field Statistics 
(en) Profil hos European Athletics
(en) Profil hos All-Athletics
Michael von Sundts plass (Oslo)

Michael von Sundts plass er en plass på Akershus festning i Oslo. Dette er den første plassen man kommer til på indre festningsområde når man går over broen fra Festningsplassen over Kongens gate (tidligere vollgrav) og gjennom Festningsporten. Vel inne på plassen har man da Hovedvakten rett frem, med Fengselsdirektørboligen like til høyre. Til venstre (sør) på plassen er barakkene, og til høyre (i nord) er et gateløp mellom to husrekker som blant annet inneholder fengselskirken og fører til Artilleribygningen med besøkssenteret.
Plassen har navn etter Michael von Sundt (1679–1753), som gjerne gis æren for å ha hindret rivning av Akershus slott på 1700-tallet. Det er en minneplakett i den anledning på veggen av barakken på plassens sørside.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Akershus slott og festning». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 43-45. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Festningsløypekart hos Forsvarsbygg.no
Kart over festningsanlegget på Verneplaner.no
Stortingsvalget 2013 i Vevelstad

Stortingsvalget 2013 i Vevelstad ble avholdt 9. september 2013 i Vevelstad kommune i Nordland.
Det var 380 stemmeberettigede velgere i Vevelstad. Av disse avga 284 stemme. De godkjente stemmene fordelte seg slik på partiene:


== Referanser ==
Byggmestrenes Takseringsforbund

Byggmestrenes Takseringsforbund (BMTF) er et forbund for takstmenn som ble stiftet 11. januar 2014. Forbundet organiserer kun takstmenn med mesterbrev i byggfag. Ved generalforsamling i april 2016 talte forbundet 412 medlemmer.
BMTF skolerer sine medlemmer gjennom Mesterskolen, som har nettbaserte studier innen tilstandsrapportering og skadetakst av boliger.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
mesterskolen.no
utdanning.no/yrker/beskrivelse/takstmann
https://snl.no/Byggmestrenes_takseringsforbund