jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Elea-Mariama Diarra

Elea-Mariama Diarra (født 8. mars 1990 i Lyon) er en fransk friidrettsutøver, som spesialiserer seg på 400 meter. Hun har gull fra EM innendørs i 2015 på 4 x 400 meter stafett som fremste internasjonale meritt.


== Idrettskarriere ==
Diarra deltok ved junior-EM i friidrett 2009 i Novi Sad, der Frankrike kom på 3.-plass på 4 x 400 meter. Ved U23-EM i friidrett 2011 fikk Frankrike igjen bronse, med Diarra på laget. Her deltok hun også på 400 meter, men til tross for ny personlig rekord på 53,99 i innledningsheatet gikk hun ikke videre til finalen, men endte på 9.-plass. Hun vant 400 meter ved det franske mesterskapet i friidrett i 2011, med tiden 53,01. Hun ble også tatt ut til VM i friidrett 2011, men deltok ikke i konkurransen. 
Ved EM i friidrett 2012 i Helsingfors kom Frankrike på 2.-plass på 4 x 400 meter stafett. Diarra deltok her i innledningsheatet, der Frankrike løp på 3:29,03, og fikk dermed sølvmedalje i dette mesterskapet. Hun ble tatt ut på stafettlaget ved sommer-OL 2012, men deltok ikke i konkurransen. 
Frankrike deltok i Super League ved Lag-EM i friidrett 2014 i Braunschweig, der Diarra var med og løp 4 x 400 meter, der det franske stafettlaget kom på 3.-plass. Frankrike kom på 4.-plass i lagkonkurransen. 
Ved EM i friidrett innendørs 2015 i Praha vant Frankrike 4 x 400 meter stafett, der Diarra løp på lag med Floria Guei, Agnès Raharolahy og Marie Gayot. Hun deltok også ved det andre IAAF World Relays som ble arrangert i 2015, der Frankrike kom på 4.-plass på 4 x 400 meter, 0,3 sekunder bak Storbritannia. Hun deltok også på stafett-medleyen, der Frankrike kom på 6.-plass.  


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Elea Mariama Diarra – Olympics.com 
(en) Elea Mariama Diarra – Olympic.org 
(fr) Elea Mariama Diarra – Frankrikes olympiske komité 
(en) Elea Mariama Diarra – World Athletics 
(fr) Elea Mariama Diarra – Fédération française d athlétisme 
(fr) Profil hos FFA - Det franske friidrettsforbundet
(en) Profil på All-Athletics.com Arkivert 6. oktober 2014 hos Wayback Machine.
Strukturert kabling

Et strukturert kablingssystem er en kabelstruktur i en bygning som skal transportere alle tele- og datasignaler i bygningen. Typisk er det lagt opp doble punkter til et antatt maksimalt antall arbeidsstasjoner/plasser en bygning kan ha.
Den delen av kablingsstrukturen som går ut til endepunktene(arbeidsstasjonene) kalles ofte for «horisontal kabling» eller «spredenettet» og består av 4 par kobberkabler med fargene blå/hvit, oransje/hvit, brun/hvit, grønn/hvit. Disse kablene kalles for kategori-kabler, og kan være Cat5, Cat5E, Cat6, Cat6A, Cat7 m.fl. På hver arbeidsstasjon termineres de to kablene i en dobbel ISO-8-boks. Hver ISO-8 boks har en A og en B-kanal. A-kanalen brukes til telefoni og B-kanalen brukes til data. (Forskjellen mellom A og B-kanal er at to av parene (grønt og oransje) har byttet plass.)  Fra ISO-8 boksen kobler man til en PC og eventuelt en telefon med «patchekabler». En patchekabel er en kategorikabel med en RJ-45 plugg i begge ender. 
Kabler for strukturert kabling er i stadig utvikling og kommer i stadig nye og forbedrede utgaver. Strukturert kablingssystemer leveres i dag ofte med kategori 6-standard. 
Kablene fra alle arbeidsstasjonene samles i «kabelbunter» som føres videre til et samlingspunkt. Det mest typiske samlingspunktet er et it-rom, hvor f.eks kabelbunter fra en hel etasje/sektor trekkes inn i et rackskap. I rackskapet termineres hver enkelt kabel i patchepaneler (datakablene) og plintrekker/patchepaneler for telefoni. 
Mellom IT-rom og andre fordelingspunkter kan det være høyhastighetslinker på fiber, såkalte "backbones" eller "stamkabler". Disse kablene mellom større samlingspunkter må kunne håndtere høy hastighet da data fra mange kilder/hosts skal trafikkere disse linjene samtidig. Til dette trenger man høy båndbredde på både kabler og nettverks-utstyr/mediekonvertere.
Oslofjordfondet

Oslofjordfondet er et regional forskningsfond som støtter kunnskapsutvikling til bedrifter og offentlige institusjoner i de fire fylkene Buskerud, Telemark, Vestfold og Østfold. Fondets mål er å skape vekst og muligheter gjennom forskning og utvikling på fem områder:

Energi og miljø
Velferd, helse og omsorg
Utdanning og opplæring
Reiseliv, opplevelsesnæring og attraksjonskraft
Teknologi
Otto Manninen

Otto Manninen (født 13. august 1872 i Kangasniemi i Finland, død 6. april 1950 i Helsingfors) var en finsk forfatter og oversetter.
Manninen var lektor ved Helsingfors universitet 1913–1937 og var bibelkomiteens språkgransker 1921–1937. Hans fire diktsamlinger er karakterisert av refleksjonslyrikk i en finslipt og ofte grammatisk tilspisset form. 
Hans livsverk består i større grad av tallrike oversettelser til finsk. Bland dem kan nevnes Johan Ludvig Runeberg, Zacharias Topelius, J. W. von Goethe, Heinrich Heine, Molière, Henrik Ibsens Peer Gynt, Sándor Petőfi, Sofokles, Evripides, Iliaden og Odysseen.
Han var gift med barnebokforfatteren Anni Swan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Otto Manninen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Otto Manninen på Internet Movie Database 
(en) Otto Manninen på Discogs 
(en) Otto Manninen på MusicBrainz 
(en) Otto Manninen på Last.fm 
(en) Otto Manninen på AllMusic 
«Otto Manninen». Biografiskt lexikon för Finland (svensk). Helsingfors: Svenska litteratursällskapet i Finland. 2008–2011. URN:NBN:fi:sls-4591-1416928957197.
Twinings

Twinings er et britisk selskap som selger te. Det ble grunnlagt av Thomas Twining i 1706. Det har vært drevet av hans etterkommere, selv om det siden 1964 har vært eid av Associated British Foods.
Thomas Twining var grunnleggeren av Twinings. Han var også den første «tekonge» i Europa, og åpnet i begynnelsen av 1706 sitt tehus Den gylne løve på 216 Strand i London. 
Selskapet har nå hovedkontor i Andover i Hampshire.


== Historien ==
I 1694 forlot familien Twining sitt hjem i den vestlige delen av England for å starte på nytt i London.
Twining gikk i lære hos en vever i syv år og ble senere borger med fulle rettigheter i City of London. Fem år senere, i 1706, kjøpte han Toms kaffebar i Devereux Court like ved Strand.
Det var hard konkurranse mellom kaffebarene. Det var over to tusen av dem i det lille området som er kjent som City. For å trekke til seg kunder begynte Thomas derfor å servere te som en nyhet, og dette slo snart meget godt an.
Forretningen blomstret og han kjøpte snart bygningen ved siden av for å selge kaffe og te i løs vekt. Gatenummer var ukjent begrep i de dager, og derfor valgte man andre måter å kjenne igjen husene på. Han valgte Den gylne løve som man fremdeles kan se utenfor Twinings forretning i Strand.
I 1734 ble sønnen Daniel tatt opp i firmaet som kompanjong, og han etterfulgte tilslutt faren.
Etter at hans første hustru døde, giftet Daniel Twining seg med Mary Little. Da han døde i 1762, måtte hans unge enke ta seg av barna og en blomstrende forretning. Hun greide å lede firmaet alene i 17 år, en virkelig bragd av en kvinne i det attende århundres mannsdominerte samfunn.
Hun lærte opp sønnen Richard til sin etterfølger, og han fikk senere broren John ved sin side da den gamle damen trakk seg tilbake.
På denne tiden ble te bare importert fra Kina, og prisen ble mer enn fordoblet på grunn av høye skatter. Dette gjorde den til et attraktivt objekt for smuglere, noe som ødela forretningen for de virkelige tehandlerne.
Richard Twining foretok en undersøkelse av de kommersielle problemene og som formann for tehandlerne oppsøkte han statsministeren, William Pitt, for å legge saken frem for han og anmode om en reduksjon av teskatten. Han vant og i 1784 ble kommutasjonsloven vedtatt og prisen satt ned til det halve. Dette betydde en besparelse på gjennomsnittlig 3 shilling pr pund.
I 1818 overtok Richard Twining II og hans brødre George og John Aldred forretningen, og i 1837, det første året dronning Victoria regjerte, ble Richard Twining II utnevnt til kongelig hoffleverandør av te til hennes hoff.
Senere, i 1863 ble han også utnevnt til kongelig hoffleverandør til fyrsten av Wales.
Indisk te var ukjent i England før 1839. Ceylon te kom enda senere, i 1880. Etter at kaffehøsten ble ødelagt av plantesykdom, begynte Ceylon å dyrke te isteden.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Twinings – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Haugen-Gruppen AB - svensk generalagent
Folsom State Prison

Folsom State Prison (FSP) er et fengsel i California. Det ble åpnet i 1880. Det ligger ca 30 km fra den kaliforniske hovedstaden Sacramento.
Det er et av 33 fengsler som drives av California Department of Corrections and Rehabilitation (CDCR). I 2006 hadde det rundt 4000 straffanger og rundt 1000 ansatte.


== Historie ==
I 1858 gav Californias regjering byggetillatelse. Byggingen ved American River ble påbegynt i 1878. Fengselet åpnet 26. juli 1880 med 44 fanger overført fra nabofengselet San Quentin.
Folsom State Prison er etter San Quentin delstatens eldste. Under gullrushet i California ble det beryktet for sin harde behandling av fangene. Det var et av USAs første høysikkerhetsfengsler. Fra 13. desember 1895 til 3. desember 1937 ble 93 straffanger hengt her. Deretter ble henrettelser foretatt i San Quentin med gasskammer.
Det er senere blitt et fengsel med middels sikkerhetsnivå.
Den 27. juli 1903 flyktet 13 fanger med våpenmakt og drepte underveis en av vokterne. Under den påfølgende jakten på fangene ble to av dem, og to medlemmer av statsmilitsen, drept i skuddveksling. De resterende elleve ble fanget i løpet av en måned. To ble dømt for mord og henrettet, en tredje begikk selvmord.
Den 24. november 1927 begynte et todagers fangeopprør, som kostet to vakter og tre fanger livet, og måtte slås ned av milits. Fem av anførerne ble dømt til døden for mord, og ble henrettet i 1930.
Den 19. september 1937 forsøkte syv fanger å rømme, og da ble to vakter og to fanger drept. De øvrige fem ble dødsdømt og henrettet.
Johnny Cash spilte inn platen At Folsom Prison i fengselet sammen med sin tilkommende hustru June Carter den 13. januar 1968. Han har også skrevet en sang om fengselet, "Folsom Prison Blues".


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Folsom State Prison – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Emil Richardsen Nedregård

Emil Richardsen Nedregård (født 27. september 1995), er en norsk håndballspiller som spiller for Bækkelaget i Grundigligaen (eliteserien) i Norge. Han har en fortid på det norske juniorlandslaget (LM94).


== Eksterne lenker ==
Emil Richardsen Nedregård Arkivert 29. mai 2015 hos Wayback Machine. spillerprofil på ToppHandball.no
England’s Glory

England's Glory er et varemerke for fyrstikker i Storbritannia. Det bærer bildet av et slagskip fra viktoriatiden, HMS Devastation.


== Historie ==
Produktet ble opprinnelig laget i Gloucester av S.J. Moreland and Sons, som ble tilknyttet Bryant and May i 1913, skjønt fullt eierskap av Bryant and May ikke kom før i 1938.Konsolideringer i markedet førte til at Bryant and May's fyrstikker senere ble produsert i Garston i Liverpool, London og Glasgow. England's Glory ble et varemerke, og det ble markedsført fortrinnsvis i Nord-England og i Midlands. The matches made in Glasgow were marketed in Scotland as Scottish Bluebell matches.Bryant and May opphørte i 1980-årene, men varemerkene England's Glory og Scottish Bluebell ble overtatt og blir produsert av Swedish Match.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Samuel John Moreland
Sting (andre betydninger)

Sting kan referere til:


== Medisin og idrett ==
Hold eller leverhogg, en stikkende eller krampelignende smerte nedenfor ribbenene som kan oppstå ved fysisk aktivitet
Kirurgisk sutur, bruk av tråd for å sy sammen kroppsvev etter en skade eller operasjon


== Personer og artister ==
«Sting», Gordon Matthew Thomas Sumner, engelsk musiker og politisk aktivist
Steve Borden, «Sting», amerikansk fribryter
Radioåret 2010

Radioåret 2010 er en oversikt over hendelser, radioprogram, fødte og avdøde personer med tilknytning til radio i 2010.


== Hendelser ==
Aksjeselskapet Digitalradio Norge etableres.
Lokalradiostasjonen Rock FM etableres.
Lokalradiostasjonen Radio Prime Moss etableres.
Lokalradiostasjonen Kanal1 Drammen etableres.


== Programmer ==
Den første sesongen av Klassequizen har oppstart på NRK Sørlandet.
Arthur Abele

Arthur Abele (født 29. juli 1992 i Mutlangen) er en tysk friidrettsutøver som konkurrerer i mangekamp. Han har sølvmedalje fra EM i friidrett innendørs 2015 som fremste internasjonale meritt.


== Idrettskarriere ==
Abele deltok ved junior-VM i friidrett 2004, der han kom på 7.-plass i tikamp, og han ble også tysk mester i tikamp og på 400 meter hekk dette året. året etter deltok han ved junior-EM i friidrett 2005, der han kom på 2.-plass i tikamp, bak hviterussiske Andrei Krauchanka.
Han vant Mehrkampf-Meeting Ratingen i 2007, med 8269 poeng, og ble tatt ut til VM i friidrett 2007 i Osaka. Der kom han på 9.-plass i tikamp, med 8243 poeng, og han satte tre personlige rekorder i denne tikampen. Han deltok også ved sommer-OL 2008, men fullførte ikke konkurransen på grunn av skade; han brøt på slutten av dag 1.
Årene 2009, 2010 og 2011 konkurrerte han ikke, på grunn av skade. Fra midten av 2011 begynte han å trene aktivt friidrett igjen, og i 2012 begynte han å konkurrere igjen. Han var påmeldt til det tyske innendørsmesterskapet i 2012, men deltok ikke. Han vant det tyske mesterskapet i tikamp 24. - 25. august 2013 i Lage, som ble arrangert som et eget stevne utenfor det ordinære tyske mesterskapet. Han ble kvalifisert til EM i friidrett 2014, der han kom på 5.-plass sammenlagt, med ny personlig rekord på 8477 poeng.
Ved EM i friidrett innendørs 2015 satte han ny personlig rekord sammenlagt, med 6279 poeng, og kom på 2.-plass bak russiske Ilja Sjkurenjov.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arthur Abele – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Arthur Abele – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Arthur Abele – Olympics.com 
(en) Arthur Abele – Olympic.org 
(en) Arthur Abele – Olympedia 
(en) Arthur Abele – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(de) Arthur Abele – Tysklands olympiske komité 
(en) Arthur Abele – World Athletics 
(en) Arthur Abele – Track and Field Statistics 
(en) Arthur Abele – TheSports.org 
(de) Offisiell hjemmeside
(de) Profil hos Leichtathletik.de
(en) Profil hos European Athletics
(en) Profil hos All-Athletics Arkivert 29. mai 2015 hos Wayback Machine.
Apollonia

Apollonia kan sikte til:

Oldtidsbyen Apollonia i Illyria, nå i Albania,
Oldtidsbyen Apollonia i Kyrenaika, nå i Libya,
Apollonia av Alexandria, en helgen.
Nærhetsbyen

Nærhetsbyen som begrep ble lansert i 2013 i forbindelse med «Framtidens byer», et samarbeidsprogram mellom staten og de 13 største byene i Norge om å redusere klimagassutslipp og gjøre byene bedre å bo i. Programmet har blitt administrert av Kommunal- og moderniseringsdepartementet, og pågått i perioden 2008-2014. Framtidens byer kan også sees i sammenheng med Regjeringens oppfølging av plansatsingen mot store byer fra 2013.Nærhetsbyen ble for første gang tematisert i forbindelse med en undersøkelse av sentrumsområdet i Fredrikstad.. I samarbeid med Fredrikstad kommune og Kommunal-og moderniseringsdepartement undersøkte og belyste Rodeo arkitekter hvilket potensial Fredrikstad sentrum besitter, som kan realisere ideen om en nærhetsby. I dette la man til grunn prinsipper som for eksempel korte avstander mellom daglige gjøremål og målpunkter som jobb, skole, fritidsaktiviteter, handel. Prosjektet hadde som mål å utvikle en metodikk for å gjøre stedstilpasset bylivsregnskap, som kunne bistå andre kommuner i arbeidet mot nærhetsbyen. Som del av formidlingsarbeidet ble det utarbeidet en film der noen hovedpoenger ble kommunisert. 


== Referanser ==
Alois Lexa von Aehrenthal

Alois Lexa von Aehrenthal (født 27. september 1854 i Gross-Skal [på tsjekkisk: Hrubá Skála] i Böhmen, død 17. februar 1912 i Wien) var en østerriksk greve og statsmann. Han var Østerrike-Ungarns utenriksminister 1906-1912.
Forut for den østerrikske annekteringen av provinsene Bosnia og Hercegovina gjennomførte von Aehrenthal dem 16. september 1908 et møte med den russiske utenriksminister Aleksandr Izvolskij på slottet Buchlau i Mähren i den hensikt å få en russisk godkjennelse av annekteringen. Deltagernes senere versjoner av utgangen av dette møte spriket, for mens von Aehrenthal hevdet at han hadde fått russernes godkjenning, ble dette benektet av Izvolskij. Annekteringen førte derfor til en diplomatisk krise og russisk misnøye.
von Aehrenthal var en varm tilhenger av Trippelalliansen og forsøkte å komme på best mulig fot med Tyskland og utjevne de interessekonflikter med Italia som stadig dukket opp.


== Litteratur ==
«Aehrenthal Aloys Graf Lexa von». I Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950 (ÖBL). Bind 1, Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, Wien 1957, s. 8 f. (Direkte lenker: s. 8, s. 9)
(de) Ludwig Bittner: «Lexa von Aehrenthal, Aloys Graf.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 1, Duncker & Humblot, Berlin 1953, ISBN 3-428-00182-6, s. 89 (digitalisering).
Luigi Albertini (oversatt og redigert av Isabella M. Masse], 1952): The Origins of the War of 1914 ISBN 1-929631-31-6, ISBN 978-1-929631-31-5
Encyclopædia Britannica, article "Aloys, Count Lexa von Aehrenthal"
Sidney B. Fay (1928, repr. 1966): The Origins of the World War, ISBN 0-02-910100-X, ISBN 978-0-02-910100-1
Olof Hoijer (1922): Le Comte d'Aehrenthal et la politique de violence
Solomon Wank, Johann Lexa von Aehrenthal (Hrsg.): Aus dem Nachlaß Aehrenthal. Briefe und Dokumente zur österreichisch-ungarischen Innen- und Außenpolitik 1885–1912. (=Quellen zur Geschichte des 19. und 20. Jahrhunderts 6) 2 Bände, Neugebauer, Graz 1994, ISBN 3-85376-055-4.
Solomon Wank: In the Twilight of Empire. Count Alois Lexa von Aehrenthal (1854-1912), Imperial Habsburg Patriot and Statesman. Band 1: The making of an imperial Habsburg patriot and statesman. Böhlau, Wien, 2009, ISBN 978-3-205-78352-7. (Online-Rezension von Lothar Höbelt)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi - Austrian Commanders
Nachlass Alois Lexa Freiherr von Aehrenthal im Haus-, Hof- und Staatsarchiv Wien
Olaf Raabe

Olaf Anton Raabe (født 3. juli 1916 i Østre Toten, død 5. desember 2004) var en norsk alpinist og roer. Han tok sølvmedalje i den alpine kombinasjonen i NM i 1940 og var i troppen til VM i Zakopane i 1939. Han ble nordisk mester i roing i 1938 og ble to ganger norgesmester i denne idretten. Raabe var også aktiv i ridning, friidrett, bandy, fotball og tennis, og deltok i 1940 i en landskamp mot Sverige i golf. Han representerte IL Heming, Sørkedalen IF, Fossum IF, Studentenes Roklub, Oslo Rideklubb og Oslo Golfklubb.
Olaf Raabe var lege av yrke, han ble cand.med. i 1946 og var fra 1956 spesialist i øre-, nese-, halssykdommer. Han ble tildelt Deltagermedaljen for sin innsats under 2. verdenskrig som marinelege i Storbritannia.


== Kilder ==
Erling Ranheim (red.): Norske skiløpere - Skihistorisk oppslagsverk i 5 bind - Østlandet Sør. Skiforlaget - Erling Ranheim, Oslo 1956 (s. 597, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
P.Chr. Andersen, Ragnar Wold (red.): Sport i navn og tall. Schibsted, Oslo 1950 (s. 486, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Tryggve Juul Møller (red.): Studentene fra 1934. Bokkomiteen for studentene fra 1934, Oslo 1959 (s. 388, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Gravsøk hos DIS-Norge
Aftenposten: Jubilanter (s. 20, 3. juli 2001, arkivert hos Retriever Norge)
Storelva (Larvik)

Storelva er en elv i Larvik kommune, som dannes ved samløpet av Hagneselva og Svartåa, på grensa mot Sandefjord kommune. Elva kalles også Fjæreelva. Elva renner gjennom Åsrumvannet, og munner like etter ut i Numedalslågen. Hovedløpets lengde er 6,1 kilometer, hvorav strekningen ned til Åsrumvannet utgjør 3,7 km, Åsrumvannet 2,1 km, og Sundet ned til Lågen 0,3 km.
Storelva har en bestand av elvemusling, men tettheten er lav på grunn av rekrutteringssvikt (mest gamle individer). Rekrutteringssvikten skyldes mest sannsynlig eutrofiering og lokale forurensninger.


== Referanser ==
Bjørn Østbø

Bjørn Østbø (født 1964 i Bergen) er en norsk forretningsmann.
Han er utdannet siviløkonom fra NHH fra 1988. Han har vært konsulent i McKinsey & Co., sjefanalytiker i Elcon Securities og R.S. Platou, konserndirektør i DnB NOR, administrerende direktør i Vital Forsikring og Vital Eiendom samt daglig leder for Bergen-kontoret i First Securities.Østbø var medlem av sentralstyret i Fremskrittspartiets Ungdom 1984–1985, hvoretter han meldte overgang til Høyre. Han var medlem av det regionale høyskolestyret i Hordaland 1988–1990 og personlig sekretær for statsråd Arne Skauge i Finansdepartementet 1989–1990. Han har vært medlem av Etikkrådet for Statens pensjonsfond utland 2004–2009 og styremedlem i SIVA siden 2015.


== Referanser ==
Spillpikene.no

Spillpikene.no er en feministisk spillblogg som ble opprettet i 2009. Overordna tema for bloggen er spill, spillforskning og spillkultur. Bloggkollektivet oppsto i miljøet rundt Institutt for informasjons- og medievitenskap ved Universitetet i Bergen, og de fire grunnleggerne var Linn Søvig, Hedvig K. Myklebust, Marianne H. Westerlund og Maren Agdestein.
I 2011 mottok bloggen støtte fra Fritt Ord, i forbindelse med stiftelsens utlysning av midler til samfunnsengasjerte blogger.Kåret til Årets nettsted av Radikal portal i 2015. Omtalen sier følgende: «Spillpikene har utviklet seg til et betydelig nettsted innen både spillverden og den sfæren som diskuterer samfunn og kjønn. De er et bloggkollektiv som blir tatt på alvor både av gamere, akademikere, feminister og mange andre.»I 2015 ble bloggen nominert til Årets Girl Geek.Spillpikene.no drives ideelt og selger ikke annonseplass.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Kaag en Braassem

Kaag en Braassem er en kommune i Nederland i provinsen Zuid-Holland. Kommunen teller ti landsbyer: Hoogmade, Kaag, Leimuiden, Nieuwe Wetering, Oud Ade, Oude Wetering, Rijnsaterwoude, Rijpwetering, Roelofarendsveen og Woubrugge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kommunens nettside
Supermarine Sea Otter

Supermarine Sea Otter var et britisk amfibiefly, konstruert og bygget av Supermarine; det var en utvikling av Walrus, men hadde lenger rekkevidde. Sea Otter var det siste dobbeltdekker sjøfly som ble bygget av Supermarine, det var også den siste dobbeltdekker i tjeneste ved Royal Navy og RAF.


== Konstrusjon og utvikling ==
Den vesentligste forskjellen mellom Walrus og Sea Otter var plasseringen av motorene. Walrus hadde en bakmontert motor med skyvepropell mens Sea Otter hadde frontmontert motor og traktorpropell.
Det var en betydelig utvikling av kombinasjonen av motor og propell i konstruksjonen av Sea Otter, med et konsept kalt "Stingray". Det opprinnelige testflyet hadde en Bristol Perseus XI stjernemotor med en to-bladet propell som ikke ga tilfredsstillende resultat, den ble derfor erstattet med en tre-bladet propell, senere igjen endret til fire-bladet type med bladene i par satt i 35° vinkel, i stedet for normalt 90°. Første flyvning fant sted 23. september 1938, men det var ikke før januar 1942 at luftfartsministeriet plasserte en bestilling. På grunn av problemer med kjøling ble motoren byttet til Bristol Mercury og tre-bladet propell. Sea Otter ble brukt både av RAF og Royal Navy for sjøredning og patrulje.


== Produksjon ==
Av de 592 bestilte flyene ble bare 292 bygget før andre verdenskrig var slutt. Åtte ble solgt til det danske flyvåpenet og åtte til Nederlands Naval Air Arm. Frankrike kjøpte seks til bruk i den franske kolonien Fransk Indokina.


== Sivilt bruk ==
Etter krigen ble Sea Ottere modifisert for sivilt bruk. Kabinen ble støyisolert og utstyrt med oppvarming. Det ble installert seter for fire passasjerer, et kjemisk toalett og plass for bagasje. Siden de var tenkt brukt som bushfly i fjerntliggende områder var fleksibilitet viktig. For å kunne ta med last, ble gulvet i kabinen forsterket og utstyrt med surrekroker, mens passasjersetene enkelt kunne fjernes.


== Gjenværende eksemplarer ==
Ingen muséer har et komplett fly, men Australias Fleet Air Arm Museum har nesepartiet fra JN200, som er en Sea Otter som var i bruk hos Royal Australian Navy.


== Spesifikasjoner ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Supermarine Sea Otter