jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sebastian Popp

Sebastian Popp (født 1754 i Norge, død 1828 i København) var en boktrykker som virket i København. 
Popp var født i Jarlsberg Grevskab og kom 22 år gammel i boktrykkerlære, etter i 7 år å ha «vært ved Handelen». Han gikk i lære hos Johann Rudolph Thiele (1736–1815), hvor han ble svenn i 1779. Ved hjelp av en velynder kunne han etablere seg i Rosengaarden nr. 115 i København. Han fikk snart virksomheten i gang, og i 1791 ble han i stand til anskaffe en eiendom i Store Fiolstræde nr. 179 hvor han 5 år senere rådet over et trykkeri med 5 presser og holdt 24 personer beskjeftiget. 1798–1809 lå trykkeriet i Østergade 54, fra 1810 i nr. 72. I 1805 var han blitt valgt til boktrykker for Videnskabernes Selskab.
I 1800 kjøpte han Mørchs skriftsstøperi på auksjon, som han igjen solgte i 1814 til den svenske boktrykker Johan Pehr Lindh. Rester av skriftmatrisene oppbevares i Nordiska museet i Stockholm. Foruten å utføre arbeide for forleggere som Soldin og Gyldendal produserte Popp også trykk på eget forlag: I 1788–96 ukeskriftet Kritik og Antikritik, 1796–99 Rousseaus Emil. Til sistnevnte skrev han også en fortale. 
Popp var også kaptein i det borgerlige infanteri, og i denne egenskap samlet og utga han Excercer-Reglement samt Kommando-Ordene ved Excercicen og Øvelsen med Borgerskabet.I 1815 avsto Popp trykkeriet til sønnen Hartvig Frederik – fra 1817 Adam Oehlenschlägers foretrukne boktrykker. Popp selv døde i 1828, sønnen 2 år etter. Popps enke drev trykkeriet i noen år inne det overgikk til J. G. Salomon.


== Referanser ==
Æthelswith av Wessex

Æthelswith (født ca. 838, død 888) var den eneste datteren av kong Æthelwulf av Wessex og hans første hustru Osburga. Hun var søster til Alfred den store, og ble gift med Burgred, konge av Mercia.


== Liv og virke ==
Æthelswith hadde fem brødre, Æthelstan, Æhelbald, Æthelberht, Æhelred og Alfred, som alle ble konger.
Hennes giftemål med Burgred av Mercia var antagelig en dynastisk forbindelse, og signaliserte at Burgred underkastet seg sin svigerfar Æthelwulf og Wessex på en tid da de angelsaksiske kongerikene møtte angrep utenfra fra norrøne vikinger. Burgred hadde også jevnlige problemer med det walisiske kongeriket Powys ved sin vestlige grense. I 853 angrep og underkastet Æthelwulf det walisiske riket på vegne av Burgred, mens Powys' siste konge flyktet til Roma. Det var det samme året som Æthelswith ble gift med Burgred, noe som understrekker at ekteskapet var en del av en alliansebygging.Gjentatte angrep fra vikinger i løpet av årene svekket gradvis Mercia militært, og i 868 ble Burgred tvunget til å be om hjelp fra Æthelswiths bror Æthelred av Wessex for militær støtte i å slå tilbake en invasjon av daner ved Nottingham. Det ble siste gangen som Wessex kom for å hjelpe Mercia. Denne hendelsen er også kjent for at det var anledningen hvor Æthelswiths yngste bror, Alfred, giftet seg med Ælhswith, sin hustru fra Mercia.
Burgreds styre varte fram til 874 da danene fordrev ham fra sitt rike. Han flyktet til Roma sammen med Æthelswith. Han døde kort tid etter. Æthelswith bodde videre i Italia og ble gravlagt i Pavia i 888. De hadde ingen barn.


== Referanser ==


== Litteratur ==
GenereltKeynes, Simon & Lapidge, Michael, red. (1983): Alfred the Great, Asser's Life of King Alfred and Other Contemporary Sources, London: Penguin
Venning, Timothy (2014): The Kings & Queens of Anglo-Saxon England, Amberley Publishing LimitedOm dronning Æthelswiths ringWebster, Leslie (1991): «The Age of Alfred: Metalwork, wood and bone» i: Webster, Leslie; Backhouse, Janet: The Making of England: Anglo-Saxon Art and Culture AD 600-900. London, UK: The Trustees of the British Museum. ISBN 0-7141-0555-4 (Utstillingskatalog)
Wilson, David M. (1964): Anglo-Saxon Ornamental Metalwork 700-1100 in the British Museum. London, UK: The Trustees of the British Museum. OCLC 183495


== Eksterne lenker ==
«Æthelswith Ring», British Museum
«Æthelswith 1» hos Prosopography of Anglo-Saxon England
Alisson Becker

Alisson Ramses Becker (født 2. oktober 1992), kjent som Alisson, er en brasiliansk fotballspiller som spiller for den engelske fotballklubben Liverpool FC.


== Klubbkarriere ==


=== Internacional ===
Alisson begynte i akademiet til Internacional i 2002 i en alder av ti. Etter flere år i ungdomslagene begynte Alisson å spille jevnlig på U-23 laget, før han spilte sin debut på seniorlaget den 17. februar 2013, hvor han startet i en bortekamp mot Cruzeiro. Série A debuten hans var den 25. august 2013 da han startet mot Goiás. Han spilte ferdig sesongen med seks kamper spilt.


=== Roma ===
Alisson signerte for den italienske klubben AS Roma i juli 2016, og spilte sin første kamp den 17. august 2016, da han startet UEFA Champions League-kampen mot FC Porto. Han spilte bare 15 i alle konkurranser den sesongen, da Wojciech Szczęsny var Romas førstevalg. Da Szczęsny forlot Roma for Juventus fikk Alisson draktnummer 1.


=== Liverpool ===
Den 19. juli 2018 bekreftet Liverpool signeringen av Alisson.
Allison vant Champions League med Liverpool sesongen 2018/2019 hvor de slo Tottenham 2 - 0 i finalen. Sesongen 2019/2020 fulgte de opp med ligagull.
Alisson ble den 16. mai 2021 den første målvakten i Liverpool FCs historie til å score et mål i en klubbkamp. Målet scoret han i løpet av de siste tilleggsminuttene på hjørnespark mot WBA.


== Landslaget ==
Den 13. oktober 2015 fikk han sin første landskamp for Brasil mot Venezuela.Han ble tatt ut i Brasils tropp til VM i fotball 2018 i Russland.Han ble tatt ut i Brasils tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alisson Becker – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Alisson – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Alisson – UEFA 
(fr) Alisson – LÉquipe 
(en) Alisson – Transfermarkt 
(en) Alisson – national-football-teams.com 
(en) Alisson – WorldFootball.net 
(en) Alisson – Soccerbase.com 
(en) Alisson – FootballDatabase.eu 
(en) Alisson – Soccerway 
(en) Alisson – PlaymakerStats.com 
Alisson på Twitter
Plutonomi

Plutonomi (av gresk πλοῦτος, ploutos – «rikdom», og νόμος, nomos – «lov», «rett», et teleskopord av «plutokrati» og «økonomi») er et begrep som analytikere fra Citigroup har brukt om økonomier «hvor økonomisk vekst er drevet av, og hovedsakelig konsumert av, de få rike.»


== Litteratur ==
Kapur, Ajay, Niall Macleod, Narendra Singh: Plutonomy: Buying Luxury, Explaining Global Imbalances, Citigroup, Equity Strategy, Industry Note: 16. oktober 2005.
Kapur, Ajay, Niall Macleod, Narendra Singh: Revisiting Plutonomy: The Rich Getting Richer, Citigroup, Equity Strategy, Industry Note: 5. mars 2006.
Kapur, Ajay et al.: The Plutonomy Symposium – Rising Tides Lifting Yachts, Citigroup, Equity Strategy, The Global Investigator, 29. september 2006.
BCG: Global Wealth 2014, Riding a Wave of Growth, The Boston Consulting Group, 9.6.2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Wall Street Journal: Plutonomics, 8. januar 2007
Noam Chomsky: Plutonomy and the Precariat, lagt ut: 5. august 2012
Edward Fullbrook in Real World Econoomics Review: The political economy of bubbles, utgave 59, 2012
BCG: Global Wealth 2014, Riding a Wave of Growth
Zygocera

Zygocera er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, mer eller mindre mørke trebukker.


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia, i tillegg i Bismarckarkipelet.


== Systematisk inndeling ==
Denne slekten har blitt definert på flere måter. Avgrensingen her følger 

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Zygocerini Lacordaire, 1872
Slekten Zygocera Dejean, 1835
Zygocera albostictica  Breuning, 1974
Zygocera apicespinosa Breuning, 1939
Zygocera bivittata  Breuning, 1939 - ofte plassert i en slekt for seg, Pseudodisterna
Zygocera bivittipennis  (Breuning, 1968)
Zygocera freyi (Breuning, 1956) - ofte plassert i en slekt for seg, Trichozygocera
Zygocera metallica (Westwood, 1864)
Zygocera pentheoides Pascoe, 1859
Zygocera pruinosa (Boisduval, 1835)


== Referanser ==


== Kilder ==
Longicorn ID - Zygocerini
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Zygocera i Encyclopedia of Life 
(en) Zygocera i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Zygocera – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Zygocera – detaljert informasjon på Wikispecies
Disterna

Disterna er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, mer eller mindre gråspraglete trebukker.


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia og på Ny.Guinea


== Systematisk inndeling ==
Denne slekten har blitt definert på flere måter. Avgrensingen her følger 

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Zygocerini Lacordaire, 1872
Slekten Disterna J. Thomson, 1864
Disterna annulata (Breuning, 1939)
Disterna atrifasciculata (Aurivillius, 1916)
Disterna baladica (Fauvel, 1906)
Disterna canosa (Erichson, 1842)
Disterna complexa (Pascoe, 1859)
Disterna concinna (Blackburn, 1901)
Disterna cuneata (Pascoe, 1863)
Disterna curta (Breuning, 1939)
Disterna elongata (Breuning, 1939)
Disterna fasciolata (Fauvel, 1906)
Disterna forrestensis McKeown, 1948
Disterna luctuosa (Pascoe, 1862)
Disterna lugubris (Pascoe, 1863)
Disterna maculata (McKeown, 1938)
Disterna mastersi (Pascoe, 1871)
Disterna nigromaculata (Breuning, 1970)
Disterna norfolkensis (McKeown, 1938)
Disterna ovalis (Breuning, 1939)
Disterna papuana (Breuning, 1939)
Disterna plumifera (Pascoe, 1859)
Disterna pumila (Pascoe, 1859)
Disterna similis (Breuning, 1939)
Disterna spinipennis (Breuning, 1960)
Disterna tasmaniensis (Breuning, 1982)


== Referanser ==


== Kilder ==
Longicorn ID - Zygocerini
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Disterna i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Disterna hos NCBI 
(en) Kategori:Disterna – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Disterna – detaljert informasjon på Wikispecies
Xylorhiza

Xylorhiza er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Nokså store (gjerne 30-40 millimeter), brunspraglete trebukker. Kroppen er langstrakt og sylindrisk.
Artene har svært effektive kamuflasjefarger, sammen med en noe uregelmessig kroppsform gir det dem veldig god kamuflasje.


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia (det sørlige Kina, Filippinene og Indonesia).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Xylorhizini Lacordaire, 1872
Slekten Xylorhiza Dejean, 1835
Xylorhiza adusta (Wiedemann, 1819)
Xylorhiza dohrnii Lansberge, 1880
Xylorhiza pilosipennis Breuning, 1943


== Kilder ==
Longicorn ID - Xylorhizini
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Xylorhiza i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Xylorhiza hos NCBI 
(en) Kategori:Xylorhiza (Cerambycidae) – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Xenolea

Xenolea er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Små til middelsstore, brunspraglete trebukker. Antennene er minst dobbelt så lange som kroppen. Pronotum er nærmest sylindrisk, omtrent så langt som bredt, men en liten pigg på sidekanten.


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, fra Thailand i vest til Ny-Guinea i øst.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Xenoleini Lacordaire, 1869
Slekten Xenolea J. Thomson, 1864
Xenolea asiatica (Pic, 1925)
Xenolea collaris J. Thomson, 1864
Xenolea tomentosa (Pascoe, 1864)


== Kilder ==
Longicorn ID - Xenoleini
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Xenolea i Encyclopedia of Life 
(en) Xenolea i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Xenolea hos NCBI 
Xenolea – detaljert informasjon på Wikispecies
Phyxium

Phyxium er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på Ny-Guinea, Molukkene og Aruøyene.


== Systematisk inndeling ==
Disse artene blir ofte regnet til Desmiphorini.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Velorini J. Thomson, 1864 eller Desmiphorini
Slekten Phyxium Pascoe, 1864
Phyxium bufonium Pascoe, 1864
Phyxium ignarum Pascoe, 1864
Phyxium lanatum Fauvel, 1906
Phyxium loriai Breuning, 1943
Phyxium papuanum Breuning, 1943
Phyxium scorpioides Pascoe, 1864


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 7. april 2014 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Phyxium i Encyclopedia of Life 
(en) Phyxium i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Phyxium hos NCBI 
Phyxium – detaljert informasjon på Wikispecies
Johan Pehr Lindh

Johan Pehr Lindh (også Per, Peter, født 21. august 1757 i Örebro, død 30. april 1820 i Stockholm) var en svensk boktrykker. 
Han var sønn av boktrykker Johan Lindh (1723–1783) og Anna Regina Dahlström. Etter farens død i 1784 overtok han trykkeret i Örebro, men solgte det allerede i 1798 til sin yngre bror Nils Magnus Lindh (1775–1835). I 1791 hadde Lindh kjøpt et trykkeri i Stockholm og startet et bokforlag der. Han utga blant annet Vetenskapsakademiens og Kungliga Vitterhets Historie og Antikvitets Akademiens publikasjoner. Dessuten utga han flere av datidens fremste forfattere som Kellgren, Lidner, Oxenstierna og Adlerbeth.I 1814 kjøpte han av den dansk-norske boktrykkeren Sebastian Popp et skriftstøperi for 6500 riksbankdaler hvormed han i 1817 innrettet et skriftstøperi. Med to trykkerier og eget papirbruk var han på begynnelsen av 1800-tallet en av den svenske hovedestadens mest betydelige boktrykkere.Etter Lindhs død kjøptes boktrykkeriet, skriftstøperiet, bokhandelen og deler av forlaget av P. A. Norstedt.


== Referanser ==
Tragocephala

Tragocephala er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Små til middelsstore trebukker, oftest svarte, ofte med gule tegninger. Pornotum er svart med gule sidekanter og har en butt, kraftig tann på sidene.
Mange av artene er ganske fargerike.


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Afrika, inkludert Madagaskar og det sørlige Arabia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Tragocephalini J. Thomson, 1857
Slekten Tragocephala Laporte de Castelnau, 1840
Tragocephala alluaudi Lameere, 1893
Tragocephala angolensis Aurivillius, 1916
Tragocephala berchmansi Hintz, 1909
Tragocephala burgeoni Breuning, 1938
Tragocephala caerulescens Jordan, 1894
Tragocephala carbonaria Lameere, 1892
Tragocephala castelnaudi Thomson, 1868
Tragocephala castnia Thomson, 1857
Tragocephala crassicornis Jordan, 1903
Tragocephala cuneifera Aurivillius, 1914
Tragocephala descarpentriesi Lepesme & Breuning, 1950
Tragocephala ducalis White, 1856
Tragocephala formosa (Olivier, 1792)
Tragocephala freyi  Brancsik, 1893
Tragocephala gorilla Thomson, 1857
Tragocephala gracillima Breuning, 1934
Tragocephala grandis Jordan, 1903
Tragocephala guerinii White, 1856
Tragocephala jucunda (Gory, 1835)
Tragocephala mima Thomson, 1878
Tragocephala mniszechii Thomson, 1857
Tragocephala morio Jordan, 1903
Tragocephala nigroapicalis Breuning, 1938
Tragocephala nobilis (Fabricius, 1787)
Tragocephala phidias Jordan, 1894
Tragocephala pretiosa Hintz, 1909
Tragocephala pulchra (Waterhouse, 1880)
Tragocephala suturalis Jordan, 1903
Tragocephala tournieri Lepesme & Breuning, 1950
Tragocephala univittipennis Breuning, 1974
Tragocephala variegata Bertoloni, 1849
Tragocephala viridipes Breuning, 1947


== Kilder ==
Longicorn ID - Tragocephalini
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 8. august 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Tragocephala i Encyclopedia of Life 
(en) Tragocephala i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Tragocephala – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Tragocephala – detaljert informasjon på Wikispecies
Deepsea Stavanger

«Deepsea Stavanger» er en halvt nedsenkbar plattform som drives av boreselskapet Odfjell Drilling, og er eid av Deep Sea Stavanger (UK) LTD. 
Den er designet av det svenske selskapet GVA, og modellen kalles GVA 7500. Den er prosjektert for vanndyp opptil 3000 meter. Den ble bygget av Daewoo Shipbuilding & Marine Engineering Co i Okpo i Sør-Korea, og ble levert i 2010. 
Klassingen av plattformen gjøres av DNV GL, og den er registret i Bermuda.Den har fire søyler, og dekket er 78m*38m. Den har en dypgang på 25m i operasjonstilstanden.Plattformen kan operere både med dynamisk posisjonering og forankret. Den har hovedmaskineri fra Wärtsilä. Den er utstyrt med åtte 2100m lange 84mm R5-kjettinger.Den har boretårn og boreutstyr fra National Oilwell Varco (NOV) med to topdriver som heter HPS-1000, og drawworker. De har en Dual AHD og en Single AHD som har kapasitet på 1000 tonn/500 tonn.


== Referanser ==
Beit Meir

Beit Meir (hebraisk בֵּית מֵאִיר) er en religiøs moshav sentralt i Israel. Den ligger i Jerusalemåsene, rundt 15 km fra Jerusalem, like ved hovedveien mellom Jerusalem og Tel Aviv i Mateh Yehuda regionale kommune. I 2006 hadde den et folketall på 546.
Moshaven ble grunnlagt på landområdet til en avfolket palestinsk landsby kalt Bayt Mahsir i 1950.Moshaven ble oppkalt etter rabbi Mer Bar-Ilan. Den er hovedsakelig en askenasisk moshav, og det bor flere sefardisk familier i landsbyen. Moshaven består nesten bare av religiøse jøder, og mennene har stort sett på seg «kipot s'rugot» (strikket kippa), men det er også mange med «svart hatt» og hasidiske familier.


== Kilder ==
Khalidi, Walid, All That Remains: The Palestinian Villages Occupied and Depopulated by Israel in 1948, Khalidi, Walid, All That Remains: The Palestinian Villages Occupied and Depopulated by Israel in 1948, Washington D.C.: Institute for Palestine Studies,   D.C.: Khalidi, Walid, All That Remains: The Palestinian Villages Occupied and Depopulated by Israel in 1948, Washington D.C.: Institute for Palestine Studies,  , Khalidi, Walid, All That Remains: The Palestinian Villages Occupied and Depopulated by Israel in 1948, Washington D.C.: Institute for Palestine Studies,   
Morris, Benny. The Birth of the palestinsk Refugee Problem Revisited. Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-00967-6. 


== Referanser ==
RSA (andre betydninger)

RSA er en forkortelse brukt for blant annet:

RSA, en krypteringsalgoritme basert på offentlig nøkkel.
Rutebileiernes Standardiserings-Aksjeselskap, en norsk importør av busser, varebiler og personbiler.
Sør-Afrika, Republic of South Africa
Ceraegidion

Ceraegidion er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Ganske små, brunlige trebukker. Antennene er vanligvis omtrent så lange som kroppen. Kroppen har noen kraftige pugger både på pronotum og dekkvingeen. Dekkvingene er ovale uten markerte "skuldre". Beina er forholdsvis korte og kraftige.


== Levevis ==
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Parmenini Mulsant, 1839
Slekten Ceraegidion Boisduval, 1835
Ceraegidion dorrigoensis McKeown, 1937
Ceraegidion horrens Boisduval, 1835


== Kilder ==
Katalog over Parmenini fra den Gamle verden Arkivert 23. april 2016 hos Wayback Machine.
Liste over slektene


== Eksterne lenker ==
(en) Ceraegidion i Encyclopedia of Life 
(en) Ceraegidion i Global Biodiversity Information Facility 
Ceraegidion – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Ceraegidion dorrigoensis
Bilder av Ceraegidion horrens Arkivert 25. april 2016 hos Wayback Machine.
Korsvandring

Korsvandring er en handling der kristne går et visst stykke utendørs bærende på ett eller flere kors, ofte som en tradisjonelkl utendørs korsveiandakt. Handlingen blir gjerne kombinert med gudstjeneste eller liknende. Mange korsvandringer er økumeniske arrangement arrangert av flere ulike kirker og organisasjoner. Andre kan være særskilte for en enkelt kirke som den katolske korsveisandakten med 14 faste stasjoner, eller en ortodoks korsprosesjon hvor en menighet følger et kors og andre symboler båret av geistlige. Det er vanlig å holde korsvandringer i forbindelse med påsken, men de kan også finne sted til andre tider. 
Vandringen kan gå rundt et område, som en by eller en kirke, eller til et særskilt sted, som et fjell, vann eller et valfartssted. På veien kan en stoppe og holde andakt, be, lese bibeltekster, synge salmer, fremføre små spill og liknende. Det finnes også eksempel på korsvandringer hvor en ikke bærer kors.
Korsvandringer minner om Jesu gang med korset til korsfestingen. Korsvandringer blir særlig holdt i forbindelse med påsken eller fastetida, spesielt på langfredag. Blant annet blir de holdt på Via Dolorosa i Jerusalem, regnet som veien til Golgata. Disse vandringene ender som regel i Gravkirken.


== Eksterne lenker ==
Marthe Ihle, Samarbeidet om korsvandring, ostlendingen.no (02.04.2013)
Korsvandring til Vardeåsen. Bildereportasje i vestbyavis.no.
crosswalkchicago.org
Korsveien, katolsk.no