jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Johannes Rørtveit

Johannes Gunnar Rørtveit (født 6. mars 1943 i Øksnes) er en norsk forfatter.
Rørtveit vokste opp i Finnvågan på Nærøya i Øksnes og har siden 1958 bodd i Kabelvåg, der han i 20 år arbeidet som lærer og deretter innen fiskeoppdrett. I 2007 debuterte han som forfatter med dokumentarboka Fiskeværet Skipnes – Fortid – Nåtid – Framtid. Året etter kom den første boka i trilogien Folket på Vinje, om folk på øyene i Øksnes Vestbygd. Johannes Rørtveit er oldebarn av Anna Serine Kristine Olsdatter, «Anna på Vinje», som den første boka handler om.
Rørtveit med familie overtok det gamle fiskeværet Skipnes i Øksnes i 1985 og restaurerte bygningene der. Han har også vært initiativtaker og styreformann i Galleri Espolin i Lofoten, drivkraft bak etableringen av Lofotakviariet, samt styreleder i Lofoten kystlag i over 20 år. Dessuten har han vært aktiv i forbindelse med restaurering og bevaring av jakta «Anne Bro» og prosjektet Storvågan i Kabelvåg. Han ble i 2013 tildelt Riksantikvarens kulturminnepris for sin innsats for kystkultur.


== Bibliografi ==
Fiskeværet Skipnes – Fortid – Nåtid – Framtid (2007)
Folket på Vinje - En fortelling om «Anna på Vinje» (2008)
Folket på Vinje - En fortelling om «Høvedsmannen Dorius» (2009)
Folket på Vinje - En fortelling om «Kristine Amalie Maas» (2011)
Menneskeskjebner på yttersida (2013)
Folket på Vinje - En fortelling om Josef Emil Pedersen, toåringen som blei satt bort til Cesilie og Ole Danielsen (2015)
Folket på Vinje - Det står alltid kvinner bak (2018)


== Kilder ==
Litteraturhuset: Folket på Vinje (besøkt 15. november 2013)
Bladet Vesterålen: Johannes fikk kulturminnepris (14. november 2013, oppdatert og besøkt 15. november 2013)
Riksantikvaren: Riksantikvarens kulturminnepris til Johannes Rørtveit (14. november 2013, besøkt 15. november 2013)


== Eksterne lenker ==
NRK Nordlands Fylkesleksikon: Anna på Vinje
Morten Melå

Morten Melå (født 5. januar 1969) er en norsk politiker for Arbeiderpartiet, og er representert i både bystyret og formannskapet i Bodø kommune.
Melå er bosatt i Bodø, og er gift og har to voksne barn. Utenfor hans politiske karrière er han distrikssjef i GK Norge AS.


== Referanser ==
Eva Forest

Genoveva Forest Tarrat (født 6. april 1928 i Barcelona, død 19. mai 2007 i Fuenterrabía), også kjent som Eva Forest, var en spansk forfatter og politisk aktivist. Hun ble kjent for sin innbitte motstand mot general Francisco Francos fascistiske diktatur.


== Liv og virke ==
Forest ble født i Barcelona og var datter av to anarkister. I 1950 forlot hun Barcelona for å studere medisin i Madrid. I 1955 giftet hun seg med forfatteren Alfonso Sastre som senere ble en kjent dramatiker.
Etter ektemannens arrestasjon for deltakelse i protester mot diktaturet, dro ekteparet i eksil til Paris der Forest skrev sin debutroman Febrero («Februar») om protestene. Her fikk paret også sitt første barn.
I 1962 vendte Forest til Spania og ble arrestert for å ha organisert en demonstrasjon til støtte for streikende gruvearbeidere i Asturias. Hun tilbragte en måned i fengsel med sin datter Eva.
I 1970 dannet Forest en solidaritetskomité til støtte for 16 medlemmer av den baskiske separatistgruppen ETA som var tiltalt for terrorisme i den såkalte Burgos-rettssaken. Hennes forbindelse til ETA hjalp henne senere til å skrive boken Operación Ogro («Operasjon Troll») om ETA-aksjonen som tok livet av Francos utpekte etterfølger, admiral Luis Carrero Blanco. Gjennom hele 1970-tallet var Forest involvert i støttearbeid for ETA og baskisk selvstendighet fra Spania.
I 1989 ble hun valgt til det spanske senatet for det baskiske partiet Batasuna.
I 1991 stiftet Forest forlaget Hiru som utga politiske tekster og skjønnlitteratur.
Forest skrev jevnlig i de baskiske avisene Egin (forbudt i 1998) og etterfølgeren Gara.


== Bibliografi ==
Febrero, 1956.
Huelga General, 1958.
Cuentos
El jardín
La casa
Una extraña aventura, 2003.


== Se også ==
Alfonso Sastre
Attentatet mot Luis Carrero Blanco
Batasuna


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sastre & Forest, nettsted for Eva Forest og Alfonso Sastre på baskisk og spansk
The Guardian: Eva Forest (nekrolog)
Venabygdsfjellet

Venabygdsfjellet er et fjellområde som ligger mellom Gudbrandsdalen og Østerdalen i Ringebu kommune. Venabygdsfjellet ligger rundt fylkesvei 27, fra Venabygda der veien tar av fra bygdevegen Venabygd kirke og over til Gunstadseter nær Enden i Sollia.
Venabygdsfjellet ligger sør for Rondane nasjonalpark mellom Gudbrandsdalen og Østerdalen. Høyden over havet er rundt 850–1000 meter, slik at terrenget ligger i bjørkeskogbeltet og dels over tregrensen. Fjelltoppene ligger på 1200–1400 meter og byr på vidt utsyn til alle retninger. Venabygdsfjellet har fra gammelt av mange setrer, men er nå mer preget av hytter, hoteller og turglade turister året rundt. Området er delt i bygdealmenning og statsalmenning. I statsalmenningen som stort sett ligger på snaufjellet, er det så å si ingen hytter. 
Fylkesvei 27 fra Ringebu til Enden i Sollia går over Venabygdsfjellet. Veien er normalt åpen på dagtid om vinteren, og er eneste vintervei øst/vest fra Hamar i sør til Dovrefjell i nord. Veien er en del av turistveien mellom Lillehammer og Røros. Avstanden til Lillehammer er 78 km og til Røros er det 192 km. Veien er korteste og ofte raskeste vei mellom Lillehammer og Trondheim. Ringebu stasjon ligger på Dovrebanen, rundt 60 kilometer nord for Lillehammer, slik at det er kort vei til fjells med buss, drosje eller hotellbil.
Om vinteren til ut april er Venabygdsfjellet snøsikkert med stabilt vinterklima og skiterreng. Det kjøres opp 140 kilometer med merkede skiløyper i variert terreng, velegnet for både familieturer og trening. På ettervinteren er det gjerne skareføre og fint å gå overalt. Trolløypa fra Høvringen i Rondane til Sjusjøen ved Lillehammer går over Venabygdsfjellet. Løypa er merket fra vinterferien. Troll Ski Marathon som er verdens lengste 1-dags skirenn (95 kilometer) følger Trolløypa fra Venabygdsfjellet til Sjusjøen. Rennet går i begynnelsen av april. Om sommeren og utover høsten finnes et nett av merkede stier i lett og variert terreng, både i fjellbjørkeskog og over tregrensen. Venabygdsfjellet preges av 30 små og store topper, mange gode fiskevann, moltemyrer og små elver. Det er mange seterveier som egner seg for sykling.


== Langs fylkesvei 27 ==
Langs veien kommer du forbi følgende steder: 

9 km Venabygd med nærbutikk (nedlagt?), skole og kirke.Veien til venstre går videre innover Venabygda og ender opp i Venåsen.
11 km Trabelia camping
13 km Venastul. Norges banks feriested.
16 km Rondevegen turistsenter. Bensin, camping og hytter.
17 km Lundes turisthandel Kiwi-butikk, kro, motell.
17 km Barnåla hytteutleie fra Lundes turisthandel.
17 km Venabygdsfjellet fjellkapell
18 km Venabu fjellhotell, servering, hester, sykler, fottur m/leder.
18 km Venabu Hytter, hytteutleie fra Venabu Fjellhotell.
20 km Forrestad seter hytter og kafé. Kafé ikke i drift.
21 km Spidsbergseter Hotell, servering, Badeland, Aquavitfjøs, sykler, fotturer, interiørbutikk, Cafè & Bar, konferanse
28 km T-stien mellom Eldåbu og Gråhøgdbu. Sti til Muen.
29 km Grense Oppland / Hedmark.
38 km Rondane gjestegård Enden. Hytteutleie.
Venabu

Venabu er et norsk merkenavn som benyttes av bedriftene Venabu Fjellhotell, Venabu Hytter og Venabustallen. Navnet ble etablert i 1947 da Birgit og Arvid Tvete bygget Venabu Fjellstue sentralt på Venabygdsfjellet. Venabu Fjellstue ble høyfjellshotell etter utbygging i 1976 og i 1983 ble navnet endret til Venabu Fjellhotell. I 1995 ble anlegget utvidet med utleiehytter.


== Historie ==
Venabu Fjellstue ble etablert langs det som i dag er fylkesvei 27 over Venabygdsfjellet, og hadde sin første sesong vinteren 1950. Byggingen startet fra grunnen i 1947, avbrutt på grunn av pengemangel og varerasjonering. KNA, Kongelig norsk automobilklub, kom etter hvert inn med finansiering slik at fjellstua kunne ferdigstilles. 
På 1950-tallet var driften av stedet avhengig av beltebiler til transport de siste syv kilometrene om vinteren, da veien over fjellet ikke ble brøytet. Om sommeren var trafikken økende gjennom tiåret, med stadig flere biler, og fordi fjellovergangen mellom Ringebu og Atnadalen etter hvert ble mer benyttet. Det var ikke bygget ut kraftforsyning på fjellet, så en var avhengig av parafinlamper, koks til oppvarming av vann, og vedovner.  
Selve reiselivsproduktet var urørt natur og rekreasjon gjennom aktivitet, ski innover fjellet om vinteren og skogsturer, toppturer og fiske om sommeren.  
Etter hvert ble det installert dieselaggregat for produksjon av elektrisk kraft, og i 1963 ble fjellstua tilkoblet det offentlige strømnettet. Det gjorde driften atskillig enklere. 
En stor utbygging skjedde i 1964, og fjellstua fikk da en kapasitet på 60 ordinære sengeplasser, med mulighet for ekstrasenger i toppsesongen. 1960- tallet var preget av betydelig omsetningsøkning. Dette, pluss at fylkesveien ble brøytet fram til Venabu fra 1971, la grunnlaget for neste byggetrinn, i 1976. Da ble det 120 ordinære sengeplasser på Venabu, som etter hvert tok navnet Venabu fjellhotell. Antall årsverk ble cirka 20, som er det samme i dag.  
Venabu har de senere tiår fått tilknyttet flere utleiehytter, og har dessuten utviklet tilbud innen ridning og kjøring med hest. Skiløypene merkes og kjøres med tråkkemaskin, og  sommerstiene innover fjellet er skiltet.  
Venabu har vært i samme families eie siden starten. 


== Navneforvirring ==
Mange bruker feilaktig navnet Venabufjellet om Venabygdsfjellet. Noen bruker også navnet Ringebufjellet som ligger lengre sør omkring Friisvegen mellom Øksendalen og Hirkjølen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Islandsk mesterskap på skøyter allround

Islandske mesterskap på skøyter allround var et sammenlagtmesterskap på skøyter for Island. Mesterskapet ble arrangert flere ganger på 1950- og 1960-tallet. Kristján Árnason og Bjørn Baldursson har begge tre mesterskap blant herrene mens Edda Indriðadóttir har tre mesterskap blant damene.


== Medaljevinnere sammenlagt ==
En foreløpig ufullstendig liste over islandske (nasjonale) allround mestere og sølv- og bronse-medaljevinnere i hurtigløp på skøyter. Se referanser for resultater på SpeedSkatingNews.info for det enkelte år.


=== Herrer ===


=== Damer ===


== Referanser ==
Nesøytjern naturreservat

Nesøytjern naturreservat omfatter Nesøytjern  i Asker kommune i Viken, og nedbørsfeltet som omslutter tjernet med noe tilleggsareal. Verneområdet ble fredet den 10. mars 1978 og er på ca 500 daa.Tjernet er uten særlig påvirkning av tilsig fra omkringliggende områder. Sammen med nedbørsfeltet utgjør tjernet antagelig det eneste noenlunde intakte naturmiljø av denne typen på de kambrosilurske bergarter ved Indre Oslofjord. 
Reservatet har et stort innslag av rike vegetasjonstyper og skogtyper som ellers er sjeldne i Norge. Rik sumpskog er en av våre mest truede skogtyper som har blitt sterkt redusert i areal. Nedbygging, drenering og hogst av disse arealene er blant de største truslene. 
Det er ferdselsforbud utenom eksisterende stier i tiden 1. april – 1. desember. Dette er regulert i forskriften for reservatet som også inneholder regler om øvrig ferdsel og bruk av området. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Nesøytjern naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
Naturreservatets verneforskrift hos Lovdata
Brosjyren Nesøytjern naturreservat, utgitt av Fylkesmannens miljøvernavdeling og Statens naturoppsyn
Skjøtselsplan for Nesøytjern naturreservat
Rávan (Lítla Dímun)

Rávan (414 moh.) er et fjell på øyen Lítla Dímun på Færøyene.
Fjellet er det høyeste punktet på Lítla Dímun, og Færøyenes 240. høyeste fjell totalt sett.


== Referanser ==
Aristeidae

Aristeidae er en familie av reker.
De fleste lever på 200–2000 m dybde i havet, men noen finnes ned til 5000 m og enda dypere. De er knyttet til bunnen, men er også gode svømmere.
Mange av artene har stor økonomisk betydning, som Aristaeomorpha foliacea, Aristaeopsis edwardsiana og Aristeus antennatus. De fanges ved tråling på dypt vann, spesielt i Middelhavet.
Den eneste kjente fossile arten i familien er Archeosolenocera straeleni som er funnet i avsetninger fra jura i Sør-Frankrike.


== Litteratur ==
C. Tavares og J.W. Martin (2010). «Suborder Dendrobranchiata Bate, 1888».  I F.R. Schram m.fl. Eucarida: Euphausiacea, Amphionidacea, and Decapoda (partim) (PDF). 9A. Brill. s. 96–164. ISBN 978-90-04-16441-3. 
S. De Grave m.fl. (2009). «A classification of living and fossil genera of decapod crustaceans» (PDF). The Raffles Bulletin of Zoology: 1–109. ISSN 0217-2445. Arkivert fra originalen (PDF) 6. juni 2011. 
R.-P. Carriol og B. Riou (1991). «Les Dendrobranchiata (Crustacea, Decapoda) du Callovien de La Voulte-sur-Rhône». Annales de Paléontologie. 77 (3): 143–160. ISSN 0753-3969. 


== Eksterne lenker ==
(en) Aristeidae – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Aristeidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Aristeidae hos Fossilworks 
(en) Aristeidae hos ITIS 
(en) Aristeidae hos NCBI 
(en) Kategori:Aristeidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Aristeidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
de Grave, Sammy, et. al., «A classification of living and fossil genera of decapod crustaceans», i: Raffles Bulletin of Zoology. Suppl. 21, 2009, side 1–109
Bekblende

Bekblende er et uranrikt mineral som sjelden forekommer i krystallisk form, men som regel danner en glinsende svart, brunsvart eller grønnsvart masse.
Malmen som finnes i eruptive bergarter inneholder i gjennomsnitt 50 prosent U3O8 og er forurenset av vismut, bly, jern, kalsium og svovel, samt mindre mengder radioaktive emner som radium, polonium og actinium.


== Se også ==
Uranmalm
Cisordinol

Cisordinol er et antipsykotikum. Dets systematiske navn er (Z)-2-[4-[3-(2-klortioxanten-9-yliden)propyl]-1-piperazinyl]etanol.
Zuklopentixol eller Cisordinol er en modifisert versjon av den tidligere medisinen Sordinol (clopenthixol).
Cisordinol gis ofte i form av depotdoser ved psykoser. Preparatet gir klart mindre bivirkninger enn for eksempel perfenazin, men har også noe dårligere effekt.


== Eksterne lenker ==
Informasjon fra FASS
Nordisk Grafisk Union

Nordisk Grafisk Union (NGU) er en organisasjon for de nordiske grafiske forbundene. NGU ble stiftet 18. - 20. mai 1976 på Leangkollen i Asker. Tilstede ved stiftelsen var representanter for de grafiske forbundene i Danmark, Sverige, Finland, Island og Norge. Unionens første formann var forbundsleder Arild Kalvik fra Norsk Grafisk Forbund.
Unionen var en sammenslutning av Nordisk Bokbinder- og Papirarbeideres Union, Nordisk Litografunion og Nordisk Typografunion.
Siden Norsk Grafisk Forbund gikk inn i Fellesforbundet i 2006 er det Fellesforbundet som er norsk medlem i NGU.


== Litteratur ==
Nordisk Grafisk Union - De første 10 år 1976-1986 - Skrevet, samlet og bearbeidet av Arild Kalvik i samarbeid med Åke Rosenquist (Nordisk Grafisk Union 1987 - Uten sted, men trykket i Centraltrykkeriet Østerås)
Filosofiåret 1865

Filosofiåret 1865 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1865.


== Hendelser ==


== Publiseringer ==


== Fødsler ==
17. februar – Ernst Troeltsch, tysk filosof, historiker og teolog (død 1923)
1. november – Arthur Drews, tysk filosof (død 1935)
13. desember – Ángel Ganivet, spansk filosof, forfatter og diplomat (død 1898)
Abraham Isaac Kook, russisk rabbiner og filosof (død 1935)


== Dødsfall ==
19. januar – Pierre-Joseph Proudhon, fransk filosof, sosiolog og økonom (født 1809)
9. februar – Emiliano Avogadro della Motta, italiensk politiker og filosof (født 1798)
15. oktober – Andrés Bello, venezuelansk poet, filosof og pedagog (født 1781)
16. november - Gaetano Sanseverino, italiensk presbyter, teolog og filosof (født 1811)
Benthesicymidae

Benthesicymidae er en familie av reker.
De fleste lever pelagisk på dypt vann i havet. Selv de bunnlevende artene tilbringer mye tid med å svømme i de frie vannmasser. Denne familien går lenger mot nord og sør enn vanlig i den ellers varmekjære gruppen Dendrobranchiata. Bentheogennema borealis og Bentheogennema burkenroadi er tallrike ved henholdsvis 57° N og 52° N i Stillehavet. I Sørishavet er Gennadas kempi fanget så langt sør som 61° S.
Familien har ingen økonomisk betydning.
Den eneste kjente fossile arten i familien er Palaeobenthesicymus libanensis som er funnet i avsetninger fra sen kritt i Libanon.


== Litteratur ==
S. De Grave m.fl. (2009). «A classification of living and fossil genera of decapod crustaceans» (PDF). The Raffles Bulletin of Zoology: 1–109. ISSN 0217-2445. Arkivert fra originalen (PDF) 6. juni 2011. 
C. Tavares og J.W. Martin (2010). «Suborder Dendrobranchiata Bate, 1888».  I F.R. Schram m.fl. Eucarida: Euphausiacea, Amphionidacea, and Decapoda (partim) (PDF). 9A. Brill. s. 96–164. ISBN 978-90-04-16441-3. 
D. Audo og S. Charbonnier (2013). «The crest-bearing shrimps from the Sahel Alma Lagerstätte (Late Cretaceous, Lebanon)». Acta Palaeontologica Polonica. 58 (2): 335–349. ISSN 1732-2421. doi:10.4202/app.2011.0056. 


== Eksterne lenker ==
(en) Benthesicymidae – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Benthesicymidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Benthesicymidae hos Fossilworks 
(en) Benthesicymidae hos ITIS 
(en) Benthesicymidae hos NCBI 
(en) Kategori:Benthesicymidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Benthesicymidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
de Grave, Sammy, et. al., «A classification of living and fossil genera of decapod crustaceans», i: Raffles Bulletin of Zoology. Suppl. 21, 2009, side 1–109
Den internasjonale grafiske føderasjon

Den internasjonale grafiske føderasjon (IGF) ble stiftet i Stockholm 10.-13. mai 1949. IGF var en sammenslutning av de tidligere yrkesinternasjonalene Det internasjonale boktrykkersekretariatet (stiftet 1892), Det internasjonale litografforbund (stiftet 1896) og Den internasjonale bokbinderunion (stiftet som Det internasjonale Bokbindersekretariat 1907).
I år 2000 gikk IGF inn i Union Network International - i dag Uni Global Union.
Arkivet etter IGF og dens forløpere er avlevert til Archiv der sozialen Demokratie der Friedrich-Ebert-Stiftung.


== Litteratur ==
Historisk återblick på de grafiska internationalerna : samt Protokoll från Internationella grafiska federationens kongress i Stockholm den 10-13 maj 1949 ... ; jämte IGF:s stadgar - Utgiver Internationella grafiska federationen. (Stockholm 1949) 79 s.
Bestände im Archiv der sozialen Demokratie und in der Bibliothek der Friedrich-Ebert-Stiftung (Bonn 2001) ISBN 3-89892-039-9
Kilstraumen

Kilstraumen er et sted i Austrheim kommune i Hordaland. Stedet ligger plassert ved innseilingen sørover fra Fensfjorden til en indre skipsled i retning Bergen. Farvannet her danner en god havn, med en smal åpning mot leden sørover. Denne leden fortsetter over Lurefjorden og videre gjennom Radsundet i retning Bergen. Her var det mindre værhardt enn ytre led, og passet til mindre og mellomstore båter.  Ved Kilstraumen er tidevannsbevegelsen så sterk at all trafikk måtte vente på medstrøm.Dette var et strategisk punkt for plassering av gjestgiveri, handelsplass og roskifte for skyssbåter. Senere ble det anløpssted for dampskipene som trafikkerte strekningen Bergen - Nordhordland, og Austrheims første poståpneri ble etablert her i 1871. 
Kilstraumen er en del av et stort verneverdig kulturlandskap av nasjonal interesse. Hordaland fylkeskommune har i 2017 definert Lurefjorden med tilstøtende arealer som et verneverdig kulturmiljø, med navnet "Den indre farleia". Området er nå klassifisert som et Kulturhistoriske landskap av nasjonal interesse med navnet Den Indre Farleia (K416). Et skjær i straumen forårsaket flere havarier. Det ble fjernet da dampskipstrafikken startet.
Langs leia mot Bergen var det også gjestgiverier på Bruknappen og Alverstraumen.
Kilstraumen er første gang omtalt i Håkon Håkonsons saga først på 1200-tallet. 
I 1704 besøkte kong Frederik IV Kilstraumen.


== Referanser ==
Christine Schybaj Antonsen

Christine Bjørg Schybaj Antonsen (født 15. mai 1960) er en norsk lokalpolitiker (Høyre).
I perioden 2003–2011 var hun innvalgt i Rana kommunestyre for Det norske Arbeiderparti og fra 2007 til 2011 medlem av formannskapet og leder for Utvalg for oppvekst. Siden 2011 har hun vært innvalgt for Høyre, er medlem av formannskapet og leder av Utvalg for oppvekst og kultur.
Christine er styremedlem i Museumsgården AS og nestleder i AS Nordland Teater.


== Referanser ==
Klokkefjellet

Klokkefjellet er et fjell av 557 meters høyde på sørsiden av utløpet av Bellsund i Wedel Jarlsberg Land sørvest på Spitsbergen, Svalbard. Det ligger helt nord og ytterst i Kolven-massivet, som i øst graves ut av Ringarbreane.
Klokkefjellet har en norsk fangsthytte (bistasjon), tidvis kalt Klokkefjellhuset, ved kysten nordvest for fjellet og nordøst for Tomtvika og Straumholmane. Den ble opprinnelig oppført for  Northern Exploration Company (NEC) tidlig på 1900-tallet. Senere ble anlegget overtatt av Staten.
Anlegget inngikk i det som utgjorde Fagstfelt 4 (Calypsofeltet). Hytta ble brukt til norsk pelsdyrfangst i tiden før andre verdenskrig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Klokkefjellhuset, hyttas beskrivelse i Riksantikvaren kulturminnesøk.
Fløyfjellet (Svalbard)

For andre betydninger, se: FløyfjelletFløyfjellet er et fjell av 562 meters høyde på sørsiden av Dunderbukta nordvest i Wedel Jarlsberg Land sørvest på Spitsbergen, Svalbard. Det ligger øst for Ravlbukta.
Fløyfjellet har i vest ved Ravlbukta en norsk fangsthytte (bistasjon), tidvis kalt Fløystua, ved kysten sør for Fløyodden. Den ble opprinnelig oppført i 1920 av norske fangstmenn, men forfalt etter noen år.
Anlegget inngikk i det som utgjorde Fagstfelt 4 (Calypsofeltet). Hytta ble brukt til norsk pelsdyrfangst i tiden før andre verdenskrig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ravlbukta, hyttas beskrivelse i Riksantikvaren kulturminnesøk.
Alfredhuset

Alfredhuset var  en norsk fangsthytte (hovedstasjon), på sørsiden av Olafsonbukta (Fønhusbukta) og like norsøst for Thunaodden, vest i Wedel Jarlsberg Land og sørvest på Spitsbergen, Svalbard.
Den ble opprinnelig oppført i 1919 eller 1920 av Alfred Johansen og Osvald Lund for Northern Exploration Company (E Mansfield). Den ble brukt til fangst i flere år. Siden 1932 eies hytta av den norske Staten. I fangstregistre kalles hytta tidvis Kapp Klaveness, men den lå hele 3,3 kilometer nord for dette neset.
Anlegget inngikk i det som utgjorde Fangstfelt 4 (Calypsofeltet). Hytta ble brukt til norsk pelsdyrfangst i tiden før andre verdenskrig.Like nord for Alfredhuset står tuftene av en annen fangsthytte.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Alfredhuset, hyttas beskrivelse i Riksantikvaren kulturminnesøk.
Kapp Berg

Kapp Berg er et nes som utgjør den sørlige begrensningen av Storvika langt vest i Wedel Jarlsberg Land og sørvest på Spitsbergen, Svalbard. I nord ligger storbukta, i øst Buggefjellet (603 moh.), og i sørvest Olsholmen fuglereservat.
På stedet ligger en norsk fangsthytte som ble oppført i 1919 av Alf Frantzen og Petter Trondsen for fangstformål. Den ble antakelig bare brukt i et par år.Anlegget inngikk i det som utgjorde Fangstfelt 4 (Calypsofeltet). Hytta ble brukt til norsk pelsdyrfangst i tiden før andre verdenskrig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kapp Berg, hyttas beskrivelse i Riksantikvaren kulturminnesøk.