jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Anne Nymo Trulsen

Anne Nymo Trulsen (født 8. juni 1978 på Finnsnes) er en norsk sanger. Hun er oppvokst på Olsborgmoen i Målselv kommune i indre Troms. Hun har sin utdannelse fra Tromsø hvor hun tok en bachelor i praktisk-estetisk lærerutdanning i 2001–2005 med musikk og norsk som fag. Hun spiller også tangentinstrumenter som piano og trøorgel, samt gitar og ukulele. 
Hun er kjent som vokalist og trøorganist i bandet Hekla Stålstrenga som spiller folkemusikk/folkrock basert på nordnorsk tradisjonsmusikk. Bandet ga ut albumet Hekla Stålstrenga i 2008. I 2011 utkom albumet Makramé der vi finner sangen «Har du fyr» (skrevet av Ola Bremnes). Oppfølgeralbumet Dyrandé kom i 2013, og der finner vi sanger som «Båtbygger Jo», «Vise Ved Vintersolkverv» og «Folketonen». Alle disse låtene har vært listet på NRK P1. I 2014 ga de ut livealbumet Hjertebank sammen med Nordnorsk Opera og Symfoniorkester. Albumet Ventetid kom i 2016, og i november 2017 gir bandet ut si første juleplate Velkommen inn. 
Som vokalist har Trulsen også sunget med band som The Rebels, Misvær Skaforening, Midt-Troms Storband, Senjahopen, Publiners, Vamp og jazzbandet Moen Melk & Jazz. Hun var organist og sanger i bandet ''The Northern Lies'' sammen med Henry Johnsen, Håvard Stangnes og Ida Karoline Nordgård fra 2010 til 2016. I 2013 ga hun ut soloalbumet Skråblikk, og hennes andre soloplate er planlagt utgitt februar 2018. Albumet skal hete Valg. 
Trulsen har jobbet som instruktør og musikkpedagog ved Alfheim Aktivitetshus siden 2006, og som dramainstruktør ved Rådstua Teaterhus med den integrerte teatergruppa Alfheimteateret fra 2007. Hun har jobbet med flere prosjekt for Den kulturelle skolesekken, blant annet prosjektene «Musikk og dans fra Nordområdene» med musikere som Sigurd Johan Heide, Ole Morten Indigo Lekang og Lene Larsen, og «Forent i Sang» med Lene Larsen. 


== Priser og utmerkelser ==
2013: Coop Nords kulturpris
2014: Årets folkemusiker med Hekla Stålstrenga 
2003: 3.-plass i semifinalen i første sesong av Idol Norge
2009: 2.-plass i Det store korslaget under TEAM JØRN. Trulsen var både korist, solist og koreograf for koret. 
Nominasjoner til Spellemannprisen med Hekla Stålstrenga: 
2008: Hekla Stålstrenga 2008 (kategorien folkemusikk) 
2011: Makramé (kategorien folkemusikk/tradisjonsmusikk)
2013: Dyrandé (kategorien viser) 
2016: Ventetid (kategorien viser) 
2017: Rolf Gammleng-prisen (kategorien viser/folkemusikk)


== Diskografi ==
2006: Ragnar Olsen: Ragnar Olsen med Golfstrømmen,  (Tylden & Co AS)
2008: Hekla Stålstrenga: Hekla Stålstrenga, CD (ta:lik records)
2011: Hekla Stålstrenga: Makramé, CD (talik records) 
2013: Hekla Stålstrenga: Dyrandé, CD (talik records) 
2013: The Northern Lies: Midnight Medicine, Vinyl (Lunheim Grammofon)  
2013: Anne Nymo Trulsen: Skråblikk, CD (talik Records) 
2014: Hekla Stålstrenga og NOSO: Hjertebank (talik records) 
2016: Hekla Stålstrenga: Ventetid, CD og Vinyl (talik records) 
2017: Hekla Stålstrenga: Velkommen inn (talik records) 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmesiden til Hekla Stålstrenga
(en) Anne Nymo Trulsen på Internet Movie Database
Phileurus carinatus

Phileurus carinatus er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
En stor (33- 41 millimeter) og kraftig, avlang, blankt brun til svart hornbille. Hannen har to krumme horn i pannen, pronotum har en lengdefure og uthulet foran der det sitter en rundet knøl, uthulingen fortsetter som en bred fure nesten tilbake til bakkanten. Hodet er fremtrukket til en spiss snute i midten. Pronotums sider er rundede. Dekkvingene er forholdsvis lange og smale med tydelige, fine punktstriper. Beina er svært kraftige, leggene med store, skarpe tenner, særlig på frambeina.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg under barken på døde trær, mest løvtrær. De ser ut til å leve mest av andre insekter og vokser raskt, utviklingen tar ca. 4 måneder.
De voksne billene er aktive rovdyr som dreper og spiser andre insekter, men de spiser trolig også en del frukt. De kan leve opptil tre år som voksne.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt fra Honduras i nord til Argentina i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Phileurini Burmeister, 1847
Slekten Phileurus Latreille, 1807
Phileurus carinatus Prell, 1914
Phileurus carinatus carinatus Prell, 1914
Phileurus carinatus declivis Prell, 1914


== Kilder ==
[ Dynastidae du Monde, nettside om arten]
Phileurus på Encyclopedia of Life: [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Phileurus carinatus i Encyclopedia of Life 
(en) Phileurus carinatus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Phileurus carinatus hos NCBI 
Phileurus carinatus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Phileurus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Phileurus angustatus

Phileurus angustatus er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
En middelsstor (25-35 millimeter), avlang, blankt svart hornbille. Hannen har to ganske korte horn i pannen, pronotum har en lengdefure og uthulet foran der det sitter en rundet knøl, uthulingen fortsetter som en bred fure nesten tilbake til bakkanten. Hodet er fremtrukket til en spiss snute i midten. Pronotums sider er rundede. Dekkvingene er forholdsvis lange og smale med tydelige, grove punktstriper. Beina er svært kraftige, leggene med store, skarpe tenner, særlig på frambeina.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg under barken på døde trær, mest løvtrær. De ser ut til å leve mest av andre insekter og vokser raskt, utviklingen tar ca. 4 måneder.
De voksne billene er aktive rovdyr som dreper og spiser andre insekter, men de spiser trolig også en del frukt. De kan leve opptil tre år som voksne.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt fra Honduras i nord til Paraguay i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Phileurini Burmeister, 1847
Slekten Phileurus Latreille, 1807
Phileurus angustatus Kolbe, 1910


== Kilder ==
Dynastidae du Monde, nettside om arten
Phileurus på Encyclopedia of Life: [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Phileurus angustatus i Encyclopedia of Life 
(en) Phileurus angustatus i Global Biodiversity Information Facility 
Phileurus angustatus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Phileurus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Phileurus verus

Phileurus verus er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 20-25 millimeter), avlang og nokså spinkel, blankt svart hornbille, en av de mindre artene i slekten Phileurus. Hannen har to ganske korte horn i pannen, pronotum har en lengdefure og uthulet foran der det sitter en rundet knøl, men disse er lite utviklede. Hodet er fremtrukket til en spiss snute i midten. Pronotums sider er rundede. Dekkvingene er forholdsvis lange og smale med tydelige, grove punktstriper. Beina er svært kraftige, leggene med store, skarpe tenner, særlig på frambeina.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg under barken på døde trær, mest løvtrær. De ser ut til å leve mest av andre insekter og vokser raskt, utviklingen tar ca. 4 måneder.
De voksne billene er aktive rovdyr som dreper og spiser andre insekter, men de spiser trolig også en del frukt. De kan leve opptil tre år som voksne.


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra Venezuela.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Phileurini Burmeister, 1847
Slekten Phileurus Latreille, 1807
Phileurus verus Endrödi, 1978


== Kilder ==
Dynastidae du Monde, nettside om arten
Phileurus på Encyclopedia of Life: [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Phileurus verus i Encyclopedia of Life 
(en) Phileurus verus i Global Biodiversity Information Facility 
Phileurus verus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Phileurus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Cryptodus tasmannianus

Cryptodus tasmannianus er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
En middelsstor, avlang og slank, blankt svart hornbille. Kroppsformen er litt flat. Hodet mangler horn, men pannen er ovalt utvidet med en markert kantlist, hodet er skovlformet. Dekkvingene er forholdsvis lange og smale med tydelige punktstriper. Hele kroppen, særlig pronotum, er tett og kraftig punktert.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg under barken på døde trær, mest løvtrær. De ser ut til å leve mest av andre insekter og vokser raskt, utviklingen tar ca. 4 måneder.
De voksne billene er aktive rovdyr som dreper og spiser andre insekter, men de spiser trolig også en del frukt. De kan leve opptil tre år som voksne. Denne arten finnes sammen med maur og termitter.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i den sørlige delen av Australia inkludert Tasmania og Lord Howe Island.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Phileurini Burmeister, 1847
Slekten Cryptodus MacLeay, 1819
Cryptodus tasmannianus Westwood, 1841


== Kilder ==
Dynastida du Monde - nettside om arten
Bilder av arten


== Eksterne lenker ==
Bilder av Cryptodus tasmannianus
(en) Cryptodus tasmannianus i Encyclopedia of Life 
(en) Cryptodus tasmannianus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Cryptodus tasmannianus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cryptodus tasmannianus – detaljert informasjon på Wikispecies
Loheskatten

Loheskatten er en stor sølvskatt gjemt cirka 1741 og gjenfunnet i 1937 i et butikklokale på Lilla Nygatan 5 i Gamla stan i Stockholm. Skatten som veide 205 kg er den største som noensinne er funnet i Sverige. Det tidligere butikklokalet huset tidligere restauranten Leijontornet og er idag hotellspisesal.


== Historikk ==

Skatten ble funnet av bygningsarbeiderne Westerberg og Gösta Karlsson som gravde den fram i forbindelse med renoveringsarbeider i en eiendom i Tritonia-kvartalet ved Lilla Nygatan 5. Idag er skatten utstilt på Stockholms stadsmuseum og i Myntkabinettet. Skatten består av 85 sølvgjenstander og drøyt 18 000 sølvmynter, fra midten på 1600-tallet til 1741, oppbevart i tre kobberkjeler. Den eldste mynten hadde dronning Kristinas segl, den yngste var fra Fredrik Is tid.
Loheskatten tilhørte opprinnelig Johan Lohe og hans familie. Etter bankiren Johan Lohes død ble arven forvaltet av hans hustru Anna Lohe (død 23. januar 1731). Hun kjøpte huset på Lilla Nygatan. Etter hennes død bodde de to ugifte barna Adolf (1683-1759) og Johanna (1690-1759) fremdeles i huset på det tidspunktet skatten formodentlig ble gjemt, og det antas at det var Adolf som gjemte skatten, trolig i 1743 i forbindelse med Dalupproret. Det var urolige tider også tidligere med Den russisk-svenske krig (1741–1743).Allerede ti dager etter funnet klarte man å arrangere en utstilling om skatten. Utstillingen ble en publikumssuksess som slo alle tidligere rekorder. Skatten ble også vist fram på 25 ulike steder i landet. I 1941 fikk Statens historiska museum en pakke i posten som inneholdt ytterligere en skje som tilhørte Loheskatten. Skjeer er blant annet stemplet av David Richter d.e. og Abraham Kiettner.


== Historiske bilder ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Widding, Lars (1986). Lodjuren och silverskatten (swe). Stockholm: Leijontornet/Victory. ISBN 91-7810-798-9. Libris: 7667225. 
Thordeman, Bengt (1939). Den Lohe'ska silverskatten i Stockholm (swe). København: Nordisk numismatisk union. Libris: 10195418. 


== Eksterne lenker ==
(en) Loheskatten – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(sv) Stockholmskällan har multimedia som gjelder Loheskatten
High North Dialogue

High North Dialogue er en årlig konferanse hvis formål er å drøfte utfordringer og muligheter for verdiskaping i Arktis og nordområdene. Den blir arrangert av Nordområdesenteret ved Handelshøgskolen Nord universitet i Bodø.  
Konferansen samler dem som er opptatt av utviklingen i og av nordområdene, inkludert politikere og byråkrater i de ulike arktiske statene, industriledere, representanter fra ulike næringer som fiskeri, turisme, olje, gass og mineraler, samt NGO-er, urbefolkning, lokale og regionale administrasjoner og akademia. Ikke minst er det en konferanse for master- og PhD-studenter, som kan ta studieemner som en del av konferansen. Hensikten med konferansen er å oppmuntre og legge til rette for dialog mellom de ulike interessene, informasjons- og erfaringsutveksling, fremme bærekraftig utvikling i nordområdene og diskutere «beste praksis»-løsninger.
Konferansen het tidligere Arctic Dialogue .  
Æresprisen High North Hero deles ut i forbindelse med konferansen. Tidligere vinnere inkluderer den amerikanske forretningsmannen Scott Minerd og tidligere finske statsministeren Paavo Lipponen.
Andre norske konferanser som omhandler nordområdene inkluderer Kirkeneskonferansen i Kirkenes og Arctic Frontiers i Tromsø.  


== Referanser ==
Kongregasjonen for avlater og relikvier

Kongregasjonen for avlater og hellige relikvier (latin: Congregatio Indulgentiarum et Sacrarum Reliquiarum eller Congregatio Indulgentiis Sacrisque Reliquiis Praeposita) var en kardinalskongregasjon i den romerske kurie. Den ble opprettet av pave Klemens IX den 6. juli 1669 med bullen In ipsis Pontificatus. Dens oppgaver var undersøkelsen av avlater og granskningen av relikviers ekthet.Kongregasjonen ble ledet av en kardinalprefekt, som ble støttet av ytterligere kardinalsmedlemmer, en sekretær og en rekke konsultorer. Medlemmer i kraft av sine embeder var pavens sakristan, Magister sacri palatii og Promotor Fidei.
Den 28. januar 1904 ble kongregasjonen med motu proprio fra pave Pius X, Quae in Ecclesiae, forent med Rituskongregasjonen. Men etter kuriereformen i 1908 og offentliggjørelsen av kirkeloven av 1917 ble den tidligere kongregasjonens oppgaver overført til Det hellige officium og Det apostoliske pønitentiarat.


== Kardinalprefekter ==
...
Raffaele Cosimo de’ Girolami (1743–1748)
Ludovico Calini (1767–1782)
Antonio Eugenio Visconti (1782–1788)
Diego Innico Caracciolo (1800–1820)
Antonio Maria Frosini (1829–1832)
Castruccio Castracane degli Antelminelli (1834–1837)
Gabriele Ferretti (1843–1847)
Charles Januarius Acton (1846–1847)
Fabio Maria Asquini (1847–1863)
Antonio Maria (Niccolò) Panebianco OFMConv (1863–1867)
Giuseppe Andrea Bizzarri (1867–1872)
Lorenzo Barili (1872–1875)
Innocenzo Ferrieri (1875–1876)
Luigi Maria Bilio B (1876)
Luigi Oreglia di Santo Stefano (1876–1882)
Johannes Baptist Franzelin SJ (1885–1886)
Tommaso Maria Zigliara OP (1886–1887)
Gaetano Aloisi Masella (1887–1888)
Serafino Vannutelli (1888–1889)
Carlo Cristofori (1889–1891)
Giuseppe d’Annibale (1890–1892)
Luigi Sepiacci OESA (1892–1893)
Ignazio Persico, OFMCap (1893–1895)
Andreas Steinhuber SJ (1895–1896)
Girolamo Maria Gotti OCD (1896–1899)
Domenico Ferrata (1899–1900)
Serafino Cretoni (1900–1903)


== Referanser ==
Tobias Heintz

Tobias Heintz (født 13. juli 1998) er en norsk fotballspiller som spiller for den bulgarske klubben CSKA Sofia.Han debuterte i den norske eliteserien for Sarpsborg 08 Fotballforening i 2016, og scoret sitt første mål for Sarpsborg 08 mot Bodø-Glimt. Han spilte cupfinale 2017 og Europaliga 2018/19 for Sarpsborg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tobias Heintz på Instagram 
(en) Tobias Heintz – Transfermarkt 
(en) Tobias Heintz – WorldFootball.net 
(en) Tobias Heintz – Soccerway 
(en) Tobias Heintz – Tyrkias fotballforbund 
(no) Tobias Heintz – Norges Fotballforbund 
(en) Tobias Heintz – FBref
Cryptodus foveatus

Cryptodus foveatus er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 25 millimeter), avlang og slank, blankt svart hornbille. Kroppsformen er litt flat. Hodet mangler horn, men pannen er ovalt utvidet med en markert kantlist, hodet er skovlformet. Dekkvingene er forholdsvis lange og smale med tydelige punktstriper. Hele kroppen, særlig pronotum, er tett og kraftig punktert.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg under barken på døde trær, mest løvtrær. De ser ut til å leve mest av andre insekter og vokser raskt, utviklingen tar ca. 4 måneder.
De voksne billene er aktive rovdyr som dreper og spiser andre insekter, men de spiser trolig også en del frukt. De kan leve opptil tre år som voksne. Denne arten finnes sammen med maur og termitter.


== Utbredelse ==
Arten er vidt utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Phileurini Burmeister, 1847
Slekten Cryptodus MacLeay, 1819
Cryptodus foveatus Lea, 1919


== Kilder ==
Dynastidae du Monde - nettside om arten
Atlas of Living Australia - Cryptodus foveatus


== Eksterne lenker ==
(en) Cryptodus foveatus i Encyclopedia of Life 
(en) Cryptodus foveatus i Global Biodiversity Information Facility 
Cryptodus foveatus – detaljert informasjon på Wikispecies
Actinobolus radians

Actinobolus radians er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 20 millimeter), avlang, blank, brun hornbille. Denne slekten har en noe mindre avlang kroppsform enn mange andre Phileurini. Hannen har et kort horn på hver side av hodet, forøvrig er kjønnene nokså like. Pronotum er rundet, med tett og kraftig punktering foran, glatt og blankt bak.
Dekkvingene har dype punktstriper. Beina er kraftige.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg under barken på døde trær, mest løvtrær. De ser ut til å leve mest av andre insekter og vokser raskt, utviklingen tar ca. 4 måneder.
De voksne billene er aktive rovdyr som dreper og spiser andre insekter, men de spiser trolig også en del frukt. De kan leve opptil tre år som voksne.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Brasil, Paraguay og Argentina.


== Systematisk inndeling ==
Navnet Actinobolus radians (publisert av Stein, 1867) har også vært brukt på en ciliat, men dette navnet er yngre og må derfor vike.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Phileurini Burmeister, 1847
Slekten Actinobolus Westwood, 1841
Actinobolus radians Westwood, 1841
Actinobolus radians radians Westwood, 1841
Actinobolus radians riograndensis 


== Eksterne lenker ==
Bilde av Actinobolus radians
(en) Actinobolus radians i Encyclopedia of Life 
(en) Actinobolus radians i Global Biodiversity Information Facility 
Actinobolus radians – detaljert informasjon på Wikispecies
Rhizoplatys mucronatus

Rhizoplatys mucronatus er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 25-35 millimeter), avlang, blank, svart hornbille. Dekkvingene er ofte brune. Hannen har et ganske kort horn på hodet og et par ganske små knøler foran på pronotum, forøvrig er kjønnene nokså like. Hodet er kort og bredt, litt tilspisset. Pronotum er rundet, kraftig punktert og ganske blankt. Dekkvingene er jevnbrede, uten punktstriper, fint og middels tett punktert.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg under barken på døde trær, mest løvtrær. De ser ut til å leve mest av andre insekter og vokser raskt, utviklingen tar ca. 4 måneder.
De voksne billene er aktive rovdyr som dreper og spiser andre insekter, men de spiser trolig også en del frukt. De kan leve opptil tre år som voksne.


== Utbredelse ==
Arten er vidt utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Phileurini Burmeister, 1847
Slekten Rhizoplatys Westwood, 1841
Rhizoplatys mucronatus (Palisot de Beauvois, 1805) - 3 underarter, vidt utbredt i Afrika
Rhizoplatys mucronatus cedrici Dechambre, 1983 - Princípe
Rhizoplatys mucronatus mucronatus (Palisot de Beauvois, 1805) - vidt utbredt i tropisk Afrika
Rhizoplatys mucronatus trituberculatus (Burmeister, 1847) - sørlige Afrika


== Kilder ==
Dynastidae du monde- sjekkliste over artene Arkivert 5. august 2013 hos Wayback Machine.
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
Bilde av Rhizoplatys mucronatus
Bilder av Rhizoplatys mucronatus
(en) Rhizoplatys mucronatus i Encyclopedia of Life 
(en) Rhizoplatys mucronatus i Global Biodiversity Information Facility 
Rhizoplatys mucronatus – detaljert informasjon på Wikispecies
Vatne bru

Vatne bru er ei bru på fylkesvei 661 mellom Ålesund og Vestnes. Den går over Oselva fra Vatnevatnet i utkanten av Vatne  i Møre og Romsdal. Brua er en steinhvelvbru med 3 spenn og stod ferdig i 1926. Lengste spenn er på 10 meter.Haram kommune har vedtatt å bygge ny bru da dagens steinhvelvsbru er veldig smal og tilkomsten har trafikkfarlige svinger. Ny bru med 6 meter veibredde og gang- og sykkelvei er planlagt bygd 40 meter sør for eksisterende bro. Tett inntil på sørsiden (oppstrøms) av dagens bru er det i nyere tid bygd en smal bru for gang- og sykkelvei. Denne er planlagt fjernet når ny bru står ferdig og den gamle brua vil bli omgjort til ny gang- og sykkelvei.


== Referanser ==
Försvarsmaktens specialförband

Försvarsmaktens specialförband (FM SF) er den svenske Försvarsmaktens hovedkvarter for spesialstyrker og deres ledelse. 


== Historie ==
Försvarsmaktens første spesialavdeling, Särskilda skyddsgruppen (SSG), ble opprettet i 1994 av Överbefälhavaren. I 2000 ble Försvarsmaktens specialförband opprettet, med ledelse for å utvikle aktiviteten. Den skulle ledes av sjefen for den strategiske ledelsen, stabsressurser fra Operative insatsledningen (OPIL) og SSG samt deler av Fallskärmsjägarskolan (1. Fskjkompaniet). 1. Fskjkompaniet er forgjengeren til FJS Insatskompani (IK), som ble dannet i 2003, og FJS Insatskompani ble i sin tur erstattet av Särskilda Inhämtningsgruppen i 2007.
I 2011 ble SSG og SIG slått sammen og dannet Särskilda operationsgruppen (SOG).


== Organisasjon ==


=== Specialförbandsledningen ===
Specialförbandsledningen (SFL) er forlagt ved Högkvarteret i Stockholm.


=== Särskilda operationsgruppen ===
Särskilda operationsgruppen (SOG) er en kampavdeling forlagt i Karlsborgs garnison.


=== Specialoperationsförbanden ===
Specialoperationsförbanden (FM SOF) er støttende enheter forlagt ved ulike avdelinger.

I tillegg finnes spesialenheter for sanitet. 


== Eksterne lenker ==
Specialförband på Forsvarsmaktens nettsted