jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Peritryssus

Peritryssus er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utbredelse ==
Arten er beskrevet fra Sicilia, men alle dens nærmeste slektninger lever i Chile. Mest sannsynlig dreier det seg om en art som på et eller annet tidspunkt er innført fra Chile til Sicilia, og har etablert seg der.


== Systematisk inndeling ==
Arten blir nå oftest plassert i slekten Liogenys.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Gruppen Pachydemini eller Tanyproctina
Slekten Peritryssus Reitter, 1918
Peritryssus excisus Reitter, 1918


== Kilder ==
Marc Lacroix: hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)


== Eksterne lenker ==
(en) Peritryssus i Global Biodiversity Information Facility
European Winter Throwing Challenge 2001

European Winter Throwing Challenge 2001 ble arrangert 17. og 18. mars på Stade Charles-Ehrmann i Nice i Frankrike. Arrangør var European Athletic Association, og 151 utøvere fra 22 land deltok.
Dette var den første utgaven av denne konkurransen, som fra 2005 endret navn til European Cup Winter Throwing. 
To nasjonale rekorder ble satt i denne konkurransen: Lorraine Shaw satte ny britisk rekord i sleggekast med 68,15 meter, og Cecilia Nilsson satte ny svensk rekord i samme øvelse, med 64,34 meter. 


== Medaljeoversikt ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Medalje- og poengtabell ==
Fargekode
██ Vertlandet er markert i blått


== Deltakerland ==


== Eksterne lenker ==
RFEA - Challenge Europeen Hivernal de Lancers - Nice le 18 mars 2001
Edvard Raastad

Edvard Raastad (født 6. juli 1936 på Hamar) er en norsk tennisspiller med flere NM-titler på 1960- og 1970-tallet, da han også representerte landslaget internasjonalt. På 1980-tallet var han leder for trenerutdannelsen i det norske tennisforbundet og sågar trener for det norske herrelandslaget i tennis.  Han er med i det internasjonale trenerforbundet der han er en av få som har tittelen Internasjonal Master Professional.  Han har også kommentert tennis på kanalen Eurosport sammen med Kirsten Robsahm (født 1945).  
Raastad er født i Hamar og er utdannet cand. mag. (1963). Han har blant annet studert religionshistorie og har undervist i samfunnsfag ved Bredtvet videregående skole (etablert 1972, nedlagt 2008). På fritida spiller han klarinett i jazzgruppa Swingmix.


== Referanser ==
Beverage Academy

Beverage Academy er en europeisk drikkevareskole som ble startet i Norge i 2008. Skolens utdanninger er tilrettelagt for yrker innen import, salg, servering og produksjon av alkoholholdig drikke samt kaffe. Skolen het tidligere Norsk Vinfagskole, og var Norges første vinutdanning som kunne tilby en årsenhet vinstudier.
Skolen tilbyr i dag utdanning innenfor fagene vin (sommelier), øl (ølkelner), brennevin (bartender) og kaffe (barista og kaffekelner). Skolens sommelierutdanning ble godkjent av NOKUT og Statens lånekasse for utdanning i 2010. Studietilbudets offisielle navn er «Fagutdanning – Vin og Brennevin», og omfanget er en halv årsenhet. Skolens kaffeutdanning drives i samarbeid med Norsk kaffeinformasjon.Beverage Academy tilbyr også utdanning i Danmark.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Beverage Academy Norge
Beverage Academy Danmark
Otto Gilbert David Aubert

Otto Gilbert David Aubert (født 9. januar 1809 i Kronborg i Danmark, død 29. mars 1838 i Napoli i Italia) var en norsk realfagslærer og matematiker.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han var sønn av Benoni Aubert (1768–1832) og Jakobine Henriette Thaulow (1776–1833).  Faren var ingeniør og offiser med kart og oppmåling som spesialitet. Han var på oppdrag på Kronborg i Danmark da Otto ble født. Otto var deres åttende barn (ottende) og var bror til blant andre latinprofessor Ludvig Cæsar Martin Aubert (1807–1887) og politikeren Michael Conrad Sophus Emil Aubert (1811–1872).
Sammen med Ludvig gikk Otto på Kristiania katedralskole under rektor Jacob Rosted (1750–1833).  I 1824 fikk han lov å begynne på Det Kongelige Frederiks Universitet, bare femten år gammel.  Han var kompis med matematikeren Niels Henrik Abel (1802–1829) som hjalp Otto med å få publisert en artikkel i Crelles Journal (etablert 1826) som ble drevet av den tyske  August Leopold Crelle (1780–1855).


=== Karriere ===
Fra 1829 til 1834 var Otto Aubert lærer i historie og geografi ved samme katedralskole, der forøvrig broren Johan Aubert (1800–1832) var viserektor inntil han døde av tuberkulose i 1832.   Året før han ga seg ved katedralskolen fikk han trykket avhandlingen Echantillon d'une analyse sphérique som handlet om geometri. Dette ble av matematikeren Elling Holst (1849–1915) beskrevet som det eneste norsk-geometriske bidrag i matematikken frem til Sophus Lie (1842–1899) kom i gang.Etter brorens, farens og morens død, fikk Otto i 1834 utenlandsopphold og reiste litt i Europa, før han fikk i Stockholm oppgaven med å være privallærer for den senere kong Oscar I (1799–1859) sine sønner, de senere konger Karl IV (1826–1872) og Oscar II (1829–1907). Hans brev fra Stockholm, som vitner om hans mangesidige interesser og dannelse, ble offentliggjort av Sofie Aubert Lindbæk i Landflygtige. Af Aubert’ske Papirer, I (Kristiania 1910).
Også Otto fikk tuberkulose og reiste med en militærkonvoi til Italia i 1837 for å bli frisk, der han døde i Napoli i mars 1838.  
Søskenbarnet Henrik Wergeland (1808–1845) skrev et nekrologisk dikt i «Den Constitutionelle» (utgitt 1836–1847). Senere utga familie-biografen Sofie Aubert Lindbæk (1875–1953) flere bøker som gjengir Otto sine brev, mange derav  til broren Ludvig.  

Se Thaulow for morsslekta
Se Aubert for farsslekta


== Utgivelser ==
Aubert, Otto G.D. (1833). Échantillon d'une analyse sphérique. Christiania: Kristiania katedralskole.  [23 sider]


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sofie Aubert Lindbæk (1910). Landflygtige: af Aubert'ske papirer. Kristiania: Aschehoug. 
Sofie Aubert Lindbæk (1939). Hjemmet på Akershus: Aubertske papirer. Oslo: Aschehoug.
Sandsfjordbrua

Sandsfjordbrua er en veibro over Sandsfjorden i Suldal kommune. Broen erstatter ferjesambandet Sand–Ropeid. Den åpnet 27. november 2015.Broen går over en hovedled med eneste innseiling til industristedet Sauda og er med 65 meter landets høyeste over en seilingsled. Brua er 580 meter lang og har tre spenn, der største spennet er 290 meter. Kjørebanen er på det høyeste 73 meter over vannflaten.  Broen er bygget i betong etter fritt frembygg-metoden. Selve broen var kostnadsberegnet til 350 millioner kroner. Med tilførselsveger vil anlegget koste omkring 660 millioner kroner. Dette inkluderte fem nye tunneler på til sammen 1450 meter: Åsarøytunnelen og Spøneflottunnelen vest og nord for broen, og Onsmannestunnelen, Seljeviktunnelen og Laudalstunnelen sør og øst for broen. I alt ble det anlagt 5 km tilførelsesveg. I alt gikk det med 18.000 m3 betong, på grunn av det lange spennet ble det brukt en spesielt lett betong.Arbeidet ble utført av entreprenøren Kruse Smith.


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sandsfjordbrua i OpenStreetMap
Komagvær

Komagvær (kvensk: Kumaveri, nordsamisk: Stuorrajohgohppi) er ei bygd i Vardø kommune i Finnmark. Stedet ligger ved Varangerfjorden på østsida av Varangerhalvøya, ca. 10 km sørvest for Kiberg. Europavei 75 går gjennom stedet. Komagelva renner ut i Varangerfjorden ved Komagvær.
Ifølge Norske Gaardnavne har Komagvær navn etter fjellet Komagen, som ligner på en komag. En mer fantasifull forklaring på navnet finnes i et sagn, der det fortelles at stalloer fra Mortensnes i Vadsø en gang vandret langs Varangerfjorden. Da sola sto opp, måtte de løpe hjem til hula de bodde i. Den ene stalloen mistet en av komagene sine, og den andre mistet en av skallene. Siden da har stedene hatt navnene Komagvær og Skallelv.Komagvær var eget poststed fra 1899 til 1982. Stedet hadde brevhus fra 1. august 1899 og deretter poståpneri (postkontor) fra 1. april 1930 til 31. august 1982. Komagværs postnummer (fra 1968) var 9863.


== Referanser ==
Sykkeldynamo

En sykkeldynamo var en liten generator  som vanligvis ble festet til en sykkels styregaffel og som kunne gi nok strøm til å drive en sykkellykt. Lykten var påbudt utstyr for sykler som skulle ha markeringslys og mulighet for å se veien forover. 
Festemekanismen for dynamoen var laget slik at den kunne sjaltes til og fra. I bruk lå et drivhjul an mot sykkelens fordekk slik at friksjonen mellom dem ble stor nok til å drive dynamoen til å levere strøm. Både drivhjulet og dekket var utstyrt med et riflet mønster som skulle gi best mulig dynamodrift. 
I og med at syklingen med dynamoen innsjaltet var anstrengende, ble dynamodriften etterhvert avløst av batteridrevent lysutstyr, og sykler med dynamo er blitt historiske.
Paul A. Røstad

Paul Andreas Røstad (født 9. februar 1908 i Strinda, død 2. juli 1986 i Oslo) var en norsk fotograf som spesialiserte seg på landskap og folkelivsbilder. Han vokste opp på Ranheim og bodde senere i Oslo. Røstad reiste fra Nordkapp til Lindesnes og fotograferte landet til alle årstider og hans arkiv dekket etter hvert hele Norge. Han leverte bilder til håndbøker og oppslagsverk og bøker om natur og friluftsliv, deriblant årbøkene til Den Norske Turistforening.


== Kilder ==
P. A. Røstad i Preus museums register over norske fotografer
Norske fotosamlinger, 1989
Aftenposten 9. juli 1986 (nekrolog)
Upublisert materiale i Preus museum (2012)


== Eksterne lenker ==
(en) Paul Andreas Røstad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
P. A. Røstad på Digitalt museum
Trond Gansmo Jakobsen

Trond Arne Gansmo Jakobsen (født 2. oktober 1952) er en norsk filosof og professor. 
Han tok magistergraden i filosofi ved Universitetet i Tromsø i 1984 og dr.philos.-graden på en avhandling om biologiens filosofi ved samme lærested i 1999. Han ble ansatt som universitetslærer og senere som universitetslektor samme sted i perioden 1983–1994, imidlertid med et avbrekk og forskningsopphold ved Harvard-universitetet fra 1988–1990 der han samarbeidet med den amerikanska filosofen Hilary Putnam. Han ble ansatt som førsteamanuensis ved Høgskolen i Lillehammer i 1994 og professor i filosofi og vitenskapsteori ved avdeling for samfunnsvitenskap (ASV) i 2001. Han har også hatt flere forskningsopphold i Storbritannia. 
Spesielt kan nevnes hans interesse for kritisk realistisk filosofi og hans mangeårige samarbeid med den engelske filosofen Roy Bhaskar. Han har skrevet flere bøker og artikler om vitenskapsteoretiske/filosofiske problemstillinger, særlig knyttet til realisme-/relativismeproblemet, biologiens filosofi, økofilosofi og kritisk realisme.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Trond Gansmo Jakobsen Arkivert 7. juni 2015 hos Wayback Machine. hos Høgskolen i Lillehammer
Ostryopsis

Ostryopsis er en slekt av løvfellende busker i bjørkefamilien. De har ikke noe norsk navn, men ligner på sine slektninger hassel og humlebøk.
De blir tre–fem meter høye. Greinene er grå og glatte, mens kvistene er brune og tett dekket av grå hår. Bladene er spredte og dobbelttannede. De er sambu og vindpollinerte, og hannraklene er gjemt i en knopp om vinteren. Slekten er endemisk for Kina og omfatter tre arter. 


== Litteratur ==
«Ostryopsis». Flora of China. Besøkt 15. april 2015. 
«World Check List Ostryopsis». Kew Royal Botanic Gardens. Besøkt 15. april 2015. 
B. Tian, T.L. Liu og J.Q. Liu (2010). «Ostryopsis intermedia, a new species of Betulaceae from Yunnan, China» (PDF). Botanical Studies. 51: 257–262. 


== Eksterne lenker ==
(en) Ostryopsis i Encyclopedia of Life 
(en) Ostryopsis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ostryopsis hos NCBI 
(en) Ostryopsis hos The International Plant Names Index 
(en) Ostryopsis hos Tropicos 
(en) Kategori:Ostryopsis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ostryopsis – detaljert informasjon på Wikispecies
Petsamotrafikken

Petsamotrafikken sikter til den handel som skjedde via Ishavsveien og den finske havnen Linhammar (Liinahamari) ved Petsamo i perioden april 1940 til juni 1941.
Handelen var, etter det tyske angrepet på Norge 9. april 1940, Finlands og Sveriges eneste eksportvei vestover, for Sveriges del fram til  lejdtrafiken via Göteborg ble innledet. Til september 1940 var trafikken ikke nærmere regulert av de krigførende, men da ble dette endret av Tyskland. Handelen krevde deretter såvel Tysklands som Storbritannias godkjenning. Sverige aksepterte ikke det tyske krav om at avgi et løfte om ikke å handle med Storbritannia, og dermed kom ikke den svenske eksporten igang igjen. Den finske handelen fortsatte imidlertid.
Trafikken hadde på grunn av veienes og havnens begrensede kapasitet et beskjedent omfang. Havnen ble riktignok utbygd i perioden, men den eneste veien dit var en smal grusvei (Riksväg 4) fra Rovaniemi, med provisoriske broer som erstattet dem som var blitt ødelagt under Vinterkrigen.
Den svenske trafikken ble innledet i slutten av mai 1940 på initiativ av Flygförvaltningen. Bestillinger var gjort i USA på fly (J 9 og B 6), og var under overskipning. Trafikken ble innledet uten noen avtale med Finland. En avtale fra slutten av juni 1940 gav Sverige 25% av importkapasiteten og 15% av eksporten.Den svenske handelen gikk med lastebil fra Haparanda (650 km), og bestod av eksport av papirmasse samt import av bensin, oljer, kaffe, kopper, hvete med mere. På det meste ble transportert i den svenske handelen 1 000 tonn per døgn, og som mest var 400 lastebiler og 600 sjåfører engasjert.Den finske handelen gikk til Rovaniemi – en strekning på 550 km, og opp til 1 600 lastebiler var engasjert. Den finske importen bestod hovedsakelig av mat, men også av fly, biler, metaller, oljer med mer, mens eksporten bestod av trevarer. Totalt anløpte over 200 fartøy, og 340 000 tonn varer ble importert og 180 000 tonn eksportert. Sommeren 1940 forekom også en viss persontrafikk med flyktninger fra Europa, bl.a. avgikk et amerikansk passasjerfartøy med 900 ombord i august 1940.
Fra september 1940 ble ruten anvendt også for tyske transitteringer av militærpersonale og forsyninger mellom det okkuperte Finnmark fylke og Tyskland. Trafikken ble stanset av britene den 14. juni 1941 ettersom det forut for Tysklands angrep på Sovjetunionen (Operation Barbarossa) fantes tysk troppenærvær i Finland. De gjenværende svenske lastebilene i Finland kom til å bli tatt i beslag av finnene i samband med fortsettelseskrigens utbrudd.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Marianne Junila: Kotirintaman aseveljeyttä. väitöskirja. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2000. ISBN 951-746-216-6.
Erno Paasilinna: Maailman kourissa. Historiaa ja muistoja Petsamosta. Keuruu: Otava, 1983. ISBN 951-1-07631-0.


== Eksterne lenker ==
http://www.dn.se/2.738/2.739/chaufforerna-holl-det-svenska-folket-vid-liv-1.642710
Carlos José Castilho

Carlos José Castilho (født 27. november 1927, død 2. februar 1987) var en brasiliansk fotballspiller som blant annet spilte for Fluminense. 
Han ble tatt ut til VM i fotball 1958 og 1962, der laget hans vant gull . 


== VM-medaljer ==
1958  Sverige -  Gull i fotball 
1962  Chile -  Gull i fotball 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Carlos José Castilho – FIFA 
(en) Carlos José Castilho – Transfermarkt 
(en) Carlos José Castilho – national-football-teams.com 
(en) Carlos José Castilho – FootballDatabase.eu 
(en) Carlos José Castilho – Sambafoot
Radio Königsberg

Radio Königsberg var det svenske tilnavnet for de de svenske programmer fra den tyske radiostasjonen Reichssender Königsberg innen Reichs-Rundfunk-Gesellschaft og som rettet svenskspråklig tysk propaganda mot Sverige under årene 1940 til 1945.
Man begynte sendingene fra Haus des Rundfunks i Berlin og det ble kablet til senderen i Königsberg (nåværende Kaliningrad) noe som gjorde at de svenske lyttere kalte programmene Radio Königsberg. På grunn av bombeangrepene av allierte fly flyttet man senere til radiohuset i selve Königsberg og deretter til Danzig. Mot slutten av krigen, da sovjetarmeen nærmet seg byen, ble redaksjonen flyttet til en transportabel radiosender plassert på Hellerud som da lå rett utenfor Oslo, hvorfra man sendte til krigsslutt i 1945. Sendingene begynte med anropssignalet Hallå Norden, här talar Tyskland.
I slutten av 1940 begynte man å sende nyheter og propaganda på svensk en gang i uken. Sendetiden øket etterhvert betydelig. Opp til en tiendedel av Sveriges befolkning lyttet jevnt på sendingene. Imidlertid fikk sendingene til Norden aldri samme omfang som «Lord Haw-Haws» sendinger til Storbritannia.
Sammenlagt medvirket et trettitall svensker i produksjonen, blant dem Thorolf Hillblad, Dagmar Cronstedt, skuespillerne Gösta Richter og Rolf von Nauckhoff, lærerinnen Anna-Lisa Gerloff fra Skövde, hjelpepleiersken Brita Bager fra Helsingborg og forfatteren Clara Nordström.


== Litteratur ==
O'Mahony, Paul (12. oktober 2006). «The Swedes who broadcast for the Nazis». The Local. Arkivert fra originalen 7. oktober 2012. 
Schön, Bosse (12.–19. oktober 2005). «När Hitler invaderade Sverige - med propaganda». Arbetaren (41). CS1-vedlikehold: Datoformat (link)
Niclas Sennerteg: Tyskland talar. Hitlers svenska radiostation. Historiska media 2006 ISBN 9185377945
Hilderaldo Bellini

Hilderaldo Bellini (født 7. juni 1930 i Itapira, død 20. mars 2014 i São Paulo) var en brasiliansk fotballspiller som blant annet spilte for São Paulo. Han var en av de aller beste midtstopperene på 1950-1960-tallet
Han ble tatt ut til VM i fotball 1958 og 1962, der laget hans vant gull .


== VM-medaljer ==
1958  Sverige -  Gull i fotball 
1962  Chile -  Gull i fotball 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bellini – FIFA 
(en) Bellini – Transfermarkt
Gylmar dos Santos Neves

Gylmar dos Santos Neves (Gilmar) (født 22. august 1930, død 25. august 2013) var en brasiliansk fotballspiller som blant annet spilte for Corinthians. 
Han ble tatt ut til VM i fotball 1958, der laget hans vant gull . 


== VM-medaljer ==
1958  Sverige -  Gull i fotball 
1962  Chile -  Gull i fotball 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gylmar dos Santos Neves – FIFA 
(en) Gylmar dos Santos Neves – UEFA 
(en) Gylmar dos Santos Neves – Transfermarkt 
(en) Gylmar dos Santos Neves – national-football-teams.com 
(en) Gylmar dos Santos Neves – FootballDatabase.eu
Djalma Santos

Djalma Santos (født 27. februar 1929 i São Paulo, død 23. juli 2013 i Uberaba) var en brasiliansk fotballspiller som blant annet spilte for Portuguesa.
Han ble tatt ut til VM i fotball 1958, der laget hans vant gull .


== VM-medaljer ==
1958  Sverige -  Gull i fotball 
1962  Chile -  Gull i fotball 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Djalma Santos – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Djalma Santos – FIFA 
(fr) Djalma Santos – LÉquipe 
(en) Djalma Santos – Transfermarkt 
(en) Djalma Santos – national-football-teams.com 
(en) Djalma Santos – FootballDatabase.eu 
(en) Djalma Santos – PlaymakerStats.com 
(en) Djalma Santos – FBref
Dino Sani

Dino Sani (født 23. mai 1932) er en brasiliansk tidligere fotballspiller og trener som blant annet spilte for AC Milan. 
Han ble tatt ut til VM i fotball 1958, der laget hans vant gull . 


== VM-medaljer ==
1958  Sverige -  Gull i fotball 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dino Sani – FIFA 
(en) Dino Sani – Transfermarkt 
(en) Dino Sani – national-football-teams.com 
(en) Dino Sani – WorldFootball.net 
(en) Dino Sani – Soccerway 
(en) Dino Sani – Sambafoot
Didi

Waldyr «Didi» Pereira (født 8. oktober 1928, død 12. mai 2001) var en brasiliansk fotballspiller som blant annet spilte for Real Madrid. Han har også vunnet VM gull med Brasil i 1958, sammen med blant annet Pele og Garrincha. Og han vant også i 1962 med Pele da også.
Han ble tatt ut til VM i fotball 1958, der laget hans vant gull. da spilte han sammen med Blant annet pele og garrincha


== VM-medaljer ==
1958  Sverige -  Gull i fotball 
1962  Chile -  Gull i fotball 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Valdir Pereira – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Valdir Pereira – FIFA 
(en) Valdir Pereira – Transfermarkt 
(en) Valdir Pereira – national-football-teams.com 
(en) Valdir Pereira – FootballDatabase.eu 
(en) Valdir Pereira – Sambafoot 
(en) Didi spiller- og trenerprofil på worldfootball.net
(en) Didi spillerprofil på footballzz.com
(en) Didi trenerprofil på footballzz.com
Oreco

Oreco (født 13. juni 1932, død 3. april 1985) var en brasiliansk fotballspiller som blant annet spilte for Corinthians. 
Han ble tatt ut til VM i fotball 1958, der laget hans vant gull . 


== VM-medaljer ==
1958  Sverige -  Gull i fotball 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Valdemar Rodrigues Martins – FIFA 
(en) Valdemar Rodrigues Martins – national-football-teams.com 
(en) Valdemar Rodrigues Martins – WorldFootball.net 
(en) Valdemar Rodrigues Martins – Sambafoot
Zózimo

Zózimo Alves Calazães (født 19. juni 1932, død 17. juli 1977) var en brasiliansk fotballspiller som blant annet spilte for Sporting Cristal. 
Han ble tatt ut til VM i fotball 1958, der laget hans vant gull.


== VM-medaljer ==
1958  Sverige -  Gull i fotball 
1962  Chile -  Gull i fotball 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Zózimo Alves Calazans – Olympedia 
(en) Zózimo Alves Calazans – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Zózimo Alves Calazans – FIFA 
(en) Zózimo Alves Calazans – Transfermarkt 
(en) Zózimo Alves Calazans – national-football-teams.com 
(en) Zózimo Alves Calazans – FootballDatabase.eu 
(de) Zózimo Alves Calazans – fussballdaten.de 
(en) Zózimo Alves Calazans – Sambafoot 
(en) Zózimo på worldfootball.net
Nílton Santos

Nílton Santos (født 16. mai 1925 i Rio de Janeiro, død 27. november 2013 samme sted) var en brasiliansk fotballspiller som blant annet spilte for Botafogo.
Han ble tatt ut til VM i fotball 1958, der laget hans vant gull .


== VM-medaljer ==
1950  Brasil -  Sølv i fotball 
1958  Sverige -  Gull i fotball 
1962  Chile -  Gull i fotball 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Nílton Santos – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Nílton Santos – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Nílton Santos – FIFA 
(fr) Nílton Santos – LÉquipe 
(en) Nílton Santos – Transfermarkt 
(en) Nílton Santos – FootballDatabase.eu 
(en) Nílton Santos – Soccerway 
(en) Nílton Santos – PlaymakerStats.com 
(en) Nílton Santos – FBref
Orlando Peçanha de Carvalho

Orlando Peçanha de Carvalho (født 20. september 1935, død 10. februar 2010), til vanlig bare Orlando, var en brasiliansk fotballspiller som ble verdensmester for Brasil i 1958  Han spilte 30 landskamper for Brasil, og vant ellers klubbtriumfer med Boca Juniors og Santos FC.


=== Landslagsspill ===
Midtstopperen Orlando debuterte på det brasilianske landslaget i 1958. Han var blant de elleve utvalgte som 29. juni 1958 sørget for at Brasil vant sitt første VM-tittel i fotball da det ble 5–2-seier på Råsunda stadion i Stockholm over vertnasjonen Sverige. Orlando fikk ikke plass i VM-troppen i 1962, ettersom han da ikke spilte for et brasiliansk klubblag. Han deltok i de to første VM-kampene under mesterskapet i England i 1966. 1–3-tapet mot Ungarn ble hans 30. og siste i den gule landslagstrøya, uten å ha skåret et eneste mål.


=== Klubbspill ===
Orlando spilte for Rio de Janeiro-klubben Vasco da Gama fra 1953 til 1960. Han reiste til Argentina og spilte for Boca Juniors i tiden 1961–1965, hvor han var med på å bli seriemester to ganger. I 1965 dro han tilbake til hjemlandet og spilte for Santos frem til 1969. Her ble han klubbkamerat med legendariske Pelé og de lykkes med å bli seriemester allerede i 1965. Etter en kort tid i Vasco da Gama la Orlando opp i 1970.


=== Meritter ===
Verdensmester for Brasil 1958
Argentinsk seriemester med Boca Juniors i 1962 og 1964
Brasiliansk mester i 1965 med Santos FC


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Orlando Peçanha de Carvalho – FIFA 
(en) Orlando Peçanha de Carvalho – Transfermarkt 
(en) Orlando Peçanha de Carvalho – national-football-teams.com 
(en) Orlando Peçanha de Carvalho – Sambafoot