jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Dassault Systèmes

Dassault Systèmes S.A. (3DS) er et fransk programvareselskap som ble etablert i 1981. Selskapet spesialiserer seg på produksjon av 3D konstruksjons-programvare, 3D digital mock-up og løsninger for product lifecycle management. Selskapet tilbyr også produkter for informasjon og etterretning.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Decellophylla

Decellophylla er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 17 millimeter), avlang, brunlig oldenborre. Forkroppen er tett hårkledt og brunsvart, dekkvingene med kort hårkledning, brune. "Snuten" (clyepus) er avrundet med opphøyd forrand. Antennene er 10-leddete med en seks-leddet vifte der de to innerste bladene er mye kortere enn de øvrige.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Somalia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 (eventuelt Pachydeminae)
Slekten Decellophylla Lacroix, 2005
Decellophylla mourgliai Lacroix, 2005


== Kilder ==
hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)


== Eksterne lenker ==
(en) Decellophylla i Global Biodiversity Information Facility 
Decellophylla mourgliai – detaljert informasjon på Wikispecies
Kabindeknomiosoma

Kabindeknomiosoma er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En liten (9 millimeter), bred, kastanjebrun oldenborre. Forkroppen er kraftig hårete. "Snuten" (clypeus) er rundet. Antennene er åtte-leddete med en tre-leddet vifte av nokså korte blader. Beina er kraftige, leggene (tibiae) utvidete mot spissen.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra den Den demokratiske republikken Kongo.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 (eventuelt Pachydeminae)
Slekten Kabindeknomiosoma Lacroix, 2005
Kabindeknomiosoma hautmanni Lacroix, 2005


== Kilder ==
hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)


== Eksterne lenker ==
(en) Kabindeknomiosoma i Global Biodiversity Information Facility 
Kabindeknomiosoma hautmanni – detaljert informasjon på Wikispecies
Karniss

Karniss eller karnis - fra gresk korōnís, buet objekt, er arkitektur benevnelse brukt om øverste del av entablaturet. Tilsvarer i den sammenhengen ordet gesims.


== Se også ==
Dorisk søyleorden
Jonisk søyleorden


== Litteratur ==
Ahlstrand, Jan Torsten.; Arkitekturtermer. Lund: Studentlitteratur, 1976, ISBN 91-44-02852-0
Camerounophylla

Camerounophylla er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En liten til middelsstor (ca. 11 millimeter), bred, blank, rødbrun oldenborre. Oversiden er uten påfallende hår. "Snuten" (clypeus) er avrundet med opphøyd forrand. Antennene er åtte-leddete med en tre-leddet vifte.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Kamerun.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 (eventuelt Pachydeminae)
Slekten Camerounophylla Lacroix, 2005
Camerounophylla bargai Lacroix, 2005


== Kilder ==
hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)


== Eksterne lenker ==
(en) Camerounophylla i Global Biodiversity Information Facility 
Camerounophylla bargai – detaljert informasjon på Wikispecies
MF «Tansøy»

MS «Tansøy» er en hurtiggående kombikatamaran bygget i 2007 for Fjord1 Fylkesbaatane. Båten går i rute over Sognefjorden på ferjesambandet Ortnevik–Måren–Nordeide. Noen dager går den også i rute fra Ortnevik til Vik med anløp av vegløse steder underveis.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 2007
Bygget av: Båtservice Mandal AS, Mandal (byggenummer 57)
Brutto RT: 181
Netto RT: 57
Personbilkapasitet: 10
Lengde: 29,45 meter
Bredde: 9,00 meter
Motor: 2x 12cyl. 4T Caterpillar DM, 2800 bHK = 28 knop


== Historie ==
2007:	25.01.: Levert som «Tansøy» for Fjord 1 Fylkesbaatane, Florø
2011:	Fremdeles i rederiets flåte.


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012. 
Langes, W. (2015). «Fjordfaehren.de» (tysk). Arkivert fra originalen 8. mars 2016. Besøkt 26. april 2015. 
MarineTraffic (2015). «MarineTraffic» (engelsk). Besøkt 26. april 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 9385697 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Tansøy» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Snadd (andre betydninger)

Snadd har flere betydninger:

Snadd, norsk båttype (rosjekte)
Snadd (sel), alternativt navn på ringsel
Oma Baatbyggeri

Oma Baatbyggeri er et skipsverft som ligger i Leirvik i Stord kommune. Verftet har blant annet bygget hurtigbåter og kombinerte passasjer- og lasteskip som er i bruk i Norge.
Blant skipene som er bygget ved verftet er:

MS «Tideekspress»
MS «Tyrving» (2007)
MS «Vingtor» (2012)
MS «Vetlefjord»
MS «Admiralen»
MS «Tedno» (2007)
MS «Frøya»
MS  «Fjorddronningen» (2019)
MS  «Fjordprinsen» (2019)


== Kilder ==
Bjørkås, Vebjørn S. (8. juli 2014). «Storkontrakt til Oma Baatbyggeri» (norsk). Sunnhordland. Besøkt 26. april 2015. 
«Norsk Hurtigbåthistorie - 1971 - 2011». HSC-Norway. Arkivert fra originalen 20. januar 2018. Besøkt 22. august 2017.
MF «Lifjord»

MF «Lifjord» er en bilferge bygget i 2010 for Fjord1 Fylkesbaatane. Fergen har gått i rute for rederiet på ferjesambandet Fodnes–Mannheller. Ved overlevering fra verftet ble fergen først satt inn i ferjesambandet Lavik–Oppedal fra 2012 til 2015, da Norled tok over sambandet. Fra 2022 går den som reserveferje for Fjord1 i Sunnhordland.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 2010
Bygget av: Fiskarstrand verft, Ålesund (byggenummer 68)
Skroget bygget av: UAB Vakaru Laivu Remontas, Klaipeda
Brutto RT: 2476
Netto RT: 742
Personbilkapasitet: 115
Passasjerkapasitet: 290
Lengde: 102,85 meter
Bredde: 16,10 meter
Motor: 2 x Caterpillar C32, 2230 bHK


== Historie ==
2010:	22.03.: Levert som «Lifjord» for Fjord 1 Fylkesbaatane AS, Florø
2017:	Fremdeles i rederiets flåte.
2020:	Reserveferje


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012. 
Langes, W. (2015). «Fjordfaehren.de» (tysk). Arkivert fra originalen 8. august 2016. Besøkt 13. januar 2017. 
MarineTraffic (2015). «MarineTraffic» (engelsk). Besøkt 13. januar 2017. 
Fjord1 (2017). http://www.fjord1.no/eng/ferry/ferry-timetables/sogn-og-fjordane/fodnes-mannheller Besøkt 13. januar 2017.


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 9521710 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Lifjord» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
KV «Nornen»

KV «Nornen» (W 330) er et norsk kystvaktfartøy. Det et av fem fartøy i Nornen-klassen tilhørende Indre Kystvakt.Fartøyet ble bygget i 2006, av Szczecin Ship Repair Yard Gryfia JSC i Polen. Det driftes av Remøy Shipping for Kystvakten. «Nornen» ble opprinnelig planlagt for et operasjonsområde fra Egersund til svenskegrensen.


== Bilder ==

		
		


== Lenker ==
(en) KV «Nornen» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(no) KV «Nornen» – Skipsrevyen 
(no) KV «Nornen» – Maritimt Magasin 


== Referanser ==
Falsotoclinius

Falsotoclinius er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Små (6-9 millimeter), nokså langstrakte, lyst fargede oldenborrer. Antennene er ti-leddete med en fem-leddet vifte som er mye lengre enn skaftet. "Snuten" (clypeus) er trapesformet, litt innbuktet på sidene. Pronotum er ganske kort med rundede sider, dekkvingene parallellsidige.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Iran.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Gruppen Pachydemini eller Tanyproctina
Slekten Falsotoclinius Keith & Montreuil, 2005
Falsotoclinius fragilis (Petrovitz, 1980)
Falsotoclinius richteri (Petrovitz, 1958)
Falsotoclinius schaeuffelei (Petrovitz, 1958)


== Kilder ==
Keith, D. (2005) Révision des genres Otoclinius Brenske 1896, Falsotoclinius n. gen. et Tanyproctoides Petrovitz 1971 (Coleoptera : Melolonthidae : Pachydeminae). Annales de la Société entomologique de France (N.S.): International Journal of Entomology, 40 (3-4): 213-225. [1]
Lacroix, Marc: hannetons.fr - med beskrivelse av slekten (på fransk) [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Falsotoclinius i Global Biodiversity Information Facility 
Falsotoclinius – detaljert informasjon på Wikispecies
Kvitunge

En kvitunge eller whitecoat er det nyfødte, diende avkommet etter grønlandssel (Pagophilus groenlandicus) eller ringsel (Pusa hispida). Også pelsverket går under de samme betegnelsene.


== Beskrivelse ==
Rett etter fødselen har selungene på grunn av fostervannet gulaktig pels og blir kalt gulunger eller yellowcoat. Gulfargen svinner imidlertid i løpet av få dager og pelsen blir kritthvit. Ungene forblir kvitunger så lenge de dier mora. Etter cirka 12 dager er ungen ferdig oppfetet (og veier typisk 30–36 kg, avhengig av art) og mora forlater dem. Da blir pelsen gråaktig og ungen går fra kvitunge til gråunge eller greycoats. Den grå pelsen vokser opp under den hvite, som etter hvert faller flekkvis av. På mytingstadiet kalles ungene «ragged-jacket» på engelsk.


== Fangst ==
Kvitunger har på grunn av den kritthvite pelsen utgjort en betydelig del av norsk selfangst gjennom årene, men økende internasjonal kritikk av selfangst og spesielt kvitunger har gjort slik fangst mindre attraktiv. Ungene ble helst fanget (drept) med hakapik, et redskap bestående av et håndtak med en kvass pigg på. Fangstmetoden var utvilsomt en betydelig medvirkende årsak til den økende internasjonale kritikken.
USA forbød fangst av kvitunger og import av selprodukter alt i 1972, gjennom «Marine Mammal Protection Act of 1972». Det europeiske fellesskap forbød import av kvitunger i 1983. Canada forbød kommersiell jakt av kvitunger og såkalte «bluebacks» (unger av klappmyss) offshore i 1987. Norge innførte forbud mot fangst av diende selunger i 1989. Mexico, Nederland og Belgia forbød import av selprodukter fra 2006. Russland innførte forbud mot fangst av kvitunger den 16. februar 2009 og av andre selunger fra 18. mars samme året. Russland, Hviterussland og Kasakhstan forbød import av selprodukter i 2010 og Taiwan i 2013.


== Referanser ==
Brødrene Karhumäki

Niilo og Valto Karhumäki, også kjent som  Brødrene Karhumäki (finsk: Veljekset Karhumäki), var finske luftfartspionerer, flyfabrikanter og  grunnleggere av et flyselskap.
De ble født i Multia. Niilo og Valto Karhumäki flyttet senere til Jyväskylä, hvor de sent i 1924 grunnla et selskap som fikk navnet Veljekset Karhumäki som omfattet flygeropplæring, bygging og vedlikehold  av fly samt luftfotografering. For å lette samarbeidet med Finlands flyvåpen flyttet de hovedkontoret til Kuorevesi. Under andre verdenskrig  ble selskapet slått sammen med Valtion lentokonetehdas, en produsent av militære fly. Brødrene Karhumäki tegnet og konstruerte Karhumäki Karhu 48B, et en-motors fly som ble bygget i et mindre antall i løpet av 1950-årene.
I 1950, grunnla de Karhumäki Airways (Karair), et flyselskap som startet med å tilby ruteflyvning mellom  finske byer, og senere charterflyvninger til feriestedet langs Middelhavet. 1963, sikret Aero O/Y (dagens  Finnair) seg aksjemajoriteten og i 1998 ble selskapet en intergrert del av Finnair.
Brødrene er blitt beæret med et monument  Lentäjäveljestenaukio (som kan oversettes med Pilot-brødrenes plass) i Halli.


== Litteratur ==
(kun finske titler)

Ismo Tervonen:VELJEKSET KARHUMÄKI - Suomen ilmailun pioneereina 1924-1956 (Apali 2002) ISBN 952-5026-25-6
Ismo Tervonen KAR-AIR - tilauslentoliikenteen edelläkävijänä 1957-1980 (Apali 2004) ISBN 952-5026-40-X
Ismo Tervonen: KARAIR - matkustajalentoliikenteen perinteiden vaalijana 1980-1996 (Apali 2007) ISBN 978-952-5026-64-1


== Eksterne lenker ==
(en) Veljekset Karhumäki – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Paper Towns (film)

Paper Towns er en amerikansk romantisk drama-komedie og mysteriefilm fra 2015 regissert av Jake Schreier. Hovedrollene spilles av Nat Wolff og Cara Delevingne, mens sentrale biroller spilles av Justice Smith, Austin Abrams og Halston Sage. Filmen er basert på romanen Papirbyer (2008) av John Green.
Paper Towns ble en forholdsvis stor publikumsuksess, men fikk blandet mottakelse fra anmelderne.


== Handling ==
Quentin «Q» Jacobsen er en tenåringsgutt som snart skal slutte på high school og begynne på college. Han har vært forelsket i barndomsvennen og naboen Margo Roth Spiegelman siden de var små og oppdaget et lik sammen. Nå har de imidlertid vokst fra hverandre, og på skolen de går på henger Quentin med nerdene, mens Margo er med den populære gruppen - men følelsene hans for henne består fremdeles. Men en natt banker Margo plutselig på vinduet hans og vil ha ham med på et revansjeoppdrag mot eks-kjæresten sin, som han etterhvert overtales til å bli med på.
Men etter nattevandringen forsvinner Margo plutselig den neste dagen, og etter noen dager blir det klart at hun er savnet. Hun har stukket av før, og hverken foreldrene eller politiet er nevneverdig bekymret. Quentin finner imidlertid spor som det kan se ut som at Margo har lagt igjen for ham, og som kanskje kan tyde på at hun i verste fall er død. Sammen med vennene Ben, Radar, Lacey og Connie, legger han derfor ut på reise for å finne henne. Men jo dypere inn i mysteriet Quentin kommer, jo mer viskes hans perfekte bilde av Margo ut, og han blir stadig mer usikker på hvem og hva han egentlig ser etter.


== Rolleliste ==
Nat Wolff som Quentin «Q» Jacobsen
Josiah Cerio som unge Quentin
Ryan Boz som 14-årige Quentin
Cara Delevingne som Margo Roth Spiegelman
Hannah Alligood som unge Margo
Madeleine Murden som 14-årige Margo
Justice Smith som Marcus «Radar» Lincoln
Austin Abrams som Ben Starling
Kendall McIntyre som unge Ben
Halston Sage som Lacey Pemberton
Cara Buono som Connie Jacobsen
Griffin Freeman som Jase
Caitlin Carver som Becca Arrington
Jaz Sinclair som Angela
Tom Hillman som Mr. Spiegelman
Susan Macke Miller som Mrs. Spiegelman
Meg Crosbie som Ruthie Spiegelman
Jim Coleman som Detective Warren
RJ Shearer som Chuck Parsons
Drew Matthews som Gus
Ansel Elgort som Mason (ukredittert cameo)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paper Towns på Internet Movie Database 
(sv) Paper Towns i Svensk Filmdatabas 
(da) Paper Towns i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Paper Towns på Allociné 
(nl) Paper Towns på MovieMeter 
(en) Paper Towns på AllMovie 
(en) Paper Towns på Rotten Tomatoes 
(en) Paper Towns på Metacritic 
(en) Paper Towns på Box Office Mojo
Plesiopalacephala

Plesiopalacephala er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 20 millimeter), avlang, blank, brun oldenborre. Forkroppen er tett hårete.


== Utbredelse ==
Arten lever i Mosambik.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 (eventuelt Pachydeminae)
Slekten Plesiopalacephala Lacroix, 2006
Plesiopalacephala castanea (Klug, 1855)


== Kilder ==
hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)


== Eksterne lenker ==
(en) Plesiopalacephala i Global Biodiversity Information Facility 
Plesiopalacephala castanea – detaljert informasjon på Wikispecies
Nevzat Arikan

Nevzat Arikan (født 1963 i Ankara) er en norsk forretningsmann. Han har etablert og driver ni serveringssteder i Oslo, blant annet gourmetrestaurantene Ylajali og Arakataka. Samlet sysselsetter virksomheten hans omkring 200 personer. Arikan er oppvekst i Tyrkia og kom 17 år gammel til Norge. Han er utdannet sosionom, men har hovedsakelig arbeidet serveringsbransjen. Gjennom sitt selskap oppgraderte han Olympen restaurant, «Lompa», for 23 millioner kroner i 2007. Bare oppussingen av maleriene i Olympen skal ha kostet 1 million kroner.


== Referanser ==
Dataassistert produksjon

Dataassistert produksjon (DAP) er bruken av datamaskiner til å styre maskinelt verktøy og relaterte maskiner under produksjon av gjenstander. Dette er den vanligste definisjonen på DAP. Benevnelsen brukes også om datamaskiner som assisterer i alle operasjoner ved en fabrikk, inkludert planlegging, organisering, transport og lagring. Den primære hensikten er å oppnå en raskere produksjon, samt gi komponenter og verktøy med mer presise dimensjoner og materialkonsistens.


== Referanser ==
Sverre Økshoff

Sverre Økshoff (født 9. september 1971) er en norsk musiker, kunstner og lærer fra Tønsberg.
I 1989 grunnla han sammen med Alex Møklebust bandet Klisne Seigmenn, Noralf Ronthi og Kim Ljung ble ganske fort med i bandet, etterhvert kom også Marius Roth Christensen med i gruppen. I 1991 byttet de navn til Seigmen og ga ut plata Pluto i 1992. I 1998 bestemte Økshoff seg for å slutte i bandet. Seigmen holdt sin siste konsert i slutten av mars 1999. I 2005 ble gruppen gjenforent i Dødens Dal i Trondheim. I 2015 ga de ut sitt første album på 18 år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sverre Økshoff på Discogs
CATIA

CATIA (Computer Aided Three-dimensional Interactive Application) er en plattformuavhengig og kommersiell programvarepakke for dataassistert konstruksjon (DAK), dataassistert produksjon (DAP) og dataassistert ingeniørvitenskap, som er utviklet av det franske selskapet Dassault Systèmes. Programpakken er skrevet i C++, og første versjon ble lansert i 1977.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) CATIA – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Brune bønner

Brune bønner er en matrett av bønner som er stuet eller bakt i en saus. Retten selges kommersielt som hermetikk, og da gjerne med hagebønner. I Storbritannia og Irland blir det gjerne brukt en saus av tomater og sukker, og de inngår i det som kalles engelsk frokost. I USA er en variant fra Boston tradisjonelt laget med melasse eller lønnesirup og salt svinekjøtt eller bacon.


== Eksterne lenker ==
(en) Baked beans – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Erigavo

Erigavo er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En liten til middelsstor (10-11 millimeter), langstrakt, blank, gulbrun oldenborre. Oversiden er uten påfallende hår. Snuten er trapesformet, litt innbuktet foran. Antennene er ti-leddet der de sju ytterste leddene danner en vifte med lange blader. Pronotum har rundede sider.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Somalia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 (eventuelt Pachydeminae)
Slekten Erigavo Lacroix, 2006
Erigavo somalicus Lacroix, 2006


== Kilder ==
hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)


== Eksterne lenker ==
(en) Erigavo i Global Biodiversity Information Facility 
Erigavo – detaljert informasjon på Wikispecies
Eurypeza

Eurypeza er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 15 millimeter), bred oldenborre. Hode og pronotum er brungule, dekkvingene brune. Oversiden er uten påfallende hår. Snuten er avrundet med markert forrand. Antennene er ti-leddete med en fem-leddet vifte.


== Utbredelse ==
Arten er beskrevet fra Somalia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 (eventuelt Pachydeminae)
Slekten Eurypeza Lacroix, 2006
Eurypeza evansi Lacroix, 2006


== Kilder ==
hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)


== Eksterne lenker ==
(en) Eurypeza i Global Biodiversity Information Facility 
Eurypeza evansi – detaljert informasjon på Wikispecies
Periproctoides

Periproctoides er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En liten (9-10 millimeter), avlang, matt oldenborre. Forkroppen er brunsvart, dekkvingene brune. Snuten er avrundet trapesformet. Antennene er ti-leddete, de sju ytterste leddene danner en vifte med lange blader.


== Utbredelse ==
Arten er beskrevet fra Kenya.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 (eventuelt Pachydeminae)
Slekten Periproctoides Lacroix, 2006
Periproctoides lukeniensis Lacroix, 2006


== Kilder ==
hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)


== Eksterne lenker ==
(en) Periproctoides i Global Biodiversity Information Facility 
Periproctoides lukeniensis – detaljert informasjon på Wikispecies
Eideria

Eideria er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Levevis ==
Slekten er funnet både i regnskog og i tørre områder.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det nordlige Sør-Amerika (Colombia og Ecuador).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 (eller underfamilien Pachydeminae)
Slekten Eideria Neita & Ocampo, 2012
Eideria pentaphylla Neita & Ocampo, 2012
Eideria glabripennis Neita & Ocampo, 2012
Eideria pedroantonioi Neita & Ocampo, 2012


== Kilder ==
Neita, J.C. og Ocampo, F.C. 2012: A new genus and three new species of Neotropical Tanyproctini (Coleoptera: Scarabaeidae: Melolonthinae). Zootaxa 3281: 41-55. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Eideria i Global Biodiversity Information Facility 
Eideria – detaljert informasjon på Wikispecies
Østisen

Østisen er betegnelsen på et geografisk område i Nordishavet som er dekket av drivis. Området strekker seg vest av Novaja Semlja og sørover til Kvitsjøen. Området ligger i 
Russlands økonomiske sone og har vært viktig for norsk og russisk selfangst i lang tid. Østisen er også viktig for grønlandssel og ringsel som har kasting av unger her i februar mars..
Norske selfangere ble gitt konsesjon til å fangst i et konsesjonsområde utendfor en linje mellom Kapp Orlov og Kapp Kanushin. Høsten 1939 ble konsesjonsområdet stengt.


== Referanser ==