jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ole Sivert Bragstad

Ole Sivert Bragstad (født 4. september 1868 i Inderøy, død 10. mars 1927 i Trondheim) var professor i elektroteknikk; først ved Det tekniske universitetet i Karlsruhe fra 1905 og fra 1909 ved Norges tekniske høgskole. Han var i praksis NTHs første rektor. 
Han var sønn av ordfører i Inderøy Sivert Bragstad og hadde flere brødre og andre slektninger som også hadde offentlige verv.Han var medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab og æresdoktor ved universitetet i Karlsruhe.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ole Sivert Bragstads privatarkiv finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket
Professorarkivene ved NTNU har faglig nytteverdi og historisk interesse- Arikkel om «Den elektrotekniske avdeling» i oppstart og videre utvikling av Ingunn Østgaard, NTNU Universitetsbiblioteket
Chala Beyo

Chala Beyo Techo (født 18. januar 1996) er en etiopisk langdistansløper, som spesialiserer seg på 3000 meter hinder. Hans fremste meritt til nå er gull på 3000 meter hinder ved Afrikamesterskapet i friidrett 2016.


== Idrettskarriere ==
2014Beyo kom på 4.-plass på 3000 meter hinder ved Afrikamesterskapet i friidrett 2014, mindre enn et sekund bak Ezekiel Kemboi som tok bronsen. 
Ved Verdenscupen i friidrett 2014 representerte han Afrika, og kom også her på 4.-plass. Her satte han ny personlig rekord med tiden 8:25,45.

2015Han deltok ved Seiko Golden Grand Prix Kawasaki 2015 (IAAF World Challenge), der han kom på 4.-plass. Ved Josef Odlozil Memorial Meet i Praha 8. juni kom han på 6.-plass. Han kom også på 4.-plass ved Meeting d'athlétisme Montbéliard i Frankrike i juni.Den 6. juli 2015 løp han 3000 meter ved Meeting Pro Athlé tour i Sotteville-lès-Rouen nord i Frankrike, og satte personlig rekord med tiden 7:59,67. Han kom på 9.-plass på denne distansen.I september deltok han ved Panafrikanske leker 2015, og kom der på 5.-plass på 3000 meter hinder. Kenyanske Clement Kemboi vant denne øvelsen. 

2016Beyo deltok ved Meeting d'athlétisme Montbéliard igjen i juni 2016, denne gangen kom han på 3.-plass, med tiden 8:22,09. Ved Meeting Iberoamericano de Atletismo i Huelva i Spania 3. juni kom han på 3.-plass, og satte ny personlig rekord med 8:17,84.Ved Afrikamesterskapet i friidrett 2016 vant han 3000 meter hinder, foran sin landsmann Tolosa Nurgi og kenyanske Abraham Kibiwott. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Chala Beyo – Olympedia 
(en) Chala Beyo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Chala Beyo – World Athletics 
(en) Chala Beyo – Diamond League 
(en) Chala Beyo – Track and Field Statistics 
(en) Profil hos All-Athletics Arkivert 18. august 2016 hos Wayback Machine.
(en) Profil hos Tilastopaja Oy (arkivert 4. juni 2016)
Fjelltettegras

Fjelltettegras (Pinguicula alpina) er en art i tettegrasslekta. Denne arten finnes i fjellområder i store deler av Norge, men er ikke vanlig. Arten ligner sin mer kjente og utbredte slektning tettegras, men er noe mindre og framfor alt har fjelltettegras hvite blomster. 


== Utseende ==
Fjelltettegras er en flerårig planter med en bladrosett av gulgrønne blader og en enkelt, bladløs stengel med en blomst. Blomsterstengelen har spredde kjertelhår. Blomsten er ensymmetrisk, hvit, med gule flekker ved åpningen til sporen og 1-1,5 cm lang. Plantens frukt er en kapsel med ett rom og mange frø.


== Økologi og utbredelse ==
Plantene finnes i baserike myrområder i fjellområder, på rikmyrer, fuktig hei og tidlig utsmelta snøleier. I Sør-Norge er plantene nokså vanlige i fjellområder fra Tynset, Oppdal og Rennebu til Røros. Plantene finnes til 1150 moh i Midtre Gauldal. Artens globale utbredelse er fjellområder og arktiske strøk gjennom hele Eurasia. I tillegg finnes det noen forekomster i lavlandet som anses som reliktforekomster, f.eks. på Gotland, Øsel og i Latvia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fjelltettegras i Encyclopedia of Life 

(en) Fjelltettegras i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Fjelltettegras hos Artsdatabanken 
(sv) Fjelltettegras hos Dyntaxa 
(en) Fjelltettegras hos NCBI 
(en) Fjelltettegras hos The International Plant Names Index 
(en) Fjelltettegras hos Tropicos 
(en) Kategori:Pinguicula alpina – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Pinguicula alpina – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pinguicula alpina – detaljert informasjon på Wikispecies
Adrastos fra Afrodisias

Adrastos fra Afrodisias (fl. 2. århundre) var en gresk filosof fra seinantikken som sto i den peripatetiske tradisjonen etter Aristoteles.  
Adrastos skrev en avhandling om systematikken i Aristoteles' skrifter og filosofi, som Simplikios og Akhillevs Tatios siterte fra. Porfyrios siterte enkelte av Adrastos' kommentarer til Platons Timaios, og Galen gjengav en av Andrastos' kommentarer til Aristoteles' Kategoriene. Ingen av disse er bevart. Adrastos var også en dyktig matematiker, og Theon fra Smyrna siterte hyppig fra hans skrifter om harmonikk.På 1600-tallet hevdet Gerrit Janszoon Vos at Vatikanbiblioteket oppbevarte et manuskript av Adrastos' Om harmonikken, men det er aldri funnet.Stefan fra Bysants nevner en peripatetisk filosof ved navn Adrastos fra Filippi, som antakeligvis er samme person, om det da ikke fantes en tidligere Aristoteles-disippel.


== Referanser ==
Sûreté

Sûreté (det franske ordet kunne oversettes som «trygghet», «sikkerhet») er et uttrykk i bruk i flere fransktalende land for sin sivile politistyrke, vanligvis avdelinger som spesialiserer seg på etterforskning (detektivvirksomhet).


== Frankrike ==
Det tidligere navnet for det franske nasjonale politi var La Sûreté Nationale. Den var opprinnelig kriminaletterforskningsgrenen av pariserpolitiet, og fungerte først som nasjonal organisasjon langt senere, og da hadde den ikke lenger etterforskere i sin tjeneste.
Både det parisiske Préfecture de Polices egen Brigade Criminelle og Direction centrale de la police judiciaire sporer sin historie tilbake til det opprinnelige Sûreté.


=== Historie ===
Sûreté ble grunnlagt i 1812 av Eugène François Vidocq, som ledet det til 1827. Det var inspirasjonen til Scotland Yard, FBI og andre enheter for kriminaletterforskning verden over. Vidocq var overbevist om at kriminalitet ikke kunne kontrolleres ved hjelp av datidens politimetoder, og organiserte derfor en spesialavdeling for kriminaletterforskning, med Napoleons politiske politi som forbilde. Styrken skulle virke fordekt, og dets første medlemmer var i overveiende grad tidligere kriminelle. I 1820 – åtte år etter grunnleggelsen – var den blitt til et team på 30 eksperter, som bidrog til å minske kriminalitetet i Partis med førti prosent.Den 23. april 1941 ble det franske politi omorganisert og nasjonalisert under Vichyregimet og understilt prefektene, og nå ble betegnelsen nasjonalt politi introdusert, - unntatt i prefekturet for politiet i Paris. Ordningen holdt seg til 9. juli 1964, da det så langt uavhengige pariserpolitiet også ble lagt under det nasjonale politi, og den 10. juli 1966 fulghet den så langt (2016) siste justering/omorganisering.


== Litteratur ==
Gerhard Feix: Das große Ohr von Paris - Fälle der Sûreté. Berlin, 1975
Graham Greene: The Quiet American. 1955


== Referanser ==
Kirsten Bergh

Kirsten Bergh (født 1. april 1901 i Vadsø, død 8. september 1970 i Oslo) var en norsk forfatter og journalist. Bergh ble født i Vadsø i Finnmark. Hun var noen år bosatt i Oslo, hvor hun arbeidet som journalist: fra 1925 for Norges Kommunistblad, fra 1927 i Nationen og fra 1931 i Radiobladet. Fra 1954 arbeidet hun som sekretær ved Reiseopplysningskontoret.
Hun er gravlagt i Vadsø.
De to bøkene om Lorch beskrives som «de klassiske skildringene av et nordnorsk handelssted fra første halvdel av 1800-tallet», skrevet med «blikk for de grunnleggende interessemotsetninger som fantes på de gamle handelsstedene.» Handlingen er lagt til henholdsvis 1820- og 1850-årene. Romanene skildrer en kvinnes livsløp fra oppvekst til enkestand; innskutte anekdoter og bifortellinger gjør at romanene samtidig skildrer hele Vadsøsamfunnet. Miljøskildringen er både basert på historiske studier og personlige erfaringer.Ungdomsromanen Doktorens datter er lagt til den samme byen og det samme borgerskapsmiljøet. Den foregår i 1913 og er fortalt i jeg-form, på en måte som virker selvopplevd av forfatteren. Jeg-personen skildrer og begeistres av byens multietniske miljø, med kvener, sjøsamer og «fjellfinner». 
Bergh skrev også hørespillet Til ild og bål (1968), som inneholder dokumentarisk stoff og henter sin handling fra hekseprosessene i Vardø på 1600-tallet. Det samme stoffet hadde hun også behandlet i faglitterær form noen år tidligere.


== Bibliografi ==
Ola og eventyret om dyra, barnebok, Tanum (1940)
Våkenatt, dikt, Tanum (1943)
Ola reiser til stjernene, barnebok, Tanum (1943)
Doktorens datter, ungdomsbok, skrevet under psevdonymet Ba Borch, Tanum (1943)
Lorck sine, roman, Tanum (1945)
Elisabeth Lorck, roman, Tanum (1949)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Magnar Mikkelsen og Kari Pålsrud. «De gamle nordnorske skribentene; Kirsten Bergh og Regine Brun Arctander». Nordnorsk magasin, nr 5, 1978. Dikt av KB og RBA med en biografisk innledning
Helen Jørgensen. «Kirsten Bergh, om ein kvinneleg forfattar med kvinna i sentrum». Nordnorsk magasin, nr 5, 1978.
Helen Rasmussen. En analyse av Lorck sine og Elisabeth Lorck av Kirsten Bergh : med en presentasjon av forfatteren og hennes litterære produksjon. Hovedoppgave i nordisk litteratur, Universitetet i Tromsø 1982
Avenue Kléber

Avenue Kléber er en gate i 16. arrondissement in Paris. Den 1.135 meter lange og 36 meter brede gaten løper fra Place Charles de Gaulle med  Triumfbuen til Place du Trocadéro.


== Historie ==

Gaten er oppkalt etter general Jean-Baptiste Kléber (1753–1800), som Napoléon Bonaparte (1769–1821) innsatte som øverskommanderende i Egypt og som ble myrdet i Kairo den 14. juni 1800. Før gaten fikk dette navn (med virkning fra 16. august 1879), het den Avenue du Roi de Rome. Dette navnet siktet til  Napoleon II (1811–1832), som kort tid etter fødselen fikk tittelen konge av Roma gitt av sin far.


=== Hotel Majestic ===
Den russiske samler Alexandre Basilewsky lot i 1861 bygge et hus på det som nå er avenyens husnummer 19; det ble kalt Hôtel Basilewski. Etter avsettelsen av den spanske dronning Isabella II (1830–1904) i september 1868, flyktet denne til Frankrike og overtok huset, som så ble kalt Palais de Castille. Den 25. juni 1870 frasa hun seg offisielt tronen til fordel for sin sønn Alfons XII (1857–1885), som kunne bestige tronen etter at Spania gjenopprettet monarkinet i 1875. Så vendte Isabella tilbake til Spania og bodde dels der og dels i Paris, der hun døde 9. april 1904.
Huset ble revet to år etter (1906), og så bygde man Hôtel Majestic (Hotel Majestic); en luksusresidens som nå har adresse til Rue Dumont d'Urville. Under den tyske okkupassjon av Paris (1940–1944) var dette hovedkvarteret for militærkommandanten for Frankrike (MBF) og hans sentrale medarbeidere og styringsorganer. MBF bygget en høy bunker ved siden av; denne ble fjernet etter annen verdenskrig.
Etter krigen var Hôtel Majestic fra 16. september 1946 UNESCOs hovedkvarter. Det ble flyttet sensommeren 1958 til nytt hovedsete på Place de Fontenoy. Fra  1958 til 1960 ble bygningen ombygd på oppdrag av det franske utenriksministerium av den franske arkitekt Jacques Carlu til internasjonalt konferansesentrum.Det ble solgt i april 2008 og ble atter luksushotell; det åpnet i august 2014 som Hotel The Peninsula Paris.


=== Hotel Raphael ===
På husnummer 17 ligger Hotel Raphael, et snnrt luksushotell som har fått mange internasjonale utmerkelser.Her bodde mot slutten av 1950-årene hollywoodsjernene Marlon Brando og Montgomery Clift under innspillingen av filmen The Young Lions, og dessuten paret Roberto Rossellini og Ingrid Bergman og den franske skuespillerinne Leslie Caron.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Avenue Kléber (Paris) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mahatma Jyotiba Phule Mandai

Mahatma Jyotiba Phule Mandai (marathi: महात्मा ज्योतिबा फुले मंडई), tidligere Crawford Marked marathi: क्रॉफर्ड मार्केट), er et marked i Sør-Mumbai.
Markedet var tidligere oppkalt etter Arthur Crawford. Det ble senere oppkalt etter Mahatma Jotirao Phule. Markedet ligger på motsatt side av Mumbai-politiets hovedkvarter, like nord for Chhatrapati Shivaji Terminus jernbanestasjon. Markedet er for det meste stengt på søndager.


== Arkitektur ==
Markedet ble tegnet av den britiske arkitekten William Emerson.


== Referanser ==


== Kilder ==
137-År Eldre; Tid News Network, Times of India (Mumbai edition); 2006-03-25; pg-2
Place du Tertre

Place du Tertre er et kjent kunstnersted i Paris i Frankrike. Plassen ligger på Montmartre i det 18. arrondissement ca. 200 m vest for kirken Sacré Coeur og tett ved på kabelbanen Funiculaire de Montmartre.
Bebyggelsen rundt plassen stammer for det meste fra 1700-tallet.
Plassen er velkjent for de mange cafeer og restauranter og for de tallrike landskaps- og karikatur- og portrettkunstnere som arbeider der. Tillatelsen etil å stå på plassen og male er konsesjonsbundet, det er rift om plassene. Place du Tertre er et minne om den gang tidlig på 1900-tallet  Montmartre var kunstens høyborg med kjente malere. Blant de kunstnere som har hatt sin gange her er Maurice Utrillo, Pierre-Auguste Renoir, Henri de Toulouse-Lautrec, Pablo Picasso og Salvador Dali.


== Billedgalleri ==

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Place du Tertre (Paris) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Virtuell tur 360 grader: Brug musen til å se rundt på plassen
Plan de Roussel

Plan de Roussel (originaltittel: Paris, ses fauxbourgs et ses environs où se trouve le détail des villages, châteaux, grands chemins pavez et autres, des hauteurs, bois, vignes, terres et prez, levez géométriquement. [Paris, dens forsteder og omgivelser detaljert med landsbyer, slott, store brolagte og andre gater, skoger, vinberg]) er et kart over Paris og omgivelser fra ca 1730.
Det omfatter ni sider av en størrelse på 57 x 38 cm. Den kongelige ingeniør Roussel (død 1733) var ansvarlig for kartplanen og den navngivende.Det graverte kartet er bemerkelsesverdig på grunn av sin nøyaktighet og skjønnhet, Det er innrettet etter  meridianer. I 1738 utkom et nytt opplag med kart på to sider.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Alfred Bonnardot: Dissertations archéologiques sur les anciennes enceintes de Paris, Dumoulin, 1852 S. 14/15 Online


== Eksterne lenker ==
(en) Plan de Roussel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Le plan de Roussel i Gallica
ZoneCD

ZoneCD er en tidligere Linuxdistribusjon og LiveDistro som var basert på Knoppix, og dermed indirekte på Debian. Distribusjonen inneholdt en del pre-konfigurert programvare for å skape en Wi-Fi-gateway.
Versjon 0.5 ble lansert 27. oktober 2004.  Siste versjon var 0.6 og ble lansert 5. mars 2005.


== Eksterne lenker ==
Zone CD ved DistroWatch
Rue de la Pompe

Rue de la Pompe er en gate i 16. arrondissement i Paris. Den er en av de lengste i arrondissement, og krysser Avenue Victor-Hugo og avenue Henri-Martin.


== Historikk ==
Gaten har sitt vann etter punpen som forsynte Chateau de la Muette med vann. Den vises på Plan de Roussel, et kart over Paris fra 1730. Avsnittet mellom Avenue Foch og rue Pergolèse fikk navnet rue Duret i 1868. Begynnelsen av avenue Jules-Janin er ved 12, rue de la Pompe.
Avenue Jules Janin

Avenue Jules Janin er en 150 meter lang og 7 meter bred avstengt privatgate og eksklusiv boligadresse i det 16. arrondissement i Paris. Den begynner ved hus nr 12 i Rue de la Pompe og ender ved hus nr 32 av samme gate.


== Historie ==
Gaten ble åpnet i 1884 og er oppkalt etter forfatteren og kritikeren Jules Janin (1804–1874), som bodde fra 1856 og til sin død på sitt landhus under nr 11 i Rue de la Pompe tett ved.


== Adresser ==
På husnumrene 10–12 er Villa Jules Janin.
På husnummer 20 har den eksklusive parisiske hotellkjede Les Hôtels de Paris sitt hovedsete.På nummer 22 bodde dramatikeren Henry Kistemaeckers (1872–1938).


== Referanser ==
AFI’s 100 Years…100 Stars

AFI's 100 Years…100 Stars er en liste over de 50 viktigste «filmlegendene» i USA; med 25 mannlige og 25 kvinnlige skuespillere. Listen er basert på en avstemning i regi av American Film Institute (AFI) i 1999, og det var tilsammen 500 nominerte filmskuespillere.Listen ble presentert 16. juni 1999 i et tv-show på CBS. Shirley Temple var programleder, mens 50 av datidens skuespillere presenterte de femti utkårede. TV-sendingen ble nominert til to Primetime Emmy Awards for kameraklipp og musikk, og den ble utgitt på DVD i august 2000.For listen definerer AFI en «amerikansk filmlegende» som en skuespiller eller en skuespillergruppe med en betydelig tilstedeværelse i amerikanske spillefilmer. Skuespillerens filmdebut skal ha vært før 1950, men noen skuespillere som ble aktive etter 1950, ble vurdert, så lenge deres død markerte et punktum for filmarbeidet. Humphrey Bogart og Katharine Hepburn ligger øverst på henholdsvis listen over de mannlige og kvinnelige filmlegendene. Kun to av skuespillerne på listen lever i dag (per oktober 2021): Sidney Poitier og Sophia Loren.


== Liste ==


== Medvirkende skuespillere ==
50 av dagens skuespillere presenterte de femti utkårede. Disse var:

Kevin Bacon
Alec Baldwin
Jacqueline Bisset 
Ernest Borgnine
James Caan
Jim Carrey
Chevy Chase
Cher
Kevin Costner
Billy Crystal
Claire Danes
Geena Davis
Laura Dern
Matt Dillon
Richard Dreyfuss
Clint Eastwood
Mia Farrow
Bridget Fonda
Peter Fonda
Morgan Freeman
Teri Garr
Whoopi Goldberg
Jeff Goldblum
Woody Harrelson
Richard Harris
Goldie Hawn
Gregory Hines
Dustin Hoffman
Angelina Jolie
Michael Keaton
Martin Landau
Jessica Lange
Shirley MacLaine
Marsha Mason
Marlee Matlin
Mike Myers
Edward Norton
Edward James Olmos
Miss Piggy
Lynn Redgrave
Julia Roberts
Gena Rowlands
Kevin Spacey
Sylvester Stallone
Rod Steiger
Sharon Stone
Billy Bob Thornton
Lily Tomlin
Emily Watson
James Woods


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Abraham Kibiwott

Abraham Kibiwott (født 4. juni 1996) er en kenyansk langdistanseløper, som særlig konkurrerer på 3000 og 5000 meter, samt 3000 meter hinder. Hans fremste meritt til nå er bronse på 3000 meter hinder ved Afrikamesterskapet i friidrett 2016.


== Idrettskarriere ==
2014Beyo kom på 4.-plass på 3000 meter hinder ved Afrikamesterskapet i friidrett 2014, mindre enn et sekund bak Ezekiel Kemboi som tok bronsen. 
Ved Verdenscupen i friidrett 2014 representerte han Afrika, og kom også her på 4.-plass. Her satte han ny personlig rekord med tiden 8:25,45.

2015Kibiwott vant 3000 meter hinder ved Kenyas uttakningskonkurranse for juniorafrikamesterskapet i friidrett 2015, foran Vincent Kipyegon og Nicholas Bett. Kibiwott løp her på 8:38,7. Han ble dermed med ved juniorafrikamesterskapet 2015 i Addis Abeba, og vant der 3000 meter hinder med tiden 8:47,43. Han deltok ved det kenyanske uttakningsstevnet for VM i friidrett, og kom der på 13.-plass med tiden 8:44,36.I juli deltok han ved Diamond League-stevnet i London (Sainsbury's Anniversary Games), der han kom på 8.-plass med 8:22,10. 

2016Han deltok i flere Diamond League-stevner i 2016. I Doha kom han på 3.-plass, som ga 4 poeng i Diamond League, og i Birmingham løp han 3000 meter, og kom der på 9.-plass. Ved IAAF World Challenge-stevnet i Beijing kom han på 2.-plass, bak Ezekiel Kemboi. Den 28. mai ble han kenyansk mester på 3000 meter hinder, med en sluttid på 8:20,5 (håndholdt tidtaking).Ved Afrikamesterskapet i friidrett 2016 i juni fikk han bronse på 3000 meter hinder, bak de to etiopiske løperne Chala Beyo og Tolosa Nurgi. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Abraham Kibiwott – Olympedia 
(en) Abraham Kibiwott – World Athletics 
(en) Abraham Kibiwott – Diamond League 
(en) Abraham Kibiwott – Track and Field Statistics 
(en) Profil hos All-Athletics
(en) Profil hos Diamond League
Dvergtettegras

Dvergtettegras (Pinguicula villosa) er en svært liten plante i tettegrasslekta. Denne arten finnes på fattige myrer i fjellstrøk i deler av Norge, men er trolig ikke vanlig. Plantene er imidlertid så små at de lett oversees. Arten ligner sin mer kjente og utbredte slektning tettegras, men er betydelig mindre.


== Utseende ==
Dvergtettegras er en svært liten (3–7 cm høy), flerårig plante med en bladrosett av gulgrønne blader og en enkelt, bladløs stengel med en blomst. Blomsterstengelen har lange kjertelhår. Blomsten er ensymmetrisk, lys blåfiolett og 6–10 mm lang. Plantas frukt er en kapsel med ett rom og mange frø. Plantas bladrosett kan være mer eller mindre begravd i mosetuene de vokser i, noe som gjør planta enda vanskeligere å få øye på.


== Økologi og utbredelse ==
Plantene finnes på torvmosetuer, mest på nedbørsmyr i fjellområder. Arten har en nordøstlig utbredelse i Norge; fra Åmot og Sør-Aurdal til Sunndal og Meråker og nordover ganske spredt. Plantene finnes til 1100 moh i Dovre kommune. Artens globale utbredelse er fjellområder og arktiske/polare strøk rundt polen på den nordlige halvkule (sirkumpolar).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dvergtettegras i Encyclopedia of Life 

(en) Dvergtettegras i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Dvergtettegras hos Artsdatabanken 
(sv) Dvergtettegras hos Dyntaxa 
(en) Dvergtettegras hos ITIS 
(en) Dvergtettegras hos NCBI 
(en) Dvergtettegras hos The International Plant Names Index 
(en) Dvergtettegras hos Tropicos 
(en) Kategori:Pinguicula villosa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pinguicula villosa – detaljert informasjon på Wikispecies
St Hugh’s College

St Hugh's College et ett av kollegiene ved University of Oxford i England, oppkalt etter St. Hugh, biskop av Lincoln. Det ligger på en stor landeiendom nord for Oxfords sentrum.Det ble grunnlagt i 1886 som et kollegium for kvinner. De første mannlige studenter ble opptatt hundre år etter, i 1986. Det er et attraktivt kollegium blant annet på grunn av sine store og behagelige hageanlegg.


== Noen tidligere studenter ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) St Hugh's College, Oxford – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Homepage
Viktar Dasjuk

Viktar Nikiforovitsj Dashuk (hviterussisk: Віктар Нічыпаравіч Дашук, russisk: Виктор Никифорович Дашук; født 16. september 1938 i Khoiniki-distriktet i Homjel voblasts i den hviterussiske SSR) er en hviterussisk dokumentarfilmskaper. Han er vinner av den sovjetiske statsprisen (1985), og har vunnet noen andre priser i Sovjetunionen for sine verk.


== Filmografi (utvalg) ==
Viktar Dashuk har vært med på å produsere over 80 filmer. Et utvalg av filmene inkluderer:
Dom (1970)
Bezumstvu khrabrykh (1970)
Davnym-davno okontsjen boj (1970)
Kukusjka kukovala… (1972)
Biografija poloneza lja minor (1973)
Ja iz ognennoj derevni (1975—1978)
Prosjtsjanije (1980)
U vojny ne zjenskoje litso (1980—1984)
Truba (1981)
Devjanosto sjestaja osenj (1981)
Vasil Bykov. Voskhozjdenije (1984)
Dvoje na ostrove sljoz (1987)
Tsjurbanov i drugije (1989)
Fors-mazjor (1990)
Vitebskoje delo (1989)
Sladkij jad ljubvi (1995, kh/f)
Mezjdu Satanoj i Bogom (1997)
Notsj dlinnykh nozjej (1998)
Reportazj iz kletki dlja krolikov (2000)
Dekameron po-belorusski (2003)
Magnum misteria (2004)
Soldat Vasilij Bykov (2005)
Zjensjtsjina legkogo povedenija po imeni Femida (2007)
Strastj (2009)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Viktar Dasjuk på Internet Movie Database 
(en) Viktar Dasjuk hos The Movie Database
Filippa Pierrou

Filippa Maria Pierrou (født Filippa Maria Nilsson 10. januar 1967 i Råsunda i Solna kommun) er en svensk filmregissør og manusforfatter.


== Filmografi ==
Regi1995 - Radioskugga (TV-serie)
1999 - Sjätte dagen (TV-film)

2000 – Moltas Swingsters
2002 - Familjen (TV-serie)

2006 – Pretty NastyManus2002 - Familjen (TV-serie)

2006 – Pretty Nasty


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Filippa Pierrou på Internet Movie Database 
(sv) Filippa Pierrou i Svensk Filmdatabas