jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Micipsa

Micipsa (død 118 f.Kr.) var den eldste legitime sønn av Masinissa, konge av Numidia. Numidia var et berberrike i Nord-Afrika vest for Karthago omtrent der dagens Algerie ligger. Micipsa ble konge av Numidia etter sin fars død i 148 f.Kr.
Kongedømmet Numidia ble opprettet i 202 f.Kr., etter den andre punerkrig mellom Roma og Karthago. Da Masinissa døde våren 148 f.Kr. ble riket delt mellom hans tre sønner Micipsa, Gulussa, og Mastanabal. Delingen fant sted under ledelse av den romerske Publius Cornelius Scipio den yngre slik Masinissa hadde gitt myndighet til.
Sønnene fortsatte sin fars politikk og ga sin støtte til Roma under krigen mot Kartago, selv om Micipsa vaklet litt i støtten til Roma som «alltid lovte våpen og penger, men alltid utsatte og ventet på å se hva som ville skje». I 146 f.Kr., da Mastanabals uekte sønn Jugurtha var fjorten år gammel, ble Karthago ødelagt av romerne. Kort tid etterpå døde Galussa og senere døde også Mastanabal med den følge at Micipsa fikk kontroll over hele riket. I Micipsas regjeringstid fikk Numidia en stor kulturell og kommersiell utvikling etter at tusenvis av karthagenere flyktet til Numidia som følge av den romerske ødeleggelsen av Karthago.
Micipsa hadde to sønner, Hiempsal og Adherbal. I tillegg adopterte han brorsønnen Jugurtha som var av lavere ætt (frillesønn), men han hadde ledet en numidisk militæravdeling i Spania under ledelse av romerne Gaius Marius og Scipio den yngre og fått ros for sin innsats. Jugurtha ble behandlet som kongens sønn og fikk en solid militær opplæring. 
I 118 f.Kr. døde Micipsa og Numidia ble etter kongens ønske delt i tre deler som skulle styres av henholdsvis Micipsas egne sønner, Adherbal og Hiempsal, og kongens adoptivsønn, Jugurtha. Etter kort tid hadde Jugurtha drept både Adherbal og Hiempsal og styrte Numidia alene. I 112 f.Kr. kom han på kant med romerne som innledet jugurthakrigen mot Numidia. Krigen varte til 105 f.Kr. da Jugurtha ble fanget og tatt av dage i Roma


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sallust, Jugurtha, omsett av Eiliv Skard, Studentmållaget/Det norske samlaget, 1923


== Eksterne lenker ==
Appian, History of Rome, The Punic Wars (på nettstedet livius.org)
Sallust, The War with Jugurtha
Titus Livius, The history of Rome (wikisource)
Warszawasvenskene

Warszawasvenskene var en gruppe svensker som arbeidet for svenske selskaper i Polen ved andre verdenskrigs utbrudd i 1939 og som engasjerte seg i den polske motstandsbevegelsen som kurerer.
Minst ni personer deltok etter alt å dømme som kurerer. Åtte er kjente, av disse ble sju tatt av Gestapo, mens en, Sven Norrman, da tilfeldigvis var i Stockholm. Av de syv arresterte ble fem funnet skyldige, hvorav fire til dødsstraff.
Warszawasvenskene ble av Heinrich Himmler ansett å ha drevet den viktigste kurerveien mellom motstandsbevegelsen og den polske eksilregjeringen i London, innen de ble tatt av Gestapo sommeren 1942. De første opplysninger om utryddelsesleirer med gasskamre i tyskokkupert Polen nådde de svenske og britiske myndigheter denne veien våren 1942.Blant Warszawasvenskene var blant andre ASEA-sjefen i Polen Sven Norrman og sjefen for Svenska Tändsticksaktiebolaget i Polen Carl Herslow.
Etter appeller fra blant andre kong Gustaf V og den finske presidenten Risto Ryti ble de fire dødsdommene aldri eksekvert.


== Deltagere i kurertrafikken ==
Sven Norrman, ikke arrestert grunnet besøk i Stockholm
Nils Berglind, direktør i L.M. Ericsson, dødsdømt
Carl Herslow, sjef for STABs datterselskap, dødsdømt
Einar Gerge, ingeniør i STABs datterselskap, dømt til livstidsfengsel
Reinhold Grönberg, ingeniør i STABs datterselskap, frikjent, men internert
Stig Lagerberg, økonomisjef i STABs datterselskap, frikjent, men internert
Tore Widén, direktør i STABs datterselskap, dødsdømt
Sigge Häggberg, direktør i L.M. Ericsson, dødsdømt


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lindholm, Rolf H., Räddningsaktioner; Svenska insatser under andra världskriget, Books-on-Demand 2009, ISBN 978-91-976463-9-0
Warszawasvenskarna: de som lät världen veta. Stockholm: Bonniers. 2014. ISBN 9789100139407. 


== Eksterne lenker ==
http://www.svd.se/kulturnoje/litteratur/artikel_33492.svd
https://web.archive.org/web/20140517153821/http://www.naringslivshistoria.se/Global/Pdf/Tidskriften/2008_No1_slutkorr.pdf
Den polske eksilregjering i London

Den polske republikks regjering i eksil (polsk: Rząd Rzeczypospolitej Polskiej na uchodźstwie) ble dannet etter Tysklands invasjon av Polen i 1939. Eksilregjeringen ble først oppløst i 1990 som følge av den kommunistiske Folkerepublikken Polens sammenbrudd.
Eksilregjeringen var stasjonert i Paris mellom 1939 og 1940, deretter en kort periode 1940 i Angers og til slutt, etter Frankrikes kapitulasjon, i London. Regjeringen var en koalisjon mellom bondepartiet, sosialistene, arbeiderpartiet og det nasjonale parti. Eksilregjeringen hadde militære enheter som stred på de alliertes side. Den hadde også kontinuerlig kontakt med motstandsbevegelsen i det okkuperte Polen og førte videre informasjon til de allierte. Jan Karski var en av kurerene mellom eksilregjeringen og det okkuperte Polen.Den polske eksilregjeringen fortsatte å eksistere etter andre verdenskrig i den kommunistiske regjeringstid i Polen. Men eksilregjeringen var ikke internasjonalt anerkjent som Polens regjering og hadde ingen reell politisk makt. Da den kommunistiske regjeringen i Polen falt og overgangen til et demokratisk Polen ble innledet oppløste eksilregjeringen i London seg selv.


== Eksilpresidenter ==
Ignacy Mościcki, 17.–30. september 1939
Władysław Raczkiewicz, 1939–1947
August Zaleski, 1947–1972
Stanisław Ostrowski, 1972–1979
Edward Raczyński, 1979–1986
Kazimierz Sabbat, 1986–1989
Ryszard Kaczorowski, 1989–1990


== Referanser ==
European Cup Winter Throwing 2008

European Cup Winter Throwing 2008  ble arrangert 15. og 16. mars 2008 på Stadion Park mladeži i Split i Croatia. Dette var den åttende utgaven av denne konkurransen. 
Konkurransen var både for senior og U23 junior.


== Medaljeoversikt ==


=== Senior menn ===


=== Senior kvinner ===


=== U23 menn ===


=== U23 kvinner ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Europran Athletics - 8th European Cup Winter Throwing Split CRO 15 - 16 March  Throws
Otoclinius

Otoclinius er en slekt av biller med en enkelt art som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En liten (ca. 9–10 millimeter), avlang oldenborre. Forkroppen er brun og blank, dekkvingene noe lysere og matte. "Snuten" (clypeus) er trapesformet, noe innbuktet i midten. Antennene består av ti ledd, med lange antenneblader. Pronotum er mye bredere enn langt, med rundede sider, nesten ovalt.


== Utbredelse ==
Arten er beskrevet fra «Balutsjistan» uten nærmere stedsangivelse. Det er noe uklart hvor den ble funnet, men mest sannsynlig ligger typelokaliteten i det nåværende Pakistan.


== Systematisk inndeling ==
Noen arter som tidligere ble regnet til denne slekten blir nå plassert i slekten Falsotoclinius.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Gruppen Pachydemini eller Tanyproctina
Slekten Otoclinius Brenske, 1896
Otoclinius gracilipes Brenske, 1896


== Kilder ==
Keith, D. (2004) Révision des genres Otoclinius Brenske 1896, Falsotoclinius n. gen. et Tanyproctoides Petrovitz 1971 (Coleoptera : Melolonthidae : Pachydeminae). Annales de la Société entomologique de France (N.S.): International Journal of Entomology, 40 (3-4): 213-225. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Otoclinius i Global Biodiversity Information Facility 
Otoclinius gracilipes – detaljert informasjon på Wikispecies
Kirsten Robsahm

Kirsten Robsahm (født 1. mai 1945, død 20. oktober 2022) var en norsk tennisspiller som vant flere titalls norske mesterskap. Hun spilte også squash hvor hun vant de tre første kvinnelige individuelle titlene, og badminton.Robsahm, som debuterte på det norske landslaget som 14-åring, hadde flest seiere i dobbel dame og dobbel miks, og ble tildelt flere kongepokaler på en utendørs arena, den første i 1964.  Hun ble i 1996 den første kvinnen over 50 år til å vinne et norsk mesterskap i tennis, på lag med Linda Beate Andersen, Molly Ulvin, Annikken Andersen, Tuva Hegna, Nina S. Knutsen og Anette Steen.
I kamp med andre nordiske lag, der hun debuterte nordisk i 1959, hadde hun tre seiere. Robsahm deltok i US Open, hvor hun i debuten 1964 ble utslått av toppseedede Margaret Smith Court fra Australia. Ellers deltok også i Australian Open og Wimbledon og representerte Holmenkollen Tennisklubb, Oslo Tennisklub, Bærum Squashklubb og Oslo Badmintonklubb.
Robsahm kommenterte også tennis for TV-kanalen Eurosport sammen med blant andre Edvard Raastad og Christer Francke. I det private arbeidet hu som salgssjef med utdannelse fra Bedriftsøkonomisk Institutt og Markedsføringsskolen i Oslo.Hun var datter av kjøpmann Lars Andreas Robsahm (1918–1963), som drev familiefirmaet Otto Robsahm & Co. Faren var også landslagsspiller i tennis. Hun vokste opp på Slemdal og Madserud.


== Merittliste ==
Norgesmestere tennis innendørs (single damer). Vinner i 1970, 1971 og 1978 for Holmenkollen Tennisklubb.
Norgesmestere tennis utendørs (single damer). Vinner i 1964, 1967 og 1968 også for Holmenkollen Tennisklubb, og her ble det også utdelt Kongepokal til vinneren.


== Referanser ==
Hemictenius

Hemictenius er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Små til middelsstore (6,5–18 millimeter), avlange, matte, brun- eller svartaktige oldenborrer uten påfallende hårkledning på oversiden. "Snuten" (clypeus) er bredere enn lang, trapesformet, litt innbuktet i midten. Antennene er ti-leddete med en fem-leddet vifte.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sentral-Asia (Afghanistan, Kasakhstan, Tadsjikistan, Turkmenistan og Usbekistan).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Tanyproctini (eventuelt Pachydeminae)
Slekten Hemictenius Reitter, 1897
Hemictenius apterus Nikolajev, 1976
Hemictenius bactrianus Medvedev, 1952
Hemictenius badkhyzicus Nikolajev, 2000
Hemictenius comatus Nikolajev, 1975
Hemictenius drescheri Reitter, 1906
Hemictenius elongatus Medvedev, 1962
Hemictenius gracilipes (Semenov, 1890)
Hemictenius kabakovi Gusakov, 1998
Hemictenius klimenkoi Gusakov, 2004
Hemictenius kryzhanovskii  Nikolajev & Shukronajev, 1977
Hemictenius latitarsis (Reitter, 1891)
Hemictenius lebedevi Reitter, 1908
Hemictenius lopatini Medvedev, 1959
Hemictenius magnitarsis Reitter, 1897
Hemictenius medvedevi  Nikolajev, 1976
Hemictenius merkli Gusakov, 2004
Hemictenius nigrociliatus Reitter, 1897
Hemictenius nikolajevi Gusakov, 2004
Hemictenius ochripennis Reitter, 1902
Hemictenius opacipes Reitter, 1902
Hemictenius opacus (Ballion, 1870)
Hemictenius petrovitzi Gusakov, 2003
Hemictenius pygmaeus Medvedev, 1962
Hemictenius simplicitarsis Reitter, 1897
Hemictenius skomorokhovi Gusakov, 2004
Hemictenius smirnovi Gusakov, 2004
Hemictenius stackelbergi Medvedev, 1952
Hemictenius subpilosus Medvedev, 1959
Hemictenius tarsalis Medvedev, 1962
Hemictenius tshistjakovae Gusakov, 1998
Hemictenius walteri (Reitter, 1889)
Hemictenius yuferevi Gusakov, 2004
Hemictenius zhantievi Gusakov, 2004


== Kilder ==
hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)


== Eksterne lenker ==
(en) Hemictenius i Encyclopedia of Life 
(en) Hemictenius i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Hemictenius – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hemictenius – detaljert informasjon på Wikispecies
European Cup Winter Throwing 2007

European Cup Winter Throwing 2007 ble arrangert 17. og 18. mars på Avangard Stadium i Jalta i Ukraina. Dette var den åttende utgaven av denne konkurransen. Arrangør var European Athletics Association. 
Konkurransen var både for senior og U23 junior, og dette var det første året U23-klassen deltok.
To nasjonale rekorder ble satt i denne konkurransen: bronsevinner i diskos, Ercüment Olgundeniz, forbedret den tyrkiske rekorden til 64,34 meter, og i U23-klassen satte Melik Dzjanojan ny armensk rekord i spydkast med 69,34 meter. 


== Medaljeoversikt ==


=== Senior ===


=== U23 ===


== Medalje- og poengoversikt ==


== Deltakerland ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
7th RFEA - European Cup Winter Throwing Yalta 2007 Results
Yalta2007.org - Results (arkivert)
European Athletics - 7th European Cup Winter Throwing Yalta UKR 17 - 18 March Throws
Fosterdiagnostikk

Fosterdiagnostikk innebærer at undersøkelser på menneskefostre utføres når de befinner seg i morens livmor. Undersøkelsene kan foretas ved ulike tidspunkter i svangerskapet.
Bruk av fosterdiagnostikk er omstridt. Temaet er omstridt blant lovgivere.


== Metoder ==
Metoder som finnes er ultralydundersøkelse, fostervannsprøve, morkakeprøve (korionbiopsi) og blodprøve. 


=== KUB ===
KUB står for «kombinert ultralyd og blodprøve». KUB-testen er «hormonprøver og ultralydundersøkelse».


=== NIPT ===
Sykehus i Norge venter svar på søknad om bruk av NIPT (engelsk: non-invasive prenatal testing; ikke-invasiv testing på fosterstadiet). «NIPT har, som dagens tester, dårligere treffsikkerhet hos yngre gravide. Hos en 20-åring vil 60 prosent av prøvene være falske positive (...) der prøven sier at fosteret har Downs syndrom (...) For de sjeldnere syndromer trisomi 13 og trisomi 18 gir NIPT enda mer usikre svar» sier forsker Siri Fuglem Berg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dobbel-/trippeltest for Downs syndrom
Liam Boyce

Liam Boyce (født 8. april 1991) er en nordirsk fotballspiller som spiller for den skotske klubben Heart of Midlothian FC.


== Karriere ==
Boyce innledet sin seniorkarriere i Cliftonville i hjembyen Belfast, hvor han scoret 19 mål debutsesongen. Han vant IFA Premiership Player of the Month Award for april 2010, og ble Northern Ireland Football Writers' Player of the Year for 2009–10 sesongen. Boyce er fra Lower Falls i Belfast. He spilte for den katolske klubben Immaculata i ungdomsårene, mens han gikk på St Joseph's Primary School Slate Street og St Mary's Grammar School, i Glen Road i Belfast.
Hans talent for fotball ble fanget opp av Cliftonville som tegnet kontrakt med ham. Det første året spilte han på reservelaget, men var på førstelaget fra 2009–2010-sesongen.
Boyce var på prøve i den skotske storklubben Celtic i juli 2010, og deretter i forhandlinger med den tyske klubben SpVgg Greuther Fürth. Disse forhandlingene brøt imidlertid sammen etter få dager. Boyce skrev i stedet under for en annen tysk klubb Werder Bremen 31. august 2010. Han ble fristilt fra den tyske klubben i oktober 2011.
Boyce vendte tilbake til Cliftonville i januar 2012. I 2012–13 sesongen bidro han til at Cliftonville vant ligaen for første gang siden 1998, og ble ligaens toppscorer med 29 seriemål. Han ble også utnevnt til Ulster Footballer of the Year 2012–2013 og Northern Ireland Football Writers' Player of the Year. Han vant sin andre ligatittel med Cliftonville i sesongen 2013–14, hvor han laget ytterligere 21 seriemål før klubben i juli 2014 kunngjorde at de hadde trukket tilbake sitt tilbud om ny kontrakt til Boyce.Dette kom etter at det 13. juni 2014 hadde blitt kunngjort at Boyce hadde inngått en intensjonsavtale med Ross County. 13. april 2015 laget Boyce Ross Countys første hat-trick noensinne i den skotske toppdivisjonen i lagets 3–0-seier borte mot St. Mirren.30. april 2015 ble det meldt at han hadde forlenget kontrakten med Ross County fram til sommeren 2017.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Liam Boyce – UEFA 
(en) Liam Boyce – Transfermarkt 
(en) Liam Boyce – national-football-teams.com 
(en) Liam Boyce – WorldFootball.net 
(en) Liam Boyce – Soccerbase.com 
(en) Liam Boyce – FootballDatabase.eu 
(en) Liam Boyce – Soccerway 
(en) Liam Boyce – EU-Football.info 
(en) Liam Boyce – PlaymakerStats.com 
(en) Liam Boyce – FBref 
Liam Boyce hos Nord-Irlands fotballforbund
European Cup Winter Throwing 2006

European Cup Winter Throwing 2006 ble arrangert 18. og 19. mars på Hadar Yosef Stadium i Tel Aviv i Israel. Dette var den syvende utgaven av denne konkurransen. Arrangør var European Athletics Association.
Andrej Mikhnevitsj fra Hviterussland vant opprinnelig kulestøt, men i 2013 ble alle hans resultater fra august 2005 og senere annulert etter at en dopingprøve fra VM i friidrett 2005 ble testet på nytt, med positivt utslag. Romanias Gheorghe Guşet overtok gullmedaljen etter dette.


== Medaljeoversikt ==


== Medalje- og poengoversikt ==
Key
██ Vertslandet er markert i blått


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata (arkivert)
RFEA - European Cup Winter Throwing Tel-Aviv 2006
European Athletics - European Cup Winter Throwing Tel Aviv ISR  18 - 19 March
Aglaphyra

Aglaphyra er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Små til middelsstore (9–15 millimeter), matte, brune til svarte oldenborrer. Oversiden er fløyelsaktig. "Snuten" (clypeus) er trapesformet med avrundede hjørner. Antennene er ti-leddete med en fem-ledder vifte. Pronotum har avrundede sider.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Øst-Afrika (Etiopia, Kenya, Tanzania).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 eller Pachydemini
Slekten Aglaphyra Brenske, 1896
Aglaphyra babaulti Burgeon, 1946
Aglaphyra francoisi Keith, 2008
Aglaphyra keithi Lacroix, 2008
Aglaphyra setosa Brenske, 1896


== Kilder ==
hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)


== Eksterne lenker ==
(en) Aglaphyra i Global Biodiversity Information Facility 
Aglaphyra – detaljert informasjon på Wikispecies
Kongsberg barneasyl

Kongsberg barneasyl, eller bare Kongsberg asyl, tilbød pass, pleie og mat til barn fra fattige familier for at mødrene kunne disponere dagtiden til å livnære familien med arbeide i Kongsberg. Det fungerte omtrent som vår tids barnehager, og holdt åpent fra klokken 06.00 om morgenen til tidlig kveld. Asylet ble stiftet i 1845 for barn som var under syv år og dermed var for unge til å begynne på allmueskolen. Fra starten av var asylet en privat virksomhet og det utgikk en «subskribsjonsinnbydelse» i 1844 til alle som ville bidra. Institusjonen ble støttet av det statlige ("offentlige") og kommunale ("private") fattigvesenet, og etterhvert av sparebanken. 
I begynnelsen holdt man til i Kongsberg offentlige fattigvesens bygård på Nymoen. Asylet ble flyttet til Vestsidens skolebygning, trolig på 1850-tallet. Det viste seg å være mindre behov for asylet enn antatt. Få barn møtte tidlig om morgenen og få ble til stengetid, og etterhvert ble barna som regel ikke innmeldt før i femårsalderen. I begynnelsen spilte undervisning ingen sentral rolle på asylet, men den ble introdusert og fikk etterhvert en stadig større plass parallelt med at kommunale myndigheter spilte en mer sentral rolle i driften. I 1886 vedtok Kongsberg skolestyre å opprette to småbarneskoler i byen, henholdsvis på Nymoen og Vestsiden. Barneasylet, som da lå på Vestsiden, ble dermed omdannet til småbarneskole for barn i alderen fra fem til syv år.


== Arkiv ==
Arkivet etter Kongsberg barneasyl er deponert hos Interkommunalt arkiv for Buskerud, Vestfold og Telemark IKS Arkivert 19. november 2015 hos Wayback Machine.


== Se også ==
Det offentlige fattigvesen for bergstaden Kongsberg
Barneasyl


== Kilder ==
Forhandlingsprotokoll for Kongsberg Asyl, 1844-1886. (Deponert hos Interkommunalt arkiv for Buskerud, Vestfold og Telemark IKS Arkivert 19. november 2015 hos Wayback Machine.)
Forhandlingsprotokoll for Kongsberg Asyl, 1886-1887. (Deponert hos Interkommunalt arkiv for Buskerud, Vestfold og Telemark IKS Arkivert 19. november 2015 hos Wayback Machine.)
Diaclaspus

Diaclaspus er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Middelsstore (15–22 millimeter), avlange, matte, mørkbrune oldenborrer. Forkroppen er kledt med korte, nedliggende lyse hår. Antennene er ti-leddete med en tre-leddet vifte. Pronotum har rettvinklede bakhjørner, er parallellsidig i den bakerste fjerdedelen, foran dette svakt buet innsmalnende forover. Beina er kraftige, for-leggene har tre nokså lange, men butte tenner, bak-leggene to ganske lange sporer (omtrent så lange som det første fotleddet). Føttene er lange og tynne.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Kenya og Mosambik.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 eller Pachydemini
Slekten Diaclaspus Brenske, 1896
Diaclaspus crinitus Arrow, 1902
Diaclaspus delagoensis Brenske, 1896


== Kilder ==
hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)


== Eksterne lenker ==
(en) Diaclaspus i Global Biodiversity Information Facility 
Diaclaspus – detaljert informasjon på Wikispecies
Periclitopa

Periclitopa er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Middelsstore (13–18 millimeter), avlange, gulbrune oldenborrer. Forkroppen er tett kledt med lange, lyse hår, dekkvingene er parallellsidige og blanke. Antennene er 10-leddete, ytterst med en vifte av tre lange blader.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Sør-Afrika, Mosambik og Zimbabwe.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 eller Pachydemini
Slekten Periclitopa Brenske, 1896
Periclitopa brenskei Brancsik, 1897
Periclitopa dubiosula Péringuey, 1904
Periclitopa fischeri Brenske, 1896
Periclitopa gariepina Péringuey, 1904
Periclitopa sambesiana Nonfried, 1906
Periclitopa varicornis Péringuey, 1904


== Kilder ==
hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)


== Eksterne lenker ==
(en) Periclitopa i Global Biodiversity Information Facility 
Periclitopa – detaljert informasjon på Wikispecies