jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Franciszek Pieczka

Franciszek Maksymilian Pieczka (født 18. januar 1928 i Godów i Polen, død 23. september 2022) var en polsk skuespiller.
Han har fått en stjerne på Aleja Gwiazd (Stjernenes allé) i Łódź.


== Filmografi i utvalg ==
1954 - En generasjon
1960 - Nonnen og djevelen
1964 - Saragossamanuskriptet
1968 - Fuglane (etter Fuglane av Tarjei Vesaas) 
1971 - Perlen i kronen
1972 - Wesele
1976 - Arret
1979 - Paciorki jednego różańca
1983 - Austeria
1990 - God aften, herr Wallenberg
1993 - Jańcio Wodnik
1994 - En omvendt
2000 - Syzyfowe prace
2001 - Quo vadis
2004 - Cud w Krakowie


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Franciszek Pieczka – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Franciszek Pieczka – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Franciszek Pieczka på Internet Movie Database 
(sv) Franciszek Pieczka i Svensk Filmdatabas 
(fr) Franciszek Pieczka på Allociné 
(en) Franciszek Pieczka på AllMovie 
(en) Franciszek Pieczka hos Rotten Tomatoes 
(en) Franciszek Pieczka hos The Movie Database 
(pl) Franciszek Pieczka - www.culture.pl
Vidflåten skytebane

Vidflotten skytebane er en skytebane for rifleskyting i Lesja i Innlandet hvor Landsskytterstevnet har blitt arrangert i 1985, 1995, 2005 og 2015. Banen ble åpnet i 1982  og eies av Lesja skytterlag. Banen har elektroniske skiver på både 200 m og 100 m, for henholdsvis 50 og 25 skyttere. Det er også tilrettelagt finaler på feltskyting, felthurtigskyting og stangskyting på området.


== Historie ==
Banen ble bygget i 1982, og var landsstevnearena første gang i 1985, deretter i 1995, 2005 og 2015.


== Se også ==
Liste over skytebaner i Norge


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lesja skytterlag
Landsskytterstevnet 2015
Laurbærtysbast

Laurbærtysbast (Daphne laureola) er en eviggrønn busk i tysbastfamilien.
Den har en opprett vekst og blir opptil én meter høy, men er ofte lavere. Blomstene er grønngule og dufter sterkt, og bærene er svarte når de modne. Busken vokser i skog, helst på kalkrike steder. Den naturlige utbredelsen omfatter Vest- og Sør-Europa, Nord-Afrika og Azorene. Den er vanlig plantet i hager og er naturalisert i Danmark.


== Litteratur ==
C. Grey-Wilson og M. Blamey; norsk utgave T. Faarlund og P. Sunding (1992). Teknologisk Forlags store illustrerte flora for Norge og Nord-Europa. Teknologisk Forlag. s. 244–245. ISBN 82-512-0355-4. 
J. Pedrol (2011). «Daphne laureola». Thymelaeaceae. – In: Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 8. februar 2016. 


== Eksterne lenker ==
(en) Laurbærtysbast i Encyclopedia of Life 
(en) Laurbærtysbast i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Laurbærtysbast hos Artsdatabanken 
(sv) Laurbærtysbast hos Dyntaxa 
(en) Laurbærtysbast hos ITIS 
(en) Laurbærtysbast hos NCBI 
(en) Laurbærtysbast hos The International Plant Names Index 
(en) Laurbærtysbast hos Tropicos 
(en) Kategori:Daphne laureola – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Daphne laureola – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Daphne laureola – detaljert informasjon på Wikispecies
Metropolitan Police of the District of Columbia

Metropolitan Police of the District of Columbia (MPDC) er det lokale politiet i Washington, DC, og håndhever både føderale lover vedtatt av Kongressen og lokale lover vedtatt av Council of the District of Columbia.
MPDC er en av mer enn 30 ulike politistyrker som opererer i Washington.MPDC ble etablert 6. august 1861 gjennom et lovvedtak i Kongressen. Det er en av USAs ti største lokalpolitistyrker, med 3 800 politibetjenter og 460 sivilt ansatte.
MPDC ledes av en politimester underlagt borgermesteren i District of Columbia. Etaten er organisert i syv politidistrikter samt en rekke fellesavdelinger.
Siden etableringen i 1861 har 121 betjenter mistet livet i tjenesten.


== Galleri ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Metropolitan Police Department of the District of Columbia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ur-Nanshe

Ur-Nanshe var en fyrste (ensi) over den sumeriske bystaten Lagasj, og hans navn innleder listen over fyrster tilhørende det såkalte første Lagasj-dynastiet ca. 2600-2350 f.Kr. Tekster fra Ur-Nanshes tid taler blant annet om en grensetvist med nabostaten Umma.


== Eksterne lenker ==
(en) Ur-Nanshe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Daphne alpina

Daphne alpina er en løvfellende busk i tysbastfamilien.
Den blir 20–80 cm høy og har hvite blomster i april–mai. Den vokser i fjellområder opp til 2000 moh på klipper og steinete steder, helst på kalkgrunn. Utbredelsen omfatter Pyreneene, de sørlige delene av Alpene og De dinariske alper.


== Litteratur ==
L. Carles og L. Thébault (2010). Guide de la flore des Alpes-Maritimes: du Mercantour à la Méditerranée. Gilleta•nice-matin. s. 190. ISBN 978-2-915606-74-4. 
J. Pedrol (2011). «Daphne alpina». Thymelaeaceae. – In: Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 8. februar 2016. 
«Daphne alpina». Flora iberica (PDF) (spansk). VIII. Madrid: RJB/CSIC. s. 36–37. Arkivert fra originalen (PDF) 4. juli 2012. Besøkt 8. februar 2016. 


== Eksterne lenker ==
(en) Daphne alpina i Encyclopedia of Life 
(en) Daphne alpina i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Daphne alpina hos The International Plant Names Index 
(en) Daphne alpina hos Tropicos 
(en) Kategori:Daphne alpina – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Daphne alpina – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Daphne alpina – detaljert informasjon på Wikispecies
Las Vegas Metropolitan Police Department

Las Vegas Metropolitan Police Department (LVMPD) er en kombinert politistyrke for Las Vegas og Clark County i den amerikanske delstaten Nevada. LVMPD ble etablert 1. juli 1973 og ledes av en sheriff som velges hvert fjerde år.
LVMPD har 5 119 ansatte (2011), herunder 2 743 politibetjenter. Etaten er organisert i åtte geografiske områder som til sammen dekker en befolkning på ca. to millioner.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Las Vegas Metropolitan Police Department – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Girsu

Girsu var hovedstad i den sumeriske bystaten Lagasj. Byen lå cirka 25 kilometer fra Lagasj. Det ligger et sted som nå er kjent som Tell Telloh.
Fyrstene av det såkalte andre Lagasj-dynasti styrte herfra. Til disse fyrster hører Gudea som har etterlatt seg utallige statuer og lange innskrifter. Byens hovedgud het Ningirsu, som rett og slett betyr «Girsus herre». Girsu var sammen med nabobyen Lagasj en viktig bystat.


== Litteratur ==
Harriet Crawford: «The Construction Inférieure at Tello. A Reassessment», Iraq, vol. 49, pp. 71–76, 1987
Benjamin R. Foster: «The Sargonic Victory Stele from Telloh», Iraq, Vol. 47, pp. 15-30, 1985
Claudia E. Suter: A Shulgi Statuette from Tello, Journal of Cuneiform Studies, vol. 43/45, s. 63–70, (1991–1993)
Helmut Uhlig: Die Sumerer. Ein Volk am Anfang der Geschichte. Lübbe, Bergisch Gladbach 1992. (3. Aufl. 2002).  ISBN 3-404-64117-5.
Hans J. Nissen: Geschichte Altvorderasiens. Oldenbourg, München 1999. Oldenbourg Grundriss der Geschichte, Bd 25. ISBN 3-486-56373-4.
Gebhard Selz: Summerer und Akkader. Geschichte, Gesellschaft, Kultur. C.H.Beck Wissen, München 2005. ISBN 3-406-50874-X.


== Eksterne lenker ==
Tello (Girsu) (thebritishmuseum.ac.uk)
Images of Girsu - Oriental Institute of the University of Chicago
Stele of the Vultures at the Louvre
Balkantysbast

Balkantysbast (Daphne blagayana) er en eviggrønn dvergbusk i tysbastfamilien.
Den har en krypende vekst og blir opptil 30 cm høy. Blomstene er hvite og sitter i blomsterstander med 5–15 blomster. Den vokser i bar- og løvskog og på steinete steder opp til 1200 moh på Balkan.


== Litteratur ==
J. Pedrol (2011). «Daphne blagayana». Thymelaeaceae. – In: Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 8. februar 2016. 
Den store hageboken. Det Beste. 1973. s. 568. ISBN 82-7010-019-6. 
«Daphne blagayana». seidelbast.net. Besøkt 20. februar 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) Balkantysbast i Encyclopedia of Life 
(en) Balkantysbast i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Balkantysbast hos NCBI 
(en) Balkantysbast hos The International Plant Names Index 
(en) Balkantysbast hos Tropicos 
(en) Kategori:Daphne blagayana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Daphne blagayana – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Daphne blagayana – detaljert informasjon på Wikispecies
Aloys Schmitt

Aloys Schmitt (1788–1866) var en tysk komponist, pianist og musikkpedagog.
Aloys Schmitt fikk sin første musikkundervisning hos faren, som var organist. Deretter bodde han fem år i huset til musikkforleggeren  Johann Anton André, der han blan andre fikk undervisning av  Johann Georg Vollweiler. I 1824 ble Schmitt utnevnt til kammerkomponist i  München og fikk i 1850 et æresdoktorat ved  Universität Gießen.
Til Schmitts elever regnes Ferdinand Hiller, Carl Almenräder og Carl Arnold. Sistnevnte kom til Norge som politisk flyktning i 1847 og fikk stor betydning for Christianias musikkliv.


== Referanser ==


== Kilder ==
(de) Weber: «Schmitt, Alois». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 32, Duncker & Humblot, Leipzig 1891, s. 42–45.


== Eksterne lenker ==
(en) Fritt tilgjengelige noter av Aloys Schmitt i International Music Score Library Project
(de) Verk av og om Aloys Schmitt i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Kroken (Oslo)

Kroken (1-3, 2-6) er en vei i Nordmarka i Oslo. Den går som blindvei sørvestover fra Stårputtveien.
Navnet er fra 1943 og henspiller på veiens form.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kroken». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 320. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Vegakameratene i 2013/14

Vegakameratene deltok i 2013/14 i Eliteserien i futsal, NFF Futsal Cup og UEFA Futsal Cup. 


== Eliteserien 2013/14 ==
Vegakameratene vant Eliteserien 2013/14 med 48 poeng, hele 14 før Grorud på 2.-plass.


=== Tabell ===


=== Resultater ===


=== Målscorere ===


== NFF Futsal Cup 2013/14 ==
Vegakameratene endte på 2.-plass i NFF Futsal Cup 2013/2014, etter 1-3 mot Grorud i finalen


=== Kamper ===


== UEFA Futsal Cup 2013/14 ==
Vegakameratene vant først sin gruppe i kvalifiseringsrunden, før det ble 4.-plass i hovedrunden


=== Kvalifiseringsrunden ===
Forklaring
K: Kamper   S: Seier   U: Uavgjort   T: Tap   +: Mål for   A: Mål mot   +/-: Målforskjell P: Poeng


==== Målscorere: ====
2 mål: Thomas Klaussen, Jan Are Klaussen, Kim Rune Ovesen.
1 mål: Tor Christian Klaussen, Lars Magnus Klaussen, Petter Høvik, selvmål.


=== Hovedrunden ===
Forklaring
K: Kamper   S: Seier   U: Uavgjort   T: Tap   +: Mål for   A: Mål mot   +/-: Målforskjell P: Poeng


==== Målscorere ====
1 mål: Thomas Klaussen
Kudalsveien (Oslo)

Kudalsveien (1-7, 2-8) er en vei i Nordmarka i Oslo. Den går som blindvei nordvestover fra Sørbråtveien mot Kudalen.
Veinavnet ble vedtatt i 1943.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kudalsveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 321. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Lauvlundveien (Oslo)

Lauvlundveien (1-7, 4-12) er en vei i Nordmarka i Oslo. Den går som blindvei nordvestover fra Sørbråtveien et par hundre meter etter at denne har tatt av fra Sandermosveien.
Veien fikk navn i 1943 etter plassen Løvlund i nr. 10.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Lauvlundveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 329. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Sandermosveien (Oslo)

Sandermosveien (11-35, 10-44; ikke alle numre er i bruk) er en vei i Nordmarka i Oslo. Den kan betraktes som en fortsettelse av Greveveiens løp nordover (idet denne dreier noe mot øst) før den dreier vestover og ender i Maridalsveien nord for Sørbråten gård.
Navnet ble vedtatt i 1961.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Sandermosveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 489. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Marie-Joseph Lagrange

Marie-Joseph Lagrange (egentlig Albert Marie Henri Lagrange, født 7. mars 1855 i Bourg-en-Bresse, død 10. mars 1938 i Marseille) var en fransk katolsk teolog.
Lagrange var dominikaner og ble i 1890 professor i Det nye testamentes eksegetikk i den av ham i 1890 grunnlagte École biblique i Jerusalem. I 1902 ble han medlem av den pavelige bibelkommisjon. Som ekseget representerte Lagrange et radikalt kritisk standpunkt. Sammen med Pierre Batiffol grunnla han i 1892 tidsskriftet Revue biblique.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Jean Guitton: Portrait du père Lagrange, celui qui a réconcilié la science et la foi, Robert Laffont, 1992.
Bernard Montagnes: Marie-Joseph Lagrange - Une biographie critique, Paris, Cerf, 2005, ISBN 2204072281


== Eksterne lenker ==
The Story of Father Marie-Joseph Lagrange: Founder of the Modern Catholic Bible Study 
Marie-Joseph Lagrange i Encyclopædia Britannica
Rosetysbast

Rosetysbast (Daphne cneorum) er en eviggrønn dvergbusk i tysbastfamilien.
Den har en krypende vekst, blir 5–50 cm høy og har rosa blomster i april–juli. Den vokser i skog og på steinete steder og skrenter, helst på kalkgrunn. Høyden over havet varierer mye; i det franske departementet Alpes-Maritimes finnes den i intervallet 500–2400 moh, altså fra submediterran vegetasjon til over tregrensen. Utbredelsen omfatter fjellene i Mellom- og Sør-Europa fra Pyreneene til Karpatene.


== Litteratur ==
L. Carles og L. Thébault (2010). Guide de la flore des Alpes-Maritimes: du Mercantour à la Méditerranée. Gilleta•nice-matin. s. 190. ISBN 978-2-915606-74-4. 
Den store hageboken. Det Beste. 1973. s. 568. ISBN 82-7010-019-6. 
«Daphne cneorum». Flora iberica (PDF) (spansk). VIII. Madrid: RJB/CSIC. s. 41–42. Arkivert fra originalen (PDF) 4. juli 2012. Besøkt 8. februar 2016. 
J. Pedrol (2011). «Daphne cneorum». Thymelaeaceae. – In: Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 8. februar 2016. 


== Eksterne lenker ==
(en) Rosetysbast i Encyclopedia of Life 
(en) Rosetysbast i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Rosetysbast hos ITIS 
(en) Rosetysbast hos NCBI 
(en) Rosetysbast hos The International Plant Names Index 
(en) Rosetysbast hos Tropicos 
(en) Kategori:Daphne cneorum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Daphne cneorum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Daphne cneorum – detaljert informasjon på Wikispecies
Greveveien (Oslo)

Greveveien (17-75, 10-80) er en vei i Nordmarka i Oslo. Den startet opprinnelig ved Hammeren nord for Maridalsvannet, men går i sin nåværende stand østover fra Maridalsveien ved Maridalen kirke. Etter å ha krysset Dausjøelva dreier den nordover nord for Sander gård og fortsetter til et stykke nord for Sandermosen stasjon. Der fortsetter veiløpet nordover som Sandermosveien, mens Greveveien (skiltet som Hakadalsveien) tar av nordøstover som gang- og sykkelvei, først langs vestsiden av Gjøvikbanen, så gjennom undergang nord for Snippen holdeplass og videre langs østsiden av banen, før den krysser tilbake til vestsiden. Veien fortsetter et par mil gjennom Nordmarka til Hakadals verk.Veien er en forlengelse av Ankerveien, som Peder Anker fikk anlagt fra Bærums Værk til Hammeren på 1790-tallet. Den ble anlagt for Ankers svigersønn, grev Herman Wedel-Jarlsberg (hvorav navnet), og stod klar til bruk som kjørevei i 1825. Veien ble brukt til å frakte jern fra jernverket i Hakadal til videre bearbeiding ved Hammeren.
Etter at driften ved jernverket ble nedlagt i 1870, ble veien brukt til kjøring av trelast, og den ble brukt som anleggsvei da Gjøvikbanen ble bygget. Veien mistet det meste av sin betydning etter at Hadelandsveien og deretter Gjøvikbanen ble anlagt. 
Deler av den opprinnelige traseen øst for Hammeren er pløyd ned og ikke lenger farbar. Andre deler av den opprinnelige veien ble liggende under vann da Ørfiske ble demmet opp tidlig på 1900-tallet som ledd i drikkevannsforsyningen, men er synlig ved lav vannstand, og veien slik den brukes i dag i Ørfiske-området, er lagt om.Store deler av Greveveien er for skogsvei/turvei å regne, men fra øst for Hammeren og til nord for Sandermosen stasjon er den åpen for alminnelig biltrafikk. Langs turveien finnes fortsatt spor etter bomstuer (som i sin tid ble brukt til innkreving av veitoll), og enkelte milestolper er bevart.


== Referanser ==


== Trykte kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Greveveien». Oslo byleksikon (5 utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 211. ISBN 978-82-573-1760-7. 
Trygve Christensen (1995). Ankerveien – Greveveien – Krokskogveien – langs gamle ferdselsveier gjennom Oslomarka. Cappelen. ISBN 978-82-02-15492-9, 82-02-15492-8.  [Bokhylla.no, tilgjengelig fra norske IP-adresser]


== Eksterne lenker ==
Nittedalsporten om Greveveien
Maridalens venner om Greveveien
Nordre Aker budstikke om Greveveien
Historielaget Grefsen Kjelsås Nydalen Arkivert 31. oktober 2014 hos Wayback Machine. om bomstuene langs Greveveien
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (G)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Torstølveien (Oslo)

Torstølveien (1-17, 2-12) er en vei i Nordmarka i Oslo. Den går som blindvei vestover fra Sørbråtveien og forgrener seg til T-form.
Veinavnet ble vedtatt i 1987.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Torstølveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 574. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Frøensalléen (Oslo)

Frøensalléen (1-11, 2-4) er en vei på Frøen i bydel Vestre Aker i Oslo. 
Den går som blindvei nordover i enden av Lille Frøens vei.
Veien fikk nvn i 1919 etter Lille Frøen gård.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Frøensalléen». Oslo byleksikon (5 utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 187. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (F)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
François Lenormant

François Lenormant (født 17. januar 1837 i Paris, død der 9. desember 1883 samme sted) var en fransk arkeolog og assyriolog.
Lenormant foretok utgravninger i Eleusis i 1860 og ble professor i arkeologi ved Bibliothèque nationale i Paris. Han forfattet flere viktige historiske, arkeologiske numismatiske arbeider, blant annet Recherches archéologiques à Éleusis (1862), Chefs-d'oeuvre de l'art antique (7 bind, 1867-68), Manuel d'histoire ancienne de l'Orient (3 bind, 1868, fortsatt av Ernest Babelon 3 bind 1885-88) samt La monnaie dans l'antiquité (3 bind, 1878-79).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) François Lenormant – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Otertinden (Troms)

Otertinden (nordsamisk: Ivvárasággi) er et fjell i Signaldalen, Storfjord i Troms og Finnmark. Fjellet har en høyde på 1 354 meter over havet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Otertinden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Otertinden. Storfjord kommune
Otertinden 1354 moh. KUGOS 666 toppturer i Troms.
Georg Jacob Vollweiler

Georg Jacob Vollweiler (1770–1847) var en tysk komponist, musikkpedagog og musikkteoretiker.


== Liv og virke ==
Vollweiler var først musikklærer og komponist i Frankfurt am Main, deretter i huset til forleggerfamilien André i Offenbach, der han ga komposisjonsundervisning til Johann Anton André og Aloys Schmitt i 1790 til 1791. Videre virket han som klaver- og komposisjonslærer i Heidelberg. Ifølge hans samtidige ble han regnet som en lærd musikkteoretiker. Til hans elever teller sønnen Carl Vollweiler (1813–1847).
Vollweiler skrev kammermusikk, en medtode for klaverundervisning og en sangbook til bruk i skoleundervisningen.


== Referanser ==
Daphne gnidium

Daphne gnidium er en eviggrønn busk i tysbastfamilien.
Den blir opptil to meter høy, har en opprett vekst og er lite forgreinet. Bladene er blågrønne og læraktige. Blomstene er hvite, velduftende og sitter tett sammen i endestilte klaser. Bærene er røde, men blir til slutt svarte. Den vokser i maquis, garrigue, skog og på steinete steder. Arten er utbredt i hele middelhavsområdet unntatt den aller østlige delen. Den finnes også på Kanariøyene der den inngår i busksjiktet i skoger av kanarifuru.


== Galleri ==

		
		
		


== Kilder ==
M. Blamey og C. Grey-Wilson (2004). Wild Flowers of the Mediterranean (2 utg.). London: A & C Black. s. 137. ISBN 0-7136-7015-0. 
O. Polunin og A. Huxley, norsk utgave P. Sunding (1978). Middelhavsflora. NKI-Forlaget. s. 129. ISBN 82-562-0490-7. 
«Canary Island Pinus canariensis woodland». EUNIS. Besøkt 24. januar 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) Daphne gnidium i Encyclopedia of Life 
(en) Daphne gnidium i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Daphne gnidium hos NCBI 
(en) Daphne gnidium hos The International Plant Names Index 
(en) Daphne gnidium hos Tropicos 
(en) Kategori:Daphne gnidium – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Daphne gnidium – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Daphne gnidium – detaljert informasjon på Wikispecies
Sjarmtrollan Idrettslag

Sjarmtrollan IL er en norsk futsal- og fotballklubb fra Tromsø. Futsallaget spiller i Eliteserien i futsal. 
Idrettslaget ble stiftet høsten 2009 av Fredrik Wist, Simen Johansen og Andreas Gjøstøl, med formålet å bedrive idretten futsal. 
Senere har idrettslaget vokst til å beramme 4 lag (1 damelag og 3 herrelag). A-laget på herresiden har siden 2013-14 spilt i den norske Eliteserien. Den første sesongen ble laget nr. 5.
Laget holder hovedbase i Tromsø, men har medlemmer fra Vadsø i nord til Mandal i sør.


== Eksterne lenker ==
Idrettslagets hjemmeside (besøkt 18. november 2014)
Daphne oleoides

Daphne oleoides er en eviggrønn busk i tysbastfamilien.
Den blir opptil 60 cm høy, har en opprett til krypende vekst og er sterkt forgreinet. Blomstene er hvite, velduftende og sitter to–seks sammen. Den vokser i fjellområder 1000–2200 moh. på steinete steder og i kratt og åpen skog. Arten forekommer i motsetning til den ikke ulike Daphne gnidium aldri i lavlandet. Utbredelsen omfatter middelhavslandene fra Spania og Algerie til Anatolia, Libanon og Kaukasus inkludert de store øyene i Middelhavet.


== Kilder ==
M. Blamey og C. Grey-Wilson (2004). Wild Flowers of the Mediterranean (2 utg.). London: A & C Black. s. 137. ISBN 0-7136-7015-0. 
«Daphne oleoides». Flora iberica (PDF) (spansk). VIII. Madrid: RJB/CSIC. s. 37–38. Arkivert fra originalen (PDF) 4. juli 2012. Besøkt 8. februar 2016. 
J. Pedrol (2011). «Daphne oleoides». Thymelaeaceae. – In: Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 8. februar 2016. 


== Eksterne lenker ==
(en) Daphne oleoides i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Daphne oleoides hos NCBI 
(en) Daphne oleoides hos The International Plant Names Index 
(en) Daphne oleoides hos Tropicos 
(en) Kategori:Daphne oleoides – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Daphne oleoides – detaljert informasjon på Wikispecies
Sørkoreansk mesterskap på skøyter enkeltdistanser 2015

Sørkoreansk mesterskap på skøyter enkeltdistanser 2015 ble avholdt i Taereung Indoor Ice Rink, Seoul i Sør-Korea fra 29. til 31. oktober 2014.


== Medaljeoversikt ==


=== Kvinner ===


=== Menn ===


== Eksterne lenker ==
(en) Korean Single Distances Championships 2014 for ladies – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info. . Skrivefeil på årstall skal være for 2015.
(en) Korean Single Distances Championships 2014 for men – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info. . Skrivefeil på årstall skal være for 2015.
(en) Korea - Single Distances Championships 2015 på SpeedskatingResults.com