jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Cocorí

Cocorí er ei barnebok av den costaricanske forfatteren Joaquín Gutiérrez. Den ble gitt ut i 1947 og er et av Costa Ricas viktigste og mest leste litterære verker. Den er oversatt til ti språk.
Bokas hovedperson er Cocorí, en mørkhuda gutt fra Costa Ricas karibiske kyst. Han får lov til å gå ombord på et cruiseskip, hvor blir han kjent med ei blond turistjente som etter en stund gir ham et kyss og en rose. Til gjengjeld ber hun ham om å få en edderkoppape. Han klarer å fange en, men når han kommer tilbake til havna, har skipet hennes reist. Han drar hjem igjen og oppdager at rosa allerede har visna, og begynner dermed å lure på hvorfor rosa levde så kort mens andre ting lever lenge. Resten av boka handler om hvordan Cocorí går rundt på en farlig tur i jungelen sammen med edderkoppapen Tití og skilpadda Doña Modorra for å finne svaret på spørsmålet. I slutten av boka kommer han tilbake til huset sitt og finner ut at mora, Drusila, har planta rosestilken i hagen og at det har grodd opp en hel rosebusk.
Boka har siden årtusenskiftet blitt anklaga for å være rasistisk, og enkelte har forsøkt å få den fjerna fra grunnskolepensumet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bokas forside i ulike utgaver og språk (YouTube)
Svømming under Europalekene 2015 – 50 meter bryst kvinner

Svømming under Europalekene 2015 - 50 meter bryst kvinner i Baku.


== Resultater ==


=== Kvalifisering ===


=== Semifinaler ===


=== Finale ===


== Eksterne lenker ==
Offisiell resultatside Arkivert 24. juni 2015 hos Wayback Machine.
Eriesthis

Eriesthis er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Små, kraftige, mørkbrune til svarte oldenborrer. Kroppen er hårete og også mer eller mindre kledt med lyse skjell. Undersiden er kledt med korte, tykke, hvite hår.
Bakbeina er kraftige som vanlig hos Hopliinae.


== Levevis ==
Larvene lever i jorda av røtter, utviklingen kan gjerne ta 2-3 år. De voksne billene besøker gjerne blomster, men aktivitetsperioden er kort.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae)
Underfamilien oldenborrer, Melolonthidae
Stammen Pachycnemini
Slekten Eriesthis Dejean, 1833
Eriesthis aequatoria Fairmaire, 1887
Eriesthis albofasciata Dombrow, 1997
Eriesthis clarkei Dombrow, 1997
Eriesthis decora Péringuey, 1902
Eriesthis drakensbergensis Dombrow, 1997
Eriesthis dubiosa Péringuey, 1902
Eriesthis fallax Burmeister, 1844
Eriesthis guttata Burmeister, 1844
Eriesthis hessei (Schein, 1959)
Eriesthis hoplioides Boheman, 1857
Eriesthis hypocrita Péringuey, 1902
Eriesthis ironcrownensis Dombrow, 1997
Eriesthis namibensis Dombrow, 2002
Eriesthis oberprieleri Dombrow, 1997
Eriesthis pusilla Péringuey, 1902
Eriesthis rhodesiana Schein, 1959
Eriesthis schoenherri Dombrow, 1997
Eriesthis semihirta Burmeister, 1844
Eriesthis stigmatica (Billberg, 1817)
Eriesthis ufipana  Schein, 1959
Eriesthis variegata Boheman, 1857
Eriesthis vestita Burmeister, 1844
Eriesthis vulpina Burmeister, 1844


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Eriesthis i Encyclopedia of Life 
(en) Eriesthis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Eriesthis hos NCBI 
(en) Kategori:Eriesthis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Eriesthis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Swaziland National Trust Comission - Eriesthis sp. Med bilder: [1]
Natures World of Wonder South Africa, bilder av Eriesthis guttata
Torstein Rusdal

Torstein Rusdal (født 24. juni 1887 i Kristiania, død 22. oktober 1971 i Risør) var en norsk maler, bosatt på Fie i Risør kommune fra 1940. Han blir i Gunvald Opstads bok Sørlandet og malerne fra 1991 beskrevet som skjønnhetsdyrkeren på Fie, og et av de franskeste innslag i den sørlandske malerkunst.Rusdal gikk hos Halfdan Strøm og Christian Krohg på Statens kunstakademi (1912-1916).   De første bildene av Rusdal, viser  en tydelig påvirkning av 1880-årenes kunst og Christian Krohg. (2)  I København fikk han se et stilleben av Paul Cézanne, en opplevelse som ble banebrytende for ham.  Han valgte å legge om malerstilen, og begynte som elev ved Académie Moderne under Othon Friesz i Paris (1919-1920). Motivene hans var ofte inspirert av barndomserindringer fra Rusdal ved Moi i Rogaland, av omgangskretsen og av kone og barn.  Det var likevel den  sørlandske naturen med skjærgård, fiskebåter, knauser og krattskog som var hans største inspirasjonskilde. Gjennom årene ble bildene hans mer  preget av lys, fargeglede og Cézanne, og det er også den fargesprakende impresjonismen han er mest kjent for.
Torstein Rusdal deltok en rekke ganger på Høstutstillingen i tidsepoken 1915-1952. Han deltok også to ganger på Sørlandsutstillingen (1969 og 1971) og flere ganger ved Unge Kunstneres Samfunn, hvor han også var medstifter i 1921. Rusdal hadde også en rekke separatutstillinger, blant annet på Kunstnerforbundet i Oslo (1921), Hammerlunds kunsthandel i Oslo (1945), Oslo kunstforening (1957) og i Risør  (1961).Fra 1955 og i mange år framover, var Rusdal aktiv i Risør malerklubb. En av hans elever var risørmaler Per Kristian Larsen, som malte bypartier og regattabilder i en impresjonistisk påvirket stil.Rusdals sønn, Torstein Rusdal jr. (f. 1944) er også billedkunstner, bosatt i Oslo.


== Referanser ==
Hieronymus Cock

Hieronymus Cock, eller Hieronymus Wellens de Cock (1518 i Antwerpen – 3. oktober 1570 samme sted) var en nederlandsk kobberstikker, maler, forlegger og kunsthandler.Han var født inn i en kunstnerisk familie, hvor både faren Jan Wellens de Cock og broren Matthy tegnet og malte. Hjemkommen fra en reise til Italia grunnla Hieronymus i 1548 i sin fødeby forlaget Aux quatre vents,, som snart ble verdensberømt. Her utga han stikk med grotesker og ruiner fra Rom, stikk av sine landsmenn som Brugehl og Hieronymus Bosch samt malerier av de italienske mestre Rafael, Bronzino og Andrea del Sarto. 
Som kunsthandler hadde Cock stor innflytelse på utviklingen av kobberstikket i Nederlandene, ikke minst fordi han hadde flere elever ansatt på forlaget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hieronymus Cock – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hoplocnemis

Hoplocnemis er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).


== Levevis ==
Larvene lever i jorda av røtter, utviklingen kan gjerne ta 2-3 år. De voksne billene besøker gjerne blomster, men aktivitetsperioden er kort.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae)
Underfamilien oldenborrer, Melolonthidae
Stammen Pachycnemini
Slekten Hoplocnemis Harold, 1869
Hoplocnemis andreaei Schein, 1959
Hoplocnemis armata (Burmeister, 1844)
Hoplocnemis auriventris (Burmeister, 1844)
Hoplocnemis brevitibialis Dombrow, 2000
Hoplocnemis crassipes (Olivier, 1789)
Hoplocnemis fuliginosa (Burmeister, 1844)
Hoplocnemis glenlyonensis Dombrow, 2000
Hoplocnemis hessei Schein, 1959
Hoplocnemis hylax (Fabricius, 1775)
Hoplocnemis karrooana Péringuey, 1902
Hoplocnemis klimaszewskii Dombrow, 1998
Hoplocnemis koikoina Péringuey, 1902
Hoplocnemis lightfooti Péringuey, 1908
Hoplocnemis mutica (Burmeister, 1844)
Hoplocnemis scholtzi Dombrow, 1998
Hoplocnemis spectabilis Péringuey, 1902
Hoplocnemis ulrichi Dombrow, 1998


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Hoplocnemis i Encyclopedia of Life 
(en) Hoplocnemis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Hoplocnemis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hoplocnemis – detaljert informasjon på Wikispecies
Lev Mosin

Lev Mosin (født 7. desember 1992) er en russisk sprintløpsprinter, som hovedsakelig konkurrerer på 400 meter. Han har personlig rekord på 45,51 på 400 meter, satt i 2013, og ble U23-europamester på 400 meter i 2013. Han har også bronse på 4 x 400 meter stafett fra VM i friidrett 2013. 


== Idrettskarriere ==
Mosin kom på 2.-plass på 400 meter i det russiske mesterskapet for lag i 2012, i Sotsji. Samme år deltok han ved EM i friidrett 2012. Der nådde han semifinalen, der han løp på 46,77 og fikk 17. beste tid, og gikk dermed ikke videre til finalen. 
Han kom på 3.-plass på 300 meter ved Yalamov Memorial i 2013, og vant 400 meter ved Uralmesterskapet i friidrett i januar. Ved det russiske innendørsmesterskapet ble han slått ut i innledningsheatet på 400 meter. I juli vant han 400 meter ved U23-EM i friidrett 2013 i Tammerfors i Finland. Han satte ny personlig rekord i finalen, med 45,51 sekunder, og vant foran Vitaliy Butrym og sin landsmann Nikita Uglov. Han deltok også på Russlands stafettlag som vant 4 x 400 meter stafett. Ved VM i friidrett 2013 kom Russland på 3.-plass på 4 x 400 meter, med Mosin på laget. 
Han vant 300 meter ved Yalamov Memorial i 2014, ble i februar russisk mester innendørs på 400 meter, med tiden 46,32. Han deltok også på 4 x 400 meter stafett ved VM i friidrett innendørs 2014 i Sopot, men her ble Russland slått ut i kvalifiseringsheatet. Ved det russiske mesterskapet for lag i mai vant han 400 meter, og han deltok også på Russlands lag som vant 4 x 400 meter stafett ved Lag-EM i friidrett 2014, der Russland kom på 2.-plass i Super League sammenlagt. 
Ved Uralmesterskapet i friidrett innendørs 2015 vant han 400 meter, og han vant samme distanse også ved Moskvamesterskapet innendørs. Han ble slått ut i kvalifiseringsheatet på 400 meter ved det russiske mesterskapet innendørs i februar. I mars deltok han ved EM i friidrett innendørs 2015. Russland kom her på 4.-plass på 4 x 400 meter stafett. Han vant også 400 meter ved Uralmesterskapet utendørs i mai. Ved Lag-EM i friidrett 2015 deltok som vanlig Russland i Super League. Denne gangen deltok han også på 4 x 400 meter stafett, men Russland kom denne gangen på 4.-plass. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lev Mosin – World Athletics 
(en) Profil hos European Athletics
(en) Profil hos All-Athletics Arkivert 24. juni 2015 hos Wayback Machine.
(en) Profil hos RusAthletics
Svømming under Europalekene 2015 – 4 × 100 meter fri menn

Svømming under Europalekene 2015 - 4 X 100 meter fri menn i Baku.


== Resultater ==


=== Kvalifisering ===


=== Finale ===


== Eksterne lenker ==
Offisiell resultatside Arkivert 24. juni 2015 hos Wayback Machine.
Anja Eline Skybakmoen

Anja Eline Skybakmoen (født 17. oktober 1984 i Trondheim) er en norsk jazzsanger, komponist og bandleder. Hun er lillesøster til sangeren og gitaristen Jonas Skybakmoen, og giftet seg 31. juli 2014 med jazzgitaristen David Aleksander Sjølie.


== Biografi ==
Skybakmoen har sin musikkutdannelse fra Norges musikkhøgskole i Oslo. Hun har sunget med grupper som «Eplemøya Songlag» og Aphrodisiac, og erstattet Tora Augestad i vokalgruppen Pitsj (2008) og sang på albumet Gjenfortellinger (2009) sammen med søstrene Anine og Benedikte Kruse, og tvillingsøstrene Ane Carmen og Ida Roggen.  I 2013 stod hun for første gang frem som soloartist i spissen for Anja Eline Skybakmoen Band. I bandet spiller også Sebastian Haugen-Markussen (bass), Ivar Loe Bjørnstad (trommer), David Aleksander Sjølie (gitar), Dag-Filip Roaldsnes (keyboard) og Kim-Erik Pedersen (saksofon). De spiller Skybakmoens egenkomponerte musikk som ble framført på Moldejazz og utgitt på debutplata We’re The Houses (2014). Vant sensommeren 2015 NRK P3s Raga Rockers-konkurranse med en coverversjon av deres kjente hit, Noen å hate. 


== Æresbevisninger ==
2012: Jazztalentprisen på Moldejazz
2012: Geir Digernes Minnepris ved Trondheim Jazzfestival


== Diskografi ==


=== Soloalbum ===
2014: We're The Houses (Øra Fonogram)Med Pitsj2008: Edvard Grieg In Jazz Mood (Universal Music), med Kjell Karlsen ("I Dovregubbens hall")
2009: Gjenfortellinger (Grappa Music)
2014: Snow Is Falling (Grappa Music)Med «Eplemöya Songlag»2010: Eplemöya Songlag (NorCD)
2012: Möya Og Myten (NorCD)EP2012: Glorious People


=== Bidrag ===
Med Johndoe2000: Explosift! (D'sign Records)Med Lumsk2005: Troll (Tabu Recordings)Med «Northern Arc»2012: Northern Arc (Curling Legs)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anja Eline Skybakmoen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Anja Eline Skybakmoen på Internet Movie Database 
(en) Anja Eline Skybakmoen på Discogs 
(en) Anja Eline Skybakmoen på MusicBrainz 
(en) Anja Eline Skybakmoen på Myspace 
En sang til båtflyktningene
Pitsj nettsted
Norske konsertarrangører

Norske Konsertarrangører (NKA) (tidligere kjent som Norsk Rockforbund) er konsertarrangørenes interesseorganisasjon og ble stiftet i 1982 som Norsk Rockforbund. Organisasjonens visjon er «Gode konsertopplevelser til alle!». NKA skal arbeide for å gi medlemsorganisasjonene et tilbud som gjør dem i stand til å utvikle seg og være dyktige arrangører over tid, samt bidra til å øke profesjonaliteten i arrangørleddet.
Organisasjonen endret navn fra Norsk Rockforbund på organisasjonens landsmøte i Asker 10. mai 2014. Per 1. januar 2015 hadde organisasjonen 300 medlemmer. Medlemmene er festivaler, rockeklubber, bluesklubber, spillesteder, studentsamfunn og rockeverksteder.


== Virksomhet ==
Norske Konsertarrangører har tre kjerneområder: 

Interessepolitikk
Kompetansehevende tiltak og arrangørutvikling
MedlemsserviceDette omfatter arbeid med rammebetingelser for sine medlemmer, samt å samle inn og spre kunnskap om konsertdrift. Norske Konsertarrangører hjelper også konsertarrangører med juridiske tjenester, informasjonstiltak, støtteordninger, utvekslingsordninger, medlemstilbud, råd og hjelp.


== Historie ==
Norske Konsertarrangører ble opprinnelig etablert som Norsk Rockforbund (NRF) på Blitz 5.-6. September 1982 på initiativ fra Don Buchanan etter at det hadde vært avholdt et høringsmøte på Røros året før.
Norsk Rockforbund (NRF) ble i utgangspunktet opprettet som en organisasjon av og for frivillige rockarrangører. Organisasjonens arbeidsområder utviklet seg imidlertid raskt til å omfatte det meste som hadde med rock å gjøre, inklusive utøverinteresser, kassettkopiering, opplæring og arrangørinteresser. NRF var også ansvarlig for utgivelsen av Rock Furore.
NRF gikk gradvis fra å være en sjangerorganisasjon (som hadde både musikere og frivillige arrangører som medlem) til å bli en organisasjon for frivillige konsertarrangører og festivaler. I løpet av siste halvdel av 90-tallet ble flere av aktivitetsområdene som ikke var direkte relevante for konsertarrangører avviklet, og virksomheten spisset mot mot konsertarrangørenes behov.
Fra 2000-tallet av har NRF jobbet for å bedre rammebetingelsene til landets konsertarrangører, og medlemsmassen består av konsertarrangører, spillesteder, festivaler, av frivillige og kommersielle aktører innen sjangre som blues, rock, elektronika, metal, country og pop.
I 2014 endret Norsk Rockforbund navn til Norske Konsertarrangører.


== Publikasjoner ==
Norske Konsertarrangører har utgitt flere publikasjoner:

Rock Furore –  En norsk musikkavis (1988 til 1994)
Feite Forestillinger – Lærebok for konsertarrangører
Sikkerhetshåndboka
Miljøhåndboken
There's Gonna be some Rocking! – Lærebok for håndtering av frivillige
Kunsten å være seg selv  – En identitetshåndbok for konsertarrangører
Teenage Kicks – Konsertgjennomføring for de under 18 år


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Norske Konsertarrangørers historie.
Fekting under Europalekene 2015

Fekting under Europalekene 2015 i Baku.


== Medaljer ==


== Medaljevinnere ==


=== Kvinner ===


=== Menn ===


== Eksterne lenker ==
Offisiell resultatside kvinner Arkivert 10. september 2019 hos Wayback Machine.
Offisiell resultatside menn Arkivert 10. september 2019 hos Wayback Machine.
Per Kristian Larsen

Per Kristian Larsen (født 23. desember 1924 i Risør, død 23. mars 1995 samme sted) var en norsk maler. Han var kjent som en av Risørs bymalere, en som malte bypartier og regattabilder i en impresjonistisk påvirket stil.Larsen var elev av Torstein Rusdal sr., som i mange år drev Risør malerklubb. Han gikk også i lære hos maler Jan Radlgruber fra Strand i Rogaland. Gjennom årene han virket som kunstner, deltok han seks ganger på Sørlandsutstillingen i perioden 1969-1982 og to ganger ved Unge Kunstneres Samfunds vårutstilling (1970 og 1981). Han deltok også på utstillinger i Kristiansand kunstforening, Arendal kunstforening og Risør kunstforening. Larsen hadde separatutstillinger ved Storebrands Kunstforening i Oslo (1954) og i Christiansand Kunstforening (1981).
Per Kristian Larsen har hatt utsmykninger i Risør kunstforening, Risør malerklubb og Risør hotell. Han var medlem av Unge Kunstneres Samfund  og Bildende Sørlandskunstnere.


== Referanser ==
Ontario Professional Hockey League

Ontario Professional Hockey League, OPHL, også kalt Trolley League og Canadian Hockey League, var en canadisk profesjonell ishockeyliga i Ontario i årene 1908–1911. OPHL var Canadas første helprofesjonelle ishockeyliga og mesterlagene fra denne utfordret hvert år om Stanley Cup, men uten å vinne det ettertraktede troféet.


== Lagene ==
 
Berlin Dutchmen 1908–1911
Brantford Indians 1908–1911
Toronto Professionals 1908–1909
Guelph Royals 1908–1909
Galt Professionals 1909–1911
St. Catharines Pros 1909
Waterloo Colts 1910–1911


== Sesonger ==
† Guelph og St. Catharines trakk seg etter seks spilte kamper.


=== Utfordrerkamper om Stanley Cup ===
14. mars 1908 – Toronto Professionals – Montreal Wanderers 4-6 
5. og 7. januar 1910 – Galt Professionals – Ottawa Senators 3-12, 1-3 
12. mars 1910 – Berlin Dutchmen – Montreal Wanderers 3-7 
13. mars 1911 – Galt Professionals – Ottawa Senators 4-7 


== Referanser ==


== Se også ==
NHL
Galt Professionals

Galt Professionals var et profesjonelt ishockeylag fra Galt, Ontario som spilte tre sesonger i Ontario Professional Hockey League (OPHL) i årene 1909 til 1911. 

Galt Professional vant OPHL to ganger, i 1909 og 1911, og var utfordrerlag til Stanley Cup i januar 1910 og i mars 1911. Galt tapte begge ganger for Ottawa Senators.


== Referanser ==
Dicranocnemus

Dicranocnemus er en slekt av biller som hører til familien oldenborrer og har larver som eter planterøtter.


== Levevis ==
De voksne billene er dagaktive og finnes helst på blomster, der de eter pollen og nektar.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika, mest i den sørlige delen.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Hopliini-gruppen
Stammen Heterochelini 
Slekten Dicranocnemus Burmeister, 1844
Dicranocnemus andreai Schein, 1958
Dicranocnemus arduus Péringuey, 1902
Dicranocnemus burchelli Arrow, 1917
Dicranocnemus hirtipes Schein, 1958
Dicranocnemus hypocrita Péringuey, 1902
Dicranocnemus mendicus Péringuey, 1902
Dicranocnemus natalensis Péringuey, 1902
Dicranocnemus nudus Schein, 1958
Dicranocnemus pulcher Péringuey, 1902
Dicranocnemus pulverulentus Burmeister, 1844
Dicranocnemus spiniceps Péringuey, 1902
Dicranocnemus squamosus Burmeister, 1844
Dicranocnemus squamulatus Burmeister, 1844
Dicranocnemus sulcicollis (Wiedemann, 1821)


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Dicranocnemus i Encyclopedia of Life 
(en) Dicranocnemus i Global Biodiversity Information Facility 
Dicranocnemus – detaljert informasjon på Wikispecies
Madahoplia

Madahoplia er en slekt av biller som hører til familien oldenborrer og har larver som eter planterøtter.


== Utseende ==
Små til middelsstore, avlange, mørkbrune til svarte oldenborrer. Oversiden er nokså tett kledt med lyse (gulbrune) skjell.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er endemisk for Madagaskar, Komorene og omkringliggende øyer (Maskarenene).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Hopliini-gruppen
Stammen Madahopliini Lacroix, 1997
Slekten Madahoplia Lacroix, 1998
Madahoplia albosignata (Nonfried, 1895)
Madahoplia allaudi Lacroix, 1998
Madahoplia biapicata (Fairmaire, 1897)
Madahoplia bicallosa (Blanchard, 1851)
Madahoplia cervinotincta (Fairmaire, 1901)
Madahoplia circumscutata (Fairmaire, 1903)
Madahoplia griseosetosa (Fairmaire, 1897)
Madahoplia heydeli Lacroix, 1998
Madahoplia monotincta Lacroix, 1998
Madahoplia niviscutata (Fairmaire, 1903)
Madahoplia nodipennis (Burmeister, 1844)
Madahoplia oculata Lacroix, 1998
Madahoplia robinsoni Lacroix, 1998
Madahoplia scutellata (Fairmaire, 1897)
Madahoplia terminalis (Fairmaire, 1901)


== Kilder ==
Oversikt over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Madahoplia i Global Biodiversity Information Facility 
Madahoplia – detaljert informasjon på Wikispecies 
Typeeksemplar av Madahoplia cervinotincta
Typeeksemplar av Madahoplia terminalis
Maritime Professional Hockey League

Maritime Professional Hockey League (MaPHL) var en profesjonell ishockeyliga i New Brunswick og Nova Scotia i Canada fra rundt 1911 til 1914. To av ligaens mestre ble godtatt som utfordrerlag til Stanley Cup. Ligaens opphav var amatørligaen Maritime Hockey League, som opererte i Nova Scotia rundt 1900. MaPHL var en etterfølger av Interprovincial Professional Hockey League og ble etterfulgt av Eastern Professional Hockey League.
Maritime Professional Hockey League er i ettertid mest kjent for å ha flere lag som har vært utfordrere til Stanley Cup.


== Historie ==
Stanley Cup utfordrere:

1900 - Halifax Crescents
1906 - New Glasgow CubsSom en del av profesjonaliseringen av eliteishockeyen i Canada rundt 1910, endret ligaen navn til Interprovincial Professional Hockey League, og navnet ble igjen endret i 1911 til Maritime Professional Hockey League, og igjen i 1914 til Eastern Professional Hockey League. EPHL ble lagt ned 7. februar 1915 etter å ha blitt redusert til bare to lag.To MaPHL-mestere utfordret mesterne fra National Hockey Association (NHA) for å bli utfordrer til Stanley Cup:

1912 - Moncton Victorias
1913 - Sydney MillionairesI september 1913 deltok MaPHL sammen med NHA og Pacific Coast Hockey Association (PCHA) i dannelsen av en ny ishockeykommisjon som skulle koordinere aktiviteter på tvers av de ulike ligaene, kontraktspørsmål og spill for Stanley Cup. I 1914 var det forventet at MaPHL-mesteren skulle spille mote Toronto Blueshirts fra NHA for Stanley Cup, men dette oppgjøres ble avlyst og ingen flere lag fra MaPHL spilte senere om Stanley Cup.


== Lag ==
Glace Bay Miners - 1914–1915
Halifax Crescents - 1910–1914
Halifax Socials - 1911–1914
Moncton Victorias - 1910–1913
New Glasgow Cubs - 1910–1913
New Glasgow Black Foxes - 1913–1915
Sydney Millionaires - 1912–1915


== Se også ==
NHL


== Referanser ==


== Litteratur ==
Müller, Stephan (2005). International Ice Hockey Encyclopaedia: 1904–2005. Books on Demand. ISBN 3-8334-4189-5. 
Maritime Professional Hockey League history