jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Marsyas-kvartalet

Marsyas-kvartalet et kvartal i Gamla stan i Stockholm. Kvartalet er omgitt av Bredgränd i nord, Österlånggatan i vest, Skeppsbron i øst og Kråkgränd i sør. Kvartalet består av fire eiendommer: Marsyas 1 og 2, samt Marsyas 10 og 11. På Alfred Rudolf Lundgrens kart fra 1885 besto av kvartalet av elleve gårder. Mellom 1953 og 1970 lå Marsyasteatern i Marsyas 10.


== Navnet ==

Nesten alle kvartalsnavn i Gamla stan ble til i løpet av 1600-tallet og senere, de er oppkalt etter hendelser og personer (hovedsakelig guder) i gresk og romersk mytologi. Marsyas  var en satyr (en skogsdemon) i gresk mytologi. Han utfordret Apollo i en konkurranse om hvem som var best på å spille fløyte, men ble beseiret, og til straff for sitt overmot ble han flådd levende.


== Kvartalet ==
Møt øst ligger eiendommen Marsyas 11 (Skeppsbron 12-14) som nå huser First Hotel Reisen. Det er oppkalt etter Fredrik Reiss fra Nederland som drev et kaffehus i dette kvartalet. Omkring 1820 ble Reisens kaffevirksomhet overtatt av hotellselskapet. Marsyas 11 er egentelig to sammenbygde hus som ble bygget på 1780-tallet, og ble da blant annet brukt som lager. På et fotografi fra 1902 kan det fortsatt sees at det var to hus. I 1930 ble det bygget et nytt hotell i seks etasjer etter tegninger av arkitekt Curt Björklund.
Mot vest ligger Marsyas 1 og 10 (Österlånggatan 11 og 13). Her er Marsyas 1 bygget sammen med naboeiendommen, Orpheus 1 og et lavt hvelv åpner seg mot Bredgränd.
I Marsyas 10 (Österlånggatan 13) var det mellom 1953 og 1970 et teater, Marsyasteatern som hadde sin teatersal med 56 seter i husets kjeller, mens foajeen lå i første etasje. Teateret ble startet av kunstneren Ise Morssing som sto for teaterets innredning og var også teatersjef mellom 1956 og 1966. Etter Marsyasteatern drev TUR-teatern i sesongen 1970/1971.
Dagens eiendom, Marsyas 10 består av tre eller fire sammenslåtte eiendommer fra middelalderen. Den har gavlen vendt mot Österlånggatan og strekker seg i lengden langs Kråkgränd. Fjerde og femte etasje er sannsynligvis blitt bygget på midten av 1700-tallet, respektive 1800-tallet. Ved en ombygging i 1875 fikk fasaden sitt nåværende utseende. På slutten av 1970-tallet fikk AB Familjebostäder bygd om hele eiendommen etter tegninger av arkitekt Per-Olof Olsson.


== Kilder ==
Hasselblad, Björn; Lindström, Frans (1979). Stockholmskvarter: vad kvartersnamnen berättar. Stockholm: Almqvist & Wiksell / Geber. - Side 24. Libris 7219146. ISBN 91-20-06252-4
Bygglovsritningar for Marsyas 11 utarbeidet av Curt Bjorklund februar 18, 1929.
Bygglovsritningar av Marsyas av 10 utarbeidet av P. O. Olsson 31. mai 1977.
Teater i Stockholm 1910-1970.
Marsyas 10.
Murverksdokumentation. Anna Bergman. Gamlebyen, Stockholm (2008).


== Eksterne lenker ==

(sv) Stockholmskällan har multimedia som gjelder Marsyas-kvartalet
Grethe Eilertsen

Grethe Eilertsen (født 19. mai 1958) er en norsk professor i klinisk sykepleie ved Fakultet for helse - og sosialvitenskap  ved Universitetet  i Sørøst-Norge.Hun er utdannet sykepleier i 1982, har embetseksamen i sykepleievitenskap fra 1990 og er dr. polit. i sykepleievitenskap fra 2005. Hun var ansatt som universitetslektor i sykepleievitenskap ved Det medisinske fakultet ved Universitetet i Oslo fra 2000 til 2005, da hun ble førsteamanuensis ved den daværende Høgskolen i Buskerud. Hun forsker bl.a. på kvinnehelse, eldreomsorg, hjerneslag, kommunale helsetjenester og rehabilitering. Hun er gift med Geir Barvik.


== Referanser ==
Jean Lescoffier

Jean Lescoffier (født 1875, død 1947) var en fransk litteraturforsker som spesialiserte seg på norsk litteratur.


== Liv ==
Lescoffier var født i en landsby i Vogesene. Han var fra ungdommen av begeistret for Bjørnstjerne Bjørnsons diktning. Som ung mann foretok han en reiste til Norge for å besøke Bjørnson på Aulestad. Han tok senere doktorgraden ved Sorbonne-universitetet med en avhandling om Bjørnsons overgang fra nasjonalromantikk og grundtvigianisme til realisme på 1860- og 1870-tallet. Han var venn av Bjørnsons datter Dagny Bjørnson Sautreau og hennes ektemann Georges Sautreau, som bodde i Paris.
Lescoffier utga Bjørnson et la France («Bjørnson og Frankrike», 1936). En norsk litteraturhistorie på fransk, Histoire de la littérature norvégienne (1952) ble utgitt etter hans død av Harald Beyer. Foruten Bjørnson skrev han også studier over Henrik Ibsen og Hans E. Kinck.


== Utmerkelser ==
Lescoffier ble æresdoktor ved Universitetet i Oslo i 1938 og var æresmedlem i Cercle Norvégien de Paris (Den norske klubben i Paris).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Jean Lescoffier i Store norske leksikon
Mølnelva kraftverk

Mølnelva kraftverk er et vannkraftverk nær Skøvatnet i Dyrøy kommune i Troms og Finnmark.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 99 meter i Mølnelva.
Installert effekt er 1,2 MW fra to ET peltonturbiner. Årsproduksjon er 5 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Graminea

Graminea er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, ensfarget brunlige trebukker. Kroppen er forholdsvis slank. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum er tønneformet uten pigger på sidene, en del smalere enn de parallellsidige dekkvingene.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Brasil, Ecuador, Peru og Bolivia).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Calliini J. Thomson, 1864
Slekten Graminea J. Thomson, 1864
Graminea annulata Galileo & Martins, 1990
Graminea hispida Galileo & Martins, 1990
Graminea inca Galileo & Martins, 1990
Graminea multicava Galileo & Martins, 1990
Graminea rubra Martins & Galileo, 2006
Graminea tomentosa Thomson, 1864


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 15. august 2016 hos Wayback Machine.
(en) Graminea i Encyclopedia of Life 
(en) Graminea i Global Biodiversity Information Facility 
Graminea – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Calliini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Titoceres

Titoceres er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Ganske store, mørkfargede trebukker med lange, kraftige antenner. Oversiden er kraftig punktert og delvis kledt med lyse skjell. Antennene er noe lengre enn kroppen, kraftige ved roten, men ganske tynne mot spissen. Hannens forføtter er svært brede. Pronotum er omtrent tønneformet uten tenner på sidene, omtrent så bredt som hodet og betydelig smalere enn dekkvingene, som er noe avsmalnende bakover.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika inkludert det sørlige Arabia (som biogegrafisk hører sammen med Afrika).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Ceroplesini J. Thomson, 1860
Slekten Titoceres J. Thomson, 1868
Titoceres arabicus Breuning, 1962
Titoceres jaspideus (Audinet-Serville, 1835)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 9. mai 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bilde av Titoceres jaspideus
Bilde av Titoceres jaspideus
(en) Titoceres i Encyclopedia of Life 
(en) Titoceres i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Titoceres hos NCBI 
(en) Kategori:Titoceres – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Titoceres – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Ceroplesini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hesjeberg kraftverk

Hesjeberg kraftverk er et vannkraftverk ved Gratangen (fjord)  i Gratangen kommune i Troms og Finnmark.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 255 meter i Storelva.
Installert effekt er 6,3 MW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 14 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Nordkraft
Sparna

Sparna er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, spinkle, kontrastrikt fargede trebukker. I alle fall noen arter ligner på giftige biller i familien rødvinger (Lycidae). Antennene er betydelig lengre enn kroppen, det andre leddet klubbeformet, de ytre leddene ganske tynne. Hver dekkvinge har en liten tann ved bakkanten og opphøyde lengderibber.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika.


== Systematisk inndeling ==
Mange arter som inntil nylig var ført til denne slekten, er nå skilt ut i andre slekter .

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Colobotheini J. Thomson, 1860
Slekten Sparna J. Thomson, 1864
Sparna bosqi Gilmour, 1954 - nå ført til slekten Piriana
Sparna colombiana Gilmour, 1950 - nå ført til slekten Confluentia
Sparna lycoides Thomson, 1864
Sparna macilenta Pascoe, 1888 - nå ført til slekten Francisparna
Sparna migsominea Gilmour, 1950 - nå ført til slekten Piriana
Sparna nigrolineata Fuchs, 1956 - nå ført til slekten Confluentia
Sparna pallida Gilmour, 1950 - nå ført til slekten Confluentia
Sparna platyptera Bates, 1881 - nå ført til slekten Batesparna
Sparna tavakiliani Santos-Silva, Galileo & MCClarin, 2018


== Referanser ==


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 15. august 2016 hos Wayback Machine.
(en) Sparna i Encyclopedia of Life 
(en) Sparna i Global Biodiversity Information Facility 
Sparna – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Colobotheini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Desmiphoropsis

Desmiphoropsis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, tettbygde, brunlige trebukker. Antennene er noe lengre enn kroppen. Kroppsformen er ganske bred, dekkvingene har markerte "skuldre" og er bredest foran. Beina er temmelig korte og kraftige.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Fransk Guyana, Brasil og det nordlige Argentina).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Compsosomatini J. Thomson, 1857
Slekten Desmiphoropsis Gounelle, 1908
Desmiphoropsis mannerheimi (Thomson, 1865)
Desmiphoropsis variegata (Audinet-Serville, 1835)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 9. mai 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bilde av Desmophoropsis mannerheimi Arkivert 15. august 2016 hos Wayback Machine.
(en) Desmiphoropsis i Encyclopedia of Life 
(en) Desmiphoropsis i Global Biodiversity Information Facility 
Desmiphoropsis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bildegalleri over noen arter fra Paraguay (Compsosomatini litt nede på siden)
Biasmia

Biasmia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, kraftige, mer eller mindre brunspraglete trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum mangler en tann midt på sidekanten, men har gjerne en nær bakkanten.


== Utbredelse ==
Slekten finnes bare i Sør-Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Crossotini J. Thomson, 1864
Slekten Biasmia Pascoe, 1864
Biasmia antennalis Hunt & Breuning, 1957
Biasmia guttata Pascoe, 1864


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 9. mai 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Biasmia i Encyclopedia of Life 
(en) Biasmia i Global Biodiversity Information Facility 
Biasmia – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Crossotini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Oloessa

Oloessa er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Bittesmå og nokså spinkle trebukker med antenner som er omtrent så lange som kroppen. De er blant de aller minste trebukkene, muligens de aller minste med kroppslengde ned til 1,7 millimeter . De er blanke, lyst brune og nokså tett punkterte. Pronotum er tønneformet og minst så bredt som de hvelvede, blanke dekkvingene.


== Utbredelse ==
Tre av artene lever på Fiji, den fjerde på Aruøyene.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Cyrtinini J. Thomson, 1864
Slekten Oloessa Pascoe, 1864
Oloessa bianor Dillon & Dillon, 1952
Oloessa cenea Dillon & Dillon, 1952
Oloessa minuta Pascoe, 1864
Oloessa poeta Dillon & Dillon, 1952


== Referanser ==


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata, Gamle verden Arkivert 9. mai 2016 hos Wayback Machine.
Longicorn ID - Cyrtinini [2]


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 15. august 2016 hos Wayback Machine.
(en) Oloessa i Encyclopedia of Life 
(en) Oloessa i Global Biodiversity Information Facility 
Oloessa – detaljert informasjon på Wikispecies
Fossan kraftverk (Gratangen)

Fossan kraftverk (Gratangen) er et vannkraftverk i Gratangsbotn i Gratangen kommune i Troms og Finnmark.
Det utnytter et fall på 174 meter fra magasinene Storvatnet, Langvatnet og Øsevatnet.
Installert effekt er 5 MW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 18,3 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Nordkraft
Bentsjord kraftverk

Bentsjord kraftverk er et vannkraftverk ved Storfjorden i Storfjord kommune i Troms og Finnmark.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 419 meter i Bentsjordelva.
Installert effekt er 2,6 MW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 6,2 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Spetals Verk


== Se også ==
Bekk og Strøm
Falsocularia

Falsocularia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
Dorcaschematini er middelsstore, brunlige trebukker. Denne gruppen utmerker seg særlig ved sin langstrakte kroppsform, pronotum er tydelig lengre enn bredt, uten pigger på sidene.
Antennene hos hannene er rundt dobbelt så lange som kroppen.


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra Kamerun.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Dorcaschematini J. Thomson, 1860
Slekten Falsocularia Breuning, 1942
Falsocularia annulicornis Breuning, 1942


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Falsocularia i Encyclopedia of Life 
(en) Falsocularia i Global Biodiversity Information Facility 
Falsocularia – detaljert informasjon på Wikispecies
A.J. Kazinski

A.J. Kazinski er et pseudonym for det danske forfatterparet Anders Rønnow Klarlund og Jacob Weinreich.
Kazinskis debutroman Den sidste gode mand mottok Det Danske Kriminalakademis debutantdiplom i 2011 og den franske krimipris, Prix Relay, i 2011. Kazinski utgis i Danmark på Politikens Forlag.


== Bibliografi ==
Den sidste gode mand (2010)
Søvnen og døden (2012)
En hellig alliance (2013)
Forfølgerne (2014)
Den Genfødte Morder (2015)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) A.J. Kazinski på bibliografi.dk
Eutyfron

Eutyfron (gresk: Ευθύφρων) er en av Platons tidlige dialoger, hvori formuleres Eutyfrons dilemma.
Sokrates stiller spørsmålet om det gode og fromhet kommer fra gudene, eller om gudene velger det gode fordi det er godt. 
Hvis det gode kommer fra gudene er det bare en annen  måte å si at alt det som gudene bestemmer er godt, og dersom gudene velger det gode for at det er godt så må noe annet enn gudene være moralens kilde. I så fall er det gode godt være seg gudene vil det eller ikke. 
I det førstnevnte tilfelle er altså moralen helt vilkårlig og hvilke grufullheter som helst kan være goda dersom gudene bestemmer det, og i det sistnevnte tilfelle er det noe annet enn gudene som gjør at det gode er godt og det onde ondt. 


== Litteratur ==
Oversiktsfremstillinger

Louis-André Dorion: Euthyphron. I: Richard Goulet (utg.): Dictionnaire des philosophes antiques, Band 5, Teil 1, CNRS Éditions, Paris 2012, ISBN 978-2-271-07335-8, s. 661–669
Michael Erler: Platon (Grundriss der Geschichte der Philosophie. Die Philosophie der Antike, hrsg. von Hellmut Flashar, Band 2/2). Schwabe, Basel 2007, ISBN 978-3-7965-2237-6, S. 128–132, 594–596Innføringer

Michael Bordt: Platon. Herder, Freiburg 1999, ISBN 3-451-04761-6, s. 59–73 (für Leser ohne Vorkenntnisse geeignet)
Ernst Heitsch: Platon und die Anfänge seines dialektischen Philosophierens. Vandenhoeck & Ruprecht, Göttingen 2004, ISBN 3-525-30145-6, s. 150–162Undersøkelser og kommentarer

Jacques A. Bailly: Plato’s Euthyphro & Clitophon. Commentary with Introduction, Glossary and Vocabulary. Focus Publishing, Newburyport (MA) 2003, ISBN 1-58510-059-5, s. 15–109
Chris Emlyn-Jones: Plato: Euthyphro. Text, with Introduction, Commentary and Vocabulary. 2., ergänzte Auflage, Bristol Classical Press, London 2001, ISBN 1-85399-132-5
Maximilian Forschner: Platon: Euthyphron. Übersetzung und Kommentar (= Platon: Werke, hrsg. von Ernst Heitsch u. a., Band I 1). Vandenhoeck & Ruprecht, Göttingen 2013, ISBN 978-3-525-30400-6
Ernst Heitsch: Frömmigkeit als Hilfe. Bemerkungen zum Euthyphron. In: Marcel van Ackeren (Hrsg.): Platon verstehen. Wissenschaftliche Buchgesellschaft, Darmstadt 2004, ISBN 3-534-17442-9, s. 11–21
Ian Walker: Plato’s Euthyphro. Introduction and Notes. Scholars Press, Chico 1984, ISBN 0-89130-571-8
Arethas av Caesarea

Arethas fra Caesarea  (født ca 860 i Patras i antikkens Hellas, død etter 944) var erkebiskop av Caesarea i Kappadokia i begynnelsen av 900-tallet, han levde fortsatt i år 932.
Han innla seg store fortjenseter om bevaringen av den klassiske litteraturs skatter. Han lot blant annet utferdige (avskrive) til seg det berømte Platonhåndskriftet fra Patmos (Codex clarkianus, nå i Bodleian Library i Oxford) og forfattet høyst verdifulle kommentarer til Platon, Euklides, Lukianos og flere andre også kristne forfattere fra oldtiden. Blant hans øvrige arbeider kan nevnes hans prekener og brev samt en mengde teologiske avhandlinger.


== Kilder ==
Svensk uppslagsbok. Lund 1929


== Litteratur ==
Karl Förstel (utg.): Schriften zum Islam von Arethas und Euthymios Zigabenos und Fragmente der griechischen Koranübersetzung (= Corpus Islamo-Christianum, Series Graeca, Bd. 7). Harrassowitz, Wiesbaden 2009 (griechisch und deutsch)
Johannes Karayannopulos, Günter Weiß: Quellenkunde zur Geschichte von Byzanz (324 - 1453), Wiesbaden 1982, ISBN 3-447-02244-2, s. 384, Nr. 295


== Eksterne lenker ==
Opera Omnia by Migne Patrologia Graeca with analytical indexes
Thomas Bodley

Thomas Bodley (født 2. mars 1545 i Exeter i England, død 28. januar 1613 i London) var en engelsk diplomat og boksamler og bibliotekar.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Bare litt er kjent fra Thomas Bodleys oppvekst. Han var sønn av John Bodley som var en kjøpmann fra Exeter og en hengiven protestant.Bodley flyktet i 1556 med sine foreldre til Tyskland og Genève for å unngå religionsforfølgelsen under den katolske dronning Maria.
Under årene i Genève begynte han på sin utdannelse ved Jean Calvins nyåpnede skole. Familien vendte først tilbake til England i 1559, da dronning Elisabeth kom til makten.
Deretter begynte Bodley sine studier ved Magdalen College i Oxford der han tok eksamen i 1566 . Året etter begynte han å undervise i klassisk gresk ved Merton College. Etter noen år som lærere begynte Bodley å reise på kontinentet for å forbedre sine språkkunnskaper. Han reiste rudnt i fire år i Italia, Frankrike og Spania.


=== I Englands tjeneste ===
I 1584 ble Bodley medlem i Englands parlament.
Han ble i 1583 seremonimester ved hoffet. I 1585 intrådte han han i diplomattjeneste og ble sendt til Danmark og Nordtyskland for å samle de protestantiske fyrster til et forbund, i 1588 i en hemmelig sendeferd til Frankrike, og var 1589-96 sendemann i De forente Nederlandene.


=== Boksamler ===
Etter sin hjemkomst hengav Bodley, som 1587 hadde inngått et rikt giftermål, seg fullt ut til dyrkning av vitenskapene og siden 1598 til utvikling av University of Oxfords boksamling, som derfor også etter ham er blitt kalt Bodleian Library. 
Han skjenket 24.000 sjeldne bøker og håndskrifter og skal ha brukt 200.000 pund til dette formål. I 1610 la han grunnen til bibliotekets nye bygning og gav i sitt testamente legater til bibliotekarers lønning med mer. 
Bodley ble opphøyd til ridder i 1604. Hans selvbiografi utkom i 1647. Oxford Universitet feirer hans minne ved en årlig fest 8. november, årsdagen for bibliotekets åpning i 1603.


== Referanser ==


== Kilder ==
Bodley, Thomas i Christian Blangstrup,Salmonsens Konversationsleksikon (2. udgave, 1915)


== Eksterne lenker ==
(en) Thomas Bodley i Notable Names Database
Nazianzos

Nazianzos (gresk: Ναζιανζός) eller Nazianz var en by i Kappadokia og ligger 4 km nordvest for dagens tyrkiske landsby Bekârlar (tidligere Nenezi).
Opprinnelig het byen Nadandos, og nevnes første gang i senromerske itinerarier; fra 325 er det belagt som bispesetet. I 382/83 ble Gregor av Nazianz biskop her som etterfølger etter sin far Gregor av Nazianz den eldre. På 1000-tallet ble bispedømmet elevert til metropolitansete, på 1300-tallet omtales det som oppgitt.
Bosettingen avrtegner seg ved to ruinhauger med bare ringe murrester og en senkning mellom, hvori er å finne en seldsjullisk türbe. Den en gang berømte oktagolale kirke som ble bygget av Gregor av Nazianz, er det intet igjen av.


== Litteratur ==
Friedrich Hild, Marcell Restle: Kappadokien. Tabula Imperii Byzantini 2, Wien 1981, S. 244-245.
Justin Mossay: Nazianze, Nenezi, Bekârlar. Byzantion 71 (2001) S. 438-449.