jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Thor Wærner

Thor Arbo Wærner (født 15. oktober 1922 i Oslo, død 3. september 1998) var en norsk offiser og jagerflyver under andre verdenskrig.


== Andre verdenskrig ==
Thor Wærner kom til London i april 1940 som jungmann ombord på en Wilhelmsen-båt etter å ha fått valg av sin far om privatskole eller å dra til sjøs. Wærner var god i engelsk, og det var behov for tolker hos de engelske troppene som skulle til Nord-Norge. Etter å ha løyet om sin 17-årige alder reiste han med fenriks grad til Bodø. Etter kapitulasjonen ble han med et engelsk fartøy tilbake, og meldte seg til tjeneste i London. Som en av de første og yngste fikk han sin flyverutdannelse i Little Norway.Sommeren 1942 ble Wærner beordret til 332 skvadron. Fra basen Nord-England fløy han en rekke tokt over kontinentet. På tokt sammen med blant andre Finn Thorsager ble han skutt ned i Nord-Frankrike og måtte buklande på et jorde. Han ble tatt hånd om av franske motstandsfolk, og etter et opphold i en dekkleilighet i Paris reiste han via Pyreneene til Spania og videre med skip til England, hvor han ankom i mars 1943.
Han fortsatte med operativ flyvning, og da de to norske skvadronene 331 og 332 ble slått sammen til 132 Norwegian Wing var han med under invasjonen og overflyttingen til Normandie og videre fra flybaser i Frankrike, Belgia og Nederland, nå primært med luft-til-bakke-operasjoner.


== Etter krigen ==
Wærner fortsatte med flyvning i sjø- og landfly et års tid, før han gikk inn i sin fars firma P.D. Wærner A/S i Kirkegata 1 i Oslo. Han opprettet også sitt eget firma i Düsseldorf, hvor han søkte om flere patenter. Etter mange år i Tyskland vendte han hjem som leder av familiefirmaet. I sine senere år pleiet Wærner sin interesse for motortrebåter.


== Utmerkelser ==
Wærner ble tildelt St. Olavsmedaljen med ekegren


== Referanser ==
Wærner

Wærner er et etternavn i Norge.


== Nordmenn med navnet Wærner ==
Thomas Wærner, hundekjører og oppdretter
Birgitte Næss Wærner, hundekjører og oppdretter
Thor Wærner, flyver under andre verdenskrig
Rasmus Hatledal

Rasmus Larsen Hatledal (født 1. februar 1885, død 14. juli 1963) var en norsk landmåler og offiser. Han var født i Stryn. Han ble utnevnt til oberst og sjef for Generalstaben i 1938. Han ble avløst som Generalstabssjef den 4. mai 1940. Undersøkelseskommisjonen av 1945 ga Hatledal anerkjennelse for forsøk på mobiliseringen den 9. april 1940 og dagene framover.


== Utmerkelser ==
Hatledal ble utnevnt til kommandør av St. Olavs ordenen i 1949, og kommandør av den svenske Sverdordenen i 1949.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Undersøkelseskommisjonen av 1945 (1946). Undersøkelseskommisjonen av 1945. I. Oslo: Aschehoug.  [Utgitt av Stortinget]
VM i sjakk 1889

VM i sjakk 1889 var det andre offisielle verdensmesterskapet i sjakk som ble arrangert. Deltakere var den første offisielle  verdensmester i sjakk, østerrikeren Wilhelm Steinitz som var bosatt i USA, og hans første utfordrer til tittelen Mikhail Tsjigorin fra Russland. Matchen ble avholdt i Havanna på Cuba mellom 20. januar og 24. februar 1869. Steinitz fikk selv fastesette reglene: Det skulle spilles best av 20 partier, og dersom stillingen ble 10-10 ville den regjerende mesteren forsatt inneha tittelen. Steinitz beholdt tittelen ved å vinne 10½ – 6½.


== Bakgrunn for matchen ==
For første og siste gang i sjakkhistorien ga arrangørene av tittelmatchen, Havanna Chess Club, tittelholderen full frihet til selv å velge sin motstander. Valget falt på Tsjigorin av spesielt to grunner:

Tsjigorin hadde positiv score mot Steinitz, noe Steinitz gjerne ville ha en endring på.
Steinitz forsøkte å fremme sine teorier om moderne sjakk, som blant annet Tsjigorin kritiserte, og Tsjigorin fremstod som den fremste representanten for den eldre romantiske oppfatningen av sjakken.


== Styrkeforholdet før matchen ==
Steinitz hadde allerede lenge vært regnet for verdens sterkeste spiller, men fikk først en offisiell tittel, da han vant den første matchen om verdensmesterskapet mot Johannes Zukertort i 1886. 
Tsjigorin hadde i 1880-årene vært regnet blant verdens sterkeste spillere og hadde blant annet et godt tak på Steinitz i deres innbyrdes møter med en score på 3-1 før denne match. Han ble regnet for den siste romantiker i sjakken med en angripende spillestil à la Adolf Anderssen og Paul Morphy, mens Steinitz personlig hadde endret sjakkens utvikling mot en mer posisjonell spillestil, som vant mange partier, men ikke publikums hjerter. 
Veddemålene før matchen viste, at Steinitz var klar favoritt: 52 000 dollar var blitt satt på den regjerende mester og kun 900 dollar på Tsjigorin.


== Matchresultat ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Steinitz vs Chigorin 1889, artikkel og partier på Chessgames.com
Cree, Graeme: 1889 World Chess Championship, artikkel
Patient Protection and Affordable Care Act

Patient Protection and Affordable Care Act (PPACA), forkortet Affordable Care Act (ACA) og kalt Obamacare,  er en amerikansk føderal lov vedtatt av Kongressen i 2010.
Loven har som formål å sørge for prismessig overkommelig behandling og innfører en offentlig helseforsikring i USA, som hittil hadde basert sitt helsevesen på private helseforsikringer, med det resultat at omkring 32 millioner amerikanere ved lovens vedtagelse ikke var forsikret.USAs høyesterett fant i juni 2012 at loven ikke var forfatningsstridig.Loven har ført til at antallet amerikanere uten helseforsikring gikk ned fra 16 % i 2010, til 8,9 % i 2016. Republikanerne har imidlertid vært negative til loven, og Obamas etterfølger Donald Trump signerte en presidentordre samme dag som han ble innsatt som president som skal «minimere lovens økonomiske byrde i påvente av avskaffelse». I mars 2017 la Trump fram et lovforslag som ville redusere krav til forsikringsdekning og dermed kostnader. Trump greide ikke å få tilstrekkelig mange av sine partifeller med på forslaget, og lovforslaget ble trukket tilbake.


== Se også ==
Helsereform i USA


== Referanser ==
Benedicte Staalesen

Benedicte Staalesen (født 5. oktober 1983 fra Randaberg, er en norsk rådgiver som 11. november 2013 be utnevnt til politisk rådgiver for statsråd ved Statsministerens kontor Vidar Helgesen.


== Utdanning ==
Staalesen var elev ved Kongsgård skole i Stavanger.Hun studerte til en bachelorgrad innen europastudier ved Universitetet i Oslo i perioden 2003–2006. I 2005 deltok hun også på Erasmusprogrammet ved Karlsuniversitetet i Praha. Deretter fortsatte hun sine studier ved London School of Economics til en mastergrad 2007 innen European Identities. I 2009 tok hun Medier og kommunikasjon ved Bedriftsøkonomisk Institutt i Stavanger.


== Karriere ==
Benedicte Staalesen startet sin karriere som trainee ved Norges ambassade i London i perioden 2007–2008. Deretter var hun politisk rådgiver ved ordførerens kontor i Stavanger kommune frem til 2010. I 2011 var hun rådgiver for Nordic Energy Research, før hun samme året ble ansatt som seniorrådgiver av Statoil i Stavanger med ansvar for samfunns- og myndighetskontakt, en stilling hun hadde frem til hun ble utnevnt til politisk rådgiver ved Statsministerens kontor 11. november 2013.


== Politikeren ==
I tillegg til rådgiverstillingene i Stavanger kommune og ved Statsministerens kontor har Benedicte Staalesen også vært styremedlem i Europabevegelsen fra 2011 til 2012.


== Referanser ==
Zihui

Zìhuì (kinesisk: 字彙/字汇; Wade–Giles: Tzu Hui) er en kinesisk ordbok redigert av Mei Yingzuo sent under Ming-dynastiet og publisert i 1615, i Wanli-keiserens æra. 
Arbeidet er inndelt i 14 juan (巻, bind) og består av i alt 33 179 kinesiske skrifttegn.  Dette var den første ordbok som introduserte det moderne radikaltegnsystemet. 
Første og siste bind er hjelpebind med emner som strekrekkefølge og radikaler, men de øvrige er oppdelt og oppkalt etter de tolv jordgrener. Under Qing-dynastiet publiserte mandarinen Wu Renchen (ca 1628 – ca 1689) supplementet Zihui bu (字彙補) i 1668. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
字彙補 – Chinese Text Project
The 214 Radicals 部首, ChinaKnowledge
Erik Kvæven

Erik Kvæven (født 18. januar 1900, død 19. august 1983) var ordfører i
tidligere Øvre Sirdal kommune og, etter kommunesammenslåingen, i Sirdal kommune  fra 1960-63. Som ordfører spilte han en viktig
rolle i den politiske prosessen som førte til Sira/Kvina-utbyggingen, og til plasseringen av kraftselskapets administrasjon og hovedkontor på Tonstad. Han fortsatte som varaordfører fra 1964 til 1971.
Under andre verdenskrig ble han som handelsmann og telefonsentralbestyrer et viktig bindeledd for motstandsarbeidet i dalen. Etter krigen deltok han i en rekke lokale styrer, råd og utvalg, bl.a. som formann i bedehusstyret og soknerådet, skolestyreformann og formann i byggekomiteen for Kvævemoen kapell. Medlem av representantskap og styret i Sirdal Sparebank og i Vest-Agder E-verk i en årrekke.


== Referanser ==
Paul Midford

Paul Midford er en amerikansk statsviter. 
Han har bachelorgrad fra Pomona College fra 1987, mastergrad i internasjonal politikk fra Columbia University fra 1990, mastergrad i statsvitenskap fra samme lærested fra 2000 og doktorgrad fra 2001. Midford drev forskning og undervisning i Japan i ti år. Etter å ha vært stipendiat ved Aoyama Gakuin-universitetet i Tokyo 1992–1994, underviste han i internasjonal og komparativ politikk ved tre universiteter, parallelt med forskningsarbeid. Midford var førsteamanuensis 2002–2004 og professor 2004–2005 ved Kwansei Gakuin-universitetet. Han har vært professor ved Institutt for sosiologi og statsvitenskap og leder for Japan-programmet ved NTNU siden 2010, etter fem år som førsteamanuensis.Midford har publisert en rekke vitenskapelige arbeider i antologier og fagfellevurderte tidsskrifter.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Eldridge, Robert; Midford, Paul (2008). Japanese Public Opinion and the War on Terrorism. Palgrave Macmillan. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Midford, Paul (2011). Rethinking Japanese Public Opinion and Security: From Pacifism to Realism?. Stanford University Press. 


== Eksterne lenker ==
«Paul Midfords profil». NTNU.
Petter Kvinge Tvedt

Petter Kvinge Tvedt (født 16. februar 1985) er en politiker for Fremskrittspartiet og tidligere statssekretær for finansminister Siv Jensen. Han er i dag partner og seniorrådgiver i kommunikasjonsbyrået Kruse Larsen.Kvinge Tvedt ble utnevnt til politisk rådgiver til finansminister Siv Jensen 16. oktober 2013., og var statssekretær fra 21. mars 2016 til 14. desember 2018. Fra 2017
Han var sentralstyremedlem i Fremskrittspartiets Ungdom fra 2008 til 2012. Fra 2006 til 2007 var Kvinge Tvedt politisk rådgiver for Fremskrittspartiets bystyregruppe i Bergen samt fylkestingsgruppen i Hordaland. Fra 2007 var han politisk rådgiver for byråd for helse- og omsorg i Bergen kommune. I 2009 hadde Tvedt et vikariat i Fremskrittspartiets Stortingsgruppe, kommunal- og forvaltningsfraksjonen. I 2010 ble han politisk rådgiver for byråd for finans i Bergen kommune.Petter Kvinge Tvedt startet sine studier ved Handelshøyskolen BI i Bergen i 2005. Han har studert Markedsøkonomi (2005–2006), markedskommunikasjon (2009 og 2012), High Performance Leadership, bachelorprogram i ledelse (2012–2013) og i 2013 startet han på Leadership in action også ved BI som avslutning på sin bachelorgrad.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Petter Kvinge Tvedt hos Stortinget 
(no) Petter Kvinge Tvedt hos Norsk senter for forskningsdata
Geograføya

Geograføya er en av de mindre øyene i Bastianøyane, Svalbard, beliggende øst av Wilhelmøya og nordvest av Spitsbergen. Øyen er nærmest dråpeformet med 520 m i øst-vest retning, og 560 m i nord-syd retning.
Den består av lave basaltklipper og det høyeste punktet når 37 moh. Bastianøyane ble oppdaget i 1867 av Nils Fredrik Rønnbeck, den første som seilte rundt Spitsbergen.
På østsiden er et unavnet nes, hvor det ligger noen holmer utenfor. I tillegg ligger en større og unavnet holme ca 115 syd for øyen.
De fleste øyene i Bastianøyane ble navngitt under den første tyske polarekspedisjonen (1868), ledet av Carl Koldewey, men mens de andre øyene har navn etter spesifikke personer, er denne øyen tilegnet profesjonen geograf generelt. 
Nærmeste øyer er Konerøya ca 2 km mot nord, Klödenøya 1,6 km mot vest og Deegenøya 2,2 km mot sydøst.
Dyrelivet består i stor grad av isbjørn.


== Eksterne lenker ==
Geograføya Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Privatbank

En privatbank (engelsk Private banking) er en bank som tilbyr rådgivning og formuesforvaltning for privatpersoner med betydelige formuer. «Privat» betyr i denne sammenhengen at banken tilbyr en mer personlig oppfølging enn en vanlig bank. I mange privatbanker kreves det typisk formuer på rundt 10 millioner kroner eller mer som minimum for å åpne en bankkonto.
Klödenøya

Klödenøya er en av de mindre øyene i Bastianøyane, Svalbard, beliggende øst av Wilhelmøya og nordøst av Spitsbergen. Øyen er bananformet med lengde 615 m nord-sydlig retning, mens breden ikke overskrider 200 m. Den består av lave basaltklipper og det høyeste punktet når kun 11 m. Bastianøyane ble oppdaget i 1867 av Nils Fredrik Rønnbeck, den første som seilte rundt Spitsbergen.
De fleste øyene i Bastianøyane ble navngitt under den første tyske polarekspedisjonen (1868), ledet av Carl Koldewey, og denne er oppkalt etter Gustav Adolf von Klöden, en tysk geograf. 
Langs nordvestsiden ligger en del unavnede holmer. Nærmeste øyer er Geograføya 1,7 km mot vest, Kiepertøya 1,5 km mot sydvest og Deegenøya 1,5 km mot syd.
Dyrelivet består i stor grad av isbjørn.


== Eksterne lenker ==
Klödenøya Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Deegenøya

Deegenøya er en av de mindre øyene i Bastianøyane, Svalbard, beliggende øst av Wilhelmøya og nordvest av Spitsbergen. Øyen er langstrakt med lengde 1,5 km i øst-vestlig retning, mens breden ikke overskrider 300 m. Den består av lave basaltklipper og det høyeste punktet er 32 m. Bastianøyane ble oppdaget i 1867 av Nils Fredrik Rønnbeck, den første som seilte rundt Spitsbergen.
De fleste øyene i Bastianøyane ble navngitt under den første tyske polarekspedisjon (1868), ledet av Carl Koldewey, og denne er oppkalt etter Kammerrichtsgerat Deegen, en tysk adelig fra Leipzig. 
Langs nordvestsiden ligger en del unavnede holmer. Nærmeste øyer er Kiepertøya ca 700 m mot øst, og Klödenøya 1,5 km mot nord og Geograføya 2,3 km mot nordvest.
Dyrelivet består i stor grad av isbjørn.


== Eksterne lenker ==
Deegenøya Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Benporselen

Benporselen er et porselen som inneholder blant annet kalsiumfosfat fra brente dyreknokler.
Benporselenet ble oppfunnet i 1748 av Thomas Fry i Bow i England. På 1700-tallet ble det produsert først og fremst i England. Det fikk redusert betydning etter flintgodsets gjennombrudd, men på 1900-tallet kom det atter på mote innen porselensindustrien.
Suomen Cup

Suomen Cup er en årlig nasjonal fotballturnering i Finland arrangert av Finlands fotballforbund (SPL). Turneringen avvikles etter cup-prinsippet og vinneren av turneringen blir kåret til finsk cupmester. Turneringen har vært avholdt hvert år siden 1955, og vinneren av cupen får tildelt en plass i andre kvalifiseringsrunde av Europaligaen.
Turneringen ble avholdt for første gang i 1955 og finalen har, med enkelte unntak, blitt spilt på Helsingfors Olympiastadion. Mestvinnende lag er FC Haka, som per 2013 stod med tolv nasjonale titler.


== Vinnere ==

1955: FC Haka
1956: Pallo-Pojat
1957: IF Drott
1958: KTP
1959: FC Haka
1960: FC Haka
1961: KTP
1962: HPS
1963: FC Haka
1964: Reipas Lahti
1965: Åbo IFK
1966: HJK
1967: KTP
1968: KuPS
1969: FC Haka
1970: MP
1971: MP
1972: Reipas Lahti
1973: Reipas Lahti
1974: Reipas Lahti
1975: Reipas Lahti
1976: Reipas Lahti
1977: FC Haka
1978: Reipas Lahti
1979: FC Ilves
1980: KTP
1981: HJK
1982: FC Haka
1983: FC Kuusysi
1984: HJK
1985: FC Haka
1986: RoPS
1987: FC Kuusysi
1988: FC Haka
1989: KuPS
1990: FC Ilves
1991: TPS
1992: MyPa
1993: HJK
1994: TPS
1995: MyPa
1996: HJK
1997: FC Haka
1998: HJK
1999: FC Jokerit
2000: HJK
2001: Atlantis FC
2002: FC Haka
2003: HJK
2004: MyPa
2005: FC Haka
2006: HJK
2007: Tampere United
2008: HJK
2009: FC Inter Turku
2010: TPS
2011: HJK
2012: FC Honka
2013: RoPS
2014: HJK
2015: IFK Mariehamn
2016: SJK
2017: HJK
2018: Inter Åbo
2019: Ilves
2020: HJK
2021: KuPS


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielle nettsider
Den Suomen Cup hos Soccerway.com
Det westfalske systemet

Det westfalske systemet er et internasjonalt politisk system der suverene og formelt likeverdige stater er hovedaktørene. Dette bygger på forestillingen om at freden i Westfalen i 1648, som avsluttet tredveårskrigen, stadfestet de folkerettslige prinsippene om suverenitet og territorialhøyhet, slik de forstås i moderne tid. Betegnelsen brukes ofte om det nåværende internasjonale systemet. På 2000-tallet har flere statsvitere stilt spørsmål ved begrepets gyldighet i samtiden og denne tolkningen av historien.


== Referanser ==
Feltspatporselen

Feltspatporselen, også kalt «det hvite gullet», hardt porselen og ekte porselen, er et spesielt hardt porselen som opprinnelig ble laget av en blanding av feltspat og kaolin og som brennes ved meget høy temperatur. I Frankrike var den lenge kjent som porcelaine allemande («tysk porselen»).


== Historie ==
Feltspatporselen ble produsert i Kina senest fra 800-tallet; som en videreutvikling av det kinesiske porselen utviklet på 200-tallet (under Handynastiet).Historisk sett ble porselen produsert i Asia av nevnte råvarer blitt kalt hardt porselen. Ikke før i 1709 ble produksjonsmetoden kjent i Europa da Ehrenfried Walter von Tschirnhaus oppdaget formelen og Johann Friedrich Böttger etter dennes død videreutviklet oppdagelsen til noe produksjonsbart, laget slikt porselen i Meissen fra 1710. Han forsøkte å holde formelen hemmelig, men den ble spredt til andre tyske keramikkprodusenter og videre til andre europeiske produsenter. 

I 1712 beskrev den franske jesuitt Francois Xavier d'Entrecolles denne produksjonsmetoden, og dermed ble den uansett etter hvert kjent i Europa. 
Senere er betegnelsen blitt tatt i bruk om porselen produsert av blandinger av kaolin, feltspat og kvarts. Også andre råstoffer, som for eksempel det såkalte «petuntse», er blitt benyttet.
Man skiller nå mellom hardt og mykt porselen fram for alt ut fra brenningstemperaturen. Hardt porselen brennes ved rundt 1400 °C og mykt porselen ved rundt 1200 °C.


=== Feltspatporselen ===
Feltspatposelen kalles også «det hvite gullet» og er den typen porselen folk regner som ekte porselen. Denne typen porselen er gjennomskinnelig og glasuren kan ikke krakelere. Kaolinleire, feltspat og kvarts er ingrediensen som trengs for å fremstille såkalt høybrent feltspatporselenporselen. Det ferdige produktet blir en helt tett enhet der gods og glasur går sammen som en enhet, på grunn av den høye brenningstemperaturen. En temperatur på hele 1 400°C gir nemlig en kraftig reaksjon mellom gods og glasur. Glasuren kan dermed ikke sprekke. Glasuren har i tillegg en nydelig glans og god hardhet, noe som gjør porselenet slitesterkt og lett å holde rent. Feltaporselen tåler både slag og støt.


== Se også ==
Porsgrunds Porselænsfabrik


== Referanser ==


== Litteratur ==
Gustav Weiß: Ullstein Porzellanbuch. Eine Stilkunde und Technikgeschichte des Porzellans mit Markenverzeichnis. Ullstein, Frankfurt/M. 1964


== Eksterne lenker ==
(en) Hard-paste porcelain – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Teapots.net. "The Invention of Hard-Paste Porcelain". History of Teapots. https://web.archive.org/web/20070118045744/http://www.teapots.net/porcelain.html
ThePotteries.org. "Hard paste porcelain". Types and Examples of Pottery. http://www.thepotteries.org/types/hardpaste.htm
Kammermusikk i Stavern

Kammermusikkfestivalen i Stavern er en festival som finner sted i Stavern i løpet av fire dager i juni eller juli, første gang i 2004. 
Kunstnerisk ansvarlig for festivalen er Arve Tellefsen. Fasteivalen bruker arenaer som Fredriksvern verft, Stavern kirke og Fritzøehus. Festivalen deler hvert år ut et stipend, «Arve Tellefsens talentpris» til en ung og lovende musiker fra Vestfold.


== Eksterne lenker ==
Kammermusikk.no
Petuntse

Petuntse (fra kinesisk 白墩子, pinyin: bai2 dun1 zi0), også skrevet petunse, er et tidligere uttrykk for et bredt spekter av steiner som spenner over glimmer og feltspat. De har imidlertid alle vært gjennom geologiske forråtnelsesprosesser som har ført til at de etter bearbeidelse er egnede som ingredienser i visse keramikktyper.
Petuntse var og er en viktig ingredient i kinesisk porselen, selv om uttrykket ikke lenger er så vanlig.
Petuntse har en likhet med det materiale som kalles China stone, som bare kan finnes i det sørvestre England, men er av en annen mineralogi. Men begge er oppstått ved forråtnelse av magmatiske bergarter.


== Referanser ==
Ståhjuling

Ståhjuling er en samlebetegnelse introdusert av Språkrådet for selvbalanserede batteridrevne kjøretøyer med to hjul. Ordet Segway, som ofte brukes for slike kjøretøy, er et varemerke, og kan derfor ikke brukes av andre produsenter av lignende kjøretøy. Da Roblife Group introduserte lignende kjøretøy brukte man navnet ståhjuling. Norske myndigheter bruker imidlertid betegnelsen selvbalanserende kjøretøy.


== Beskrivelse ==
De to hjulene er plassert parallelt og føreren står på en plattform mellom dem. Når føreren lener seg framover beveger seg kjøretøyet framover. Når føreren lener seg bakover, bremser det  eller rygger, ut fra om det har hastighet framover eller ikke.
En felles funksjon for ståhjulinger, foruten selvbalansering, er regenerativ bremsing, det vil si at batteriet lades ved bremsing, noe som er en begrensende faktor når det gjelder førerens vekt. Dette er for tiden maks 120 kg. Begrensningen kommer av at ståhjulingen skal kunne panikkbremses fra maksfart til stillestående fort nok.
Segway ble konstruert av den amerikanske konstruktøren Dean Kamen som også har stått for rullestolen Ibot som har delvis samme egenskaper.
I 2015 kom det en ny type ståhjuling, uten håndtak og med mindre hjuldiameter. Disse har på kort tid blitt veldig populære i USA , og de har også kommet til Norge. Blant ungdom omtales slike ståhjulinger ofte som hoverboard, på tross av at de ikke svever.


== I Norge ==
Mens man kunne kjøre ståhjulinger lovlig i mange land, var kjøretøyet – på grunn av veitrafikklovgivningen – i flere år ulovlig å benytte på såvel privat som offentlig vei i Norge. Grunnene til dette er blant annet topphastigheten på 20 kilometer i timen, noe som fører til at kjøretøyet var å regne for moped. Unntakene var guidede publikumsturer i Bodø, og ved tillatt bruk av ansatte i Kongeparken. Etter stortingsvalget i 2013 ble det uttalt at den nye regjeringen ville godkjenne bruk av ståhjuling på norske veier. Etter statsråd 13. juni 2014 ble det klart at selvbalanserende kjøretøyer ble tillatt i Norge fra 1. juli 2014. Det ble ikke påbudt med hjelm.


== Referanser ==