jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Elias I av Maine

Elias I av Maine (fransk: Hélie eller Élie; født ca 1060, død 11. juli 1110), også kalt Elias av Beaugency eller Elias av La Flèche, var greve av Maine i Frankrike fra 1093 til 1110.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Elias nedstammet fra en sidegren av slekten som var herrer av Beaugency. Fra sin far Johann (død før 1097) arvet han herskapet av borgen La Flèche, og med det ble han vasall under greven av Anjou. Elias' mor var Paula av Maine. (Orderic Vitalis nevnte i sin krønike Paula av Maine som hustru både til Johann av La Flèche og av dennes far Lancelin I av Beaugency (død mellom 1051 og 1060), men fra kronologien er det mest sannsynlig at hun var den førstnevntes hustru.) Hun var en datter av grev Herbert I vakthund av Maine. 
Herredømmet over grevskapet Maine var hardt omkjempet. Elias var en motstander av det normanniske herredømme over Maine, som ble utøvet den gang av Robert korthose, og han erobret i 1089 borgen Ballon. I 1090 tok han biskopen av Le Mans til fange, fordi han støttet normannerne. I 1093 kjøpte Elias rettighetene til Maine fra sin fetter grev Hugo V for 10.000 skillinger, og klarte med støtte fra grev Fulko IV av Anjou å hevde seg mot Robert korthose, som deretter dro ut på første korstog.
Deretter måtte han forsvare seg mot Roberts bror, kong Vilhelm II Rufus av England, som gikk til angrep. Men i 1098 ble han tatt til fange av kongens vasall Robert de Bellême og brakt til Rouen. Samtidig gikk Le Mans tapt til Vilhelm Rufus. 
Etter at Elias var sluppet fri, trakk han seg tilbake til Le Flèche. Så gjenopptok han sammen med sin venn Gottfried IV av Anjou kampen mot Vilhelm Rufus, men det var først etter kongens død i 1100 at han klarte å gjenerobre La Mans etter en tre måneders lang beleiring.
I de følgende år støttet Elias arvegreve Gottfried IV av Anjou, som han forlovet med sin datter, ved dennes opprør mot faren. Han var også tilstede ved  Gottfrieds død ved borgen Carné i 1106. 
Da Robert korthose i 1101 var vendt tilbake fra Det hellige land, hadde Elias alliert seg med kong Henrik I av England, og gav ham avgjørende støtte under slaget ved Tinchebray (1106) da han ledet Henriks reserver mot Roberts hær, brøt gjennom linjene og slik beseglet hans sviende nederlag.
Deretter fridde Elias seg fra den normanniske innflytelse ved det at han igjen tilnærmet seg til tidligere allierte grev Fulko IV av Anjou. 
I ekteskapet med Mathilde av Château-du-Loir (død 1099) hadde han datteren Eremburge (død 14. januar 1126), som skulle arve Maine etter hem. Etter Gottfried IVs død ble hun forlovet med hans halvbror Fulko V, og giftet seg også med ham.
Elias var i et senere ekteskap gift med Agnes av Poitou, en datter av hertug Vilhelm VIII av Aquitaine og ekshustru etter kong Alfons VI av Kastilla, som han ikke fikk barn med.


== Litteratur ==
Donald F. Fleming, Janet M. Pope, Charles Warren Hollister: Henry I and the Anglo-Norman World. 2007
Olav Rekdal

Olav Kristensen Rekdal (født 14. april 1899 på Rekdal, død 1981 på Rekdal) var en norsk ingeniør, bonde og bygdebokforfatter i Vestnes. Han var NS-oppnevnt ordfører i Vestnes fra 1941 til 1945. Han var fra gården Rekdal. Han skrev flere bygdebøker og én om folkeminne.Han var sønn av Kristen Kristensen Rekdal og Olianna. Han ble gift i 1938 med Elthie (Pikenavn: Hoel) (f. 1912, d. 2002).Under landssvikoppgjøret i 1947 ble han dømt til 1,5 års tvangsarbeid og 10 års begrenset rettighetstap.


== Utgivelser ==
Rekdal, Olav (1899-1981) (1933). Eventyr og segner: folkeminne frå Romsdal. Oslo. 
Rekdal, Olav (1899-1981) (1973). Gards- og slektshistorie for Vestnes - Tresfjord (Tresfjord)so. [Vestnes]: Vestnes kommune. 
Rekdal, Olav (1899-1981) (1977). Gards- og slektshistorie for Vestnes - Tresfjord (Fiksdal og Rekdal). [Vestnes]: Vestnes kommune. 


== Referanser ==
Gjuke

Gibika (norrøn: Gjuke) var en burgunderkonge, som hersket i et område ved Rhinen på begynnelsen av 400-tallet. Han blir i det norrøne sagnet om Volsungene kalt Gjúki. Gibika er den det fortelles om i det tyske Nibelungenlied.


== Referanser ==
Statens vitamininstitutt

Statens vitamininstitutt på Skøyen ble opprettet sommeren 1928 på oppfordring fra professor P.E. Poulsson, da han ble pensjonert fra Farmakologisk institutt UiO. Poulsson var bestyrer for instituttet fra 1928 til mars 1935 da han plutselig og uventet døde. Instituttet ble vedtatt nedlagt i 1940.


== Bakgrunn ==
Stiftet i 1928. Leide lokaler i Hoffveien på Skøyen. 
Instituttet ble 3. februar 1940 enstemmig vedtatt nedlagt av Stortinget 1. juli 1940 etter innstilling fra Sjøfarts- og fiskerikomiteen. Statens trankontroll skulle skilles ut som selvstendig institusjon. Hermetikklaboratoriet i Stavanger skulle midlertidig ta over oppgavene. Et utvalg med vitenskapsmenn skulle nedsettes for å undersøke om en trengte et institutt for vitaminforskning .
Bestyrer

P.E. Poulsson 1928-1935Professor Ragnar Nicolaysen hadde skjøttet oppgavene ved Universitetet i Oslo siden nedleggelsen i 1940, da det i 1949 ble bestemt å opprettet et nytt institutt. Fiskeridirektoratets kjemi-tekniske forskningsinstitutt skulle i 1949 opprette en avdeling for vitaminforskning. Dette instituttet skulle ha nært samarbeid med Universitetet i Bergen. Fiskeridirektoratets vitamininstitutt ble etterhvert til Nasjonalt institutt for ernærings- og sjømatforskning (NIFES).


== Referanser ==
Follow the Lines

Follow the Lines er et musikkalbum med Claudia Scott. Albumet ble utgitt den 10. februar 2014. For albumet fikk hun Spellemannprisen 2014 i klassen «Country»


== Sporliste ==
«Circle the Sun» (Claudia Scott/Kevin Welch)
«Follow the Lines» (Claudia Scott)
«Bad Seed» (Claudia Scott)
«Mr. Bones» (Claudia Scott/David Olney/John Hadley/Kevin Welch)
«The Devil's House» (Claudia Scott/Shaun Belcher)
«I Can't Wait» (Claudia Scott/Kieran Kane/Sean Locke)
«California Blue» (Claudia Scott)
«The Price You Pay» (Claudia Scott/John Hadley)
«Back to You Again» (Claudia Scott)
«Tiny Words» (Claudia Scott/Poul Krebs)
«Love» (Claudia Scott)
«Someday Soon» (Claudia Scott/Kevin Welch)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Claudia Scott - sang, 12 str., baritongitar, mandogitar og akustisk gitar, bouzouki, mandolin, munnspill, kor, låtskriver, produsent
Jørn Raknes - gitarer
Øyvind Blomstrøm - gitarer
Lars Voldsdal - gitarer, piano, programmering, håndklapp, basstromme, skarptromme, tamburin, perkusjon, tekniker, miksing, produsent
Christer Knutsen - bass, piano, keyboard, orgel, gitar, vokal
Nikolai Hængsle Eilertsen - bass, piano
Jørun Bøgeberg - bass
Eldar von Essen - synth
Didrik Lund - orgel
Børre Flyen - trommer, perkusjon
Erland Dahlen - trommer, perkusjon
Lise Voldsdal - fiolin, basspedal
Sivert Høyem - sang på The Devil's House


=== Øvrige medvirkende ===
Dave Collins - mastering
Stian Andersen - fotograf
Martin Kvamme - artwork
Reidun Berntsen - management og booking


== Eksterne lenker ==
Follow the Lines
You Petter B. Goode

You Petter B. Goode er et musikkalbum med Petter Baarli. Albumet ble utgitt den 28. mars 2014.


== Sporliste ==
Alle låter er skrevet av Petter Baarli, unntatt hvor annet står.

«Ride the Valkyries» (Baarli/Richard Wagner)
«Whatever Happened»
«I Won't Do It»
«Don't Point Your Finger»
«Butterfly»
«Enchilado»
«Luringen»
«OK U Win»
«Mariana»
«Don't Start Again»
«Gonna Boogie»
«Easy Peacy»
«Bottle'n Me»
«Go Jimmy Go»
«The Best»


=== Vinyl-sporliste ===
«Don't Start Again»
«Whatever Happened»
«Gonna Boogie»
«Don't Point Your Finger»
«Good Mad (But Not Evil)»
«Kill You»
«Enchilado»
«I Won't Do It»
«Why»
«The Best»


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Petter Baarli - sang, gitarer, bass, trompet, kor, produsent, artwork
Honest John Plain - gitarer
Eivind Staxrud - gitarer
Warner E. Hodges - gitarer
Åsmund Stensløkken - gitarer
Dan Thunderbird - bass
Casino Steel - keyboard, co-produsent
Daniel Røssing - keyboard
Bjørn Terje Baarli - trommer
Martin H-Son - trommer
Tommy Akerholdt - trommer
Jørgen G. Henriksen - perkusjon, produsent
Knut Johannessen - perkusjon
Jason Ringenberg - kor
Matt Dangerfield - kor
Chris Doll - kor
Bjørn Nilsen - kor


=== Øvrige medvirkende ===
Morten Andersen - fotograf
Fin Serck-Hanssen - cover/fotograf
Sondre Kvipt - coverdesign


== Eksterne lenker ==
You Petter B. Goode
Frankly My Dear, I Don’t Give a Dawn!

Frankly My Dear, I Don't Give a Dawn! er et musikkalbum med Petter Baarli. Albumet ble utgitt den 22. april 2016. Albumets tittel er hentet fra filmen Gone with the Wind fra 1939


== Sporliste ==
«Penguin Song» (Petter Baarli)
«Laughing My Life Away» (Petter Baarli)
«What Are We Gonna Do With You?» (Petter Baarli)
«Lucky Day» (Petter Baarli)
«Welcome Enjoy» (Petter Baarli)
«Coconut Billy» (Petter Baarli)
«Go With Your Lover» (Petter Baarli)
«I'm Alive» (Petter Baarli)
«Smash'em Down» (Petter Baarli)
«Drive On» (Petter Baarli)
«Somewhere Girl» (Honest John Plain/Petter Baarli)
«009» (Petter Baarli)


=== Vinyl-sporliste ===
«Penguin Song» (Petter Baarli)
«Laughing My Life Away» (Petter Baarli)
«What Are We Gonna Do With You?» (Petter Baarli)
«Lucky Day» (Petter Baarli)
«Coconut Billy» (Petter Baarli)
«Drive On» (Petter Baarli)
«Hardest Party in Town» (Petter Baarli)
«Smash'em Down» (Petter Baarli)
«Somewhere Girl» (Honest John Plain/Petter Baarli)
«Casino» (Petter Baarli)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Petter Baarli - sang, gitarer, bass, perkusjon, fløyte, låtskriver, produsent
Bjørn Terje Baarli - trommer
Jørgen G. Henriksen - perkusjon, kor, tekniker, mastering
Casino Steel - orgel, kor
Daniel Røssing - piano
Honest John Plain - gitarer, vokal, låtskriver
Warner E. Hodges - gitarer
Eivind Staxrud - gitarer
Dan Thunderbird - bass, kor
Anders Percule Poirot - perkusjon
Ziggy - munnspill
Paul Ronney Angel - munnspill, vokal
Runar Johannessen - trommer
Tommy Akerholdt - trommer
Tenpole Ted Tudor - kor


=== Øvrige medvirkende ===
Morten Andersen - fotograf
Tina Pammer - coverkunst


== Eksterne lenker ==
Frankly My Dear, I Don't Give a Dawn!
Lady Chatterleys elsker

Lady Chatterleys elsker (Lady Chatterley's Lover) er en roman fra 1928 av D.H. Lawrence. Den er kjent for sine eksplisitte erotiske skildringer. 
Hovedpersonen er en kvinne fra det intellektuelle borgerskapet. Hun gifter seg med en aristokrat som like etter bryllupsreisen blir invalidisert og hun innleder deretter et forhold til skogvokteren Oliver Mellors. Romanen ble beryktet for sin fortelling om det fysiske (og emosjonelle) forholdet mellom en mann fra arbeiderklassen og en kvinne fra overklassen, dens eksplisitte beskrivelser av sex, og dens bruk av dagligdagse ord for kjønnsorganer som den gang ble betraktet som ikke mulig å gjengi på trykk.
Romanen har blitt utgitt i tre versjoner. Den ble først utgitt i 1928. Den første utgaven ble trykt privat i Firenze med støtte fra den italienske bokselgeren Pino Orioli; en utgave usensurert for anstøteligheter kunne ikke bli utgitt åpent i Storbritannia før i 1960, men en privat utgave ble utgitt av Inky Stephensens Mandrake Press i 1929.Det er hevdet at fortellingen er inspirert av hendelser fra Lawrences eget ulykkelige hjemmeliv, og av omgivelsene i Eastwood i Nottinghamshire hvor han vokste opp. En del litteraturforskere mener at han også ha vært inspirert av lady Ottoline Morrell, en engelsk aristokrat som han var venn med; hun hadde en affære med «Tiger», en ung steinhogger som kom for å hogge sokler på hennes hagestatuer. Ved et tidspunkt vurderte Lawrence på å kalle romanen for Tenderness («Ømhet») og gjorde betydelige endringer i teksten og handlingsgangen i skriveprosessen.


== Norsk oversettelse ==
Boken ble oversatt til norsk av Leo Strøm i 1952.


== Filmatiseringer ==
Romanen har blitt filmatisert flere ganger. Versjonen fra 1981 har Sylvia Kristel i hovedrollen. En TV-versjon med Joely Richardson og Sean Bean ble utgitt i 1993, og en fransk versjon i 2006.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lady Chatterley's Lover, e-bok hos Prosjekt Gutenberg Australia.
Lady Chatterley's Lover hos Grove Press, den amerikanske utgiveren
«Lady Chatterley's Lover, D.H. Lawrence», sammendrag av handlingen
Opel Olympia

Opel Olympia er flere serier familiebil fra tyske Opel, først brukt i 1935. Navnet markerte at det var like før Sommer-OL 1936 gikk av stabelen i Berlin.
Første serie (1935–37) var en bakhjulsdrevet to-dørs fire-seter med 1.3-liter sideventilert bensinmotor på 24 hk. Den kom som LZ (limousine zweitürig) og CL (cabrio limousine). Bilen var laget i Rüsselsheim og var første monocoque (selvbærende karosseri) fra Tyskland.
Andre serie (OL38, 1937–40 og 1947–49, 26 000 eks.) hadde fornyet utseende og større motor. Utover LZ og CL kom den som LV (limousine viertürig).  Disse ble også solgt i Norge.Tredje serie (1950–53, 160 000 eks.) hadde fornyet karosseri, men samme understell.
Fjerde serie (1953–57, 580 000 eks.) var første utgave av den nyutviklede Opel Rekord, som het Opel Olympia Rekord.  Siste Rekord med Olympia-navnet var P (P for panoramavindu, senere kalt P1) laget 1957–59.
Femte serie  (1967–70, 80 000 eks.) av Opel Olympia var en velutstyrt utgave av Opel Kadett med vinyltak, 2 eller 4 dører sedan eller coupe karosseri. Den kunne fås med den store 1.9-liters motor.

		
		
		
		
		
		


== Referanser ==
Fransk søm

Fransk søm er en syteknikk som er et alternativ til overlocksøm. Fransk søm brukes for å få plagget til å se penere ut på vrangen. Når man syr en fransk søm legges vrange mot vrange for å sy en gang, 0,5 cm fra kanten. Deretter presser man sømmen, klipper rent sømrommet, bretter rette mot rette og syr så man dekker råkanten. Ved å bruke denne teknikken får man garantert ingen løse tråder på vrangen. Teknikken kan også sammenlignes med kantebånd i sømrommet.
Eugenol

Eugenol eller allylmetoksyfenol er en gulaktig, tyktflytende væske med krydderlignende lukt. Den har kokepunkt på 253 °C. Eugenol er hovedbestanddelen av kryddernellikolje og kan utvinnes av denne. Brukes i medisinen, som utgangsstoff for fremstilling av vanillin, som smakstilsetning og i eteriske oljer.
Strabomantidae

Stabonatidae er en søramerikansk familie med frosker som kjennetegnes ved at de har direkte utvikling i stedte for rumpetrollstadie slik amfibier vanligvis har. Familien er ekstremt artsrik om omfatter slekten Pristimantis med over 600 arter, den største slekten blant virveldyr. Familien ble opprettet i 2008, hovedsakelig fra familien tropefrosker.


== Utbredelse ==
Brachycephalidae finnes i tropiske og subtropiske strøk i Sør-Amerika og er i hovedsak knyttet til regnskog.


== Formering ==

Eggene legges på land i fuktig mose eller på andre fuktige steder og gjennomgår direkte utvikling. Fordi egget ligger på land, kan ikke ammoniakk-holdig avfall fra fosterets metabolisme diffundere ut i vannet slik det er vanlig hos amfibier. Familien har derved i motsetning til andre familier en velutviklet allantois som samlet opp avfall under fosterutviklingen.
Et annet problem med å legge slike egg på land er at amfibier mangler amnion, en fosterhinne som hos amnioter aktivt frakter karbondioksid ut av egget og oksigen inn. Disse stoffene må derved diffundere naturlig. Dette begrenser størrelsen på eggene, og derved også på de voksne dyrene. De minste froskeartene i verden finnes i nettopp denne familien.


== Systematikk ==
Familien er delt i to underfamilier og 20 slekter. Artsantallet varierer med forfatter, og trolig er det flere uoppdagede arter i familien.

HoloadeninaeBarycholos
Bryophryne
Euparkerella
Holoaden
Noblella
PsychrophrynellaStrabomantinaeAtopophrynus
Dischidodactylus
Geobatrachus
Hypodactylus
Lynchius
Niceforonia
Oreobates
Phrynopus
Pristimantis
Strabomantis


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Strabomantidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Strabomantidae hos ITIS 
(en) Strabomantidae hos NCBI 
(en) Kategori:Strabomantidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Strabomantidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Milestone Refinery

Milestone Refinery er et norsk band som består av medlemmer fra band som Madrugada, Vidar Vang, Autoband, Sternklang, Perculator og Hastwerk.Milestone Refinery ble grunnlagt i 2002 av Christian Lysvåg, Jon Lauvland Pettersen og Tomas Lauvland Pettersen. Senere har Gudmund Østgård og Gaute Fredriksen kommet til som permanente medlemmer av bandet. Opprinnelig bar bandet navnet Long Range Desert Group, men dette ble endret til Milestone Refinery i 2003.
Live og på plate har en rekke andre norske utøvere bidratt i Milestone Refinery-sammenheng: Sivert Høyem, Anders Woltmann (King Midas), Susanna Wallumrød, Eivind Schou (Serena Maneesh, St. Thomas), Petter Svee (Cinnamoon, The Goo Men, The Devil And The Almighty Blues) og Marius Almås Johansen.
I 2004 albumdebuterte Milestone Refinery med utgivelsen Citric Love. I perioden 2002-2004 turnerte bandet nasjonalt og har bl.a. spilt på Øyafestivalen, by:Larm og Buktafestivalen.I perioden 2004-2016 har det vært liten aktivitet for bandet, med unntak av studioinnspillinger våren 2007, men høsten 2016 har Milestone Refinery gjenopptatt øvingsaktiviteten og skrevet nytt materiale som planlegges fremført live og i innspilt format. I juli 2017 begynte Milestone Refinery innspillingsprosessen mot nytt album i Velvet Recording i Spydeberg. De første sporene til bandets andre album slippes i juni 2018.


== Diskografi ==
Citric Love (2004)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Milestone Refinerys egne nettsider
Intervju med Milestone Refinery i Universitas
Gambattista Marino

Giambattista Marino (også Giovan Battista Marino) (1569-1625) var en italiensk poet, født i Napoli. Han er mest kjent for sitt lange episke dikt  L'Adone. L'Adone (Adonis), som ble utgitt i Paris i 1623 og dedikert til den franske kongen Louis XIII, er et mytologisk dikt skrevet på rim, delt inn i tjue deler.


== Referanser ==
Fredrikstad EnergiSalg

Fredrikstad EnergiSalg AS er et lokalt strømselskap i Fredrikstad lokalisert på Wilberjordet 2, 1605 Fredrikstad.  Selskapet har siden 1999 arbeidet med kjøp og salg av elektrisk energi med tilhørende tjenesteleveranser. Fredrikstad EnergiSalg eies 100% av Fortum.


== Eksterne lenker ==
Fredrikstad EnergiSalg sitt offisielle nettsted.
Francesc Vicent

Francesc Vicent (ca. 1450 – ca. 1512) var en valentiansk forfatter som skrev den første kjente trykte avhandlingen om sjakk med moderne spilleregler.


== Liv og virke ==
Om Vicents liv er knapt noe kjent. Etter egne opplysninger som framkommer av den omfangsrike verktittelen Libre dels jochs partits dels schacs en nombre de 100, ordenat e compost per mi Francesch Vicent nat en la ciutat de Segorb e criat e vehi de la insigne e valerosa ciutat de Valencia kom han fra Valencia. Sannsynligvis sto han der i kontakt med en krets av litterater rundt Bernat Fenollar, Francí de Castellví og Narcís Vinyoles. Disse tre skrev en gang mellom 1470 og 1490 sjakkdiktet Scachs d'amor, som er den første dokumenterte framstillingen av moderne spilleregler. Den spanske sjakkhistorikeren José Antonio Garzón antar at Vicent var én av flere i et valentiansk sjakkmiljø som bidro til regelendringen, og ikke er «den moderne sjakkens far» i egentlig forstand, slik det i blant hevdes.I 1495 publiserte Vicent sjakkboka Libre dels jochs, som er den første trykte avhandlingen om sjakk. Ingen kopier av boka er bevart, men Garzón fant etter lengre tids undersøkelser et håndskrift i Biblioteca Malatestiana i Cesena som er en sammenfatning av innholdet i Vicents bok. I manuskriptet betegnes Valencia som «den moderne sjakkens vogge» og det framgår at Vicents bok var en samling sjakkproblemer med moderne regler.Vicent flyktet fra den spanske inkvisisjonen og slo seg ned i Italia, noe som kan forklare at kopier av boka hans befant seg i Italia. De nye sjakkreglene spredte seg hurtig i Italia og Frankrike, og dermed var den moderne sjakkens tidsalder i gang.Sjakkistorikere som Garzón og Calvo har framsatt en hypotese om at Pedro Damiano er et pseudonym for Francesc Vicent.
Rafael Ferrando, lederen av observatoriet Pla d’arguines de Segorbe, oppkalte i 2002 asteroide (78071) Vicent etter ham.


== Litteratur ==
Ferran Bono Ara: Karpov apoya a la dama valenciana. El ex campeón de ajedrez arropa la presentación de un libro de Garzón que afirma el origen valenciano de la reina. I El País 8. november 2005 (besøkt 22. august 2016)
Ricardo Calvo: Valencia Spain: The Cradle of European Chess (PDF; 166 kB). Presentasjon for CCI, Wien 1998
Enciclopèdia Catalana: Francesc Vicent, (Zugriff 20. juli 2015).
José Antonio Garzón: En pos del incunable perdido. Biblioteca Valenciana, 2001
José Antonio Garzón: The Return of Francesch Vicent. The History of the Birth and Expansion of Modern Chess. Valencia 2005, ISBN 8448241940
José Antonio Garzón: La tesis valenciana como cuna del ajedrez moderno. Scachs d’amor (1475), kapittel 7.1.
Justo Pastor Fusler: Biblioteca valenciana de los escritores que florecieron hasta a la de D. Vicente Ximeno, (Colección Biblioteca Valenciana), bind 1, Valencia 1827, s. 40f (digitalisering)
Francesch Vicent, segorbe.net


== Referanser og noter ==
Selurelva

Selurelva er ei elv i Flekkefjord kommune i Agder fylke. Den renner fra innsjøen Selura og munner ut i Grisefjorden ved Drangeid. Selve Selurelva er 450 meter lang, mens hele vassdraget har en lengde på 11,8 kilometer. Vannkraften i elva har vært utnyttet siden 1600-tallet, og siden 1916 til produksjon av elektrisitet. I 2015 ble det gitt konsesjon til bygging av Selura kraftverk, som vil benytte den eksisterende reguleringen av Selura.


== Referanser ==
Alessandro Achillini

Alessandro Achillini (født 20. oktober 1463 i Bologna i Kirkestaten, død 2. august 1512 samme sted) var en italiensk skolastisk filosof og lege. Han har blitt kalt «den nye Aristoteles». Achillini underviste i medisin og filosofi ved Universitetet i Bologna og Universitetet i Padova.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Alessandro Achillini var sønn av Claudio Achillini. Han var eldste bror til Giovanni Filoteo Achillini og grandonkel til Claudio Achillini.
I tillegg til det som skulle bli hans hovedbeskjeftigelse i livet, studerte han også teologi. Han begynte på seminarstudier en gang før 1476; det året ble han tonsurert i katedralen i Bologna. Selv om han senere gikk over til akademistudier i annen retning forble han aktivt opptatt av teologi hele livet og bidro til to generalkongresser for fransiskanerordenen; en i Bologna i 1494 og en annen i Roma i 1505/1506.I 1506 måtte han forlate Bologna og dro da til Padova, der han ble gjort til lærer i filosofi.


=== Medisiner/anatom, filosof ===

Han beskrev to tympane ben i øret, kalt mallus incus. Det dreier seg om de såkalte hammeren og ambolten. 
Achillini hadde foruten disse og andre anatomiske oppdagelser også for sin tid et viktig medisinsk forfatterskap. Som filosofisk tenker helte han mot panteismens virkelighetsoppfatning blant annet ved at han fremmet tanken om en kollektiv, upersonlig sjelenes udødelighet (De universalibus, 1501). Han utga også De subjecto chiromantiæ et physiognomiæ (1503).
Hans filosofiske Opera omnia ble første gang trykket i 1508 i Venezia, og kom i nye utgaver i 1545 og 1568 og da med viktige bemerkninger. Viktigst i disse er De intelligentiis, i fem bøker. 


== Litteratur ==
Daniel Schäfer: Achillini, Alessandro. I: Werner E. Gerabek, Bernhard D. Haage, Gundolf Keil, Wolfgang Wegner (utg.): Enzyklopädie Medizingeschichte. De Gruyter, Berlin/ New York 2005, ISBN 3-11-015714-4, s. 5.
Herbert Stanley Matsen: Alessandro Achillini (1463–1512) and His Doctrine of ‘Universals’ and ‘Transcendentals’. A Study in Renaissance Ockhamism. Associates University Presses, London 1974, ISBN 0-8387-1221-8.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Online Galleries, History of Science Collections, University of Oklahoma Libraries Bildesamling