jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Happy Days Are Here Again

«Happy Days Are Here Again» er en sang fra 1929, skrevet og komponert av Milton Ager og Jack Yellen. Leo Reisman og Lou Levin spilte inn sangen for filmmusikalen Chasing Rainbows (1930). Låten har blitt sunget av flere artister, men er kanskje best kjent fra Barbra Streisands tolkning. Låten ble populær da USAs president Franklin D. Roosevelt brukte den i sin reklamekampanje for presidentvalget i 1933, som han vant.


== Barbra Streisands versjon ==
En av de mest innflytelsesrike innspillingen av låten var Barbra Streisands. Selv om låten vanligvis blir sunget i et raskt tempo, ble versjonen hennes kjent for å være tregere og mer uttrykksfull.
Streisand sang låten under The Garry Moore Show i en sketsj som het «That Wonderful Year». Hun sang den på et sarkastisk vis som en millionær som nettopp hadde mistet alle pengene sine. Hun går inn på en bar, og tilbyr smykkene sine for et par drinker.
Streisand spilte inn sangen i oktober 1962 hos Columbia Records musikkstudio i New York, noen måneder før arbeidet på debutalbumet. Denne versjonen ble satt sammen av George Williams, og ble utgitt som Streisands første singel i november 1962 med «When the Sun Comes Out» som B-side. Kun 500 eksemplarer av denne singelen ble gitt ut på markedet i New York, og radiostasjonene fikk ingen av dem. Versjonen ble utgitt på nytt i mars 1965 som en del av Hall of Fame-serien sammen med låten «My Coloring Book».
Streisand spilte inn sangen på nytt i januar 1963 for debutalbumet The Barbra Streisand Album.
Streisand sang også låten på The Judy Garland Show i en mashup med Judy Garlands «Get Happy». Dette liveopptaket ble senere utgitt på Streisands samlealbum Duets i 2002.
I juni 1967 fremførte hun sangen for over 135 000 mennesker i Central Park. Denne innspillingen ble utgitt på det første livealbumet hennes A Happening in Central Park, og senere på samlealbumene Barbra Streisand's Greatest Hits og The Essential Barbra Streisand. Hun har også sunget sangen på flere av konsertene sine.


=== Andre Streisand-versjoner ===
«Happy Days Are Here Again» (singelversjonen fra 1962)
«Happy Days Are Here Again» (albumversjonen fra 1963)
«Happy Days Are Here Again» (live fra A Happening in Central Park)
«Sing / Happy Days Are Here Again» (live fra Live Concert at the Forum) - 4:25
«Happy Days Are Here Again» (live fra One Voice)
«Happy Days Are Here Again» (live fra Barbra: The Concert)
«Happy Days Are Here Again» (live fra Timeless: Live in Concert)
«Happy Days Are Here Again» (live fra Live in Concert 2006)


== Eksterne lenker ==
Full sangtekst til denne sangen hos MetroLyrics
Msalato internasjonale lufthavn

Msalato internasjonale lufthavn (swahili: Uwanja wa Ndege wa Kimataifa wa Msalato) er en foreslått  internasjonal lufthavn som skal betjene Tanzanias hovedstad Dodoma.


== Bakgrunn ==
Den nåværende  flyplass som betjener hovedstaden ligger innen byområdet og kan ikke ta imot større fly. Derfor har regjeringen til hensikt  å bygge en ny internasjonal flyplass i Msalato.


== Se også ==
Dodoma Airport


== Referanser ==
Air Buddies

Air Buddies er en amerikansk familiekomedie fra 2006 regissert av Robert Vince.
Det er den sjette filmen i Air Bud-filmserien, og den eneste som ble utgitt direkte på DVD. 


== Sammendrag ==
Den kjente Golden retriever-hunden Air Bud blir kidnappet av lyssky kjeltringer som vil selge hunden for penger, og de fem valpene hans må hjelpe eierne deres med å redde dagen og finne igjen faren sin. Underveis får de hjelp fra en rekke forskjellige dyr og skapninger, som de kan snakke med.


== Rolleliste ==
Slade Pearce - Noah Framm
Holmes Osborne - Selkirk Tander, en skurk
Trevor Wright – Grim, en kjeltring.
Paul Rae – Denning, en av kjeltringene som prøver å stjele Air Bud
Christian Pikes - Henry
Patrick Cranshaw - Sheriff Bob
Tyler Guerrero - Bartleby Livingston
Richard Karn - Patrick Framm
Cynthia Stevenson - Jackie Framm
Abigail Breslin – hunden Rosebud
Dominic Scott Kay – en hundevalp
Tom Everett Scott – hunden Buddy
Michael Clarke Duncan – en vennligsinnet ulv
Don Knotts – Sniffer, en gammel blodhund.


== Eksterne lenker ==
(en) Air Buddies på Internet Movie Database 
(sv) Air Buddies i Svensk Filmdatabas 
(fr) Air Buddies på Allociné 
(nl) Air Buddies på MovieMeter 
(en) Air Buddies på AllMovie 
(en) Air Buddies på Turner Classic Movies 
(en) Air Buddies på Rotten Tomatoes
Auric Air

Auric Air Services Ltd er et mindre,  privateiet flyselskap med base i Mwanza, Tanzania som utfører både rute- og charterflyvninger.


== Destinasjoner ==
Seskapet utfører regelmessig ruteflyvninger til følgende destinasjoner:


== Flåte ==

Auric Airs flåte omfattet følgende fly (i august 2014):


== Referanser ==
Studentforening av lærerstudenter i Trondheim

Studentforening av lærerstudenter i Trondheim er studentforeningen for studentene ved Institutt for lærerutdanning (ILU) ved NTNU. Foreningens navn forkortes til daglig ned til Studentforeningen SALT. Foreningen ble stiftet i 6. september 2013. Foreningens formål er både å være studentpolitisk organ og en sosial forening for studentene ved instituttet. Institutt for lærerutdanning er NTNUs største institutt når det gjelder antall studenter, noe som også gjør Studentforeningen SALT til en av Trondheims største studentforeninger.


== Oppstarten ==
Høsten 2013 var det organiserte studentengasjementet ved den daværende Avdeling for lærer og tolkeutdanning ved HiST på et lavt nivå. Studentutvalget hadde ikke vært operativt på noen år, den tradisjonsrike Rotvollrevyen var nedlagt, og det eksisterte ingen sosial linjeforening eller andre organiserte grupper tilknyttet campus Rotvoll. Pedagogstudentene ved HiST (som er ungdomsorganisasjonen til Utdanningsforbundet) var den eneste organisasjonen som hadde virksomhet på campus. Etter oppstarten ble snart den tradisjonsrike studentkjelleren Stuggu fusjonert inn i Studentforeningen SALT. Foreningen overtok også snart som studentpolitisk organ for studentene ved avdelingen. Foreningen opplevde årene som kom en enorm vekst i både medlemstall og aktivitet, og har i dag omfattende studentpolitisk og sosial aktivitet.


== Underutvalg ==
Foreningen har en rekke underutvalg som driver med ulike aktiviteter. Per 28.11.2019 har foreningen følgende utvalg:

SALT Friluftsliv
SALT Stuggu
SALT Promo (ansvar for nettside, SoMe & studentavis)
Strikk & drikk
SALT Sporty (ukentlige treningsøkter og mange forskjellige lag i bedriftsidretten)
SALT Scene (kor og husband)
SALT Revy (Facebook-side)
Event & Næringsliv (store fellesarrangementer og avtaler med næringsliv)
Fadderutvalget


== Foreningens ledere ==
2013 - 2015: Morten Djupdal
2015 - 2016: Didrik Leganger
2017 - 2018: Kristian Vinnelrød
2019 - 2020: Marit Baastad Andersen
2021 - d.d: Julie Bratseth Håkonsen


== Referanser ==
Arriva

Arriva er et trafikkselskap som driver en del busslinjer og har vunnet anbud på noen konkurranseutsatte jernbanestrekninger i Nord-Europa. Det eies av Deutsche Bahn.


== Historie ==
Arriva ble startet i 1938, da familien Cowie begynte å selge og reparere brukte motorsykler fra en liten forretning i Sunderland i England. I 1960 begynte selskapet å kjøpe en rekke bilforhandlere i området og ble fem år senere børsnotert under navnet Cowie Group Plc.
I 1980 begynte selskapet med busstransport og valgte i årene 1994–1996 å utvide denne forretningen ved å kjøpe de tre konkurrentene Leaside, London South og British Bus Group.I 1997 bredte selskapet seg til de internasjonale markeder og introduserte det nåværende navnet Arriva. Samme år holdt selskapet sitt inntog i Danmark med kjøpet av Unibus. I 1999 overtok selskapet Bus Danmark, som ble fusjonert med Unibus til Arriva Danmark. Arriva Danmark er i dag Danmarks største bussoperatør. I 2007 ble Veolia Transport Danmark – som var Danmarks nest største bussoperatør – kjøpt, og kjøpet innebar at Arriva med alle sine divisjoner fikk i alt 5 535 medarbeidere i Danmark. Samtidig nådde selskapet en markedsandel på ca. 50 % av bussdriften i Danmark og ca. 60 % i hovedstadsområdet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Arriva – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Arriva Danmark
Arriva UK
Ifakara Health Institute

Ifakara Health Institute (IHI) er en  tanzaniansk organisasjon som driver forskning innen helse. Den har kontorer og laboratorier i Ifakara, Dar-es-Salaam, Ikwiriri, Bagamoyo, og Mtwara, alle i Tanzania. Instituttet utfører helse-relatert forskning på ulike områder, inklusive malaria og  hiv/aids.


== Historie ==

Et feltlaboratorium fra Swiss Tropical and Public Health Institute ble etablert i Ifakara i 1956 av Rudolf Geigy. Fra 1981 til 1984 ble det ledet av Marcel Tanner. Instituttet ble omdøpt til «Ifakara Centre» i 1991, deretter «Ifakara Health Research and Development Centre, IHRDC» i 1996, og så til sitt nåværende navn, «Ifakara Health Institute» i 2008.Ifakara Health Institute ble omtalt i en reportasje på Al Jazeeras Lifelines dokumentarserie The End Game i 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ifakara Health Institute Website
Ifakara Health Institute Facebook page
IHI Digital Library on EPrints.org
Ifakara Health Institute on SDH-Net
St. Francis Hospital Topography, including the IHI Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
Fairphone

Fairphone er et firma som ble grunnlagt i 2013 i Amsterdam i Nederland og driver med «sosial virksomhet» innen produksjon og markedsføring av smarttelefoner. Selskapets mål er å utvikle apparater som gjør minimal skade på miljø og i størst mulig grad bidrar til en rettferdig sosial utvikling, selv om firmaet innrømmer at det ennå ikke er fullstendig mulig å oppnå dette. Selskapets telefoner skal inneholde færrest mulig såkalte «konfliktmaterialer», i all hovedsak gull, tinn, tantal og wolfram, som er utvunnet under krigslignende eller umenneskelige forhold. I tillegg skal telefonene være produsert under mest mulig rettferdige sosiale forhold. Med introduksjonen av firmaets annen generasjons telefon, Fairphone 2, har firmaet også lagt vekt på at de enkelte bestanddelene av telefonen enkelt skal kunne byttes ut av sluttbrukere, slik at oppgraderinger og reparasjoner skjer på miljømessig sett mest mulig bærekraftig vis.


== Produkter ==

Fairphone 1 ble til i 2013 på grunnlag av 5 000 forhåndsbestillinger den 5. juni 2013. Den første produktserien på 25 000 telefoner var utsolgt innen 13. november samme år, én måned før den kunngjorte leveringsdatoen. Neste serie på 35 000 apparater ble lagt ut for salg den 21. mai 2014. Ialt solgte telefonen i rundt 60 000 eksemplarer. Telefonen støtter to SIM-brikker, og ble levert med operativsystemet Android, versjon 4.2.2.Fairphone 2 begynte å bli utlevert til kunder i desember 2015. Det er den første modul-baserte smarttelefonen på markedet, og er konstruert slik at brukerne selv skal kunne oppgradere og reparere apparatet. Førbestillinger begynte 16. juli 2015 og endte 30. september samme år. På dette tidspunkt var det kommet inn 17 418 bestillinger. Leveringen begynte i desember 2015. Telefonen støtter i likhet med forgjengeren to SIM-brikker, og ble levert med Android versjon 5.1.
Fairphone 3 kom på markedet 3. september 2019. I likhet med forgjengeren er telefonen modulbasert, og alle deler kan oppgraderes aller skiftes av brukeren, slik at telefonen får ti av ti mulige poeng av iFixit. Den leveres med «Fairphone OS», som bygger på Android 9. Også Fairphone 3 er konstruert av råvarer som er mest mulig etisk produsert eller består av gjenvunnet materiale.


== Utmerkelser ==
Fairphone ble tildelt prisen som raskest voksende teknologiselskap under The Next Web-konferansen april 2015.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Fairphone – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ifakara

Ifakara er en større by og hovedstad i det sydlige-sentrale Kilombero-distriktet i Tanzanias Morogoro-region. Byen, hvis økonomi tradisjonelt har vært helt og holdent avhengig av landbruket, er med sine om lag 60 000 innbyggere blitt et stadig voksende handelssentrum. Ifakara ligger i den lavtliggende dalen rundt Kilombero-elven godt 100 km syd for hovedveien fra Dar-es-Salaam til Iringa og videre til Zambia. I regntiden blir området ofte isolert i lengre perioder.
Byen fungerer som administrativt senter og handelsby for et større oppland, herunder hele Ulanga-distriktet. Ifakara er lilekedes preget av å være en gjennemfartsby med mange små overnattingssteder, spise- og skjenkesteder. Den har  buss- og togforbindelse med omverdenen. Befolkningen bestod opprinnelig av bønder og fiskere som var flyttet inn fra landdistriktene rundt Ifakara. De fleste er fortsatt opptatt med landbruk, men avstanden til markene blir stadig større og utbyttet derfor mindre. Fler og fler supplerer sine inntekter med handel og serviceaktiviteter. Befolkningen er sammensatt av et bredt utvalg av stammer fra Ulanga, Kilombero og Morogoro-distrikterne. De største religiøse grupperinger er de katolske og muslimske, som  størrelsesmessig er jevnbyrdige. I tillegg finnes en stor og voksende underskog av protestantiske menigheter spredt ut over hele Kilombero-området.


== Etymologi ==
Navnet Ifakara er satt sammen av to Ndamba-ord: ufa og kara som betyr «land som er ødelagt» eller «land som er totalt dødt». Det fikk navn under  Lipangalalas invasjon i 1860-årene da Ndamba ble drevet vekk fra Kilombero-elven. Mens de var på vei tilbake fikk de vite av folk de møtte at i dalen hadde ting falt fra hverandre på grunn av invasjonen. Senere, i kolonitiden, kunne ikke europeerne uttale det riktig, derfor «Ifakara» i stedet for «ufakara».Ifakara er hjemsteded  for  Ifakara Health Institute og St. Francis Designated District Hospital.


== Frivillige organisasjoner i Ifakara ==
Plan International
Ifakara Community Group


== Referanser ==
Jostein Ljones

Jostein Ljones (født 1967) er yrkessjåfør og lokalpolitiker for Senterpartiet. Han var
ordfører i Kvam kommune i Hordaland fra 2015 til 2019.Ljones er tidligere eggprodusent fra Kvam og var fylkesleder i Hordaland Senterparti fra 2012 til 2019.Han ble valgt til nestleder i Vestland Senterparti i 2019.


== Referanser ==
Morten Djupdal

Morten Djupdal (født 17. mai 1991) er en norsk tidligere lokalpolitiker (AP) og studentpolitiker.  
Djupdal var i 2015 den siste lederen av Studentparlamentet ved Høgskolen i Sør-Trøndelag. Djupdal har tidligere representert Arbeiderpartiet i Oppland fylkesting (2011-2015). Djupdal har medvirket til boken Der sola aldri skinner forfattet av Stian Bromark.Boken handler om timene før og timene etter terrorangrepet på Utøya 2011.  


== Verv ==
2015- Leder av Studentparlamentet ved HiST
2015- Styringsgruppa for fusjon, NTNU
2013-2015 Leder for Studentforening av lærerstudenter i Trondheim
2011–2015 Fylkestingsrepresentant, Oppland fylkesting
2011–2012 Representant i Nord-Aurdal kommunestyre
2010–2011 Fylkessekretær, AUF i Oppland
2009–2010 leder i Ungdommens fylkesting, Oppland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Oppland Arbeiderblad – «Mistet ferga - reddet liv», reportasje etter Utøyatragedien 2011, 23. juli 2011.
Oppland Arbeiderblad – «Krever fortsatt mulighet til fravær», 22. april 2010.
Oppland Arbeiderblad – «Morten har en nøkkelrolle når fusjonen mellom NTNU og høgskolene skal gjennomføres», 19. mai 2015.
Serenje

Serenje er en by i Serenjedistriktet i Zambia, beliggende like ved Great North Road og TAZARAjernbanen. Serenje er en også stasjon på TAZARA. Serenje ligger omtrent 191 km fra Kapiri Mposhi på Great North Road. Distriktet vest for Serenje er Mkushi. Like ved ligger Mulembo Falls.


== Oversikt ==
Befolkningen i Serenje lever av jordruk. Hele området har rik jord og tykk skog. Den økonomske utviklingen i Zambia syes å ha oversett denne landlige utpost.
Urbefolkningen i Serenje er Lalastammen hvis opprinnelige språk var Lala. Lala, i likhet med de fleste språk i Copperbeltet og Zambias sentrale provinser tilhører Bembaspråket. Lala-folket, i likhet med de fleste etniske grupper i de nordlige og nordvestlige deler av Zambia sies å nedstamme fra Luba-Lunda-kongedømmet i Den demokratiske republikken Kongo.Serenje-distriket er sammensatt av flere stammedømmer, disse er Muchinda, Muchinka, Chisomo, Serenje, Kabamba, Mailo og Chibale.


== Transport ==
I 2015 ble det forslått en jernbaneforbindelse fra Chipata til Malawi.


== Se også ==
Jernbanestasjoner i Zambia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
MSN-kart
FN-kart
Live in Concert 2006

Live in Concert 2006 er et konsertalbum av sangeren Barbra Streisand, som ble spilt inn i løpet av konsertturneen Streisand: The Tour i 2006. Musikkalbumet på to discer inneholder låter som ble spilt inn på forskjellige konserthus, blant annet Madison Square Garden i New York og Verizon Center i Washington D.C. De tre sangene som Streisand fremførte sammen med Il Divo, er med på albumet.Albumet nådde en 7.-plass på USAs albumliste Billboard 200 26. mai 2007 (med 62 000 eksemplarer).


== Sporliste ==


=== Disc 1 ===
«Funny Girl Broadway Overture» (Jule Styne) – 4:47
«Starting Here, Starting Now» (komponert av David Shire, skrevet av Richard Maltby, Jr.) – 2:57
«Opening Remarks» – 1:33
«Down With Love» (komponert av Harold Arlen, skrevet av E.Y. Harburg) – 3:57
«The Way We Were» (komponert av Marvin Hamlisch, skrevet av Alan Bergman & Marilyn Bergman) – 3:48
«Songwriting (Dialogue)» – 1:53
«Ma Première Chanson» (komponert av Barbra Streisand, skrevet av Eddy Marnay) – 2:37
«Evergreen (Love Theme from A Star Is Born)» (med Il Divo) (komponert av Streisand, skrevet av Paul Williams) – 4:05
«Come Rain or Come Shine» (komponert av Arlen, skrevet av Johnny Mercer) – 3:09
«Funny Girl (Dialogue)» – 0:52
«Funny Girl» (komponert av Styne, skrevet av Bob Merrill) – 2:32
«The Music That Makes Me Dance» (Styne, Merrill) – 1:37
«My Man» (Jacques Charles, Channing Pollock, Albert Willemetz, Maurice Yvain) – 3:28
«People (Dialogue)» – 0:29
«People» (Styne, Merrill) – 5:08


=== Disc 2 ===
«Entr'acte» – 3:37
«The Music of the Night» (med Il Divo) (komponert av Andrew Lloyd Webber, skrevet av Charles Hart) – 4:16
«Jason's Theme» (Jason Gould) – 1:14
«Carefully Taught / Children Will Listen» (komponert av Richard Rodgers, skrevet av Oscar Hammerstein II og Stephen Sondheim) – 3:29
«Unusual Way» (Maury Yeston) – 3:33
«What Are You Doing the Rest of Your Life?» (komponert av Michel LeGrand, skrevet av Bergman & Bergman) – 3:58
«Happy Days Are Here Again» (komponert av Milton Ager, skrevet av Jack Yellen) – 2:31
«(Have I Stayed) Too Long at the Fair?» (Billy Barnes) – 4:45
«William Saroyan (Dialogue)» – 1:40
«The Time of Your Life» (William Saroyan) – 1:00
«A Cockeyed Optimist» (Rodgers, Hammerstein) – 2:28
«Somewhere (Dialogue)» – 1:13
«Somewhere» (med Il Divo) (komponert av Leonard Bernstein, skrevet av Stephen Sondheim) – 3:34
«My Shining Hour» (Arlen, Mercer) – 4:31
«Don't Rain on My Parade (Reprise)» (Styne, Merrill) – 3:30
«Smile» (komponert av Charlie Chaplin, skrevet av John Turner & Geoffrey Parsons) – 4:26


=== Bonuslåter ===
«When the Sun Comes Out» (komponert av Arlen, skrevet av Ted Koehler)
Tilgjengelig på versjonen til Barnes & Noble
«Stoney End» (Laura Nyro)
«Don't Rain on My Parade» (Styne, Merrill)
Tilgjengelig på versjonen til Target


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Live in Concert 2006 på Discogs 
(en) Live in Concert 2006 på MusicBrainz 
(en) Live in Concert 2006 på Spotify 
(en) Live in Concert 2006 på AllMusic
Fridag for fløytisten

Fridag for fløytisten var Norges bidrag til Underholdningsfestivalen i Montreux i 1984. Regi: John Andreassen. Bidraget var en fabel i toner og bevegelse av og med danserne Torill Johannessen, Indra Lorentzen, Nina Lill Svendsen, skuespilleren John S. Kristensen og fløytisten Steinar Ofsdal.Lengde: 31 minutter.Programmet ble vist på NRK TV 3. mars 1984.


== Musikere ==
Thomas Almquist
Lasse Englund
Bengt Lindgren
Finn Sletten
Kari Svendsen
Steinar Ofsdal


== Stab ==
Kostymer: Ellen Andreassen
Sminke: Karin Søther
Scenografi: Kari Parsli
Rekvisitter: Einar Hultberg
Lys: Ingolf Ramstad
Lyd: Arne Johnsen
Elektronredigering: Jonny Brenna
Teknisk leder: Bjørn Fagersand
Innspillingsleder: Berit Johanne Berg
Produksjonsleder: Hallvard H. Blekastad
Regi: John Andreassen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Fridag for fløytisten på NRK TV
Rake (TV-serie)

Rake er en australsk dramaserie som har gått på ABC1 siden 2010. Serien har Richard Roxburgh i hovedrollen som libertineren Cleaver Greene, en fremragende, men selvdestruktiv forsvarsadvokat fra Sydney.


== Medvirkende ==
Richard Roxburgh som Cleaver Greene
Matt Day som David «Sorry» Potter
Russell Dykstra som Barney Meagher
Danielle Cormack som Scarlet Meagher
Caroline Brazier som Wendy Greene
Adrienne Pickering som Melissa «Missy» Partridge


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rake på Internet Movie Database 
Rake hos Australian Television Information Archive
The Express

The Express er en amerikansk film fra 2008, produsert av John Davis. Filmen er basert på livet til Ernie Davis, den første afroamerikanske sportsutøveren som vant The Heisman Trophy. Filmen hadde premiere på amerikanske kinoer den 10. oktober 2008.


== Sammendrag ==
Ernie Davis (Rob Brown) vokser opp i Pennsylvania, frem til fotball-trener Ben Schwartzwalder (Dennis Quaid) verver ham til fotball-laget ved Syracuse University. Davis utmerker seg snart på fotball-banen, og han er med når laget skal spille under deres første nasjonale mesterskap.
I 1961 - når Davis går siste året ved universitetet, blir han den første afro-amerikanske idrettsutøveren som blir tildelt The Heisman Trophy. Han begynner deretter mer profesjonelt, og signerer kontrakt med ett lag i National Football League. Men en stund senere blir han diagnostisert med leukemi. Filmens epilog viser flere bilder fra hans idrettskarriere, og forteller at Davis døde den 18. mai 1963 i en alder av bare 23 år.


== Skuespillere ==
Rob Brown som Ernie Davis
Dennis Quaid som Ben Schwartzwalder
Omar Benson Miller som Jack Buckley
Aunjanue Ellis som Marie Davis
Clancy Brown som Roy Simmons
Darrin Dewitt Henson som Jim Brown
Saul Rubinek som Art Modell
Nelsan Ellis som Will Davis, Jr.
Charles S. Dutton som Willie "Pop" Davis
Geoff Stults som Bob Lundy
Evan Jones som Roger "Hound Dog" Davis
Nicole Beharie som Sarah Ward
Chelcie Ross som Lew Andreas
Enver Gjokaj som Dave Sarette
Maximilian Osinski som Gerhard Schwedes
Chadwick Boseman som Floyd Little


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) The Express på Internet Movie Database 
(no) The Express hos Filmfront 
(da) The Express i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) The Express på Allociné 
(en) The Express på AllMovie 
(en) The Express på Rotten Tomatoes 
(en) The Express på Metacritic 
(en) The Express på Box Office Mojo 
Film-trailer, youtube.com