Dietrich von Choltitz

Dietrich Hugo Hermann von Choltitz (født 9. november 1894, død 5. november 1966) var en infanterigeneral i Nazi-Tyskland. Han var generalkommandant for Paris i de siste dagene før byen ble tatt av de allierte i august 1944.
Han ble generalmajor i 1942 og general i infanteriet i 1944. Choltitz mottok Ridderkorset av Jernkorset i 1940.


== Liv og virke ==


=== Tidlig militær karriere ===
Under den første verdenskrig var Choltitz løytnant i den saksiske hærs infanteri på vestfronten. Han ble alvorlig såret i oktober 1914. Han forble i Reichswehr under Weimarrepublikken og ble kaptein i kavaleriet i 1929. Senere ble han kommandant for 3. bataljon av 16. Luftlande-Infanterieregiment.


=== Andre verdenskrig ===
von Choltitz hadde under den andre verdenskrig en rekke militære kommandoer. I årene 1940–1942 ledet han deler av, og så senere hele, det 16. infanteriregiment. Hans luftbårne styrker var med på okkupasjonen av Rotterdam ved luftlandinger i 1940, noe som førte til at han ble dekorert med Jernkorset. I september 1940 ble han leder for hele regimentet.
I krigen mot Sovjetunionen var Choltitzs med på beleiringen av Sevastopol i juni 1942. Samme år ble han generalmajor og i 1943 generalløytnant. Han var også i tillegg assisterende kommandant av 260. infanteridivisjon og kommandant for 48. Panzerkorps. Fra mars 1944 tjenestegjorde han ved fronten i Italia og fra juni 1944 på vestfronten.


==== Kommandant for Paris ====
I august 1944 ble han utnevnt av Adolf Hitler personlig til Wehrmachtkommandant for Paris. Kommandanturet var ved Place de l'Opéra og generalen bodde i Hôtel Le Meurice på 228 Rue de Rivoli. Choltitz kom til Paris, som etterfølger av den avløste kommandant Hans von Boineburg-Lengsfeld, den 9. august 1944.
Hitler anså ham som rett mann til å sørge for å utføre for den eventuelle, men planlagte ødeleggelse av de viktigere monumenter i den franske hovedstaden.Han bisto deretter også de frie franske styrker, som var de første til å innta byen, ved å overbevise de spredte tyske styrker til å kapitulere ved å selv kjøre rundt i en høyttalerbil i det sentrale Paris. Hans ordre ble adlydt av de fleste arméenheter.
I sin tid som kommandant forhandlet Choltitz via den svenske generalkonsulen i Paris, Raoul Nordling, og dennes bror Rolf Nordling, med såvel den franske motstandsbevegelsen som franske militære, og den 25. august kapitulerte han og en styrke på 17 000 mann til den franske general Philippe Leclerc og lederen for motstandsbevegelsen Henri Rol-Tanguy på Gare Montparnasse. For sin fortjeneste å ha forhindret et nytt Stalingrad ble han av noen ansett som «Paris' redningsmann».


=== Etterkrigstiden ===

von Choltitz var i alliert krigsfangenskap fra august 1944 til april 1947. Han ble bragt til den engelske krigsfangeleiren Trent Park, der samtalene de innesperrede offiserene seg imellom ble hemmelig avlyttet og lydregistrert.Ifølge en avlyttingsprotokoll av 29. august 1944 sa Choltitz: «Det tyngste oppdrag som jeg noensinne har gjennomført – men da også med største konsekvens – , er likvideringen av jødene.» Det var mens Choltitz 1941/42 var kommandant for et regiment på Krim i Sovjetunionen. Wehrmacht-enheter og -soldater begikk fra 1941 til 1945 mange krigsforbrytelser i de erobrede deler av Sovjetunionen.
Ifølge Sönke Neitzel i boken  Abgehört (2005, på grunnlag av avlyttingsprotokoller fra Trent Park) var Choltitz en av de få generaler som bekjente seg til noen form for personlig ansvar. 

«Ich habe meine Soldaten verführt, an diesen Mist zu glauben, habe die Bevölkerung, die das Offizierskorps noch als etwas Würdiges sah, veranlasst, auch ohne Überlegung mitzumachen. Ich fühle mich auf das Äußerste beschämt! Vielleicht sind wir viel mehr schuld als dieses ungebildete Viehzeugs, was ja sowieso sein ganzes Leben lang nichts anderes hört.» (Neitzel, s. 54)I april 1947 ble Choltitz løslatt. Han bodde så resten av livet i Baden-Baden og døde den 5. november 1966. Både høyerestående tyske offiserer og høye franske offiserer deltok under bisettelsen.


== Utmerkelser og dekorasjoner ==
Jernkorset (1914)
2. klasse
1. klasse
Såretmerket (1914)
i sort
i sølv
Ridderkorset av Den militære Sankt Henriksordenen (26. desember 1917)
Ridderkorset av 2. klasse av Albertsordenen med sverd
Ridderkorset av 2. klasse av Sachsens sivilfortjenstorden med sverd
Æreskorset
Wehrmacht tjenestemedalje 1. til 4. klasse
Sudetenlandmedaljen med Prahaspenne
Spenne til Jernkorset
2. klasse (14. mai 1940)
1. klasse (19. mai 1940)
Infanteriangrepsmerket (17. september 1940)
Såretmerket (1939)
i gull (25. mars 1943)
Østfrontmedaljen
Krimskjoldet
Mikael den tapres orden, 3. klasse (6. oktober 1942)
Det tyske kors i gull (8. februar 1942)
Jernkorsets ridderkors 29. mai 1940 som Oberstleutnant og kommandant for of III./Infanterie-Regiment 16
Kommandør av den rumenske Stjerneordenen med sverd (våren 1943)


== Litteratur ==
Fellgiebel, Walther-Peer (2000): Die Träger des Ritterkreuzes des Eisernen Kreuzes 1939–1945 – Die Inhaber der höchsten Auszeichnung des Zweiten Weltkrieges aller Wehrmachtteile. Friedberg, Germany: Podzun-Pallas. ISBN 978-3-7909-0284-6.
Patzwall, Klaus D.; Scherzer, Veit (2001): Das Deutsche Kreuz 1941 – 1945 Geschichte und Inhaber Band II. Norderstedt, Germany: Verlag Klaus D. Patzwall. ISBN 978-3-931533-45-8.
Scherzer, Veit (2007): Die Ritterkreuzträger 1939–1945 Die Inhaber des Ritterkreuzes des Eisernen Kreuzes 1939 von Heer, Luftwaffe, Kriegsmarine, Waffen-SS, Volkssturm sowie mit Deutschland verbündeter Streitkräfte nach den Unterlagen des Bundesarchives. Jena, Germany: Scherzers Miltaer-Verlag. ISBN 978-3-938845-17-2.
Thomas, Franz; Wegmann, Günter (1998): Die Ritterkreuzträger der Deutschen Wehrmacht 1939–1945 Teil III: Infanterie Band 4: C–Dow. Osnabrück, Germany: Biblio-Verlag. ISBN 978-3-7648-2534-8.
Tredje riket från uppgång till fall: en uppslagsbok. Stockholm: Ersatz. 2008. s. 83–84. ISBN 978-91-88858-32-0. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dietrich von Choltitz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Historic.de - Biography und pictures, biografi og bilder
Entry on Find A Grave , gravinfo
Dietrich von Choltitz, omtale og bilder