Riesenflugzeug

Et Riesenflugzeug (flertall Riesenflugzeuge, tysk for «kjempefly», var et stort tysk bombefly under første verdenskrig. Flyet ble noen ganger på folkemunne på engelsk kalt et R-fly.
Et typisk bombefly med denne betegnelsen hadde minst tre motorer, men fire eller flere motorer ble foretrukket. Disse store flermotors flyene var i stand til å tilbakelegge flere timer med større bombelast enn de mindre bombeflyene med betegnelsen «Grossflugzeug», slik som Gotha G. V. Noen av de tidligste «Riesenflugzeuge» ble kalt «G-type» før de fikk sin nye betegnelse, men en viktig forskjell var at kravet til R-type var at motorene måtte være anvendelige for oppdraget.
Derfor falt Riesenflugzeuge inn i to grupper. Den første var fly med motorene montert sentralt inne i skroget, som ved hjelp av girkasser og akseler overførte kraften til propeller montert mellom vingene. Den andre gruppen hadde konvensjonell motor montert i store naceller (motorgondol eller motorkabin) eller i nesen. Overføring av kraften fra en sentralt plassert motor i flykroppen til propeller i vingene viste seg i praksis å være problematisk. De fleste operative eksemplarer av «Riesenflugzeug» falt dermed innunder den andre gruppen, som Zeppelin-Staaken R.VI
«Riesenflugzeuge» var de største fly i første verdenskrig. De tyske bombeflyenes rivalene fra ententemaktene var Sikorsky Ilya Muromets fra Russland med et vingespenn på 29,8 m, Caproni Ca.4 fra Italia med et vingespenn på 29,9 m, og Handley Page V/1500 fra Storbritannia med et vingespenn på 38,41 m. Bare tre eksempler av det britiske bombeflyet var bygd før krigen endte.
«Riesenflugzeuge» som bombet London under den første verdenskrig var større enn noen av de tyske bombefly som ble brukt under andre verdenskrig, og det største som ble bygget, Siemens-Schuckert R. VIII i 1918 hadde et vingespenn på 48 meter. Det var ikke før seksten år senere at et fly med større vingespenn kom på vingene; det sovjetiske Tupolev ANT-20 åtte-motors monoplan. Det hadde et vingespenn på 63 meter.
I løpet av krigsårene hadde «R-flyene» gjennomført 146 tokter som har vært dokumentert for ettertiden, mot mål i Belgia, Frankrike, Storbritannia og Russland, med en bombetonnasje på 128 842 kg. Englandraidene gjennomført av skvadronene Rfa 501 (Risenflugzeugabteilungen) besto av elleve angrep med en høy pålitelighetsgrad, 93,4 % av alle planlagte bombetokt ble gjennomført med dropp av 27 190 kg med tap av bare to fly. Bare tre ett tonns bomber ble sluppet samtidig av flyet R.39 (Staaken R.VI). Men det verste flyangrepet på britisk grunn ble gjennomført med et «R-fly» natt til 29. januar 1918 da London ble bombet. 38 mennesker ble drept og 90 skadet da en bombe totalrasert en hel bygning.«Riesenflugzeuge» var operative fra 1915 til 1919. De gjenværende «R-flyene» som overlevde krigen ble enten tatt inn i sivil tjeneste eller sendt ut av Tyskland til Ukraina. De fire bombeflyene som kom i tjeneste for den ukrainske staten ble benyttet som transportfly for overflygning mellom Ukraina og Tyskland over fiendtlig territorium som Polen og Romania. Ingen av flyene overlevde perioden fra juni til september 1919.


== Liste over fartøy ==


== Noter ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Peter Gray: German Aircraft of the First World War London
G. W. Haddow: The German Giants, The Story of the R-planes 1914–1919. Utgiver Putman, London
Villehad Forssman: Constructing German Bombers 1914-1918. Utgiver: Rusavia Publishing House, Moscow


== Eksterne lenker ==
«The (German) Dornier "Giant Flying-Boat"» (PDF). Flight. XI (38): 1258. 18. september 1919. No. 560. Besøkt 12. januar 2011.  Kort moderne teknisk beskrivelse av Dornier Rs.III eller Rs.IV, med grove diagrammer.
"De Fire-motor Giant" Notater på tyske Bombefly i 1918 spørsmålet om Flyreise
"Linke-Hofmann Gigantiske Maskiner", s.2, s.3 & s.4 i 1919-utgaven av Fly
"Den tyske D. F. W. Kommersielle Fire-Motors Biplan", s.2, s.3, s.4 & p.5 i 1919-utgaven av Fly