jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Spurius

Spurius er en slekt av store, tropiske, biller som lever i død ved. De tilhører familien Passalidae.


== Utseende ==
Middelsstore til nokså store, blanke, avlange passalider. Hodet er blankt, mye bredere enn langt, med et kort horn i pannen og kraftige kjever. Pronotum er bredere enn langt med en skarp midtfure. Dekkvingene har fine punktstriper, ofte ganske utydelige. Artene mangler flygevinger og kan ikke fly. Forleggene har små tenner langs det meste av yttersiden.


== Levevis ==
Disse artene lever i tropisk skog, der de gnager i død ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
Familien Passalidae
Underfamilien Passalinae Leach, 1815
Stammen Proculini
Slekten Spurius Kaup, 1871
Spurius bicornis (Truqui, 1857)
Spurius conradi Rosmini, 1902
Spurius depressifrons Bates, 1886
Spurius dichotomus Zang, 1905
Spurius halffteri Reyes-Castillo, 1970


== Eksterne lenker ==
(en) Spurius i Encyclopedia of Life 
(en) Spurius i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Spurius hos NCBI 
Spurius – detaljert informasjon på Wikispecies Generic Guide to New World Scarab Beetles(på engelsk):[1]

Sjekkliste over Passalidae fra Mexico
Verres

Verres er en slekt av store, tropiske, biller som lever i død ved. De tilhører familien Passalidae.


== Utseende ==
Middelsstore til nokså store, blanke, avlange passalider. Hodet er blankt, mye bredere enn langt, med et kort horn i pannen og kraftige kjever. Pronotum er bredere enn langt med en skarp midtfure. Dekkvingene har fine punktstriper, ofte ganske utydelige. Forleggene har små tenner langs det meste av yttersiden.


== Levevis ==
Disse artene lever i tropisk skog, der de gnager i død ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
Familien Passalidae
Underfamilien Passalinae Leach, 1815
Stammen Proculini
Slekten Verres Kaup, 1871
Verres achoros Marshall, 2000
Verres arion Marshall, 2000
Verres cavicollis Bates, 1886
Verres corticicola (Truqui, 1857)
Verres deficiens Kuwert
Verres furcilabris (Eschscholtz)
Verres gilloglyi Marshall, 2000
Verres hageni Kaup, 1871
Verres intermedius Kaup, 1871
Verres longicornis (Luederwaldt, 1934)
Verres onorei Boucher & Pardo Locarno
Verres schoolmeestersi Pardo Locarno, 2014
Verres sternbergianus Zang


== Eksterne lenker ==
(en) Verres i Encyclopedia of Life 
(en) Verres i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Verres hos NCBI 
(en) Kategori:Verres (Passalidae) – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Verres – detaljert informasjon på Wikispecies Generic Guide to New World Scarab Beetles(på engelsk):[1]

Sjekkliste over Passalidae fra Mexico
Oversikt over artene
Komplement (mengdelære)

Innen mengdelære er komplementet til ei mengde M ei mengde bestående av alle elementene som ikke er med i M. Dette omtales også som absolutt komplement. Det relative komplementet for ei mengde kalles mengdedifferanse. Ofte betegnes det absolutte komplementet av M som ∁(M),  
  
    
      
        
          M
          
            ∁
          
        
      
    
    {\displaystyle M^{\complement }}
   eller 
  
    
      
        
          
            M
            ¯
          
        
      
    
    {\displaystyle {\overline {M}}}
  . Ofte har man ei underliggende universalmengde som det tas utgangspunkt i. Følgende er et enkelt eksempel. Om universalmengda er alle menneskene på jorda og vi tar komplementet av alle kvinner, vil vi få alle menn.
Tactical Air Command

Tactical Air Command TAC, (Taktiske Flykommandoen) var en flykommando som ble dannet etter andre verdenskrig som en av brorpartene av United States Army Air Forces og etter 1947 US Air Force. Kommandoen ble avviklet 1992 og gikk inn i det nydannede Air Combat Command.
Under Den kalde krigen omfattet den Taktiske Flykommandoen det amerikanske flyvåpenets samlede taktiske slagskraft i form av angrepsfly For at angrepsflyene skulle kunne arbeide, omfattet den også jagerfly for å eskortere angrepsflyene og forsøke oppnå luftherredømme.


== Historie ==
Den Taktiske Flykommandoen ble dannet 21. mars 1946 for å opprettholde balansen mellom strategiske flystyrker (bombe- og transportfly) og taktiske flystyrker (jager- og angrepsfly). Den 1. desember 1948 ble den underlagt Continental Air Command, men Koreakrigens utbrudd gjorde det upraktisk i å binde de taktiske flystyrkene til det nordamerikanske kontinentet og den Taktiske Flykommandoen ble igjen en selvstendig flykommando.
De fleste flyinnsatser under Koreakrigen, Vietnamkrigen og Gulfkrigen ble gjort av den Taktiske Flykommandoen. Også under Berlinblokaden og Cubakrisen ble det gjort betydelige innsatser.
I


== Forbindelser ==
De hovedsakelig brukte elementene i den Taktiske Flykommandoen var jager- og angrepsdivisjoner. Samtlige angrepsdivisjoner i det amerikanske flyvåpenet inngikk i den Taktiske Flykommandoen. mens jagerdvisjoner også fantes innenfor Aerospace Defense Command fram til 1979 da den ble innlemnet i den Taktiske Flykommandoen. Nasjonalgaren er formelt ikke en del av USAs flyvåpen, men Nasjonalgarden som stilles til flyvåpenets rådighet av delstatsguvernøren og går inn i den Taktiske Flykommandoen.
Også flygspaningen gikk inn i Taktiske Flykommandoen. Både radarspaningsfly som Boeing E-3 Sentry og E-8 Joint Star og taktiske spaningsfly som de RF-101 Voodoo som daglig gjennomførte flyspaning over Cuba under cubakrisen.
Før Air Force Special Operasjons Command ble oppretteåt i 1990 tilhørte flyvåpenets specialstyrkee også den Taktiske Flykommandoen.


== Se også ==
Strategic Air Command
Air Combat Command
Clayton J. Brukner

Clayton John Brukner (født 18. desember 1896 i Nebraska, død 26. desember 1977) var en amerikansk forretningsmann. Han var med og startet flyfabrikken Waco Aircraft Company, opprinnelig Weaver Aircraft Company, i 1919. Han ble i 1997 innlemmet i National Aviation Hall of Fame.


== Eksterne lenker ==
Biografi på nationalaviation.com
Porslinsrummet

Porslinsrummet er et utstillingsrom i Drottningholms slott. Rommet ble innredet etter initiativ fra Oscar II for hans samling av fajanse fra 1700-tallet og sto klart i 1897.
Rommets farveskala er holdt i blå nyanser og veggdekoren, som var en gave fra slottets tjenestemenn til kongens 25-års regjeringsjubileum, ble tegnet av arkitekt Agi Lindegren. Midt i taket vises det store riksvåpenet og på den åpne peisens front finnes kongens kronede speilmonogram O II R S (Oscar II Rex Sueciae). Under står det Anno Domini MDCCCXCVII (1897), årstallet da rommet sto ferdig.
Brorparten av samlingens fajanser inngår i den så kalte Nordstjärneservisen og er laget ved Rörstrands porslinsfabrik på midten av 1700-tallet. Nordstjernen brukes fra slutten av 1600-tallet som et symbol for den svenske kongen. Midt i rommet står et ovalt bord med større fat fra Rörstrand og Mariebergs porslinsfabrik. Den hvite bordoppsatsen på platå som vises midt på bordet er laget på Rörstrand i 1770.
Over den åpne peisen finnes blant annet to avlange lampetter i blå-hvit fajanse fra Rörstrand, men selve lysholderne mangler. Foran peisens gnistfanger står en nattstolbøtte (innsatsen til datidens toalettstol), den er produsert på Rörstrand i hvit fajanse med blå blomsterdekor.


== Kilder ==
Informasjonsskilt på stedet
Desvres

Desvres er en kommune i departmentet Pas-de-Calais i Nord-Frankrike. Den er en markedsby, kjent for sin fajanse og keramikk.
I 1999 hadde kommunen 5 260 innbyggere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Desvres – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Abortloven av 1960

Lov om svangerskapsavbrott i visse høve (i samtiden bare omtalt som abortloven) var Norges første abortlov. Den ble vedtatt 11. november 1960, og trådte i kraft 1. februar 1964.
Loven gav kvinner mulighet for abort under visse vilkår:

Kvinne som er med barn kan få løyve til å ta fosteret bort: 
Når det er naudsynleg til berging mot alvorleg fare for livet eller helsa til kvinna. […]Når det er alvorleg fare for at:
  arvelyte hos nokon av foreldre, eller
  sjukdom hos kvinna medan ho går med barnet, eller
  skade på fosteret i mors liv kan føre med seg at barnet kjem til å få ein alvorleg sjukdom eller eit stort lekamleg eller sjelelig lyte.
Når det er grunn til å tro at kvinna vart med barn avdi ho vart krenkt, […]
For at en kvinne skulle få godkjent abort måtte søknaden hennes godkjennes av en abortnemnd der det satt to leger. Den nye loven førte til en økning av de synlige aborttallene, siden langt flere aborter nå ble tatt på sykehus. I årene fra 1965 til 1971 steg andelen innvilgede abortsøknader fra 72 til 94%, men det var likevel store regionale variasjoner, og lovens spillerom for skjønnsmessige vurderinger gjorde at det var stor forskjell i nemndenes praksis.Abortloven av 1960 ble erstattet av Lov om svangerskapsavbrudd av 1975, som trådte i kraft 1. januar 1976.


== Referanser ==
Theta-healing

Theta-healing er en alternativ behandlingsform som er utviklet av amerikanske Vianna Stibal.
Teoriene bak Theta-healing har sin rot i vitenskap om hjernebølger, der nervecellene i hjernen kommuniserer via elektriske signaler i bestemte frekvensmønstre. Det er imidlertid ikke vitenskapelig belegg i den videre hypotesen om at man kan helbrede alvorlige sykdommer bare ved å stimulere hjernen til et bestemt bevissthetsnivå der den kommuniserer i frekvensområdet theta. Vianna Stibal påstår selv at hun gjennom denne formen for healing kurerte sin egen kreftsykdom i løpet av sekunder. Utøvere av theta-healing har blitt møtt med skarp kritikk for sine udokumenterte påstander om å kunne helbrede alvorlige sykdommer.Stibal tilbyr opplæring i theta-healing ved ThetaHealing Institute of Knowledge i Idaho. I Norge har Theta-healing blitt innført som en del av den alternative behandlingsformen referansepunktterapi.
I 2001 saksøkte Vianna Stibal sin ektemann for å ha påført henne varige fysiske og psykiske mén etter at paret var innblandet i en trafikkulykke.


== Referanser ==
Jean-François Deniau

Jean-François Deniau (født 31. oktober 1928 i Paris, død 24. januar 2007 samme sted) var en fransk politiker, diplomat og forfatter.
Deniau var utdannet ved Lycée Pasteur i Neuilly-sur-Seine, École Sainte-Geneviève i Versailles, og  Institut d'études politiques de Paris. Han var tidlig interessert i europapolitikk, og var involvert i arbeidet med Roma-traktaten. Etter at EEC ble etablert tok han plass i Europakommisjonen, der han jobbet med utviklings- og utenrikssaker. I Europakommiasjonen var han blant annet ansvarlig for forhandlingene med Norge i forkant av EF-avstemningen i 1972.
Deniau hadde også flere oppdrag i den franske utenrikstjenesten, og var ambassadør i Mauritania  og Spania. Han hadde også flere poster i den franske regjeringen, blant annet som statssekretær for utenrikssaker og for landsbruk. I 1978 ble han valgt inn i den franske nasjonalforsamlingen for Bourges.Som forfatter vant Deniau Grand prix de littérature Paul-Morand i 1990, og i 1992 ble han valgt inn som medlem i Académie française. Deniaus forfatterskap var allsidig, og omfattet blant annet maritim skjønnlitteratur, samfunnsøkonomiske bøker, og historisk fiksjon.Deniau ble utnevnt til storoffiser av Æreslegionen i 2005.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jean-François Deniau – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jean-François Deniau på Internet Movie Database 
(en) Jean-François Deniau hos The Movie Database 
(en) Jean-François Deniau hos Europaparlamentet
X-Evian

X-Evian er en tidligere Linuxdistribusjon fra Spania som var basert på Debian og Xubuntu, og dermed indirekte på Ubuntu. Distribusjonen ble lansert som en LiveDistro.
Distribusjonen støttet plattformen i486. Den benyttet skrivebordsmiljøet Xfce.
Versjon 0.6 ble lansert 3. juni 2005. Versjon 2.0 prebeta ble lansert 12. februar 2007.


== Eksterne lenker ==
X-Evian ved DistroWatch
Engeløya (Svalbard)

Engeløya er en liten øy, ca 20 hektar, på Svalbard, beliggende i Ginevrabotnen, en drøy km nord for Barentsøya.
Øyen er oppkalt etter Ernst Engel (1821-96), en tysk statistiker, som ikke har noen kjent forbindelse med øygruppen.


== Eksterne lenker ==
Engeløya Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Henckeløyane

Henckeløyane er en ansamling av rundt fem mindre øyer og holmer beliggende i Ginevrabotnen drøye fire km nordøst av Barentsøya på Svalbard.
Totalt har øygruppen et areal på omkring 4 hektar, og er uten spesielle høydedrag.
Det er ikke oppgitt hvem denne Henckel som øyene er oppkalt etter var.


== Eksterne lenker ==
Henckeløyane Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Øylandskjera

Øylandskjera er en ansamling av skjær i Storfjorden, omkring 4 km vest av Barentsøya på Svalbard. 
Øylandskjera ble oppdaget i 1927 av den tyske polarekspedisjonen, Hamburgischen Spitzbergen-Expedition 1927, ledet av Karl Gripp, med Herbert Knothe og Emmy Todtmann i motorkutteren Øyland fra Tromsø, som hadde nordmannen Bernhard Svensen som skipper. De ubetydelige skjærene ble gitt navn etter denne skuten.


== Eksterne lenker ==
Øylandskjera Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Ufficio Zero

Ufficio Zero er en tidliigere Linuxdistribusjon fra Italia som var basert på Ubuntu. Distribusjonen var en LiveDistro, var fullestendig oversatt til italiensk og var tilpasset brukere som var nye og uerfarne brukere. Distribusjonen var beregnet på kontormiljøer.
Distribusjonen støttet plattformen i386. Den benyttet skrivebordsmiljøet GNOME.
Versjon 0.5 ble lansert 16. juni 2005. Versjon 0.8 ble lansert 26. oktober 2006.


== Eksterne lenker ==
Ufficio Zero ved DistroWatch
Larsholmen

Larsholmen er et lite skjær i Storfjorden, omkring 7 km vest for Barentsøya på Svalbard.
Det er gitt navn etter Lars Moen, sønn av Erik Moen, hydrograf i Norsk Polarinstitutt, som gjorde havmålinger i området i 1981.


== Eksterne lenker ==
Larsholmen Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Jakimovičøyane

Jakimovičøyane er en ansamling av mindre øyer i Storfjorden omkring 4,5 km sydvest for Barkhamodden på Barentsøya, Svalbard.
Øygruppen er gitt navn etter Jan Kazimirovich Jakimovič (d. 1905), orlogskaptein i den russiske marine, kommandør på isbryteren Ledokol II, som utforsket Svalbard i forbindelse med Den svensk-russiske meridianbue-ekspedisjonen 1899-1902.


== Se også ==
Jakimovičfjellet


== Eksterne lenker ==
Jakimovičøyane Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Nils Christian Nordhus

Nils Christian Nordhus (født 15. september 1981 i Bergen) er en norsk advokat med møterett for Høyesterett. Han er nevø av Alf Magnus Nordhus og sønn av Gunnar Nordhus. Nordhus har medvirket i TV 2-serien Forsvarsadvokatene, i TV3-serien Den jævla naboen, og i underholdningsprogrammet Senere med Tørnquist på TV 2.Nordhus var forsvarer for Atle Hamre og for huleboeren på Blindern. Han forsvarte mannen som i Bergen tingrett ble frikjent etter brannkatastrofen i Skuteviken i Bergen. Nordhus var forsvarer for en Fredrikstad-mann som ble frikjent for terrorforbund og for den norske 18-åringen som ble dømt for forsøk på å delta i terrororganisasjonen ISIS.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nils Christian Nordhus på Internet Movie Database
Johnnie Johnson

James Edgar «Johnnie» Johnson (født 9. mars 1915 i Barrow upon Soar i Leicestershire, England, død 30. januar 2001) var en engelsk ingeniør, viseflymarskalk og et flyveress.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Som 17-åring skaffet han seg et BSA haglgevær for fuglejakt og lærte seg kunsten med å skyte like foran fuglens fluktbane. Dette kom senere til å få stor betydning i hans framtidige liv som jagerflyver. Han ble uteksaminert som sivilingeniør fra University of Nottingham i 1937. 
Etter studiene søkte han seg inn i Royal Auxiliary Air Force, men han ble ikke antatt etter at legen ved helseundersøkelsen fant spor av en gammel rugbyskade i ryggen. Han søkte seg da til The Leicestershire Yeomanry artilleriregiment hvor han ble antatt. Behovet for piloter foran andre verdenskrig åpnet muligheten for ham til å søke til RAFs frivillige reserve, hvor han lærte å fly.


=== Annen verdenskrig ===
På sensommeren 1940 ble han plassert på en flyflottilje, men han havarerte med sin Supermarine Spitfire fire dager etter at han hadde fått fly den for første gang. Etter havariet ble det sykehusopphold og samtidig passet man på å operere hans ryggsksde. I desember 1940 var han restituert og kom tilbake i tjeneste. På grunn av fraværet mistet han store deler av Slaget om Storbritannia, men han kom å fly under Douglas Baders kommando og så selv Bader bli skutt ned nær Lille i Frankrike.
Han skjøt ned sitt første fiendefly, en Messerschmitt Bf 109, i mai 1941. Hans lederevne ble lagt merke til, og han ble fort forfremmet. I juni 1942 ble han utnevnt til sjef for 610. jagerflotilje, og i mars 1943 fikk han ledelsen av de canadiske flyverne ved Kenley. Som eskortepilot til de amerikanske bombeflyene skjøt han i løpet av sommeren 1943 ned 14 fiendefly. På D-dagen, 6. juni 1944, gjorde han fire raid over Frankrike. Mellom mars og juli 1944, under en periode da jagerflyvernes tid var fylt med kampoppdrag, skjøt han ned 10 fiendefly. Hans 38. og siste seier kom 27. september 1944 over Nijmegen. I april 1945 ble han befordret og  gitt kommandoen over den 125. flyflottilje som da var Storbritannias mest moderne, utstyrt  med Spitfire XIV med Rolls-Royce Griffon motorer. 


=== Etterkrigstiden ===
Etter krigens slutt ledet han sin flåte over til Danmark, deretter ble han postert i Tyskland som sjef for 124. flyflottilje. På begynnelsen av 1950-tallet arbeidet han for USAF, og fløy F-86 Sabre for Tactical Air Command. I 1950-1951 tjenestegjorde han i Koreakrigen og fløy F-80 Shooting Star. Han ble pensjonert fra RAF 1965. Etter noen år som pensjonist startet han i 1969 eiendomsfondet Johnnie Johnson Trust med over 4 000 leiligheter samt hus som tilbød omsorg for gamle, handikappede og utsatte ungdommer.
I løpet av sin tid som pilot tilhørte han de heldige som aldri ble skutt ned, og kun en gang ble hans fly truffet av fiendeild. Han sluttet å fly i 1988. 


== Bibliografi i utvalg ==
1956 - Wing Leader (Fighter Pilots) ISBN 0-907579-87-6
1985 - The Story of Air Fighting ISBN 0-09-159820-6
1992 - Courage inn the Skies ISBN 0-7529-0415
Allmennflyging

Allmennflyging er flyging som normalt skjer uten godtgjørelse, og som normalt ikke er tilgjengelig for allmennheten. Allmennflyging omfatter blant annet forretningsflyvning, privatflyging og luftsport med fly og helikopter, annen luftsport (ballong, fallskjerm, hanggliding, mikrofly, modellfly, paragliding og seilfly).Store deler av verdens flytrafikk, om lag 170 000 fly, faller inn under denne kategorien, og de aller fleste av verdens flyplasser er åpne for allmennflyging. Allmennflyging dekker et vidt spekter av aktiviteter, både kommersiell og ikke-kommersiell. Det omfatter flyklubber, skoleflyvning, landbruksfly, ambulansefly, småfly, sportsfly, produksjon og vedlikehold av fly.


== Regulering og sikkerhet ==
De fleste land har etater som fører tilsyn med all sivil luftfart - inkludert allmennflyging. Disse tilsynsmyndighetene følger standardiserte regler satt av den Den internasjonale organisasjonen for sivil luftfart (ICAO). Eksempler på dette er Federal Aviation Administration (FAA) i USA, Civil Aviation Authority (CAA) i Storbritannia, Luftfahrt-Bundesamt (LBA) i Tyskland, Bundesamt für Zivilluftfahrt i Sveits, Transport Canada i Canada, Civil Aviation Safety Authority (CASA) i Australia, Directorate for Civil Aviation (DGCA) i India, Iran Civil Aviation Organization i Iran og Luftfartstilsynet i Norge.


== Referanser ==
Brochmann (slekt)

Brochmann er ei norsk slekt med dansk opphav.

Jasper Casper Brochmand (1486/8–1562), kongelig sekretærSøren Brochmand (1510–73)
Rasmus Brochmand (ikke foreldet angivelse av «1537» som fødselsår, men 1561-99 Køge), rådmann og borgermester i Køge. Han hadde også en sønn Herman Rasmussen Brochmand (1598 Køge-Kiel), som med NN ble far til Wilhelm Brochmann (1639 Kiel-87 Ribe), som med sin kone Margrethe Schack (Scock) (1640 Ribe-1702 sst.) fikk stor etterslekt; og til Jacob Hermansen Brochmann (august 1646 Kiel-aug. 1683), sogneprest til Alstahaug prestegjeld 1650-83), som i ekteskap med Maren Pedersdatter Krabbe (6. juni 1649-) ble far til Susanna Brochmann (1675-1735), som ble gift 1. gang ca. 1691 med Povel Munch (ca. 1656-1703 Nesna) og 2. gang i 1703 med Johan Hanssøn Klæboe (1673 Vik-1722 Nesna)
Søren Brochmand (1583–1634) fogd på Rein kloster 1619–20, så byfogd i Bergen 1627–29, g. Barbara Carlsdtr.
Bodil Brochmand (1615–) g. Thage Lambertsen Balchenborg, rådmann i Bergen
Anders Brochmand
Jørgen Andersen Brochmann (c.1638–82), lensmann i Kråkstad, Akershus.
Christian Jørgensen Brochmann (–c. 1732) lensmann Kråkstad
Jørgen Christiansen Brochmann (1686–1736) salmaker i Christiania
Christen Brochmann (1719–90) trelasthandler, g. 1741 Anne Hegermann
Jørgen Brochmann (1760–) g. Elisabeth Thorne
Diderik Hegermann Brochmann (1808–75) prest Kvinesdal, g. Sara Brock som var mor til Ludvig Daae
Jørgen Henrik Hegermann Brochmann (1850–1926) sogneprest i Ringsaker, g. Sophie Wilhelmine Dybwad
Bertram Dybwad Brochmann (1881–1956), forfatter og samfunnskritiker, g. Borghild Amundsen
Johannes Brochmann (1852–1930) sogneprest i Sogndal g. Elisabeth Smith
Diderik Brochmann (1879–1955) styrmann og litterat, g. Margit Hagen
Zinken Hopp (1905–87) forfatter, g. kringkaster Einar Hopp
Odd Brochmann (1909–92) arkitekt gift med Karen Brochmann
Georg Brochmann (1894–1952) redaktør og forfatter, g. Hjørdis Østby
Caspar Brochmann (1920–85) eier Hotel Continental med kona Ellen Brochmann
Wilhelm Tonsberg Brochmann (1729–91) regimentskvartermester
Jørgen Wilhelm Brochmann (1766–1829),  justisråd og assessor i overhoffretten
Jesper Rasmussen Brochmand (1585–1652) dansk professor og biskop
Enevoldsen Brochmand (1593–1653) borgermester Køge
Rasmus Brochmand (1619–64), professor i veltalenhet.
Hans Brochmand (1594–1638) professor, g. Drude Fincke, datter av matteprofessor Thomas Fincke.
		
		
		
		
		
		


== Andre Brochmann ==
Jahn Brochmann Halvorsen (1887–1970) banksjef, g.  Kirsten Aagard
Jahn Brochmann Halvorsen diplomat
Christian Brochmann (1953–) biolog
Grete Brochmann (1957–) sosiolog


== Referanser ==