jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Insieme: 1992

«Insieme: 1992» (norsk: sammen: 1992) er en italiensk popsang fra 1990 som er skrevet og fremført av den italienske artisten Toto Cutugno. Sangen vant Eurovision Song Contest 1990 for Italia, og dette var landets andre seier i konkurransen. Tittelen spiller på etableringen av Den europeiske union og handler om europeisk integrasjon og samhørighet. «Insieme: 1992» ble ingen stor kommersiell suksess i Europa etter finalen, men tok seg inn på singellister i flere europeiske land. Den kom imidlertid ikke inn på den norske singellisten, og sangen fikk heller ikke poeng fra den norske juryen i Eurovision Song Contest.


== Eurovision Song Contest ==
Sangen er komponert av den italienske musikeren Toto Cutugno som tidligere hadde gjort suksess med singelen «L'Italiano» i 1983 og en rekke deltakelser i italienske Sanremo-festivalen. Den italienske kringkasteren Rai valgte Cutugno til å representere Italia i Eurovision Song Contest i Zagreb lørdag 5. mai. Cutugno hadde skrevet både tekst og melodi til «Insieme: 1992».
I den internasjonale finalen var Italia det 19. landet på scenen av 22 deltakere. Med seg på scenen hadde han fem støttevokalister fra Slovenia, gruppen Pepel in Kri som representerte Jugoslavia i 1975.
Avstemningen ble en tett kamp mellom Italia, Frankrike og Irland. Til slutt vant Italia med 149 poeng – 17 poeng foran Irland og Frankrike på delt andreplass. Den norske juryen ga ingen poeng til «Insieme: 1992». Med det nåværende poengsystemet har det bare skjedd ytterligere to ganger at Norge ikke har gitt poeng til vinnersangen: 1983 og 2011.
Den spennende avstemningen gjorde at en svært nervøs og svett Cutugno måtte kaste vann ansiktet etter at seieren var et faktum. Det resulterte i at hårfarge-middelet begynte å renne og griset til den hvite dressjakka hans, noe som var svært synlig under seiersreprisen.


== Teksten ==
Tittelen henspiller på den europeiske integreringsprosessen og Maastricht-traktaten som etter hvert førte til frem til et indre marked og etableringen av EU. Dette var planlagt å skje i 1992, men EU ble formelt opprettet først høsten 1993. I likhet med mange andre av deltakerlåtene i 1990 var «Insieme: 1992» en sang som ytret håp og fremtidstro for Europa. Både Irland, Tyskland, Østerrike og Norges «Brandenburger Tor» hadde murens fall og fremtidstro som tema.

For oss, i himmelen tusen fioliner.For oss, kjærlighet uten grenserDu og jeg, med de samme idealene.Sammen. Unite, unite, Europe.


== Utgivelser og salg ==
Sangen fikk en moderat kommersiell suksess etter seieren. Den kom inn på singellistene i flere land og solgte til sølv i Frankrike og gull i Sveits. «Insieme: 1992» kom imidlertid ikke inn på norske VG-lista. 
Rune Rudberg spilte inn en norsk versjon av sangen, kalt «Mot samme morgendag». Arve Sigvaldsen skrev den norske teksten, og Nick Borgen produserte singelen.Roland Kaiser spilte inn en tysk versjon, kalt «Extreme».


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==
Ritz Crackers

Ritz Crackers er et varemerke for kjeks introdusert av Nabisco i 1934. Utenfor USA produseres Ritz Crackers av et datterselskap av Mondelēz International. Kjeksen er rund i formen, lettsaltet på den ene siden, og har en ruglete kant. En enkel porsjon (ca. 5 kjeks) inneholder 79 kalorier, 1 gram protein og 4 gram fett, eller 70 kalorier og 2,5 gram fett for hel-hvetevarianten.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Ritz crackers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ritz Crackers på Twitter 
(en) Ritz Crackers på Facebook
Dina Padoin

Dina Padoin er en skuespiller som har hatt den norske stemmen til blant annet Korra i Legenden om Korra og Violetta i Violetta. Hun har spilt i MI High fra NRK super og er stemmen til Jessica i Rutete Ninja. 


== Referanser ==
Kauslands båtbyggeri

Kauslands båtbyggeri var et båtbyggeri som holdt til på Kleppholmen i Øygarden kommune. Byggeriet ble startet i 1942 av Lasse Berentin Kausland og var i drift til 1987.
Båtbyggeriet lå i Kleppevik på en festet tomt (jf.bnr. 36). Broren til Lasse, Sigurd Kausland var med fra 1946 til 1950-tallet. Byggeriet var derfor kjent som brødrene Kauslands båtbyggeri.Kauslands båtbyggeri bygget trebåter, plastbåter og aluminiumsbåter opp til 65 fot og utførte mange reparasjoner. På det meste var det 13 menn i arbeid. Etter andre verdenskrig gikk mye av arbeidet i reparasjoner og ombygginger. Driften ble avviklet i 1987.


== Båttyper ==

Kauslands båtbyggeri ble i den tidlige driften kjent for sin 25-fots krysser som ble kalt «Krossfjordkryssar». Dette var en forgjenger til dagens sjark, og varianter av slike båter var populær på vestlandet til både fiske og fritid. Senere ble det bygget skyssbåter, arbeidsbåter og spesialbestilte båter etter tegninger fra blant annet Furuholmen.
I 1980-årene ble det bygget aluminiumsbåter ved verftet. Båtene ble kalt «Pondus», og ble i hovedsak solgt til oppdrettere og entreprenører.
Den mest kjente båttypen fra byggeriet er imidlertid plattgatteren, som var en solid båt som var meget rask for sin tid. Plattgatterne ble bygget i forskjellige størrelser, og brukt som familieturbåter, arbeidsbåter og skyssbåter, som for eksempel «Nordvik».


== Båter (utvalg) ==

Kauslands Båtbyggeri bygget rundt 350–400 båter totalt. Listen nedenfor er ufullstendig; byggeåret står først.

1982: «Helgøy», senere omdøpt til «Nordvik»
1950: «Straumbas», senere omdøpt til «Karl Anders». I 2004 overdratt til Stiftelsen Norsk Fiskerimuseum i Melbu.
1974: «Rapp»
1977: «Øybas»


== Referanser ==
Hestesport under Paralympiske sommerleker 2016

Ridning under Paralympiske sommerleker 2016 ble arrangert fra 11. til 16. september 2016, i Markopoulo Olympic Equestrian Centre i Rio de Janeiro i Brasil. 


== Medaljevinnere ==
Fångad av en stormvind

«Fångad av en stormvind» (norsk oversettelse: fanget av en stormvind) er en svensk popsang fra 1991 som vant Eurovision Song Contest 1991 for Sverige. Sangen ble fremført av Carola og er skrevet av Stephan Berg. Dette var Sveriges tredje seier i konkurransen, og sangen gikk inn på hitlistene i flere europeiske land. I Norge lå den én uke på VG-lista. Dette var første gang siden «Hold Me Now» i 1987 at en Eurovision-vinner nådde VG-lista.


== Eurovision Song Contest ==
For tredje gang deltok Carola i svenske Melodifestivalen, og «Fångad av en stormvind» var en av ti låter som deltok i den svenske finalen i Malmö lørdag 31. mars 1991. Der vant hun en klar seier og ble Sveriges bidrag til Eurovison Song Contest i Roma 4. mai. Dette var andre gang hun representerte Sverige, første gang var i 1983, da hun ble nummer tre med «Främling».
I den internasjonale finalen var «Fångad av en stormvind» det åttende bidraget ut på scenen av 22 deltakere. Carola fremførte sangen med et forrykende nummer, flankert av to mannlige dansere, tre støttevokalister og en vindmaskin som fikk det til å se ut som om Carola sto i nettopp en stormvind. Dette var første gang vindmaskin ble brukt i Eurovision Song Contest. Under Carolas fremføring forsvant deler av lyden i salen, etter sigende fordi vindmaskinen slukte for mye strøm, slik at en sikring kortsluttet. Lyden forsvant imidlertid ikke for seerne og juryene som fulgte tv-sendingen, og Carola fikk derfor ikke fremføre sangen på nytt.Avstemningen ble også trøblete for Sverige. Etter en jevn og spennende avstemning endte både Sverige og Frankrike på delt førsteplass med 146 poeng. For å kåre én vinner, telte EBU hvor mange toppoeng de to landene hadde fått. Begge hadde fått fire 12-poengere, og dermed talte man 10-poengerne. Sverige hadde fått fem 10-poengere, mens Frankrike bare hadde fått to. Dermed ble Sverige erklært som vinner. Den norske juryen hadde Frankrike på topp og Sverige på tredjeplass.Under vinnerreprisen sang Carola den engelske versjonen av sangen, kalt «Captured by a Lovestorm». Den engelske teksten var skrevet av Richard Hampton og ble utgitt i Europa. I Norge og Sverige ble den svenskspråklige versjonen gitt ut. 


== Utgivelser og salg ==
Sangen fikk en moderat kommersiell suksess etter seieren og tok seg inn på singellistene i flere land. I Norge lå den én uke på VG-lista, på en sjetteplass. I Sverige nådde den en tredjeplass på singellisten, og den lå ti uker på Svensktoppen.Sammen med «Främling» og «Hey Mickey» er sangen en av Carolas mest kjente låter. Carola deltok i Eurovision Song Contest for tredje gang i 2006, da hun ble nummer fem med «Invincible».


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==
Why Me?

«Why Me?» (norsk oversettelse: hvorfor meg?) er en engelskspråklig popballade som vant Eurovision Song Contest 1992 for Irland. Sangen ble fremført av Linda Martin og er skrevet av Johnny Logan som også vant konkurransen i 1980 og 1987. Han skrev også Irlands bidrag i 1984, «Terminal 3», som Linda Martin sang til en andreplass. «Why Me?» kom ikke på VG-lista i Norge, men toppet den irske singellisten og kom inn på listene i et par europeiske land. Dette var Irlands fjerde seier i konkurransen og innledet landets hat trick i Eurovision; Irland vant også konkurransen i 1993 og 1994.


== Eurovision Song Contest ==
Sangen var en av åtte som deltok i den irske finalen i Cork 29. mars 1992. Der vant sangen en klar seier med 105 poeng og ble Irlands bidrag til Eurovision Song Contest i Malmö lørdag 9. mai 1992. «Why Me?» var komponert av Johnny Logan, og dette var fjerde gang han vant den irske finalen. I 1980 vant han som artist, i 1984 som komponist og i 1987 som komponist og artist.
I den internasjonale finalen var «Why Me?» det 17. bidraget ut på scenen av 23 deltakere. På forhånd var Storbritannia den store favoritten, men utover i avstemningen tok Irland ledelsen og vant til slutt med 155 poeng – 16 poeng foran Storbritannia. Den norske juryen ga 7 poeng til det irske vinnerbidraget. Dette var Johnny Logans tredje Eurovision-seier og Irlands fjerde. Seieren innledet en gullalder i konkurransen for Irland, og landet vant også i 1993, 1994 og i Oslo i 1996.


== Utgivelser og salg ==
I likhet med de fleste andre Eurovision-vinnerne i 1990-årene fikk «Why Me?» begrenset kommersiell suksess etter seieren. Sangen toppet singellisten hjemme i Irland og kom inn på singellistene i Storbritannia, Nederland og Belgia. Den kom imidlertid ikke inn på singellistene i Norge eller Sverige, som arrangerte konkurransen dette året.
Johnny Logans seiersrekke gjorde ham derimot for alvor til en stjerne innen Eurovision Song Contest, og han fikk blant annet tilnavnet Mr. Eurovision. Logan er per 2019 den eneste som har vunnet konkurransen tre ganger.


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==
Leopoldina

Leopoldina, formelt Deutsche Akademie der Naturforscher Leopoldina – Nationale Akademie der Wissenschaften, er Tysklands nasjonale vitenskapsakademi og det eldste vitenskapsakademiet i verden. Det ble grunnlagt i 1652. Akademiet har hatt flere norske medlemmer, blant annet den norske polfareren og oppdageren Fridtjof Nansen. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) German Academy of Sciences Leopoldina – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Leopoldina
Riksvei 67

Riksvei 67 var ved siden av riksvei 66 en av de to tidligere hovedveiene mellom Kristiansund og Molde.Da Atlanterhavsvegen ble åpnet ble åpnet ble riksvei 64 forlenget via denne til Kristiansund, deler av Rv67 ble tilordnet Rv64.
Den tidligere Rv67 besto av følgende delstrekninger:
Ferjesambandet Kristiansund–Bremsnes, nedlagt
Bremsnesveien fra ferjekaia til Bremsnes Ladegård, i dag kommunal vei
64Fylkesvei 64 fra Bremsnes til Utheim
Fv247Fylkesvei 247 Tøvikveien fra Utheim til Tøvik
Tøvikbakken fra Tøvik til Tøvik ferjekai, i dag privat vei
Ferjesambandet Tøvik–Ørjavika, nedlagt
Kommunal vei fra Ørjavika ferjekai til Øverland
64Fylkesvei 64 fra Øverland til Malmedalen
Fv405Fylkesvei 405 Malmedalsvegen videre til Årødalen
64Fylkesvei 64 videre til Årø


== Referanser ==
In Your Eyes (sang fra 1993)

«In Your Eyes» (norsk oversettelse: i øynene dine) er en engelskspråklig popballade som vant Eurovision Song Contest 1993 for Irland. Sangen ble fremført av Niamh Kavanagh og ble skrevet av den irske musikeren Jimmy Walsh. Dette var Irlands femte seier i konkurransen, og den andre på rad etter at «Why Me?» med Linda Martin hadde vunnet året før. «In Your Eyes» toppet singellisten i Irland og tok seg inn på listene i et par andre land. Utenom dette fikk sangen liten kommersiell suksess etter seieren.


== Eurovision Song Contest ==
Sangen var en av åtte som deltok i den irske finalen i Dublin 14. mars 1993. Der kåret ti regionale juryer «In Your Eyes» til en klar vinner med 118 poeng. Sangen ble dermed Irlands bidrag til Eurovision Song Contest på hjemmebane i Millstreet lørdag 15. mai 1993. «In Your Eyes» var komponert av den irske sangeren Jimmy Walsh. Hverken han eller Kavanagh var særlig kjente navn på Irland. Deltakelsen på lydsporet til filmen The Commitments var den eneste profesjonelle musikkjobben Kavanaghs hadde gjort før den irske finalen.I den internasjonale finalen var «In Your Eyes» det 14. bidraget ut på scenen av 25 deltakere. På forhånd var Storbritannia også dette året favoritt, men utover i den spennende avstemningen tok Irland etter hvert ledelsen og vant til slutt med 187 poeng – 23 poeng foran Storbritannia. Seieren var ikke klar før de aller siste poengene ble avgitt. Hadde den siste tolveren gått til Storbritannia, ville Storbritannia ha vunnet med ett poeng. Irland fikk syv 12-poengere, blant annet fra den norske juryen. Dette var første gang siden 1980 at Norge ga 12 poeng til vinnerlåten i Eurovision Song Contest.Seieren var Irlands andre på rad, og landets femte totalt. Året etter skulle Irland vinne konkurransen for tredje året på rad.


== Utgivelser og salg ==
Som med de fleste andre Eurovision-vinnerne i 1990-årene fikk «In Your Eyes» begrenset kommersiell suksess etter seieren. Hjemme i Irland ble den imidlertid en stor suksess, og den toppet singellisten og ble landets mest solgte singel i 1993. Seieren sparket også i gang en stor musikalsk karriere for Niamh Kavanagh, og hun deltok i konkurransen igjen i Bærum i 2010.


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==
MS «Kvaløy»

MS «Kvaløy», bygget ved Mjellem & Karlsen Verft i Bergen 1956 for Troms Fylkes Dampskipsselskap (TFDS) i Tromsø. 
Passasjersertifikat: 250 passasjerer, lugarsenger for 52 fordelt på 12 lugarer. Lengde: 140,6 fot. Bredde: 28,6 fot. Dypsgående: 12,4 fot. Maskin: 990 HK NOAB diesel.  Maks. fart: 12,2 knop. Solgt 1975 til utenlandsk selskap i Liechtenstein, seilte på Kypros en del år, senere kjøpt til Genova, Italia der den gikk i fart mellom Sardinia og Sicilia. 
Siste informasjon er at båten endte opp i Maputo, Mosambique og er slettet av skipsregisteret Lloyds. Kvaløy gikk i rutefart i Tromsø fylkes langruter til Kvænangen, Lyngen og øyene i nord-Troms og ytre Senja til Harstad. 


== Kilder ==
Boka Gammeldampen av Per Eliassen og Kåre Nilsen, Tromsø.


== Eksterne lenker ==
(en) MS «Kvaløy» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Hans-Ulrich von Oertzen

Hans Ulrich von Oertzen (født 6. mars 1915 i Berlin, død 21. juli 1944 i Berlin) var en tysk offiser som tjenestegjorde i armégruppe sentrum i Wehrmacht under andre verdenskrig. I 1944 deltok han i det mislykkede 20. juli-attentatet mot Hitler og han begikk selvmord før Gestapo pågrep ham.
Han ble født i Berlin i en aristokratisk familie. Oertzen etterfulgte sin far i hæren og ble stabsoffiser. Under andre verdenskrig ble han forfremmet til major og fra 1943 tjenestegjorde han i armégruppe sentrum under generalmajor Henning von Tresckow, som var en av de ledende medlemmer av motstandsbevegelsen. Han hjalp Claus von Stauffenberg med å forberede operasjon Valkyrie. Den 26. mars 1944 giftet han seg med Ingrid von Oertzen Langenn, og et utvalg av 240 brev han skrev til henne fra 1942 til 1944 har blitt publisert i bokform i Tyskland.
Den 20. juli 1944 var Oertzen forbindelsesoffiser og sjef for forsvarsgruppe III (Berlin) og bestod første Valkyrie-angrep. Etter det mislykkede kuppforsøket ble han arrestert og avhørt av general Joachim von Kortzfleisch og generalløytnant Karl Freiherr von Thüngen, som selv ble medlem av motstandsgruppen. Det var ingen bevis for hans medvirkning i handlingen før den neste morgen, da en sekretær rapporterte å ha sett ham sammen med Stauffenberg. Da Gestapo ankom drepte han seg selv ved å detonere to håndgranater.


== Referanser ==
Inge Gjevre

Inge Gjevre (født 7. november 1976) er en norsk folkemusiker. Han spiller torader og trekkspill.
Gjevre har foreldre fra Valdres og er oppvokst i Vågå og bosatt på Lillehammer. Bestefar Endre på farssiden, var en god folkedanser og spilte hardingfele. Onklene Sverre og Kjell spiller torader og trekkspill. På morssiden hadde oldemor i Beito tre hardingfelespillende brødre: Knut, Ola og Gudbrand.
Han har i snart 30 år vært svært aktiv i runddans og folkemusikkmiljøet i Norge. Han samarbeider med mange andre musikere, blant annet multiinstrumentalist Stein Villa og lyriker Trond Klaape. Han har vunnet diverse NM 25 ganger i solo, duett, grupper og lagspill. Deriblant gruppespill på landsfestivalen fire ganger med Jutullaget og en gang med Avbrekk. Sammen med Mads Erik Odde og Vegar Vårdal vant han Folkelarmprisen 2020 i klassen dansespel for albumet Husklugumt.
Han har vunnet 4 av 8 landskappleikar han har stilt opp på. (2 bronse og 2 sølv).
Han gav i 2011 ut «Blåhimmeldag», et arkiv med 56 eigne slåtter. I 2016 kom oppfølgeren «Solregn», med 44 nye egne slåtter.
Han har med Jutullaget gitt ut platene: Jutullaget, Luringen, Trivle og XXV.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Inge Gjevre, musikerens nettsted
Herzog & de Meuron

Herzog & de Meuron er et sveitsisk arkitektkontor stiftet i 1978, med hovedkontor i Basel. 


== Historie ==
Arkitektkontoret ble stiftet av arkitektene Jacques Herzog og Pierre de Meuron. Partnerskapet ble utvidet i 2003 med flere arkitekter.
Herzog & de Meuron er blitt internasjonalt kjent for en rekke store arbeider. Blant de meste kjente er utvidelsen av Tate Modern i London (2000), Allianz Arena i München (2005), Beijings nasjonalstadion («Fugleredet») (2008) og Elbphilharmonie i Hamburg (2016).  
		
		
		


== Referanser ==
Otto Armster

Otto Armster  (født 11. juli 1891 i Preetz, død 21. september 1957) var en tysk militær etterretningsoffiser og medlem av det tyske motstandsarbeidet som i 1944 førte til 20. juli-attentatet. Armster ble arrestert og satt i fangenskap like etter attentatet og ble sittende frem til frigjøringen i 1945. Han ble deretter ført til Sovjetunionen.


== Liv og arbeide ==
Armster var en venn av admiral Wilhelm Canaris, leder av kontrapionasje (Abwehr), og var i kontakt med motstandsbevegelsen siden 1939. Som oberst og sjef for kontraspionasjen i Wien i april 1944, da han arbeidet tett sammen med Georg Alexander Hansen, Hans Oster og Ludwig Gehre.
I forbindelse med sine motstandsaktiviteter hadde Armster konstant kontakt med general Friedrich Olbricht og andre medsammensvorne av 20. juli-attentatet gjennom Olbrichts fortrolige Hermann Kaiser. Armster er blitt utpekt av de medsammensvorne som liaison-offiser med forsvars-sirkel XVIII (Salzburg).
Den 23. juli 1944 ble Armster arrestert av Gestapo og transportert til Berlin, der han ble satt i isolat på fengslet på Lehrterstrasse frem til 25. april 1945. Den 15. mai 1945 arresterte russiske NKWD ham og deretter bortførte ham til Sovjetunionen hvor han ble holdt fengslet fram til 1955.


== Se også ==
Liste over medlemmer av 20. juli-attentatet


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ludwig Jedlicka: Der 20. Juli 1944 in Österreich. München/Wien 1965
Peter Hoffmann: Widerstand, Staatsstreich, Attentat. Der Kampf der Opposition gegen Hitler. München 1969/1985
Gottfried Graf von Bismarck-Schönhausen

Greve Gottfried von Bismarck-Schönhausen (født 9. mars 1901 i Berlin, død 14. september 1949 i Verden i Niedersachsen) var tysk nazististisk politiker, SS-general (Brigadeführer) og etterhvert en motstander av det tyske nazi-regimet. Han ble arrestert for sin deltakelse i det mislykkede 20. juli-attentatet mot Hitler, men slapp dødsstraff.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Gottfried Graf von Bismarck-Schönhausen ble født i Berlin og var sønnesønn av Kansler Otto von Bismarck. Han var annen sønn av Herbert Fürst von Bismarck. I 1890 overdro faren ham godset Reinfeld, som var tilkommet slekten med Johanna von Puttkamer. 
Etter abitur i Plön trådte Bismarck i 1919 inn i Grenzschutz Ost. Etterpå gjennomførte han fra 1921 er studium i rettsvitenskap i Heidelberg, München og Kiel, med den første juridiske statseksamen i 1924. 
Årene 1925 og 1926 foretok Bismarck studiereiser gjennom Europa og arbeidet fra 1927 til 1928 for Hamburg-Amerika-Linie i Hamburg og New York. Fra 1928 til 1929 var Bismarck engasjert i ledelsen av Reichsverband der Deutschen Industrie i avdelingen for handelspolitikk. Deretter var han fra 1930 til 1933 i landbruket på godset sitt i Reinfeld.


=== Nasjonalsosialismens tid ===
Han var medlem av nazipartiet i 1932, og i 1933 ble han innvalgt til Riksdagen som nazimedlem. I 1935 ble han leder av regionalrådet (Regierungspräsident) for Stettin, og senere også for Potsdam. I 1937 giftet han seg med en kusine, grevinne Melanie Hoyos, i Wien. I 1944 hadde han rang som Brigadeführer (Brigade Leder/Generalmajor) i SS.
Fra 1942 var Bismarck motstander av fortsettelse av andre verdenskrig, og tok kontakt med andre medlemmer av det tyske aristokratiet som arbeidet mot nazi-regimet, blant andre Berlins politisjef,  Wolf-Heinrich Graf von Helldorf, oberst Claus Graf von Stauffenberg, og general Friedrich Olbricht med sikte på å starte forhandlinger med de vestlige Allierte. Han deltok i forberedelsene til 20. juli-attentatet om å drepe Adolf Hitler, men var ikke direkte involvert i selve attentatet.
Etter at attentatet sviktet ble Bismarcks forbindelser til attentatet oppdaget. Han ble utvist fra SS og Riksdagen. På grunn av hans berømte navn og mange sterke forbindelser, unngikk han den skjebne som rammet de fleste aktive attentatsmennene. Han ble ikke arrestert før i august og han ble ikke torturert. I oktober ble han frikjent for anklagene mot ham av Folkedomstolen, men ble likevel sendt til Sachsenhausen konsentrasjonsleir, hvor han ble relativt godt behandlet. Han ble befridd av sovjetiske styrker i april 1945. 
I 1949 omkom han sammen med sin kone i en bilulykke i Verden der Aller i nærheten av Bremen.


== Se også ==
Liste over medlemmer av 20. juli-attentatet


== Referanser ==
Ken Mansfield

Ken Mansfield (født 14. oktober 1937) er en amerikansk tidligere promotor for Capitol Records og manager for Apple Records. Mansfield møtte The Beatles i 1965, der han var en av få unge folk i platebransjen de møtte, og de møttes også på fritiden. I 1968 ble Mansfield manager for den amerikanske delen av Apple Records. Da selskapet gikk dårligere, trakk Mansfield seg til tross for tilbud om tripling av lønnen av Allen Klein. Mansfield fortsatte å være en god venn av The Beatles, og var med Ringo Starr da Starr møtte Elvis Presley i januar 1970.Mansfield jobbet i tillegg også med The Beach Boys, Buck Owens, Harry Nilsson, Waylon Jennings, James Taylor, Roy Orbison, Harry Nilsson, Glen Campbell,  Lou Rawls, Andy Williams, The Flying Burrito Brothers, Eric Burdon, Badfinger, Jackie Lomax, Judy Garland og Dolly Parton. Han var med på å popularisrere outlaw country, en bevegelse som tok avstand fra pop-country-stilen fra Nashville.
Mansfield tok senere over som leder av MGM Records, men mistet etter hvert store verdier, og endte fattig i Nashville. Siden ble han nyfrelst kristen, og har vært aktiv  som taler i kristne bevegelser.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Ken Mansfield på Internet Movie Database