jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Lerker på en tråd

Lerker på en tråd  er en tsjekkisk langfilm regissert av Jiří Menzel, basert på en roman av Bohumil Hrabal.
Filmen ble fullført i 1969, men ble forbudt av styresmaktene og ikke vist på kino i Tsjekkoslovakia før etter kommunismens fall i 1990.


== Utmerkelser ==
Lerker på en tråd ble vist under Filmfestivalen i Berlin i 1990, hvor den vant Gullbjørnen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lerker på en tråd på Internet Movie Database 
(sv) Lerker på en tråd i Svensk Filmdatabas 
(da) Lerker på en tråd i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Lerker på en tråd på Allociné 
(nl) Lerker på en tråd på MovieMeter 
(en) Lerker på en tråd på AllMovie 
(en) Lerker på en tråd på Turner Classic Movies 
(en) Lerker på en tråd på Rotten Tomatoes
Kartmåler

En kartmåler er et instrument for å måle lengden av vilkårlige kurvede linjer.

En enkel kartmåler består av et tannet hjul av kjent omkrets på et håndtak. Hjulet plasseres i kontakt med den kurvede linjen som skal måles, og kjøres langs linjens lengde. Ved å telle antall tenner som passerer et merke på håndtaket mens dette gjøres kan lengden av linjen bestemmes:

linjelengde = hjulets omkrets × telte tenner/tenner på hjulet.I mer avanserte modeller er hjulet forbundet med tannhjul til en viser, så man kan lese av lengden direkte på en skala.Instrumentet brukes vanligvis til å måle lengden av veier, elver og lignende på kart. Kartmålere beregnet på dette er utstyrt med skalaer for avlesing av avstanden i kilometer eller miles.
Tidlige versjoner av dette instrumentet ble patentert i 1873 av den engelske ingeniøren Edward Russell Morris. Instrumentene kan produserte var i utgangspunktet beskrevet som en Patent Chartometer selv om senere versjoner ble solgt under det merkelige navnet Wealemefna. I 1881 beskrev Morris hvordan han hadde skapt et fullstendig originalt navn i et forsøk på å overliste de som ville etterligne instrumentet; han nektet også å røpe opphavet til ordet.


== Referanser ==
Sequeira (Uruguay)

Sequeira er tettsted i Artigas-departementet i det nordlige Uruguay.


== Historie ==
Sequeira ble grunnlagt av Ramón Sequeira.


== Befolkning ==
Tettstedet har 1 149 innbyggere (Beregning 2011)

Kilde:


== Transport ==
 Ruta 4 Andrés Artigas forbinder Sequeira med Guaviyú del Arapey, Russo og Olivera.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart over Sequeira (INE) (spansk)
Franquia

Franquia er tettsted i Artigas-departementet, mellom Argentina og Brasil, i det nordlige Uruguay.


== Historie ==
Franquia ble grunnlagt i 1829 av José Fructuoso Rivera.


== Befolkning ==
Tettstedet hadde 935 innbyggere i 2011.

Kilde:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart over Franquia (INE) (spansk)
Grevie och Beden

Grevie och Beden var et tettsted i Staffanstorp kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 241 innbyggere.


== Referanser ==
Bergströmshusen

Bergströmshusen er et tettsted i Staffanstorp kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 209 innbyggere.


== Referanser ==
Slaget ved Wilhelmstahl

Slaget ved Wilhelmsthal (av og til skrevet slaget ved Wilhelmstadt) ble utkjempet den 24. juni 1762 under syvårskrigen mellom de allierte styrkene til Storbritannia, Preussen, Braunschweig og Hessen, kommandert av hertugen av Braunschweig mot Frankrike. Frankrike truet Hannover, så de allierte forflyttet seg rundt franskmennene, omringet invasjonsstyrken og tvang dem tilbake. Det var den siste store kamphandlingen med styrkene til Braunschweig før freden i Paris som avsluttet krigen. 


== Bakgrunn ==
Frankrike hadde prøvd flere ganger å invadere og overta Hannover siden 1757, og håpet å okkupere kurfyrstedømmet og benytte det som forhandlingsobjekt i bytte mot franske kolonier som britene hadde erobret. De allierte under ledelse av hertugen av Braunschweig hadde hindret dem i å ta Hannover og i 1762 da franskmennene regnet med at krigen snart var over, prøvde de et siste forsøk på å slå Braunschweig og okkupere Hannover.


== Slaget ==
Ferdinand hadde rykket fram og omgått franskmennene på begge flankene, og nesten omringet dem. Et angrep på det franske senteret kommandert av Stainville var særlig effektivt, og en kolonne gikk til angrep mot fronten, mens et annet gikk til angrep bakfra, og påførte franskmennene et tap på 1 500 mann, og tvang flere regimenter til å overgi seg. 


== Ettervirkning ==
Resultatet blir sett på som en seier for de alliere styrkene. Da endte det siste franske håpet om å okkupere Hannover før våpenhvilen og Paris-traktaten gjorde slutt på krigen. De engelsk-tyske styrkene rykket fram og erobret Kassel i november, men da hadde den første fredsavtalene alt blitt undertegnet. 


== Eksterne lenker ==
Slaget ved Wilhelmsthal på www.britishbattles.com
Larrun

Larrun (moderne baskisk: Larrun, tidligere kalt Larhune på fransk) er et fjell i den vestlige delen av Pyreneane med en høyde på 905 meter. Det ligger på grensen mellom Frankrike og Spania, hvor de baskiske provinsene Labourd og Navarra møtes. Fjellet ligger 670 meter over landskapet
Larrun er et viktig sted i baskisk kultur. Den er dekket av steindysser, steinsirkler og andre neolittiske monument, og var et hellig sted i baskisk mytologi. Fjellet er visstnok hjemstedet for Leben Sugea, den første slangen. Senere, kanskje på grunn av at det var et gammelt hellig sted, fikk toppen ryktet på seg for å være en akelarre eller et rituelt møtested for hekser. Fram til 1700-tallet betalte de lokale innbyggerne en munk, som bodde som eremitt på toppen av fjellet for å holde heksene unna. 

Fjellet ble brukt av franske tropper som forsvarsposisjon mot slutten av Den spanske frigjøringskrigen, men Wellington sine tropper drev Marshal Soult sine tropper ned fra fjellet under Slaget ved Nivelle 10. november 1813. Dette gjorde at Frankrike lå  åpent, slik at Wellgingtons menn kunne marsjere nordover til Paris.
Larrun og det lokale området har vært en kjent smuglerrute brukt i flere hundreår, inkludert flyktninger under Den spanske borgerkrigen og under  den andre verdenskrigen. Smugling var så viktig at lokale historier forteller om at fjellet var dekket av gull, før vonde menn kom og tok det bort. De brant skogen på fjellet for å få tak i gullet, men det smeltet og rant bort.
Larrun er i dag et populært sted for fjellturer. En lite tog, «le petit train dere la Rhune», tar med seg passasjerene til toppen av fjellet fra den franske siden. Kyr, et par pottok-ponnier og sauer beiter i fjellsidene.
Leene Rhune er fremdeles et viktig sted i baskisk kultur, og mange gjestgiverier  og restauranter bærer navnet til fjellet, og den karakteristiske formen blir brukt i mange suvenirer og logoer.


== Eksterne lenker ==
Le petit train de Larrun
Larrun på SummitPost
Mihaela Hogaş

Mihaela Hogaş (født 15. august 1998) er en rumensk skøyteløper.
Under ungdoms-OL på Lillehammer i 2016 deltok hun som den eneste skøyteløperen fra Romania, i den 22 mann store nasjonstroppen. Hogaş ble historisk da hun ble den første kvinnelige rumenske utøveren med en vinter-olympisk medalje da hun selv og hennes lagkamerater Chiara Cristelli fra Italia, Ole Jeske fra Tyskland og Allan Dahl Johansson fra Norge på sprint mikslag nummer 10 gikk inn til bronsemedaljer i hurtigløp på skøyter under Vinter-OL for ungdom 2016. Romanias forrige Vinter-OL-medalje ble tatt i Vinter-OL 1968 i franske Grenoble i øvelsen toerbob av Ion Panțuru og Nicolae Neagoe som sikret en bronse.


== Personlige rekorder ==
Oppdatert 16. feb 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mihaela Hogaș – Olympedia 
(en) Mihaela Hogaș – Speedskatingbase.eu 
(en) Mihaela Hogaș – SpeedSkatingNews.info 
(en) Mihaela Hogaș – SpeedSkatingStats.com 
(en) Mihaela Hogaş på SpeedskatingResults.com
(en) Mihaela Hogaş på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
«Athlete Information : Mihaela Hogaş» (engelsk). Lillehammer2016.com. Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 21. mars 2016. Bilder(en) Mihaela Hogaş på SpeedSkatingPhotos.info/DesgPhoto.com
Opalchenie Peak

Opalchenie Peak er et fjell med en høyet opp mot 4500 m helt sør på Vinson Plateau i Sentinel Range i Ellsworth Mountains i Antarktis. Sørsiden av fjellet er stupbratt og delvis isfri, og utenom sørsiden har fjellet lav skardhøgd med to parallelle rygger sørvestover mot Donnellanbreen som ligger mellom dette fjellet og Mount Slaughter.
Fjellet er kalt opp etter den frivillige bulgraske styrken i den russisk-tyrkiske krigen 1877-1878 og Balkankrigane 1912-1913.
Opalchenie Peak ligger 2,66 km sør-sørøst for Silverstein Peak, 990 m sør for Fukushima Peak, 7,49 km nordvest for Mount Rutford, 4,09 km nordøst for Mount Slaughter og 7,41 km øst for Brichebor Peak.


== Kilder ==
Opalchenie Peak. SCAR Composite Gazetteer of Antarctica.
Øyvind Skarbø

Øyvind Skarbø (født 9. april 1982 i Norge) er en norsk trommeslager og komponist, som vokste opp på Stranda og nå bor i Bergen.


== Biografi ==
Skarbø studerte trommer under Terje Isungset ved Griegakademiet, og har i tillegg gjennomført studier i norsk, cubansk og nigeriansk tradisjonsmusikk. Han er en ledende skikkelse på den norske improvisasjonsscenen, både som utøver og som leder av en rekke band. Hovedprosjektene til Skarbø er 1982 og Bly de Blyant som har sluppet en serie med album på det norske plateselskapet Hubro, og han har nytt stor anerkjennelse i internasjonale media i tillegg til å motta Vossajazzprisen i 2016.Da han fikk i oppdrag med å lage et bestillingsverk til Nattjazz i Bergen i 2019, satte han sammen et helt nytt band under navnet Skarbø Skulekorps hvor medlemmene kledde seg opp i skolekorpsuniformer han hadde kjøpt på Finn.no. Bandet ga ut sitt første album, Skarbø Skulekorps, i 2019 og oppfølgeren Dugnad i 2021. For Dugnad fikk Skarbø Edvard-prisen 2022 i åpen klasse.Skarbø har organisert Øyvind Jazzforum, en konsertserie for impromusikk, siden 2006.


== Hedersbevisninger ==
2016: Vossajazzprisen
2022: Edvard-prisen i åpen klasse for albumet Dugnad med Skarbø Skulekorps


== Diskografi ==


=== Soloalbum ===
2011: Die, Allround Handwerker! (+3 dB SUB)


=== Skarbø Skulekorps ===
2019: Skarbø Skulekorps (Hubro)
2021: Dugnad (Hubro)


=== Samarbeidsprosjekter ===
Med 1982 (Sigbjørn Apeland, Nils Økland)2009: 1982 (NorCD)
2011: Pintura (Hubro)
2012: 1982 + BJ Cole (Hubro)
2014: A/B (Hubro)
2017: Chromola (Hubro)Med Bly de Blyant (Hilmar Jensson, Shahzad Ismaily)2013: ABC (Hubro)
2014: Hindsight Bias (Hubro)
2015: The Third Bly De Blyant Album (Hubro)Med Håkon Kornstad2015: Tenor Battle (Jazzland Recordings)
2017: Kornstad+KORK (Grappa)Med BMX (Njål Ølnes, Per Jørgensen, Thomas T. Dahl)2010: Bergen Open (NorCD)
2014: Rozel Point (Øyvind Jazzforum)Med Honeyleap (Fredrik Ljungkvist, Klas Nevrin, Per Zanussi)2013: Honeyleap (Øyvind Jazzforum)Med Crab Is Crap (Øyvind Hegg-Lunde)2015: Miradouro (Playdate Records), featuring Ståle StorløkkenMed Stian Around A Hill (Ola Høyer, Stian Omenås og Svein Magnus Furu)2009: Lille Stille ‎(AIM Sound City)
2011: Alle Skal Få ‎(Atterklang)Med Klangkameratane (Even Helte Hermansen, Øyvind Hegg-Lunde)2007: Klangkameratane (Øyvind Jazzforum)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Øyvind Skarbø – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Øyvind Skarbø på Discogs 
(en) Øyvind Skarbø på MusicBrainz
Tooth Peak

Tooth Peak er et lite, spisst fjell på nordenden av Sculpture Mountain ved den øvre Rennickbreen. Det er kalt opp etter den tannliknande formen av den nordlige geolog-gruppen fra New Zealand Geological Survey Antarctic Expedition (NZGSAE), 1962-63.


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra United States Geological Survey-artikkelen  «Tooth Peak» (innhold fra Geographic Names Information System).
Morellibreen

Morellibreen er en isbre i Antarktis. Den ligger vest på King Peninsula i Ellsworth Land, 33 km sørøst for Cape Waite, og flyter nordøstover til Abbotisen i Peacock Sound.Breen ble kartlagt av U.S. Geological Survey (USGS) fra landmålinger og flyfoto tatt av U.S. Navy i 1960-66. Den ble navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter Panfilo S. Morelli, glasiolog ved Byrd-stasjonen i 1961-62.


== Se også ==
Liste over isbreer i Antarktis


== Referanser ==
Simin Tander

Simin Tander (født 19. oktober 1980 i Köln i Tyskland) er en tysk jazzmusiker (vocal og piano) og komponist.


== Biografi ==

Tander er født i Tyskland av afghansk journalistfar, som døde da hun var barn, og tysk lærermor. Hun vokste opp i Köln og hennes eldre søster Mina Tander ble skuespiller. Da Tander avsluttet videregående skole, var hun nære ved å få en platekontrakt som pop-sanger. Gennom sin utdannelse som operasangerinne, forstod hun at hun hadde mer dragning mot vokal improvisasjon enn klassisk sang. Hun fikk pianoundervisning og startet sitt eget band. Fra 2002, studerte hun jazzsang ved Konservatoriet ArtEZ i Nederland. Der gikk hun ut med en Master i muskk i 2008. De følgende årene spilte hun med trompetisten Eric Vloeimans i Nederland og med Bo van de Graaf's I Compani, der hun bidro til albumene Fellini (2004), Garbo of Extended 2013. I Tyskland kunne hun høres på lydsporene til Tatort og to episoder av ZDF filmen Der Kriminalist.
Som leder av sin egen Kvartett til medvirkninger på Jeroen van Vliet (vinner av Boy-Edgar-Preis 2014), Etienne Nillesen and Cord Heineking. Med denne kvartetten har hun også gitt ut to albums and spilt på internasjonale scener, som North Sea Jazz Festival, Bohemia Jazz Festival (Chekia), Catania Jazz Festival (Italia), Madrid International Jazz Festival (Spania), OCT LOFT Festival (China), Hong Kong Jazz Festival og Jarasum Jazzfestival (Sør-Korea). Simin var også invitert flere ganger av UN Women Kommitte for å representere Tyskland i internasjonale sammenhenger og i juni 2015 tolket hun UN kvinnesangen One Woman ved de  20. Beijing-konferansen.
Tander har samarbeidet med den norske pianisten Tord Gustavsen og trommeslageren Jarle Vespestad siden 2014. De ga ut albumet What Was Said i 2016. De spilte også på Vossajazz 2016. I tillegg bidrar hun regelmessig på andre prosjekter, slik som i 2015 på TFF Rudolstadt med 'Ruth ausgezeichnete Ensemble' Eurasians Unity under ledelse av Caroline Thon, eller Heiner Schmitz' Sins & Blessings. Siden 2012 har hun fortsatt å undervise i jazzsang ved Institut für Musik Osnabrück og bor i Köln.


== Diskografi ==


=== Solo album ===
2011: Wagma (Neuklang)
2014: Where Water Travels Home (Jazzhaus Records)


=== Samarbeid ===
Med David Golek2011: Folk Tales From Another Land (Kululush Records)Med Hazel Leach2012: Songs From The Edge (JazzHausMusik), med Tessa Zoutendijk, Esmée Olthuis, Laia GencMed Tord Gustavsen og Jarle Vespestad2016: What Was Said (ECM Records)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Simin Tander – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Simin Tander på Internet Movie Database 
(en) Simin Tander på Discogs 
(en) Simin Tander på MusicBrainz 
(en) Simin Tander på SoundCloud 
(en) Simin Tander på Songkick 
(en) Simin Tander på AllMusic 
Sie singt in vielen Sprachen – auch in Fantastisch, Die Welt, 23. März 2014
Halimione verrucifera

Halimione verrucifera er en dvergbusk i amarantfamilien. Den blir 20–50 cm høy. Stammen er forvedet med lysegul til gråbrun bark. Greinene er ettårige. Bladene er motsatte og helrandete, og hele planten er grå. De små, enkjønnede blomstene sitter i toppstilte blomsterstander.
Planten vokser på salt eller alkalisk jord, mellom sanddyner og langs vegkanter. Den er utbredt i det eurasiske steppe- og halvørkenbeltet fra Romania, Moldova og Ukraina østover til vestlige Mongolia og nordlige Xinjiang.


== Litteratur ==
«Atriplex verrucifera». Flora of China. Besøkt 21. mars 2016. 
P. Uotila (2011). «Halimione verrucifera». Chenopodiaceae (pro parte majore). – In: Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 21. mars 2016. 
E. Hultén og M. Fries (1986). «Halimione portulacoides og H. verrucifera». Atlas of North European vascular plants: north of the Tropic of Cancer. Königstein: Koeltz. ISBN 3-87429-263-0. 


== Eksterne lenker ==
(en) Halimione verrucifera i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Halimione verrucifera hos NCBI 
(en) Halimione verrucifera hos The International Plant Names Index 
(en) Halimione verrucifera hos Tropicos 
(en) Kategori:Atriplex verrucifera – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Halimione verrucifera – detaljert informasjon på Wikispecies
Sa’ad kibbutz

Sa'ad (hebraisk skrift סַעַד, betyr Hjelp) er en religiøs kibbutz i Negevørkenen sør i Israel. Den ligger nær Gazastripen og byene Sderot og Netivot og tilhører Sdot Negev regionale kommune. I 2006 hadde den 599 innbyggere.


== Historie ==
Kibbutzen ble grunnlagt den 30. juni 1947, dagen etter Operasjon Agatha, av avgangselever fra Bnei Akiva-bevegelsen. Den ble grunnlagt på liknende vis som et tårn og palisade-bosetning fra sent i 1930-årene, og var den første religiøse kibbutzen som ble grunnlagt av sabraer.
I krigen i 1948 ble kibbutzen nesten fullstendig ødelagt av den egyptiske hæren. Det lokale museet «Ma'oz Mul 'Aza» (Skansen ved Gaza) forteller i detalj om krigen i området, ovenfor Gazastripen.
Etter krigen dyrket kibbutzen-medlemmene opp igjen jorden og landsbyen utviklet seg de neste femti årene. 


== Økonomi ==
Sa'ad er en av de største produsentene i Israel av gulrøtter, en fjerdedel av produksjonen i landet. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Sa'ad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Norwaybreen

Norwaybreen er en isbre i Antarktis. Den er rundt 19 km lang og flyter fra Polarplatået like vest for Mount Prestrud og videre nordøstover og ut i Amundsenbreen mellom Mount Bjaaland og Mount Hassel i Dronning Mauds Fjell.Breen ble navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) i forbindelse med at mange geografiske objekter i nærheten er navngitt etter medlemmer av Fram-ekspedisjonen 1910-12.


== Se også ==
Liste over isbreer i Antarktis


== Referanser ==
Kolbotnbrev

Kolbotnbrev og andre Skildringer er en bok av Arne Garborg, utgitt i 1890 av Mons Litleré. Boken er formet som i en samling brev forfatteren tidligere hadde sendt til avisen Fedraheimen, men brevene ble revidert før boken kom ut. I Kolbotnbrev møter vi humoristen Garborg, som lekent forteller om livet som nygift (med Hulda Bergersen), om det å bli far og den første tiden i fjellstuen Kolbotn i Tynset.


== Eksterne lenker ==
Kolbotnbrev i digitalisert utgave hos Nasjonalbiblioteket
Marine Corps Base Quantico

Marine Corps Base Quantico er en base for U.S. Marine Corps i Quantico i Virginia. Basen dekker et område på 21,1 km² i tre fylker, i nærheten av elven Potomac.
Basen er et viktig treningsfelt for U.S. Marine Corps, og inneholder også fasiliteter for flere andre føderale myndigheter, herunder FBI-laboratoriet, FBI-akademiet og treningssenteret til Drug Enforcement Administration.


== Eksterne lenker ==
Nettside
Petra von Kants bitre tårer

Petra von Kants bitre tårer  (orig. Die bitteren Tränen der Petra von Kant) er en film av Rainer Werner Fassbinder fra 1973.


== Medvirkende ==
Margit Carstensen - Petra von Kant
Irm Hermann - Marlene
Hanna Schygulla - Karin Thimm
Gisela Fackeldey - Valerie von Kant
Eva Mattes - Gabriele von Kant
Katrin Schaake - Sidonie von Grasenabb


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Petra von Kants bitre tårer på Internet Movie Database 
(sv) Petra von Kants bitre tårer i Svensk Filmdatabas 
(da) Petra von Kants bitre tårer i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Petra von Kants bitre tårer på Allociné 
(nl) Petra von Kants bitre tårer på MovieMeter 
(en) Petra von Kants bitre tårer på AllMovie 
(en) Petra von Kants bitre tårer på Turner Classic Movies 
(en) Petra von Kants bitre tårer på Rotten Tomatoes
Tida bare kom – de beste so far

Tida bare kom – de beste so far er en samleplate med Henning Kvitnes, utgitt i 1996.


== Sporliste ==
«Everyday Life» (Kvitnes)
«Big Burden» (Juliusson/Kvitnes/Asheim)
«Min beste venn» (Kvitnes)
«Publand» (Kvitnes)
«Out of the Tunnel» (Kvitnes)
«On the Road to Copenhagen» (Kvitnes)
«Lolita Lane» (Kvitnes), med Morten Milde
«Veien hjem» (Kvitnes)
«Five-feet Heroes» (Kvitnes)
«Postcards from Life» (Kvitnes)
«Wipe My Windows» (Rovedal/Marstokk/Kvitnes)
«Trengte ingen» (Kvitnes), med Hilde Heltberg
«Blue» (Kvitnes)
«Games People Play» (J. South)
«Back to Little Eden» (Kvitnes)
Den store illusjon

Den store illusjon , (originaltittel: La Grande Illusion) er et fransk krigsdrama fra 1937 regissert av Jean Renoir.


== Handling ==
Under første verdenskrig reiser to franske flyvere, er kaptein de Boëldieu og løytnant Maréchal, for å undersøke et sted funnet på fotografier fra en tidligere rekognosering. De blir skutt ned av en tysk flyger og aristokrat, Rittmeister von Rauffenstein, og de blir tatt til fange av tyske soldater. Von Rauffenstein oppdager at de franske flygerne er offiserer, og inviterer dem til lunsj. 
I løpet av  måltidet oppdager Rauffenstein og Boëldieu at de er bekjente, fordi begge to tilhører aristokratiet i deres respektive land. Boëldieu og Maréchal blir etter hvert flyttet fra fangeleir til fangeleir, og ankommer til slutt Wintersborn, et fengsel som nylig havnet under kommando av Rauffenstein, som har blitt så hardt skadd i kamp at han har blitt forfremmet. Maréchal og Rosenthal forsøker deretter å legge en plan for å flykte fra fangenskap, og gå til fots til det nøytrale Sveits.


== Medvirkende ==
Jean Gabin - løytnant Marécha
Marcel Dalio - løytnant Rosenthal
Pierre Fresnay - kaptein de Boeldieu
Erich von Stroheim - kaptein (senere major) von Rauffenstein
Dita Parlo - Elsa
Julien Carette - Cartier
Gaston Modot - en ingeniør
Georges Péclet - en offiser
Werner Florian - sersjant Arthur
Jean Dasté - en lærer
Sylvain Itkine - løytnant Demolder


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Den store illusjon på Internet Movie Database 
(no) Den store illusjon hos Filmfront 
(sv) Den store illusjon i Svensk Filmdatabas 
(da) Den store illusjon i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Den store illusjon på Allociné 
(nl) Den store illusjon på MovieMeter 
(en) Den store illusjon på AllMovie 
(en) Den store illusjon på Turner Classic Movies 
(en) Den store illusjon på Rotten Tomatoes