jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Terpen

Terpener (uttales med trykk på andre stavelse) er en klasse av organiske forbindelser som lages i en rekke planter, særlig bartrær. Terpener lages også av enkelte insekter (bl.a. termitter og sommerfugllarver). Mange av terpenene er sterke lukter.


== Klassifisering ==
 
International Union of Pure and Applied Chemistry:s (IUPAC) anbefalte fra 1994 at betegnelsen terpenoider blir brukt på en stor klasse av naturlig forkommende stoffer med terpener som en av underklassene.. Terpener er hydrokarboner sammensatt av flere like isopren-grupper (C5H8)n, mens terpenoider kan ha flere funksjonelle grupper.
Terpener kan inndeles etter antallet isoprengrupper i C10 monoterpener, C15 seskviterpener,  C20 diterpener, C25 sesterpener, C30 triterpener, C35 seskvarterpener, C40 tetraterpener og C5n polyterpener. De fleste terpenene har kokepunkt mellom 150° og 180°.
Terpener opptrer som åpne molekylkjeder med tre dobbeltbindinger, som sykliske molekyler med to dobbeltbindinger eller som to sammenbygde ringer (bisykliske) med en dobbeltbinding.


== Eksempler ==
Vitamin A er en diterpen. Karoten er en tetraterpen. Karoten nedbrytes i fordøyelsen av kroppens enzymer og danner vitamin A. Furu inneholder blant annet terpenene pinen og limonen. Terpener spiller dessuten også en rolle som biosyntetiske byggesteiner innenfor nesten alle levende skapninger. Steroider er for eksempel derivater av triterpenet Skvalen.


== Etymologi ==
Navnet terpen kommer av terpentin (fra gresk terebinthos = terpentintre) som var en av de først utforskede eteriske oljene.. Eteriske oljer brukes mye som naturlige smakstilsetninger for mat, som dufter i parfyme og i tradisjonelle og alternative medisiner som aromaterapistoff. Syntetiske varianter og derivater av naturlige terpener og terpenoider brukes også i utstrakt grad som lukt- og smaksstoffer.


== Referanser ==
Johannes Helleland

Johannes Olsen Helleland (født 10. desember 1840 i Ullensvang, død 3. februar 1913) var en norsk skolemann og politiker.
Han var sønn av en husmann under gården Helleland i Ullensvang. I årene 1857–1861 arbeidet han i en krambod i Bergen, der han samtidig mottok undervisning på søndagene. Deretter var han elev ved Stord seminar 1862–1864, og kom til Nordfjord som huslærer hos en lege. Helleland var folkeskolelærer i Fredrikstad 1865–1868, lærer ved Birketvedt skule i Fjære i Aust-Agder 1868–1869 samt lærer og bestyrer ved Ullensvang folkehøgskule 1870–1898. Hans radikale syn på kristendom og målsak fikk forholdsvis liten tilslutning, og på grunn av lavt elevtall ble folkehøyskolen hans nedlagt i 1898.Helleland var medlem av Ullensvang herredsstyre fra 1878, ordfører 1880–1895 og 1899–1904 samt forlikskommissær 1881–1890 og 1894–1913. I tillegg var han kasserer i Ullensvang privatbank fra 1871. Han var innvalgt på Stortinget fra Søndre Bergenhus amt 1889–1891, som representant for Moderate Venstre. Han hadde tidligere møtt fra 22. april og ut året i 1885 som vararepresentant for Venstre og medlem av Stortingets næringskomité. I perioden 1889–1891 var han medlem av Stortingets gasje- og pensjonskomité. Helleland støttet Johan Sverdrup i den såkalte kirkestriden i 1888, noe som trolig kostet ham stortingsplassen ved neste valg.
Johannes Helleland er oldefar til Høyre-politiker Trond Helleland.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Kolltveit, Olav (1962). Odda, Ullensvang og Kinsarvik i gamal og ny tid. Bygdesoga. 2. Odda. 
Lindstøl, Tallak (1914). Stortinget og statsraadet : 1814-1914. 1. Kristiania. 


== Eksterne lenker ==
(no) Johannes Helleland hos Norsk senter for forskningsdata
Emil André Erstad

Emil André Erstad (født 1991 Manger i Radøy) er politisk kommentator og forfatter. Han var leder av Kristelig Folkepartis Ungdom (KrFU) fra 2013 til 2015. I 2020 meldte han seg ut av Kristelig Folkeparti. 


== Utdannelse og yrkesliv ==
Erstad er utdannet innen statsvitenskap og har studert sammenliknende politikk ved Universitetet i Bergen. Han arbeidet i Tankesmien Agenda fra 2015 til 2019. I 2019 fikk han stillingen som kommunikasjonssjef i Den norske Helsingforskomité. I 2021 ble han ansatt som kommentator i Vårt Land.I 2016 utgav han boka Farvel, Syria og i 2022 Mørkemann. Mi reise til kristenkonservatismen og tilbake begge på Det Norske Samlaget.


== Politisk karriere ==
Erstad meldte seg inn i KrFU i 2008. Fra 2012 var han 1. nestleder i ungdomspartiet og fylkesleder i Hordaland KrFU. Fra 2016 til 2019 fungerte han i to perioder som nærmeste rådgiver for partileder Knut Arild Hareide på Stortinget.  
I 2013 startet Erstad en underskriftsaksjon for å få det sosiale nettstedet Facebook på nynorsk. Han markerte seg også som en talsmann for et bredere KrF, og tok blant annet til orde for å invitere muslimer inn i partiet og sa at han ville gå i homoparader.Erstad ble utvist fra Hviterussland i 2012 og 2014. NRK P3 laget i den forbindelse en dokumentar om blant annet KrFUs demokratiarbeid i Hviterussland.I 2020 meldte Erstad seg ut av Kristelig Folkeparti.


== Idrettsutøver ==
Som friidrettsutøver i tenårene for FIL AKS-77 satte han en personlig rekord på 800 meter på 1.55,18. i 2007 tok han gullet foran Henrik Ingebrigtsen på 800 meter. Som 16-åring satt han ny aldersrekord på 600 meter, 1.23,07 i 2007. (Ny rekord har kommet i ettertid.)


== Øvrig ==
I 2019 vant Erstad NRKs radiokonkurranse Påskelabyrinten.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Emil Andre Erstad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Emil André Erstad hos Stortinget 
(no) Emil André Erstad hos Norsk senter for forskningsdata
Filosofiåret 1673

Filosofiåret 1673 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1673.


== Hendelser ==


== Publiseringer ==


== Fødsler ==
1. februar – Alessandro Marcello, italiensk dikter, komponist og filosof (død 1747)
29. april – Georg Wilhelm Kirchmaier, tysk filosof, retoriker, språkviter (død 1759)
26. oktober – Dimitrie Cantemir, rumensk hærfører, filosof, historiker, komponist og geograf (død 1723)
7. november - Johann Friedrich Menz, tysk filosof, litteraturviter og fysiker (død 1749)
15. november – Franz Albert Aepinus, tysk teolog, forfatter og filosof (død 1750)
Tommaso Rossi, italiensk filosof (død 1743)


== Dødsfall ==
11. januar - Bartolomeo Mastri, italiensk filosof og teolog innen Fransiskanerordenen (født 1602)
6. februar - Orazio Ricasoli Rucellai, italiensk forfatter, filosof og naturviter (født 1604)
15. desember - Margaret Cavendish, engelsk forfatter, filosof, essayist og dramatiker (født 1623)
Tommaso Del Bene, italiensk filosof, teolog og forfatter (født 1592)
Filosofiåret 1663

Filosofiåret 1663 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1663.


== Hendelser ==


== Publiseringer ==
Pensées métaphysiques et Principes de la philosophie de Descartes (essay) av Baruch Spinoza.


== Fødsler ==
13. april - Jean Pierre de Crouzas, sveitsisk filosof og matematiker (død 1750)
3. oktober – Johann Christoph Wichmannshausen, tysk filosof (død 1727)


== Dødsfall ==
Sippenhaft

Sippenhaft eller Sippenhaftung er tysk for omtrent «slektningansvar» eller «slektningheftelse» og er en betegnelse på en form for kollektiv straff der slektninger av en person blir straffet for dennes handlinger. Det juridiske prinsippet har røtter i bl.a. eldre germansk rett, herunder eldre norsk/nordisk rett, og ble i tidligere tider praktisert i store deler av Europa på forskjellig vis. Lignende prinsipper fantes også i andre kulturer.I moderne tid er Sippenhaft-lignende avstraffelsesmetoder bare brukt i totalitære stater, bl.a. i Nord-Korea, der familiene til personer som har gjort noe galt i regimets øyne ofte blir sendt på straffarbeid eller «forsvinner». Også Israel benytter seg av en variant av denne praksisen, blant annet ved at de river hjemstedt til palestinere som har utført terrorhandlinger. Under Den store terroren i Sovjetunionen ble mange arrestert og henrettet eller sendt til leirer fordi de var «slektninger av folkefiender», og Sippenhaft var praktisert i mange kommunistiske land på ulike tidspunkter. NKVD-ordre nr. 00486 om «familiemedlemmer av forrædere av moderlandet», utstedt av Nikolaj Jezjov, bestemte at ektefeller og barn av «folkefiender» skulle straffes med langvarige GULag-opphold eller andre fengselslignende institusjoner. Soldater i Den røde armé ble ofte fortalt at familiene deres ville bli drept om de overga seg. Sippenhaft-lover ble introdusert i det nasjonalsosialistiske Tyskland etter 20. juli-attentatet, med middelalderens rettsprinsipper som forbilde, og brukt mot slektninger av deltagerne i statskuppforsøket. Lovene ble innført spesielt med tanke på Claus von Stauffenbergs familie. Sippenhaft ble også praktisert i det kommunistiske DDR, bl.a. i form av fengselsstraff e.l. for slektninger av personer som hadde begått «politiske forbrytelser». Straffemetodene kunne også bestå i bortadoptering av barn, og i DDR utviklet det seg et finurlig system der barn av regimekritikere ble nektet utdannelse, fikk dårlige jobber osv. I europeisk sammenheng forsvant Sippenhaft i hovedsak med kommunismens sammenbrudd i 1989. I Japan ble avstraffelse av slektninger praktisert til midten av 1800-tallet. I Folkerepublikken Kina var avstraffelse av slektninger særlig utbredt under kulturrevolusjonen.
Selv om Haft også betyr fengsel, er det her brukt i en bredere betydning om enhver form for straff, en «heftelse».


== Referanser ==
Filosofiåret 1653

Filosofiåret 1653 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1653.


== Hendelser ==


== Publiseringer ==


== Fødsler ==
3. desember - Giovanni Battista Tolomei, italiensk kardinal, filosof og teolog (død 1726)


== Dødsfall ==
11. mai - Giacomo Accarisi, italiensk filosof (født 1599)
26. mai - Robert Filmer, engelsk filosof (født 1588)
Antonio Rocco, italiensk filosof og forfatter (født 1586)
Caishikou

Caishikou (kinesisk: 菜市口; pinyin: Càishìkǒu) er et nabolag sørvest i Beijing, i bydistriktet Xicheng. 
Her lå retterstedet Caishikou (菜市口法场), der de fleste av de dødsdommer som ble fullbyrdet i Beijing ble offentlig utført.
Filosofiåret 1643

Filosofiåret 1643 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1643.


== Hendelser ==
Etter å ha fått sin filosofi fordømt av Universitetet i Utrecht, begynner René Descartes' lange korrespondanse med Elisabeth av Herford.


== Publiseringer ==


== Fødsler ==
4. januar – Isaac Newton, engelsk naturfilosof og naturviter (død 1727)


== Dødsfall ==
29. november – Tobias Adami, tysk filosof (født 1581)
Giulio Campi

Giulio Campi (født 1502, død 5. mars 1572) var en italiensk maler og arkitekt. Hans brødre  Vincenzo Campi og Antonio Campi var også anerkjente kunstnere.
Giulio Campi ble født i Cremona. Hans far Galeazzo (1475–1536) ga ham tidlig opplæring i kunst. I  1522 studerte han maling, arkitektur og modellering under Giulio Romano i Mantova. Han besøkte Roma, ble en ivrig student av antikken og som Bernardino Campi (en fjern slektning) kombinerte han tradisjoner fra Lombard og Roma. Han samarbeidet med Camillo Boccaccino, sønn av Boccaccio Boccaccino, sistnevnte kan også ha influert Giulio Campi.
Campi er kalt «Ludovico Carracci fra Cremona» selv om hans virke var før Carracci. I en alder av 27 år malte Campi «Madonna og barn med St  Celsus og Nasarus» for kirken Sant' Abbondio. Gjennom sine kunstverk uttrykker han en dyp fromhet. En rekke av hans fresker er i kirker i Cremona, Mantova og Milano. Det er også en rekke portretter av Giulio Campi i uffizigalleriet i Milano.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Guilio Campi, fra nettstedet virtualuffizi.com (engelsk)
Apterocyclus

Apterocyclus er en slekt av biller som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Den lever på Hawaii.


== Utseende ==
En middelsstor (16-22 millimeter), bred, svart hjortebille. Hannens kjever er knapt forstørrede. Hodet og pronotum er ganske brede og fint punkterte. Dekkvingene er rundede med svake lengdefurer, arten mangler flygevinger. På beina er leggene (tibiae) glatte uten tenner på yttersiden.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på Hawaii.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Neoprosopocoilini (eventulet Lucanini)
Slekten Apterocyclus Waterhouse, 1871
Apterocyclus honoluluensis Waterhouse, 1871
Apterocyclus kawaii Paulsen & Hawks, 2014
Apterocyclus munroi Sharp, 1909
Apterocyclus palmatus van Dyke, 1922
Apterocyclus waterhousei Sharp, 1909


== Eksterne lenker ==
(en) Apterocyclus i Encyclopedia of Life 
(en) Apterocyclus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Apterocyclus hos ITIS 
(en) Apterocyclus hos NCBI 
(en) Kategori:Apterocyclus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Apterocyclus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bildegalleri
PLISSIT-modellen

PLISSIT-modellen er en sexologisk intervesjonsmodell, lansert av Jack Annon, som gir en oversikt over hvem som har behov og interesse av sexologiske intervensjonstilbud. I tillegg gir modellen føringer for hvilken kompetanse man trenger å besitte for å utføre ulike sexologiske intervensjoner med de ulike behov forskjellige pasientgrupper kan ha. Modellen er utformet med ulike nivåer som en pyramide, der det laveste og nederste nivået betegner den gruppen pasienter som trenger den minst omfattende behandlingen og hvor behandleren trenger minst kompetanse for å være kompetent til å behandle problemene. Nivåene i modellen (nedenfra og opp) er som følger:

P(ermission), står for tillatelse og innebærer at pasienten skal få lov til og aksept for at det er greit å ta opp og diskutere sensitive og intime seksuelle tema med behandleren for slik å eventuelt kunne avklare hvilke behov for intervensjon som er nødvendig for pasienten. I tillegg skal det å ta opp temaet gi et signal om at seksualitet er en normal del av livet til alle mennesker i alle livssituasjoner.
L(imited) I(nformation), står for begrenset informasjon og innebærer at man skal tilby adekvat informasjon gjennom generell psykoedukasjon slik at pasienten i størst mulig grad får svar på sine bekymringer og utfordringer.
S(pecific) S(uggestions), står for spesifikk rådgiving og innebærer at behandleren skal tilpasse informasjon og behandlingdtiltak spesielt til den enkelte pasient. Herunder kommer en mulighet for å tilby behandling i form av medisiner og hjelpemidler.
I(ntensive) T(herapy), står for intensiv terapi og innebærer å behandle alvorlige sexologiske problemer som for eksempel alvorlige relasjonsskader, overgrepsproblematikk og trans-problemstillinger. For å behandle seksuelle problemer som krever intensiv terapi bør man være ekspert i sexologi.


== Referanser ==
Valiollah Seif

Valiollah Seif (persisk: ولی‌الله سیف‎, født 1. januar 1952 i Nahavnd i Hamadan) er en iransk økonom, som siden september 2013 har vært sentralbanksjef for Irans sentralbank. 


== Utdanning og yrkeskarriere ==
Seif har utdanning innen regnskap fra Allameh Tabatabaei Universitetet, der han også er professor. 
Han har bakgrunn fra banknæringen, og har vært direktør og styreformann i flere iranske banker; Mellat Bank (1990–1992), Saderat Bank (1992–1995), Sepah Bank (1995–2000), Future Bank of Bahrain (2001–2003) og Karafarin Bank (2010–2013). Han var også president i Bank Melli Iran fra 2003 til 2007. 
Den 2. september 2013 ble han offisielt utnevnt til sentralbanksjef for Irans sentralbank, etter at han ble innstilt av styret, og godkjent av president Hassan Rouhani. Hans hovedutfordring som sentralbanksjef ventes å være å få senket inflasjonen, som lå på ca. 40 % p.a. i 2012-13Han er også visepresident i Det Internasjonale Handelskammer (International Chamber of Commerce). 


== Referanser ==
Sør-Sudans herrelandslag i fotball

Sør-Sudans herrelandslag i fotball er det nasjonale fotballandslaget til innlandsstaten Sør-Sudan, som ligger i Øst-Afrika. Landslaget administreres av det nasjonale fotballforbundet South Sudan Football Association (SSFA), som ble opprettet i 2011 og som ble en del av FIFA og CAF i 2012. Laget har aldri kvalifisert seg til hverken et VM-sluttspill eller et Afrikamesterskap.


== Historie ==
Laget spilte sin første offisielle landskamp hjemme mot Uganda den 10. juli 2012, en kamp som endte 2–2. Sør-Sudan ble tatt inn som fullverdig medlem av FIFA under deres kongress i mai 2012 som organisasjonens medlem nummer 209. På grunn av at Sør-Sudan per 2013 ikke har fått muligheten til å kvalifisere seg til hverken et sluttspill i Verdensmesterskap eller i Afrikamesterskap, regnes de derfor for å være et av verdens svakere lag i henhold til FIFAs verdensranking.


== Verdensmesterskapet i fotball ==
2011 uavhengighet fra Sudan anerkjent
2014 – Deltok ikke i kvalifisering
2018 til  2022 – Deltok ikke i kvalifisering


== Afrikamesterskapet i fotball ==
1957 til 2013 – Deltok ikke i kvalifisering
2015 til 2019 – Ikke kvalifisert


== Kjente spillere ==
Goma Genaro Awad
Miskeen Emmanuel
Richard Gastin Lado
James Moga


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sør-Sudans profil hos FIFA.com Arkivert 11. april 2015 hos Wayback Machine.
Lars Sundt

Lars Sundt, og kjent som Lorenzo Sundt (født 28. februar 1839 i Farsund, død 18. januar 1933 i Santiago de Chile) var en norsk gruveingeniør og geolog.
Sundt tok eksamen artium i 1858 og eksamen philosofikum i 1859, og ble utdannet ved Universitetet i Christiania og fikk tittelen Candidatus Mineralogiæ i 1867.Etter et par år ved Kongsberg sølvverk fikk han tilbud fra den danske generalkonsulen i Valparaiso om å overta bestyrelsen av et nytt kobberverk i Chañaral i Chile. Han godtok dette i november 1870, og inngikk en treårskontrakt.
Han reiste i desember 1870, og ankom Valparaiso i begynnelsen av 1871. Etter å ha arbeidet ved forskjellige andre kobber- og sølvgruver i Chile, ble han ansatt som disponent i 1878 ved de store Corocoro-kobbergruvene i Bolivia, som tilhørte et chilensk gruveselskap. I 1880 reiste han tilbake til Chile på grunn av salpeterkrigen (stillehavskrigen) mellom Peru, Bolivia og Chile.
Sundt var en av pionérene i kartlegging av mineralforekomster i Nord-Chile. Han reiste sammen med geologen Francisco San Roman i Nord-Chile, etter oppdrag fra den chilenske regjering, for å foreta studier innen hydrografi, topografi, geologi og mineralogi. Arbeidet ble gjennomført mellom 1883 og 1885. Han skrev flere verk, der det mest omfattende var Estudios Jeologicos i Topograficos del Desierto i Puna de Atacama Vol.I, 1909
og Vol.II, 1911.
I Chile ble han kjent som Don Lorenzo Sundt. Han medvirket gjennom flere år i det vitenskapelige tidsskriftet Boletin Minero.
Sundt publiserte i 1921 sitt største verk, Det bolivianske høylands store innsjøers historie.


== Referanser ==


== Kilder ==
Kilde:1.- Finne-Grønn,S.H. (1916). Den vestlandske slegt SUNDT. Christiana. Det Mallingske Bogtrykkeri.
Filosofiåret 1633

Filosofiåret 1633 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1633.


== Hendelser ==
13. februar – Galileo Galilei ankommer Roma og må stå til rette for Inkvisisjonen.
Galileos lære fordømmes, og han dømmes til husarrest.


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
Wespazjan Kochowski, polsk historiker, filosof og poet (død 1700)


== Dødsfall ==
14. november – William Ames, engelsk filosof (født 1576)
Møinichen

Møinichen (også von Møinichen og à Møinichen) er en norsk slekt. Til slekten hørte blant andre finansminister Erik Røring Møinichen.


== Kjente navnebærere ==
Erik Røring Møinichen, finansminister
Jacob Møinichen, embetsmann


== Litteratur ==
Moe, Johan Schak: Møinichen : stamtavle bygget paa de Møinichenske slegtebøger Bergen, 1914.
Filosofiåret 1610

Filosofiåret 1610 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1610.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
24. september – Huang Zongxi, kinesisk naturalist, politisk teoretiker, filosof og soldat i overgangstiden mellom Mingdynastiet og Qing-dynastiet (død 1695)
Bonaventura Baron, irsk teolog, filosof, lærer og forfatter (død 1696)


== Dødsfall ==
Nikola Vitov Gučetić, kroatisk filosof og vitenskapelig forfatter (født 1549)
Filosofiåret 1577

Filosofiåret 1577 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1577.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
3. oktober - Fortunio Liceti, italiensk lege, filosof og naturviter (død 1657)


== Dødsfall ==
Oniticellini

Oniticellini er en gruppe av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.


== Utseende ==
Små til middelsstore, blanke gjødselbiller. Mange arter har metalliske farger, andre har livlige fargetegninger, ofte i rødt eller gult og svart. Mange arter har en eller annen form for horn på hodet og/eller pronotum. Pronotum kan være uthulet foran. Dekkvingene har gjerne dype lengdefurer.


== Levevis ==
Disse billene ruller møkk sammen til baller og graver dem ned, ofte ganske dypt, i bakken. Hannen og hunnen samarbeider om dette, men når gangen er ferdig og etter at de har paret seg, flyr hannen bort mens hunnen blir igjen i gangen for å ta seg av larvene som etter hvert klekkes. Hun holder møkkballene frie for rovdyr og uønsket soppvekst til larvene er fullvoksne, noe som gjerne tar flere måneder.


== Utbredelse ==
Gruppen er vidt utbredt i varme områder av verden, blant annet finnes det mange arter på Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
Stammen Oniticellini d'Orbugny, 1916
Slekten Afrodrepanus Krikken, 2009 - 2 arter, noen ganger plassert i Onitini
Slekten Anoplodrepanus Simonis, 1981 - 2 arter
Slekten Attavicinus Philips & Bell, 2008 - én art
Slekten Clypeodrepanus Krikken, 2009 - 3 arter
Slekten Cyptochirus Lesne, 1900 - 4 arter
Slekten Drepanocerus Kirby, 1828 - 4 arter
Slekten Drepanoplatynus Boucomont, 1921 - én art
Slekten Eodrepanus Barbero, Palestrini & Roggero, 2009  - 9 arter
Slekten Euoniticellus Janssens, 1953 - 14 arter
Slekten Eurysternus Dalman, 1824 - 52 arter
Slekten Helictopleurus d'Orbigny, 1915 - ca. 80 arter, Madagaskar
Slekten Heterosyphus Paulian, 1975 - én art
Slekten Ixodina Roth, 1851 - 8 arter
Slekten Latodrepanus Krikken, 2009 - 6 arter
Slekten Liatongus Reitter, 1893 - 46 arter
Slekten Nitiocellus Branco, 2010 - 2 arter
Slekten Oniticellus Audinet-Serville, 1825 - 12 arter
Slekten Paroniticellus Balthasar, 1963 - én art
Slekten Scaptocnemis Péringuey, 1901 - én art
Slekten Sinodrepanus Simonis, 1985 - 8 arter
Slekten Tibiodrepanus Krikken, 2009 - 7 arter
Slekten Tiniocellus Péringuey, 1901 - 5 arter
Slekten Tragiscus Klug, 1855 - én art
Slekten Yvescambefortius Ochi & Kon, 1996 - én art


== Eksterne lenker ==
(no) Oniticellini hos Artsdatabanken 
(sv) Oniticellini hos Dyntaxa 
(en) Oniticellini hos Fauna Europaea 
(en) Oniticellini hos Fossilworks 
(en) Oniticellini hos ITIS 
(en) Oniticellini hos NCBI 
(en) Kategori:Oniticellini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Oniticellini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase over europeiske dyr