jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Nico Pérez

Nico Pérez er en by i Florida-departementet i det sørlige Uruguay.


== Historie ==
Nico Pérez ble grunnlagt i 25. juni 1883 av Máximo Santos.


== Befolkning ==
Nico Pérez hadde 1 030 innbyggere i 2011.
Kilde:


== Transport ==
 Ruta 7 General Aparicio Saravia forbinder Nico Pérez med Reboledo, Illescas, Cerro Chato og José Batlle y Ordóñez.


== Kjente personer fra Nico Pérez ==
Wilson Ferreira Aldunate (1919-1988), uruguayansk politiker og minister.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nico Pérez – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Florida, offisielle sider (spansk)
Kart over Nico Pérez (INE)
Pueblo Barceló

Pueblo Barceló eller Pintado er en by i Florida-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har om lag 170 innbyggere.


== Historie ==
Pueblo Barceló / Pintado ble grunnlagt i 18. oktober 1910 av Miguel Pantaleón Barceló.


== Befolkning ==
Pueblo Parceló / Pintado har 170 innbyggere (Beregning 2011)
Kilde:


== Økonomi ==
Meieriindustrien er viktig i byen.


== Transport ==
 Ruta 5 Brigadier General Fructuoso Rivera forbinder Pintado med Montevideo, Canelones, Capilla del Sauce, Florida (30 km), Durazno, Sarandí del Yí og Rivera.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Florida, offisielle sider (spansk)
Kart over Pueblo Barceló / Pintado (INE)
Puntas de Maciel

Puntas de Maciel er en by i Florida-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har om lag 160 innbyggere.


== Befolkning ==
Puntas de Maciel har 160 innbyggere (Beregning 2011)
Kilde:


== Transport ==
 Ruta 5 Brigadier General Fructuoso Rivera forbinder Puntas de Maciel med Montevideo, Canelones, Florida (25 kilometer), Durazno, Sarandí del Yí og Rivera.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Florida, offisielle sider (spansk)
Kart over Puntas de Maciel (INE)
Reboledo

Reboledo er en by i Florida-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har om lag 342 innbyggere.


== Befolkning ==
Reboledo har 342 innbyggere (Beregning 2011)
Kilde:


== Transport ==
 Ruta 7 Aparicio Saravia forbinder Reboledo med Nico Pérez, Santa Clara de Olimar og Melo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Florida, offisielle sider (spansk)
Kart over Reboledo (INE)
Saulostomus

Saulostomus er en slekt av biller som hører til underfamilien praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Middelsstore (8-15 millimeter), blanke, rødbrune skarabider, kroppen med spredte, lange, lyse hår.


== Levevis ==
Disse billene lever på gressmarker. Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. Larveutviklingen tar trolig to år. Disse billene flyr godt og er mest aktive om dagen. De har gjort noe skade på gressmark på Tasmania.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
Stammen Anoplognathini MacLeay, 1819
Gruppen Schizognathina Ohaus, 1918 - Australia
Slekten Saulostomus Waterhouse, 1878
Saulostomus brunneoviridis Lea, 1920
Saulostomus felschei Ohaus, 1904
Saulostomus monteithi Carne, 1985
Saulostomus striatus Ohaus, 1935
Saulostomus villosus Waterhouse, 1878


== Kilder ==
Carne, P.B. (1956) A revision of Saulostomus Waterhouse and description of a new ruteline genus (Scarabaeidae, Coleoptera). Proceedings of The Linnean Society of New South Wales 81: 62-70  [1]
Carne, P.B. (1985) Saulostomus monteithi sp.n. from Queensland (Coleoptera: Scarabaeidae: Rutelinae).  Journal of the Australian entomological Society 24: 73-74. [2]
Hardy, R.J. (1976) Observations on the pasture beetle, Saulostomus villosus Waterhouse (Scarabaeidae: Rutelinae). Australian Journal of Entomology 15 (3): 281–284. [3]
Sjekkliste over Anoplognathini


== Eksterne lenker ==
(en) Saulostomus i Encyclopedia of Life 
(en) Saulostomus i Global Biodiversity Information Facility 
Saulostomus – detaljert informasjon på Wikispecies
Clilopocha

Clilopocha er en slekt av biller som hører til underfamilien praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).


== Levevis ==
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. Disse billene flyr godt og er mest aktive om dagen.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
Stammen Anoplognathini MacLeay, 1819
Gruppen Schizognathina Ohaus, 1918 - Australia
Slekten Clilopocha Lea, 1914
Clilopocha angularis (Carne, 1954)
Clilopocha mandibularis (Carne, 1954)
Clilopocha pachypus (Lea, 1917)
Clilopocha pilosicollis (Lea, 1917)
Clilopocha whiteae Lea, 1914


== Kilder ==
Sjekkliste over Anoplognathini Arkivert 2. juni 2010 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Clilopocha i Global Biodiversity Information Facility 
Clilopocha – detaljert informasjon på Wikispecies
Tatarstan i Tyrkvisjonens sangkonkurranse

Tatarstan i Tyrkvisjonens sangkonkurranse er en oversikt over den russiske republikken Tatarstans deltakelser og resultater i Tyrkvisjonens sangkonkurranse. Regionen deltok første gang i den første utgaven av sangkonkurransen i 2013 og var vertskap i 2015 da konkurransen ble avholdt i hovedstaden Kazan.
Konkurransen kringkastes i Tatarstan av musikk-TV-kanalen Məidan, som også er ansvarlig for å velge ut regionens representanter.  


== Bakgrunn og historikk ==
I 2013 var Tatarstans finale preget av en flyulykke nær Kazan hvor nesten femti personer ble drept uken før konkurransen, og det var derfor ikke publikum til stede under finalen. I 2015 oppnådde to melodier samme poengsum, og det ble derfor foretatt et internt valg gjort av jurymedlemmene på et senere tidspunkt.Tatarstan deltok i Tyrkvisjonens sangkonkurranse i 2013 og 2014. 7. desember 2015 ble det offentliggjort at Tatarstan var nektet deltakelse i konkurransen av det russiske kulturdepartementet på grunn av et dårlig politisk forhold mellom Tyrkia og Den russiske føderasjon, og i likhet med ti andre russiske regioner trakk republikken seg fra 2015-konkurransen. 
Maidan TV har bekreftet at Tatarstan returnerer til Tyrkvisjonens sangkonkurranse i 2016.


== Deltakere, bidrag og resultater ==
Tabellforklaring Vinner 
 Ikke kvalifisert til finalen 
 Deltok ikke/trakk seg/diskvalifisert 
 Ingen konkurranse 
 Opplysning ukjent. Ingen delfinale. 


== Kringkastere og jurymedlemmer ==


== Arrangerte år ==


== Regionale finaler ==


=== 2015 ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
BEZ
Məidan TV
Anna Olsson (padler)

Anna Olsson (født 14. mars 1964 i Timrå) er en pensjonert svensk padler som konkurrerte fra 1983 til 2001. Hun deltok i fem Sommer-OL og tok fire medaljer hvorav ett gull på K-2 500 meter i 1984. Hun vant også åtte VM-medaljer. Hun er utdannet innen elektronikk ved Chalmers tekniska högskola.


== OL-medaljer ==
1984  Los Angeles -  Gull i padling, K-2 500 meter, kvinner sammen med Agneta Andersson  Sverige
1984  Los Angeles -  Sølv i padling K-4 500 meter, kvinner sammen med Agneta Andersson, Eva Karlsson og Susanne Wiberg  Sverige
1992  Barcelona -  Bronse i padling, K-4 500 meter, kvinner sammen med Agneta Andersson, Maria Haglund og Susanne Rosenqvist
1996  Atlanta -  Bronse i padling, K-4 500 meter, kvinner sammen med Ingela Ericsson, Agneta Andersson og Susanne Rosenqvist


== Eksterne lenker ==
(en) Anna Olsson – Olympedia 
(en) Anna Olsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Anna Olsson – databaseOlympics.com (arkivert) 
(sv) Anna Olsson – Sveriges olympiske komité
Carl O. Petersen

Carl Oscar Petersen (født 14. juli 1897 i Borre, død 10. november 1941 i Portland i Maine i USA) var en norsk radiooperatør og polarfarer. Han deltok på admiral Richard E. Byrds antarktisekspedisjon 1928-1930 som radiooperatør og på Byrds andre antarktisekspedisjon 1933-1935. Han var også med på Thor Solbergs første forsøk på å fly over Atlanterhavet fra New York til Oslo i 1932.
Petersen hadde utdannelse som radiooperatør fra Norge og hadde flyverutdannelse fra USA. Han var i en tre års periode telegrafist på Den norske Amerikalinjes DS «Bergensfjord» og DS «Stavangerfjord» og arbeidet i et år som radiooperatør ved Kings Bay-radio på Svalbard. Han hadde også erfaring fra norsk hvalfangst i Sydishavet ombord på hvalkokeriet «Solstreif» av Larvik. I 1926 flyttet han til USA hvor han arbeidet ved All American Radio Corporation i Chicago som var grunnlagt av den norsk-amerikanske industri- og radiopioneren E. Norman Rauland. Han ble amerikansk statsborger i 1932. I 1937 ble han tildelt Distinguished Service Cross (USA) for sin innsats.I 1931 skrev han boka Med Byrd og Balchen til Sydpolen: Nordmennene i Little America som ble utgitt på Gyldendal.
Carl O. Petersen er gravlagt på æresgravlunden i Arlington (Arlington National Cemetery) ved Washington, D.C.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Carl O. Petersen på nettsiden til Arlington National Cemetery
Med Byrd og Balchen til Sydpolen på nb.no
Kringkollen (Oslo)

Kringkollen (1A–51, 2–34) er en vei på Bøler og Ulsrud i bydel Østensjø i Oslo. Den går fra Protonveien til Ulsrudveien.
Navnet ble vedtatt i 1938 og har sin bakgrunn i at den østre delen av veien går omkring en liten kolle. Veien har småhusbebyggelse.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kringkollen». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 316. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Larviksgata (Oslo)

Larviksgata (1–5, 2–14) er en gate på Bjølsen i bydel Sagene i Oslo. Den går fra Bjølsengata over Bergensgata mot Maridalsveien. Det er imidlertid stengt for gjennomkjøring til sistnevnte.
Gaten fikk navn i 1879 etter byen Larvik. På Bjølsen og Sagene finnes også mange andre gater med navn etter norske byer.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Larviksgata». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 329. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (L)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Lille Borgen vei (Oslo)

Lille Borgen vei (1A–17, 2A–16) er en vei på Borgen i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går fra Borgenveien til Slemdalsveien ved Steinerud stasjon.
Veien fikk navn i 1924 etter Lille Borgen gård, som er like sør for veien.
Veien har villabebyggelse.


== Fotnoter og referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Lille Borgen vei». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 332. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (L)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Lommedalen skolekorps

Lommedalen skolekorps ble etablert i 1936. Korpset rekrutterer medlemmer fra Lommedalen skole, Lesterud skole og Bærums Verk skole.  Korpset har ca. 85 medlemmer og har profesjonelle krefter på dirigentsiden. Korpsets viktigste finansieringskilder er loppemarked som arrangeres to ganger årlig, ett på våren og ett på høsten. 


== Referanser ==
Stjerneveien (Oslo)

Stjerneveien (1A–39, 2–48) er en vei på Vettakollen i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går nordover fra Gråkamveien og gjør en slyng, slik at den har forbindelse med Melkeveien to steder.
Veien fikk navn i 1917 etter Otto Morgenstiernes villa Stjernebo (nr. 3). Veien har i det hele tatt villabebyggelse.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Stjerneveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 536. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (S)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 7. november 2015.
Åste Marie Lande Lindau

Åste Marie Lande Lindau (født 5. desember 1977) er en norsk politiker (KrF).
Hun var medlem av Namsos kommunestyre 2007–2015, og ledet Kristelig Folkepartis kommunestyregruppe. I perioden 2007–2011 ledet hun kommunens serviceutvalg. I 2015 ble hun medlem av Nord-Trøndelag fylkesting, og valgt til fylkesvaraordfører. I stortingsvalget 2017 var hun Kristelig Folkepartis førstekandidat i Nord-Trøndelag. Ved sammenslåingen av Trøndelagsfylkene i 2018 ble hun leder for Kristelig Folkepartis fylkestingsgruppe. Hun søkte ikke gjenvalg til fylkestinget i 2019 av hensyn til familielivet. Hun fortsatte derimot som nestleder i Trøndelag KrF.Lindau har vært ernæringsfysiolog ved treningssenteret Træn AS i Namsos. Hun er også utdannet regnskapsfører.


== Referanser ==
San Gabriel (Uruguay)

San Gabriel er en by i Florida-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har om lag 172 innbyggere.


== Befolkning ==
San Gabriel har 172 innbyggere (Beregning 2011)
Kilde:


== Transport ==
 Ruta 6 Joaquín Suárez forbinder San Gabriel med Montevideo (110 kilometer), Florida (30 km) og Vichadero.
 Ruta 56 Bernabé Rivera forbinder San Gabriel med Reboledo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Florida, offisielle sider (spansk)
Kart over San Gabriel (INE Uruguay) (spansk)
Amasonasskjoldet

Amasonasskjoldet er en 2 - 3 milliarder år gammel kraton (grunnfjellsskjold) i Sør-Amerika, som i likhet med de fleste kratonene i Sør-Amerika og Afrika stammer fra proterozoikum for 2,5 – 1,0 milliarder år siden. Disse kratonene er alle mer enn 1,3 milliarder år gamle (meso-proterozoikum). Amasonasskjoldet utgjorde i jordens urtid det store kontinentet Amazonia. Dette og andre afrikanske grunnfjellsskjold fløt en tid sammen og dannet superkontinentet Rodinia for drøyt 1 milliard år siden, og langt senere Vest-Gondwana for om lag 700-600 millioner år siden. Amasonas-kratonet hang sammen med Vest-Afrika-skjoldet (i dagens vestre Sahara) den gang det inngikk i Vest-Gondwana. 
Amasonasskjoldet har et areal på 4 400 000 km², og utgjør den sentrale del av Brasil. Det kan deles inn i to sub-kratoner, det eldste Guaporéskjoldet i sør (Amasonasbekkenet, 1 670 000 km²) og det atskillig yngre Guayanaskjoldet i nord (Venezuela, Guyana, Surinam, nordlige Brasil, 1 450 000 km²). Amasonasskjoldet var opprinnelig en enhetlig og sammenhengende plate, men ble delt i to i en riftepisode som skapte Amasonasbassenget mellom de to skjoldene Guayana og Guaporé. Elven Amazonas dominerer dette bassenget i kratonets overflate.
For om lag en milliard år siden, og for 530 millioner år siden, støtte Amasonasskjoldet to ganger sammen med Arequipa-Antofalla-skjoldet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Avigad, Dov og Gvirtzman, Zohar (2009). «Late Neoproterozoic rise and fall of the northern Arabian–Nubian shield: The role of lithospheric mantle delamination and subsequent thermal subsidence» (PDF). Technophysics. doi:10.1016/j.tecto.2009.04.018. Arkivert fra originalen (PDF) 9. april 2011. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link) Arkivert 9. april 2011 hos Wayback Machine.
George Zandt, "Orogenic Systems: The Andes" - Geologisk Fakultet ved University of Arizona, våren 2002.
Cratons – New Geology, USA.
Nacra 17

Nacra 17 er en rask katamaran seiljolle for to personer. Den ble konstruert i 2011, og valgt som olympisk klasse av Det internasjonale seilforbundet i mai 2012 for Rio 2016. Den er bekreftet som OL-klasse i 2016 og 2020.


== Referanser ==
São Francisco-skjoldet

São Francisco-skjoldet er et 2 - 2,5 milliarder år gammelt kraton (grunnfjellsskjold) i Sør-Amerika, som i likhet med de fleste kratonene i Sør-Amerika og Afrika stammer fra proterozoikum for 2,5 – 1,0 milliarder år siden. Disse kratonene fra (meso-proterozoikum) fløt en tid sammen og dannet urkontinentet Rodinia, og langt senere Vest-Gondwana.
São Francisco-skjoldet har et areal på 600 000 km2, og utgjør den østlige del av Brasil. Det hang sammen med Kongoskjoldet i Vest-Afrika da det inngikk i Vest-Gondwana.
Elva São Francisco dominerer kratonens overflate.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Avigad, Dov og Gvirtzman, Zohar (2009). «Late Neoproterozoic rise and fall of the northern Arabian–Nubian shield: The role of lithospheric mantle delamination and subsequent thermal subsidence» (PDF). Technophysics. doi:10.1016/j.tecto.2009.04.018. Arkivert fra originalen (PDF) 9. april 2011. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link) Arkivert 9. april 2011 hos Wayback Machine.
Luiz R. Bastos Leal, José C. Cunha, Umberto G. Cordani, Wilson Teixeira, Allen P. Nutman, Angela B. Menezes Leal og Moacir J. B. Macambira, «SHRIMP U–Pb, 207Pb/206Pb zircon dating, and Nd isotopic signature of the Umburanas greenstone belt, northern São Francisco craton, Brazil», i: Journal of South American Earth Sciences, nummer 15 (7), januar 2003, side 775–785. doi:10.1016/S0895-9811(02)00129-3.
George Zandt, "Orogenic Systems: The Andes" - Geologisk Fakultet ved University of Arizona, våren 2002.
Kongoskjoldet

Kongoskjoldet er et drøyt 2 milliarder år gammelt kraton (grunnfjellsskjold) i Afrika, som i likhet med de fleste kratonene i Afrika og Sør-Amerika stammer fra proterozoikum for 2,5 – 1,0 milliarder år siden. Disse kratonene fra (meso-proterozoikum) fløt en tid sammen og dannet urkontinentet Rodinia og det langt senere Vest-Gondwana.
Kongo-skjoldet har et areal på om lag 4 000 000 km2, og utgjør den vestlige del av Afrika. Grunnfjellskjoldet hang sammen med São Francisco-skjoldet i Sør-Amerika da det inngikk i Vest-Gondwana.
Kongoskjoldet, Kalahariskjoldet og Arabisk-nubiske skjold har også tilhørt Gondwana med fjellkjededanning langs kantene i forbindelse med kollisjoner for 550-650 millioner år siden. På Kongoskjoldet skapte dette høylandet i Angola langs den sørlige kanten, gjennom kollisjon med Kalahariskjoldet (Kuunga-fjellkjedefoldingen).
Elva Kongo dominerer kratonets overflate.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Avigad, Dov og Gvirtzman, Zohar (2009). «Late Neoproterozoic rise and fall of the northern Arabian–Nubian shield: The role of lithospheric mantle delamination and subsequent thermal subsidence» (PDF). Technophysics. doi:10.1016/j.tecto.2009.04.018. Arkivert fra originalen (PDF) 9. april 2011. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link) Arkivert 9. april 2011 hos Wayback Machine.
Anton Halén

Anton Halén (født 28. november 1990 i Sollefteå) er en svensk håndballspiller som spiller for den tyske klubben Frisch Auf Göppingen. Han spiller også for det svenske landslaget og var i troppen til VM 2015 i Qatar. Han hadde per 15. desember 2014 spilt ti landskamper og scoret 22 mål. Halén er venstrehendt og spiller høyre kant. Han har tidligere spilt for Sollefteå HK (til 2006) og HK Drott Halmstad (2006–2014). Med sistnevnte klubb ble han svensk mester i 2013.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anton Halén – Det europeiske håndballforbundet (EHF)
Toffenprisen

Toffenprisen er en norsk forskningsformidlingspris i geologi. Den ble innstiftet i 2002 og er oppkalt etter Christoffer Oftedahl (”Toffen”) og utdeles av utdeles av Norsk geologisk forening.  Ifølge statuttene skal Toffenprisen «tjene som en æresbevisning til en geolog som gjennom foredrag, artikler eller på annen vis har bidratt vesentlig til popularisering av vitenskapelige forskning og faget mer generelt.»


== Prisvinnere ==
2003 Jørn Hurum
2005 Sven Dahlgren
2007 Øystein Jansen
2009 Inge Aarseth
2011 Inge Bryhni
2013 Halfdan Carstens 
2015 Henrik H. Svensen 
2017 Kikki Flesche Kleiven ved Institutt for geovitenskap ved Universitetet i Bergen og tilknyttet Bjerknessenteret
2019 Reidar Müller
2021 Hans Arne Nakrem paleontologiprofessor ved Naturhistorisk museum.


== Referanser ==
Nøklesvingen (Oslo)

Nøklesvingen (1–67, 2–96) er en vei på Bøler i bydel Østensjø i Oslo. Den begynner og slutter i Bølerlia, og går dels parallelt med denne på sørøstsiden.
Navnet ble vedtatt i 1958 og henspiller på Nøklevann.
Nr. 2–40 utgjør sammen med Bølerlia 93–115 kunstnerkolonien Trolltun.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Nøklesvingen». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 407. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (N)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Nøkleveien (Oslo)

Nøkleveien (1–47, 2–54) er en vei på Bøler i bydel Østensjø i Oslo. Den går fra Bølerskogen til Nøklesvingen.
Navnet ble vedtatt i 1958 og henspiller på Nøklevann. Bebyggelsen er småhus og lavblokker.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Nøkleveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 407. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (N)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Nøklevannsveien (Oslo)

Nøklevannsveien (1, 2) er en skogsbilvei på Bøler i bydel Østensjø i Oslo. Den går østover fra Bølerlia og innover i Østmarka til plassen Sørli like ved Nøklevann.
Veien fikk navn i 1952 etter Nøklevann.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Nøklevannsveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 407. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Nico Hambros vei (Oslo)

Nico Hambros vei (1–133,2–14) er en vei på Vestli i bydel Stovner i Oslo. Den går som blindvei sørøstover fra Vestlisvingen.
Veien fikk navn i 1972 etter Nicoline Christine Hambro (1861–1926).


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Nico Hambros vei». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 383. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (N)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Calloodes

Calloodes er en slekt av biller som hører til underfamilien praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlangt-ovale biller med forholdsvis korte og kraftige bein. De er grønne, gjerne med lys sidekant.


== Levevis ==
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. Noen arter kan gjøre betydelig skade ved å beite ned løvverk. Disse billene flyr godt og er mest aktive om dagen.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
Stammen Anoplognathini MacLeay, 1819
Gruppen Anoplognathina MacLeay, 1819 - Australia
Slekten Calloodes White, 1845
Calloodes atkinsoni Waterhouse, 1868
Calloodes nitidissimus Lea, 1919
Calloodes grayianus (White, 1845)
Calloodes rayneri MacLeay, 1864


== Kilder ==
Sjekkliste over Anoplognathini Arkivert 2. juni 2010 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bilde av Calloodes atkinsoni Arkivert 16. januar 2015 hos Wayback Machine.
Bilde av Calloodes rayneri
(en) Calloodes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Calloodes hos NCBI 
(en) Kategori:Calloodes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Calloodes – detaljert informasjon på Wikispecies