jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Paternostertre

Paternostertre (Melia azedarach) er et løvfellende tre i mahognifamilien. 
Det blir opptil 10 m høyt. Barken er brungrå og flekkes av i langsgående flak. Greinene er brune med lyse korkporer og arr etter blader som er falt av. Bladene er 20–40 cm lange og dobbelt- eller tredobbeltfinnete. Småbladene sitter motsatt og er egg- til lansettformede, tilspissete, tannete, 3–7 cm lange og 2–3 cm brede. På unge småblad er begge sidene dekket av stjernehår. Blomstene er lilla, 15–18 mm, dufter og sitter i brede blomsterstander. Frukten er en avlang steinfrukt, som er gul og saftig når den er moden. Den sitter på treet lenge etter at løvet har falt av og tørker etter hvert inn.
Paternostertreet vokser i ulike skogtyper og på åker- og vegkanter. Den opprinnelige utbredelsen er usikker ettersom arten dyrkes mye og lett forvilles på menneskepåvirkete voksesteder. Den antas at den vokser naturlig i Bhutan, India, Indonesia, Kina, Laos, Nepal, Papua Ny-Guinea, Filippinene, Sri Lanka, Thailand, Vietnam, tropisk Australia og Salomonøyene. Den er en av de få artene i mahognifamilien som kan vokse i temperert klima og går helt nord til sørlige Shaanxi, sørlige Shanxi og sørlige Hebei i Kina. Den er vanlig dyrket og delvis naturalisert i mange varmt tempererte og tropiske områder over hele verden, inkludert middelhavslandene. 
Navnet paternostertre viser til at frøene er blitt brukt i rosenkranser. Blad, bark og frukt er blitt brukt til medisinske formål, og trevirket minner litt om teak. Frukten er giftig for mennesker i store mengder, men er ettertraktet av fugler.


== Litteratur ==
O. Polunin og A. Huxley, norsk utgave P. Sunding (1978). Middelhavsflora. NKI-Forlaget. s. 111–112. ISBN 82-562-0490-7. 
H. Vedel (1977). Trær og busker ved Middelhavet. Cappelen. s. 84. ISBN 82-02-03708-5. 
M. Blamey og C. Grey-Wilson (2004). Wild Flowers of the Mediterranean (2 utg.). London: A & C Black. s. 124. ISBN 0-7136-7015-0. 
«Melia azedarach». Flora of China. Besøkt 24. februar 2016. 
«Melia azedarach (Chinaberry)». Invasive Species Compendium. Besøkt 5. oktober 2018. 

		
		
		
		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Paternostertre i Encyclopedia of Life 
(en) Paternostertre i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Paternostertre hos ITIS 
(en) Paternostertre hos NCBI 
(en) Paternostertre hos The International Plant Names Index 
(en) Paternostertre hos Tropicos 
(en) Kategori:Melia azedarach – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Melia azedarach – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Melia azedarach – detaljert informasjon på Wikispecies
Molecule Island

Molecule Island er den østligste av Bragg Islands som ligger i Crystal Sound 14 km nord for Cape Rey i Graham Land. Øya ble kartlagt fra landmålinger foretatt av Falkland Islands Dependencies Survey (FIDS) (1958–59). Navnet kommer fra nærheten til Atom Rock som ligger i samme gruppen.


== Se også ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra nettside eller dokument fra United States Geological Survey-artikkelen (innhold fra Geographic Names Information System).
Mount Moffat

Mount Moffat er et fjell, 1 250 moh, som ender 7 km nordøst for Mount Ege i Neptune Range i Pensacolafjellene. Fjellet  ble kartlagt av U.S. Geological Survey (USGS) fra landmålinger og flyfoto tatt av U.S. Navy fra 1956-66. Det ble navnsatt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter Robert J. Moffat, en elektriker ved Ellsworth-basen vinteren 1958.


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra United States Geological Survey-artikkelen  «Mount Moffat» (innhold fra Geographic Names Information System).
Jutulhogget (Dronning Maud Land)

For andre steder som heter Jutulhogget, se Jutulhogget (andre betydninger)Jutulhogget er et høyt fjell på østryggen av Jutulsessen i Gjelsvikfjella i Dronning Maud Land. Det ble fotografert fra luften av Den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39. Det ble kartlagt av norske kartografer fra landmålinger og flyfoto av Maudheimekspedisjonen (NBSAE) (1958–59) og gitt navnet Jutulhogget, etter det største skaret i Norge.


== Referanser ==
Mount Gerdel

Mount Gerdel er et fjell, 2 520 moh, som ligger 2 nautiske mil sørøst for Mount Andrews ved sørsiden av Albanusbreen i Antarktis. Det ble kartlagt av U.S. Geological Survey fra landmålinger og flyfoto tatt av U.S. Navy, 1960–63, og ble navnsatt av Advisory Committee on Antarctic Names etter løytnant David H. Gerdel i US Navy, ved Byrd-stasjonen vinteren 1965.


== Referanser ==


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra nettside eller dokument fra United States Geological Survey-artikkelen (innhold fra Geographic Names Information System).
Cape Hinks

Cape Hinks er et bratt nes nedenfor en høy isdekt dom, helt nord i Finley Heights på østkysten av Palmer Land i Antarktis. Det ble oppdaget og fotografert av sir Hubert Wilkins på flyturen hans den 20. desember 1928. Det ble senere fotografert fra luften av Lincoln Ellsworth i 1935, og av U.S. Antarctic Service (USAs) i 1940. Neset ble navnsatt av Advisory Committee on Antarctic Names etter Arthur R. Hinks, sekretær i Royal Geographical Society, 1915–45, som i studiene han publiserte samlet oppdagelsene til Wilkins, Ellsworth, Rymill og USA i området.


== Kilder ==

 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra nettside eller dokument fra United States Geological Survey-artikkelen (innhold fra Geographic Names Information System).
X Games Oslo 2016 – Rullebrett Street menn

Streetkonkurransen med rullebrett for menn under X Games Oslo 2016 ble avholdt i Skur 13 i Filipstad, med norsk kvalifisering 24. februar og finalerunder 25. februar.
Hermann Stene vant den norske kvalifiseringen, og ble invitert til finalerundene.Nyjah Huston fra USA tok sitt syvende X Games-gull, foran australske Shane O'Neill og Luan Oliveira fra Brasil.


== Norsk kvalifisering ==
Den norske kvalifiseringen besto av fire inviterte rullebrettkjørere, samt de to beste fra X-mas Jam 2015 i Trikkestallen i Trondheim og de to beste fra Høstbust 2015 i Arena Bekkestua i Bærum.Én av de inviterte, Karsten Kleppan, fikk direkte invitasjon til finalerundene og overlot plassen i kvalifiseringen til Didrik Galasso, mens Oskar Hjellegjerde som vant Høstbust ble skadet og overlot sin plass til Petter Brunvatne.


=== Utøvere ===


=== Resultat ===


== 1. runde ==


== Finale ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Storjoen

Storjoen er en fjelltopp 7 k nordvest for Tvora i H. U. Sverdrupfjella i Dronning Maud Land. Den ble kartlagt fra flyfoto av Den tyske antarktisekspedisjonen (1938–39) og kartlagt på nytt av norske kartografer fra landmålinger og flyfoto av Maudheimekspedisjonen (NBSAE) (1949–52) og flyfoto tatt av den norske ekspedisjonen (1958–59).


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra United States Geological Survey-artikkelen  «Storjoen Peak» (innhold fra Geographic Names Information System).
Heritage Range

Heritage Range er en stor fjellkjede, 160 km lang og 48 km bred, som utgjør den sørlige halvdelen av Ellsworth Mountains i Antarktis, sørover fra Minnesotabreen. Fjellkjeden er kompleks med mange rygger og fjelltopper på moderat høyde, skrenter, åser og nunataker. Mellom disse ligger det isbreer.Den nordlige delen av fjellkjeden ble trolig først sett av Lincoln Ellsworth da han fløy over området 23. november 1935. Den 14. desember 1959 ble den sørlige delen av fjellkjeden sett for første gang under en flytur fra Byrd-stasjonen med Edward C. Thiel, J.C. Craddock og E.S. Robinson. Laget landet på en isbre ved Pepet Peak nordvest i fjellkjeden den 26. desember.I 1962–63 og 1963–64 utførte University of Minnesota ekspedisjoner som både kartla og gjorde geologiske undersøkelser av fjellkjeden. Hele kjeden ble kartlagt av USGS fra flyfoto tatt av U.S. Navy, 1961-66.Fjellkjeden  fikk navnet av US-ACAN fordi de forskjellige delene av fjellkjeen har fått navn som er tilsluttet temaet amerikansk kulturarv.


== Referanser ==
Annandagstoppane

Annandagstoppane er en gruppe små, isolerte topper sørvest i Giæverryggen i Dronning Maud Land, om lag 15 nautiske mil sørvest for Juletoppane. De ble kartlagt av norske kartografer fra landmålinger og fra flyfoto tatt av Maudheimekspedisjonen (1949–52) og navnsatt etter andre juledag.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Annandagstoppane Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Mount Endeavour

Mount Endeavour er en 1 810 moh høy fjelltopp som ligger 1,5 km nord for foten av Ketchum Ridge i den sørlige delen av Endeavour Massif i Kirkwood Range i Victoria Land.
Navnet «Mount Endeavour» ble gitt til den sørlige blokken av Kirkwood Range av den nordlige landmålingsgruppen fra New Zealand under Samveldets trans-antarktiske ekspedisjon i oktober 1957, men på senere kart fra New Zealand og USA, er navnet identifisert som denne toppen. Etter ytterligere kartlegging av U.S. Geological Survey i 1999 og samtaler mellom Advisory Committee on Antarctic Names og New Zealand Geographic Board, ble navnet «Endeavour Massif» benyttet om den sørlige blokken av Kirkwood Range. For å holde på det historiske navnet ble «Mount Endeavour» brukt om toppen nær Ketchum Ridge. Toppen og massivet er begge kalt opp etter HMNZS «Endeavour» (tidligere «John Biscoe»), et forsyningsskip for den nordlige landmålingsgruppen fra New Zealand i 1957.


== Kilder ==


== Eksterne lenker ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra United States Geological Survey-artikkelen  «Endeavour, Mount» (innhold fra Geographic Names Information System).
Savage Nunatak

Savage Nunatak er en nunatak som ligger 13 km sørøst for Hatcher Bluffs, langs østenden av den øvre Reedybreen. den ble kartlagt av U.S. Geological Survey (USGS) fra landmålinger og flyfoto tatt av U.S. Navy i 1960-64 og navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter Henry C. Savage, en snekker ved Byrd-stasjonen i 1962.


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra United States Geological Survey-artikkelen  «Savage Nunatak» (innhold fra Geographic Names Information System).
Ash Point

Ash Point er et lavt, isfritt nes på sørøstsiden av innløpet til Discovery Bay nordøst for Greenwich Island i Sør-Shetlandsøyene i Antarktis. Området ble besøkt tidlig på 1800-tallet av engelske og amerikanske selfangere.
Ash Point ble kartlagt og navngitt av Discovery Investigations i 1935. Bascopé Point og Rojas Cove like ved ble navngitte av Den chilenske antarktisekspedisjonen i 1947 etter løytnant Juan Bascopé, som var meteorolog på ekspedisjonen og kaptein Gabriel Rojas, som var kaptein på transportfartøyet «Angamos».


== Kilder ==
Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR)
Descent Cliff

Descent Cliff er en klippe på vestsiden av Hut Point Peninsula, mellom Hutton Cliffs og Erebus bretunge på Ross Island. Den ble kartlagt og fikk navnet under Terra Nova-ekspedisjonen, ledet av  Robert Falcon Scott, fordi det var her de dro ned (descend på engelsk) til havisen.


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra nettside eller dokument fra United States Geological Survey-artikkelen (innhold fra Geographic Names Information System).
Minerva Rocks

Minerva Rocks er en liten gruppe skjær som ligger utenfor Chionis Island nær Trinity Island i Det antarktiske arkipel. De fikk dette navnet av hvalfangere fordi «Minerva», en av hvalskutene til det britiske hvalkokeriet «Pythia», gikk på grunn på disse skjærene i mars 1922. Hvalbåten ble forlatt og tunge dønninger gjorde den til et skipsvrak.


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra United States Geological Survey-artikkelen  «Minerva Rocks» (innhold fra Geographic Names Information System).
Redman Pond

Redman Pond er et isdekket tjern i Labyrinth i Wright Valley i McMurdo Dry Valleys. Tjernet er det mindre av to vann vest for Hoffman Ledge i Healy Trough. Det ligger like nordvest for det større Rodriquez Pond. Det ble navnsatt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) (2004) etter Regina Redman i U.S. Geological Survey i Seattle, og medlem av en feltgruppe fra United States Antarctic Program (USAP) i Labyrinth i 2003-04.


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra United States Geological Survey-artikkelen  «Redman Pond» (innhold fra Geographic Names Information System).
Kozlov Nunataks

Kozlov Nunataks er en gruppe nunataker som ligger 15 km nord for Mount Parviainen i Tula Mountains i Enderby Land. Nunatakene ble besøkt av geologer fra Den sovjetiske antarktisekspedisjonen i 1961–62, som ga dem navn etter den sovjetisk piloten M.I. Kozlov.


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra United States Geological Survey-artikkelen  «Kozlov Nunataks» (innhold fra Geographic Names Information System).
Malin Valley

Malin Valley er en høytliggende dal på vestsiden av Mount Cerberus øst i Olympus Range i McMurdo Dry Valleys. Dalen åpner nord til Victoria Valley. Den ble navnsatt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) (2004) etter Michael C. Malin i Department of Geology ved Arizona State University. Han deltok i United States Antarctic Program (USAP) og målte abrasjonen i McMurdo Dry Valleys, 1983-84 til 1993-94.


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra United States Geological Survey-artikkelen  «Malin Valley» (innhold fra Geographic Names Information System).
Reeves Bluffs

Reeves Bluffs er en rekke østvendte fjellskrenter, 15 km lange, som ligger 28 km vest for Cape Murray i Cook Mountains. De ble oppdaget av Discovery-ekspedisjonen (1901–04) ledet av kaptein Robert F. Scott, som gav navnet «Mount Reeves», etter Edward A. Reeves, en kartkurator i Royal Geographical Society, til en topp langs denne skrenten. Skrenten ble kartlagt i detalj av U.S. Geological Survey (USGS) fra landmålinger og flyfotografi tatt av  U.S. Navy (1959–63). Siden det ikke er noen markante fjelltopper langs denne klippen, og fordi navnet Mount Reeves er i bruk andre steder i Antarktis, anbefalte Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) (1965)  at det originale navnet ble endret og at hele rekken fikk navnet Reeves Bluffs.


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra United States Geological Survey-artikkelen  «Reeves Bluffs» (innhold fra Geographic Names Information System).
Cape Herlacher

Cape Herlacher er et bratt, isdekket nes på nordenden av Martin Peninsula i Marie Byrd Land. Det ble kartlagt fra flyfoto tatt av U.S. Navy (USN) under Operasjon Highjump i januar 1947 og navnsatt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) i 1955 etter Carl J. Herlacher, kartograf ved U.S. Navy Hydrographic Office i 1937.
Fisherbreen

Fisherbreen er en markant vestlig sidebre til Lambertbreen i Antarktis. Den er om lag 185 km lang og flyter østover forbi nordsiden av Mount Menzies og Mount Rubin og ut i hovedstrømmen av Lambertbreen like øst for Mount Stinear.Breen ble oppdaget fra Australian National Antarctic Research Expeditions-flyet av K.B. Mather i 1957, og ble navnsatt av Australian Antarctic Names and Medals Committee etter N.H. Fisher, som var sjefsgeolog ved Bureau of Mineral Resources i Department of National Development i Australia.


== Se også ==
Isbreer i Antarktis


== Referanser ==
Kily González

Cristian Alberto «Kily» González Peret (født 4. august 1974) er en argentinsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for Rosario Central.Han er best kjent fra sin tid i Valencia og Inter.
Han var med å vinne gull i sommer-OL i 2004 i Athen i Hellas.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kily González – Olympedia 
(en) Kily González – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Kily González – FIFA 
(en) Kily González – UEFA 
(fr) Kily González – LÉquipe 
(en) Kily González – Transfermarkt 
(en) Kily González – Transfermarkt (manager) 
(en) Kily González – national-football-teams.com 
(en) Kily González – WorldFootball.net 
(en) Kily González – FootballDatabase.eu
Rebecca Immonen

Rebecca Immonen (født 10. juli 1998) er en finsk langrennsløper, som har bronse på 5 km ved Vinter-OL for ungdom 2016 på Lillehammer som fremste internasjonale meritt.


== Idrettskarriere ==
2014/15Immonen deltok ved European Youth Olympic Festival i Liechtenstein i januar 2015. Hennes beste plassering her var 4.-plass på mix-stafetten, sammen med Turo Sipila, Aleksi Parttimaa og Eveliina Piippo. På 5 km fristil kom hun på 13.-plass, på 7,5 km klassisk kom hun på 15.-plass og hun kom på 16.-plass på sprinten. I februar deltok hun i Nordisk Juniorlandskamp i Örnsköldsvik i Sverige, og kom der på 23.-plass på 5 km fri teknikk og 41.-plass på sprinten.
Hun kom på 4.-plass på 5 km fristil ved det finske juniormesterskapet i 2015, der Eveliina Piippo vant. Hun deltok også på 5 km klassisk, der hun kom på 24.-plass, og 15 km fellesstart, der hun kom på 15.-plass. På sprinten kom hun på 5.-plass.

2015/16Hun deltok i noen av løpene ved Skandinavisk Cup 2015/16, og fikk 32.-plass på 10 km klassisk i Vuokatti i desember som beste enkeltresultat. I januar 2016 vant hun 10 km klassisk ved det finske juniormesterskapet i Vörå, foran hhv. Katri Lylynpera og Sonja Eskelinen. På sprinten kom hun på 11.-plass.
Hun deltok ved Vinter-OL for ungdom 2016, der hun fikk én medalje - på 5 km fristil fikk hun bronse, bak russiske Maja Jakunina og kinesiske Chi Chunxue. På sprinten ble hun slått ut i semifinalen, der hun kom på 4.-plass i sitt heat, og i langrennscross kom hun på 7.-plass.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rebecca Immonen – Olympedia 
(en) Rebecca Immonen – FIS (langrenn) 
(fi) Profil og resultatoversikt hos Hiihtoliitto.fi
(en) Profil hos ungdoms-OL 2016 (arkivert)
(no) Profil hos Skisport 365
Teledapini

Teledapini er en gruppe av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, blankt svarte trebukker. Hodet er forholdsvis stort og firkantet, antennene tynne og rundt halvparten så lange som kroppen. Pronotum er langt og smalt, tydelig smalere enn langt og smalere enn hodet, med en spiss knøl på hver side. Dekkvingene er rundet hvelvede med helt avrundede "skuldre", blanke med nokså kraftig punktering.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i det østlige Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae Latreille, 1802  – 120 arter i Europa
Stammen Teledapini Pascoe, 1871
Slekten Teledapus Pascoe, 1871
Underslekten (eller egen slekt) Parateledapus Miroshnikov, 2000
Teledapus (Parateledaphus) gibbus  Holzschuh, 1999
Underslekten (eller egen slekt) Teledapalpus Miroshnikov, 2000
Teledapus (Teledapalpus) cremarius  Holzschuh, 1999
Teledapus (Teledapalpus) hospes  Holzschuh, 1999
Teledapus (Teledapalpus) murzini Miroshnikov, 2000
Teledapus (Teledapalpus) zamotajlovi Miroshnikov, 2000
Teledapus (Teledapalpus) zolotichini Miroshnikov, 2000
Teledapus i snever forstand
Teledapus aranea  Holzschuh, 2003
Teledapus celsicola  Holzschuh, 1999
Teledapus dorcadioides  Pascoe, 1871
Teledapus ocularis  Holzschuh, 1981
Teledapus picatus  Holzschuh, 2003
Teledapus pilosellus  Holzschuh, 2007
Teledapus querceti  Holzschuh, 2007


== Kilder ==
Cerambycidae of the World - Teledapini [1]
BioLib - Teledapini [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Teledapini hos NCBI 
Teledapini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Teledapus cremarius
Ørtfjell stasjon

Ørtfjell stasjon er en jernbanestasjon på Nordlandsbanen, som ligger omkring 35 km nord for Mo i Rana. Stasjonen ble åpnet 29. mai 1983 med sidespor inn til gruveanlegget til Rana Gruber. Stasjonen er utgangspunktet for malmtransporten fra Rana Grubers anlegg til Gullsmedvik. Strekningen fra gruveanlegget på Ørtfjell til Gullsmedvik er ca. 35 km. Det er ingen persontrafikk ved stasjonen. Ørtfjell stasjon er bemannet av togekspeditør (TXP). 


== Referanser ==
Eiterå

Eiterå er en grend i Rana kommune. Den ble ryddet for jordbruk i 1723. Opprinnelig var det to gårdsbruk i grenda. Siden 1749 har den bestått av fire jevnstore gardsbruk. Gårdene ble regulerte av staten i 1925. Elven Eiterå renner gjennom bygda.
Næringsgrunnlaget er i hovedsak jordbruk. 4 km nord for Eiteråas  utløp i Ranelva finnes Stjernen sølvsmie (siden 1982), som produserer smykker av gull, sølv og edelsteiner, samt brukskunst.
Eiterå er en av de eldste gårdene i Rana  Gården er nå delt i fire bruk:  Oppegården, Innegården, Jonsengården og Davegården.  Bare Davegården er nå i bruk.  Husene lå tidligere i et firkanttun nede ved elva, men i 1928 holdt skogforvalteren jordskifte over "sin" eiendom og forlangte at husene på Oppegården og Jonsengården skulle flyttes.  Innegården og Davegården har fortsatt hus fra 1800-tallet som ligger side om side som før.
Hans Henriksen Eiterå som var fører for bøndene i opprøret mot Mokomiteens innstilling bygde den nåværende Oppegården i 1930.  Gården ble kjøp fra Staten av Hans Henriksens svoger Teodor Pettersen og Hans henriksen og hans familie og bohave ble kastet ut.  Lovise og Teodor Pettersen fikk fire barn:  Grener Karlot, Hagny og Liv.  Ingen av dem ville overta gården.  Oppegården eies nå av Hagnys sønn Grener Løseth som er ca. 70 år og barnløs.
Xylosteini

Xylosteini er en gruppe av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, brunlige til svarte trebukker. Kroppsformen varierer en del, men de fleste er forholdsvis lange og slanke. Hodet har rundede, utstående fasettøyne, og er vanligvis minst
så bredt som pronotum. Antennene er lange og tynne. Dekkvingene er langstrakte, parallellsidige, med rettvinklede "skuldre".


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Holarktis, men mangler i Vest-Europa.


== Systematisk inndeling ==
Noen av slektene blir ofte skilt ut i gruppen Teledapini.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae Latreille, 1802
Stammen Xylosteini Reitter, 1913
Slekten Acapnolymma Gressitt & Rondon, 1970
Slekten Apiocephalus Gahan, 1898
Slekten Capnolymma Pascoe, 1858
Slekten Caraphia Gahan, 1906   - nå plassert i en stamme for seg, Caraphiini
Slekten Centrodera LeConte, 1850
Slekten Chiangshunania Bi & Ohbayashi, 2014
Slekten Leptorhabdium  Kraatz, 1879
Slekten Niisatoa Ohbayashi & Tichy, 2017
Slekten Noctileptura Chemsak & Linsley, 1984 - nå synonymisert med Caraphia
Slekten Notorhabdium Ohbayashi & Shimomura, 1986
Slekten Palaeoxylosteus  Ohbayashi & Shimomura, 1986
Slekten Parateledapus Miroshnikov, 2000
Slekten Peithona  Gahan, 1906
Slekten Pseudoxylosteus  Sama, 1993
Slekten Teledapalpus Miroshnikov, 2000
Slekten Teledapus Pascoe, 1871
Slekten Xylosteus Frivaldszky, 1838


== Kilder ==
Cerambycidae of the World - Xylosteini [1]
BioLib - Xylosteini [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Xylosteini hos NCBI 
(en) Kategori:Xylosteini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Xylosteini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Worldwide Cerambycoidea Photo Gallery - Lepturinae [3] Stort bildegalleri.
Osmic Hill

Osmic Hill er en godt synlig rund ås som ligger bratt opp fra den omkringliggende slette opp til 305 moh, helt nord på en rad av åser på vestsiden av Morenefjorden på Sør-Georgia. Den ble grovt kartlagt av Den svenske antarktisekspedisjonen, 1901–04, under ledelse av Otto Nordenskjöld og navnsatt av Falkland Islands Dependencies Survey (FIDS) etter en grov kartlegging i 1951. Navnet er et av flere i nærheten av Discovery Point som er kalt opp etter kjemiske stoff benyttet under de biologiske undersøkelsene av FIDS.


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra United States Geological Survey-artikkelen  «Osmic Hill» (innhold fra Geographic Names Information System).