jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Liste over malerier i utstillingen Kunst og ukunst

Dette er ei liste over malerier som ble stilt ut i «Kunst og ukunst» i Nasjonalgalleriet i Oslo i april og mai 1942. Utstillinga viste eksempler på kunst som okkupasjonsstyret i Norge under andre verdenskrig godtok og ikke godtok i sin nasjonalsosialistiske ideologi. «Kunst og ukunst» ble arrangert av maleren og kunstprofessoren Søren Onsager som var medlem av Nasjonal Samling (NS) og som de tyskvennlige NS-myndighetene hadde innsatt som direktør ved galleriet etter Jens Thiis i 1941.
Lista følger oversikten i katalogen «Kunst og ukunst i Nasjonalgalleriet Oppryddingen april 1942». I kabinettene 1–4 og i kvadratsalen var den «gode», akseptable, «nasjonale» og mer naturalistiske kunsten stilt ut, i den store salen den moderne, ekspresjonistiske, kommunistiske, «primitive» og utartede «ukunsten» – og i kabinettene 5–8 «et utvalg av de mange dårlige innkjøp av delvis gode malere». Mange kjente bilder i  Nasjonalgalleriets samlinger ble ikke vist fordi disse var flyttet, blant annet rundt om i departementene, på grunn av frykten for krigsskader.


== Se også ==
«Kunst og ukunst»
Entartete Kunst
Nasjonalsosialistisk kunst


== Referanser ==
Sigurd Werring

Sigurd François Werring (født 8. mars 1930 i Kristiansund, død 17. januar 2001 i Trøndelag) var en norsk skuespiller. 


== Familieliv ==
Werring ble født i Kristiansund, der farens familie var fra. Moren var fransk. En av hans to eldre brødre var forfatteren og avismannen Henri Werring.
Han var gift med skuespillerkollegaen Helle Ottesen. Sammen fikk de tre barn, deriblant sangeren og skuespilleren Marthe Werring Holmern.


== Teaterkarriere ==
1952: Teaterdebut ved Rogaland Teater
1953-1957: Nationaltheatret
1957-1960: Den Nationale Scene
1961-1969: Trøndelag Teater
1979-2001: Trøndelag Teater


== Fjernsyn ==
1960: Scapins skøyerstreker av Molière (originaltittel: «Les Fourbières de Scapin», oversatt til norsk av Paul René Gaugin). Første gang vist i NRK Fjernsynsteatret 1. desember 1960. Rolle: Leander.
1964: Det muntre Kristiania, serie i fire deler om teaterlivet i gamle dagers Oslo (den gang Kristiania). Sigurd Werring spilte rollen som Herman Wildenvey i episoden om Bokken Lasson og hennes Chat Noir, som ble vist første gang 23. februar 1964.
1964: Tartuffe av Molière, gjendiktet av André Bjerke. Første gang vist i NRK Fjernsynsteatret 1964.
1972: Skuggen av ein helt av Sean O'Casey (originaltittel «The shadow of a gunman», oversatt til norsk av Hartvig Kiran). Første gang vist i NRK Fjernsynsteatret 1972. Rolle: Mr. Gallogher.
1980: Nr. 12, novellefilm basert på en novelle av Arthur Omre. NRK-produksjon i samarbeid med Trøndelag Teater. Første gang vist i NRK 21. desember 1980.
1989: Marerittet, norsk-svensk thriller i fire deler. Sigurd Werring hadde en birolle i serien.
1992: Reportasje om urpremieren på stykket Ibsens barn i regi av Catrine Telle på Trøndelag Teater, i NRK-programmet «Kulturoperatørene». I innslagene fra oppsetningen sees Sigurd Werring først som Doktor Rank, deretter som Lille Eyolf. Reportasjen ble sendt i NRK 13. oktober 1992.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sigurd Werring på Internet Movie Database 
(no) Artikkel om Sigurd Werring i Store Norske Leksikon
Beridarebanan

Beridarebanan er et kvartal i Stockholm som ligger mellom Hötorget, Slöjdgatan, Mäster Samuelsgatan og Sveavägen, og er i dag bebygget av Hötorgscity (med unntak av Hötorgsskrapan som ligger i kvartalet Stigbygeln) som ble innviet i 1959. Navnet Beridarebanan kommer av bygningen ved samme navn som sto her på 1600-tallet.


== Historie ==
I middelalderen lå landsbyen Väsby sannsynligvis i nærheten av det nåværende kvartalet Beridarebanan der Sveavägen møter Kungsgatan. I denne landsbyen bygde Gustav Vasas regjering et kongelig fjøs for kuer, og Gustav Vasa lot senere sin sønn Johan III, bruke det til å huse en løve som han hadde fått fra England. Gustav II Adolf likte sporten Dysting og bygget på 1620-tallet Beridarebanan for disse ridderleker. Det er fra denne sporten som foregikk her at navnet er avledet. Norrmalms første reguleringsplan ble utarbeidet av stadsingenjören Anders Torstensson året 1637 Der kalles det Ridarebanan.
I 1644 ble deler av kvartalet og torget jevnet med jorden. Torget, senere Hötorget ble stensatt i 1670. Den nordlige delen var Bondtorget hvor det ble omsatt kjøtt og melk, mens i den sørlige delen ble det solgt grønnsaker og brød. I 1881 åpnet PUB sin første butikk på torget, og etter hvert åpnet de filialer på alle sider av torget.På 1690-tallet ble det på stedet etablert virksomhet, et støperi for produksjon av statuer som skulle pryde det nye Stockholms slott. Fra 1786 lå i en av bygningene billedhuggeren Sergel's studio. I 1859 flyttet han til Nye Elementarskolan i nybygde lokaler tegnet av Johan Fredrik Åbom. Kvaralet Beridarebanan omfattet i løpet av første halvdel av 1900-tallet av den nye barneskolen, Sergelhuset og Det nasjonale kunstakademi.p
På begynnelsen av 1950-tallet, ble de tidligere bygninger revet for bygging av den nye Hötorgscity som en del av Norrmalmsreguleringen og for utvidelse av Stockholms T-bane. Kvartalsnavnet  Beridarebanan ble senere brukt til nyoppførte bygg som ble bygget  i kjølvannet av et stort antall blokker rundt i byen. For å få rett til å bruke gatenavnet i forbindelse med den totale utbyggingen av kvartalet brukte byen juridisk ekspertise for å fastslå om en kunne gi disse gaten, kvartalet og det store antall av blokker samme navn. Etter forespørsler fra publikum fikk gatene tilbake sine opprinnelige navn i 1985. Noen justeringer måtte gjøres med de nye gatestrekninger og kvartalsstrukturen. Kvartalet Beridarebanan kom dermed til å bli utvidet 
mot nordøst til Sergelgatan, til også å omfatte Torvhallen og fire av de fem høybyggene i deler av de andre kvartalet,  Uppvaktaren og Putten. Bygningerne i den sørlige delen mot Slöjd- och Mäster Samuelsgatora ble det først gjort lite med å få kontrast mot de høye bygninger, men det har på 2000-tallet blitt bygget fler-etasjes bygninger med leiligheter.


== Bilder ==

		
		


== Referanser ==
Geir Wulsch

Geir Wulsch (født 1959) er en tidligere norsk utøver innenfor idretten styrkeløft, som konkurrerte for Drammen SI.


== Resultater og meritter i styrkeløft ==


== Referanser ==
Apomempsis

Apomempsis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Nokså små, kraftige, gråbrunaktige trebukker. Obersiden er matt og ganske kraftig punktert. Dekkvingene er sterkt hvelvede og knudrete.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Vest- og Sentral-Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Morimopsini Lacordaire, 1869
Slekten Apomempsis Pascoe, 1864
Apomempsis bufo (Chevrolat, 1855)
Apomempsis densepunctata Breuning, 1939
Apomempsis similis Breuning, 1939


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 31. mai 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bilder av Apomempsis similis Arkivert 16. august 2016 hos Wayback Machine.
(en) Apomempsis i Global Biodiversity Information Facility 
Apomempsis – detaljert informasjon på Wikispecies
Apocoptoma

Apocoptoma er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor, avlang, gråbrunlig trebukk. Pronotum er sylindrisk og mye smalere enn dekkvingene, som har markerte, stumpvinklede "skuldre" og en mørkbrun flekk i spissen. Antennene er noe lengre enn kroppen.


== Utbredelse ==
Arten lever i det østlige Brasil.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Onciderini J. Thomson, 1860
Slekten Apocoptoma Thomson, 1857
Apocoptoma chabrillaci Thomson, 1857


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Apocoptoma i Encyclopedia of Life 
(en) Apocoptoma i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Apocoptoma – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Apocoptoma – detaljert informasjon på Wikispecies
Nordelva (Overhalla)

Nordelva (også kalt Reinbjørelva) er ei elv i Overhalla kommune i Trøndelag. Den har utspring i Urddalen, like sørvest for Vetterhushatten. Den renner først mot øst, før den snur mot sør, senere sørvest. Bortsett fra helt øverst renner elva gjennom en skogkledt dal. Ved Skage snur elva mot vest og over den siste strekningen renner Nordelva parallelt med Namsen, som ligger bare en kilometer lenger sør. Elva løper sammen med Norddalselva og danner Meosen, som munner ut i Namsen like etter.
I sideelva Kvernelva ligger Vannebo kraftverk, som nytter fallet fra Værnbuvatnet. Vassdraget er ellers uten tekniske inngrep av betydning.


== Referanser ==
Jordalstunnelen

Jordalstunnelen er en privat veitunnel mellom Holmen i Nærøydalen og Jordalen i Voss kommune. Tunnelen åpnet for trafikk 18. juni 2016 og erstattet den meget rasutsatte gamle Jordalsvegen som er fra 1928. Tunnelen ble bygget av Holmen Kraft AS og kostet 320 millioner kroner.


== Se også ==
Veitunneler i Norge
Liste over veitunneler i Norge


== Referanser ==
Rudolph Thygesen

Rudolph Thygesen (født 19. februar 1880, død 11. august 1953) var en norsk maler. 
Thygesen var elev av Harriet Backer og av Kristian Zahrtmann i København 1901–02. Sterkest virket imidlertid Edvard Munch på ham, noe «Syk pike» (1907, Trøndelag Kunstgalleri) vitner om. Etter besøk i Paris 1906–07 og 1910 malte han under inntrykk av fransk kunst, særlig Paul Gauguin, en rekke store lerreter med nakne eller draperte figurer i eksotiske landskaper, med selsomme dyr og fugler, trær og blomster, med dristige forenklinger og fortegninger og en lysende koloritt i store, ubrutte flater: «Fargesymfoni» (1914), «Barbarer» (1914, Nasjonalmuseet/Nasjonalgalleriet i Oslo), «Leda med svanen» (1915) og «Bakkanal» (1921). Samtidig malte han enkle, plastisk utformede aktbilder og kvinneportretter som «Gerda» (1915, Nasjonalmuseet/Nasjonalgalleriet). Han utførte også store dekorative felter i Den Norske Remfabrik A/S i Oslo. Representerte post mortem Norge på Veneziabiennalen med bl.a. "Fete d'automne" (Høstfest) i 1958.


== Referanser ==


== Kilder ==
(no) Rudolph Thygesen i Store norske leksikon. (fri gjenbruk av tekst)
Namosi Province

Namosi Province er en provins på den største øya i Fiji, Viti Levu. Den er en av Fijis fjorten provinser, og en av åtte på Viti Levu. Namosi er en del av divisjonen Central på Fiji, en av landets fire regioner. Administrasjonssenteret Navua ligger ca. 30 kilometer vest for Fijis hovedstad Suva. Namosi Province har lavest folketall av alle Fijis provinser, 6 898 innbyggere (2007).
Provinsen består av 3 tikina (distrikter):

Namosi
Veivatuola
Wainikoroiluva


== Referanser ==
Hedningkristne

Hedningkristne er en betegnelse som brukes om ikke-jøder (hedninger) som i tidligkristen tid lot seg døpe og konverterte til kristendommen. Begrepet, som brukes innenfor nytestamentlig forskning, står som kontrast til det motstående begrepet «jødekristne», som refererer til de kristne som konverterte fra jødedommen.Begrepet gentil og beslektede former brukes ofte på en rekke språk, deriblant engelsk og fransk; ordet kommer av latin gentilis. Begrepet er et etnonym som betyr «av eller tilhørende en klan eller stamme», og betyr generelt sett «ikkejøde». Begrepet blir av og til brukt av andre grupper som hevder israelittisk avstamning til å beskrive utenforstående. Et annet, beslektet begrep er goy.


== Historie ==
Da kristendommen sprang ut av jødedommen dukket et vanskelig og viktig spørsmål opp, nemlig om hedninger som konverterte til kristendommen også måtte bli jøder. Blant menighetene var meningene delte, men blant annet apostelen Paulus var tydelig i sitt nei, som kan leses tydelig i hans brev til galaterne. Etter at kristendommen ble fast etablert som en egen, separat religion, ble problemet gjort om til et spørsmål om forholdet mellom jødedom og kristendom, et spørsmål som stadig forblir uløst.


== Referanser ==
Galatabroen

Galatabroen (tyrkisk: Galata Köprüsü) spenner over Det gyldne horn mellom bydelene  Eminönü i bydistriktet Fatih og havnebydelen Karaköy (Galata) i bydistriktet Beyoğlu i Istanbul.


== Historie ==

På 1800-tallet var befolkningsveksten i bydelene og forstedene nord for blitt så heftig at det ikke lenger var tilstrekkelig med ferjetrafikk med store robåter over til sentrum. På initiativ av Bezmiâlem, mor til sultan Abdülmecid, ble det i 1845 bygd en trebro over sundet. I 1863 ble besøk av keiser Napoléon III benyttet som anledning til å forbedre trebroen.I 1875 ble det bygget en jernbro her, av et britisk firma. Denne ble så i 1912 erstattet av en ny pongtongbro i to etasjer, utført av det tyske MAN-Werk Gustavsburg.
Fra 1845 til 1930 måtte ikke bare kjøretøyer, men også fotgjengere, betale bompenger.
Fra 1937 til 1938 utbedret MAN Werk Gustavsburg pongtongbroen. 
Etter en brann i 1992 ble broen først tatt ned, og av noen av delene derfra ble det bygd en bro mellom Balat og Hasköy. Denne ble imidlertid kort tid etter fjernet fordi den viste seg å ga ugunstig innvirkning på vannutvekslingen i Det gyldne horn.Den 42 meter brede broen som nå (2016) står på stedet, er en toetasjes konstruksjon som ble ferdig i 1992. Den ble tegnet av den tyske byggingeniør Fritz Leonhardt av et konsortium med blant andre firmaet Thyssen. Den har 114 pilarer, og er den første broen på stedet som er fast forankret på bunnen av sundet. Siden 2002 har første etasje av broen fått kafeer og restauranter.


== Litteratur ==
Refik Durbaş: Galata Köprüsü. İletişim, Istanbul 1995, ISBN 975-470-460-0.
Geert Mak: Die Brücke von Istanbul. Eine Reise zwischen Orient und Okzident (Originaltitel: De brug, übersetzt von Andreas Ecke). Pantheon, München 2007, ISBN 978-3-570-55040-3.
Brigitte Moser-Weithmann: Kleine Geschichte Istanbuls. 2. Auflage, Pustet, Regensburg 2012, s. 139 ff, ISBN 978-3-7917-2248-1.
Gülsün Tanyeli, Yegân Kâhya: Galata Köprüleri. I: Dünden Bugüne İstanbul Ansiklopedisi. Band III, Istanbul 1993–1995, s. 357–359, ISBN 975-7306-00-2.


== Eksterne lenker ==
(en) Galata Bridge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Planet Galata – Eine Brücke in Istanbul arte.tv WebDocumentation: „der non-lineare Korsakow-Dokumentarfilm von Florian Thalhofer über den Mikrokosmos der Istanbuler Galata-Brücke“ (Erstausstrahlung: ARTE, 27. September 2010)
Synhomelix

Synhomelix er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, gulbrune trebukker. Kroppsformen er sylindrisk. Oversiden er kraftig punktert. Pronotum har en tann noe bak midten av hver sidekant.


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Vest- og Sentral-Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Pachystolini Aurivillius, 1922
Slekten Synhomelix Kolbe, 1893
Synhomelix annulicornis (Chevrolat, 1855)
Synhomelix kivuensis Breuning, 1956


== Kilder ==
Longicorn ID - Neopachystolini
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 8. august 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bilde av Synhomelix annulicornis
(en) Synhomelix i Encyclopedia of Life 
(en) Synhomelix i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Synhomelix – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Synhomelix – detaljert informasjon på Wikispecies
Piola

Piola er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, kraftige, gråbrune trebukker. Kroppsformen er kort og bred med markerte "skuldre" på dekkvingene, som er jevnt tilsmalnende bakover fra skuldrene. Antennene er lengre enn kroppen.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sør-Amerika, fra Colombia til det nordlige Argentina.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Phacellini Lacordaire, 1872
Slekten Piola Marinoni, 1974
Piola colombica Martins & Galileo, 1999
Piola quiabentiae Marinoni, 1974
Piola rubra Martins & Galileo, 1999
Piola schiffi Galileo, Santos-Silva & Bezark, 2016
Piola unicolor Martins & Galileo, 1999
Piola wappesi Nascimento, Botero & Santos-Silva, 2018


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri
(en) Piola i Encyclopedia of Life 
(en) Piola i Global Biodiversity Information Facility 
Piola – detaljert informasjon på Wikispecies
Brachytritus

Brachytritus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En nokså stor, kraftig trebukk. Hele oversiden er lyst gråbrun med rødbrun marmorering. Antennene er noe kortere enn kroppen, pronotum har en kraftig pigg midt på hver sidekant. Dekkvingene er parallellsidige med nesten rettvinklede "skuldre".


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i det sentrale og sørlige Afrika (Kongo, Angola, Zambia, Zimbabwe).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Phrynetini J. Thomson, 1864
Slekten Brachytritus Quedenfeldt, 1882
Brachytritus hieroglyphicus Quedenfeldt, 1882


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bilder av arten Arkivert 11. april 2016 hos Wayback Machine.
(en) Brachytritus i Encyclopedia of Life 
(en) Brachytritus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Brachytritus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Brachytritus – detaljert informasjon på Wikispecies
Bangaloides

Bangaloides er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor, gråbrunlig trebukk. Antennene er noe lengre enn kroppen. Pronotum har en butt tann midt på hver side. Dekkvingene har noen lyse tegninger og tillegg en oval, svart flekk omtrent midt på hver dekkvinge.


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Kamerun og Gabon.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Prosopocerini J. Thomson, 1868
Slekten Bangaloides Breuning & Téocchi, 1975
Bangaloides strandi (Breuning, 1936)


== Kilder ==
Longicorn ID - Prosopocerini
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 27. april 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bilde av arten Arkivert 15. april 2014 hos Wayback Machine.
(en) Bangaloides i Encyclopedia of Life 
(en) Bangaloides i Global Biodiversity Information Facility 
Bangaloides – detaljert informasjon på Wikispecies
Jan Inge Kaspersen

Jan Inge Kaspersen (født 7. november 1980 i Stjørdal) er en Arbeiderparti-politiker fra Stjørdal i Nord-Trøndelag. 
Han har vært medlem av Stjørdal kommunestyre siden 1999 og medlem av formannskapet siden 2007. I perioden 2003–2007 var han nestleder i komité for oppvekst og kultur. I 2019 var han Arbeiderpartiets ordførerkandidat. Han ble ikke ordfører, men fortsatte etter valget som gruppeleder i kommunestyret.
Som medlem av Nord-Trøndelag fylkesting 2011–2015 satt han i komité for samferdsel, næring og miljø. Han var leder for Arbeiderpartiets fylkestingsgruppe i Nord-Trøndelag fylkesting 2015–2017, og ble i juni 2016 valgt til leder i komité for plan og økonomi. Etter fylkessammenslåingen ble han valgt inn i fylkesutvalget i Trøndelag.
Han var Arbeiderpartiets 4. vara til Stortinget fra Nord-Trøndelag i perioden 2013–2017.Kaspersen er utdannet elektriker og har tatt befalsutdanning i forsvaret. Senere har han gått flere deltidsstudium som organisasjon og ledelse, teamarbeid og teamledelse, og økonomi for ikke-økonomer. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jan Inge Kaspersen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Jan Inge Kaspersen hos Stortinget 
(no) Jan Inge Kaspersen hos Norsk senter for forskningsdata
ANSI C

ANSI C, egentlig ANSI X3.159-1989, også kalt C89, er en standard for programmeringsspråket C som ble godkjent av American National Standards Institute (ANSI) i 1989. I 1990 ble den samme standarden ble ratifisert av ISO med visse formateringsendringer under navnet C90, men begrepet refererer til det samme språket.
Standarden er blitt trukket tilbake av både ANSI/INCITS og ISO/IEC.Standarden ble i 1999 erstattet av C99 fra International Organization for Standardization (ISO).


== Referanser ==
Struct

En struct er en kompleks datatype i programmeringsspråket C og flere av dets derivater, som definerer en fysisk gruppert liste av variabler som kan bli aksessert av en enkelt peker eller et deklarert navn som returnerer samme adresse. En struct kan inneholde mange andre komplekse eller enkle datatyper, og kan derfor være den naturlige måte å organisere datatyper som inneholder blandede datatyper på en harddisk (fillengde, filnavn, filutvidelse, fysisk adresse etc.) eller i en database (pasientnavn, adresse, telefon ... forsikringskoder, etc.).
Union (informatikk)

Innen informatikk er en union en verdi som kan ha en av flere mulige presentasjoner eller formater, eller en datastruktur som består av en variabel som kan holde en slik verdi. Noen programmeringsspråk støtter egne datatyper, kalt union typer, som beskriver slike verder og variabler.


== Eksterne lenker ==
Forskjellen mellom struct og union i C++
Bezmiâlem

Bezmiâlem Sultan (født Suzi i 1807 i Georgia, død 2. mai 1853) var en valide sultan i Det osmanske rike under sin sønn sultan Abd ül-Mecid I fra 1839 til 1853. Hun var jøde og het Suzi til hun ble tatt til slave og plassert i Mahmud IIs harem, der hun fikk navnet Bezmiâlem og konverterte til islam.
Hun var populær som valide sultan, og det noteres at hennes sønn og hans ministre informerte og rådpurte henne i statsanliggender. Hun var en mecenat for kultur og arkitektur. Flere velkjente byggverker ble oppført på hennes ordre, blant dem Dolmabahçemoskeen og Galatabroen. Mahmud II skal ha dødd i alkoholisme, og en velkjent akt er at hun da hun ble valide sultan overbeviste Abd ül-Mecid I om å ødelegge sin fars vinforråd.  


== Litteratur ==
Leslie Peirce: The Imperial Harem: Women and Sovereignty in the Ottoman Empire, Oxford University Press, 1993, ISBN 0-19-508677-5
Yavuz Bahadıroğlu, Resimli Osmanlı Tarihi, Nesil Yayınları: Ottoman History with Illustrations, Nesil Publications, 15th Ed., 2009, ISBN 978-9-75-269299-2