jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sertifikatsutsteder

En sertifikatsutsteder (eng: Certificate authority, CA) er innen kryptografi en som utsteder et digital sertifikat. Et digitalt sertifikat forsikrer at den som navngis i sertifikatet er innehaver av en gitt digital nøkkel. Dette gjør at andre parter kan stole på signaturer eller påstander som gjøres av den private nøkkelen som hører sammen med den offentlige nøkkelen som sertifikatet verifiserer. Dette er en av grunnpilarene i mange PKI-systemer.
Kommersielle sertifikatsutstedere tar betalt for sertifikater som automatisk er betrodde av de fleste moderne nettlesere.
Utover de kommersielle utstederne finnes det organisasjoner som utsteder offentlige sertifikat uten kostnad og større institusjoner og myndigheter som har sine egne sertifikatsutstedere, eksempelvis CAcert.
Isabella Lundgren

Isabella Gunhild Helén Lundgren (født 21. desember 1987 i Karlstad, Värmland) er en svensk jazzsanger og prest med plateutgivelser.
Etter oppvekst i Karlstad og studier i New York City 2006–10, startet hun studier i teologi og ga i 2012 sin debutplate med jazz-standarder fra Den store amerikanske sangboka. I 2013 fikk hun "Anita O'Day-priset" fra et svensk jazzmuseum. På oppfølgeren i 2014 går det mye i det samme, men her tilkommer komposisjonen "Eudaimonia" som betyr lykke, og Isabella skrev med pianisten Carl Bagge, hvis Trio hun har turnert meget med. For denne fikk hun Gyllene Skivan. Tredje plate kom i 2016.
Med Det Norske Blåseensemble turnerte hun ifølge Halden Arbeiderblad i oktober 2017 i anledning jubileumet efter den svenske Monica Zetterlund (1937–2005) som ville fylt 80 år.Isabella Lundgrens album Where is Home og Out of the Bell Jar ble begge nominert til Grammis henholdsvis 2016 og 2020. I 2019 ga hun ut albumet Out of the Bell Jar, som er en hyllest til Bob Dylan.


== Diskografi ==
Album

2012 – It Had to Be You'
2013 –  Why Try To Change Me Now (Sweet Jazz Trio med Isabella Lundgren)
2014 – Somehow Life Got in the Way
2015 – Isabella Sings the Treasures of Harold Arlen
2016 – Where Is Home
2017 – Songs to Watch the Moon
2018 – Hit the Road to Dreamland
2019 – Out of the Bell Jar
2021 – Look for the Silver Lining


== Priser og utmerkelser ==
2013 – Anita O'Day-priset
2013 – Louis Armstrong Stipendiet
2014 – Gyllene skivan (for Somehow Life Got in the Way)
2015 – Jazzkatten
2015 – Bert Levins stiftelse för jazzmusik
2015 – Stockholms stads kulturstipendium
2016 – Stim-stipendiet
2017 – Monica Zetterlund-stipendiet
2019 – Region Värmlands Frödingstipendium


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Isabella Lundgren – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Isabella Lundgren på Internet Movie Database 
(en) Isabella Lundgren på Discogs 
(en) Isabella Lundgren på MusicBrainz 
(en) Isabella Lundgren på Spotify
Cyclocephala minuta

Cyclocephala minuta er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
En nokså liten (ca. 7-8 millimeter), avlang, halvmatt, brungul hornbille. Hodet er mørkt. Arten har ikke horn på hodet eller groper på pronotum, kjønnene er forholdsvis like, men hannen er litt smalere enn hunnen og har forstørrede forføtter.


== Levevis ==
Larvene er kjent bare for et fåtall av artene, disse lever i jorda og eter på gressrøtter. De voksne besøker gjerne blomster.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Venezuela, Guyana, Surinam og Paraguay.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Cyclocephalini
Slekten Cyclocephala Latreille, 1829
Cyclocephala minuta Burmeister, 1847


== Kilder ==
Generic Guide to New World Scarab Beetles - Cyclocephala [1]


== Eksterne lenker ==
Dynastidae du monde- nettside om arten
Bilder av arten
(en) Cyclocephala minuta i Encyclopedia of Life 
(en) Cyclocephala minuta i Global Biodiversity Information Facility 
Cyclocephala minuta – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Cyclocephala – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Erik Solbakken (1943)

Erik Solbakken (født 1943, død 1997) var en norsk filmregissør. Han startet som kortfilmregissør. Solbakkens debut som spillefilmregissør var Kimen (1974) basert på Tarjei Vesaas' roman med samme navn. Deretter fulgte Vårnatt (1976) etter Vesaas' roman med samme navn og Rallarblod (1979) etter Kristofer Uppdals roman Dansen gjennom skuggeheimen. Han laget også en rekke oppdragsfilmer og fjernsynsproduksjoner.


== Dukketeater ==
I Solbakkens verksliste inngår også filmen Å du godeste, som var en innføring i dukkespilleteknikk. Filmen var tilgjengelig for skoler via Statens Filmsentral.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Erik Solbakken på Internet Movie Database 
(en) Erik Solbakken hos The Movie Database
Artemis Alexiadou

Artemis Alexiadou (gresk: Άρτεμις Αλεξιάδου; født 13. februar 1969 i Volos, Hellas) er en gresk språkforsker. Hennes primære forskningsfelt er sammenligning av språk. Det tyske forskningsforbundet, DFG, omtaler henne som en fremstående og verdenskjent forsker. Hun er professor i teoretisk og engelsk lingvistikk ved Humboldt-Universität zu Berlin, og er visedirektør ved forskningssenteret ZAS i Berlin.Alexiadou startet sine lingvistikkstudier  ved Universitetet i Athen, før hun fikk sin mastergrad ved University of Reading i 1991. I 1994 fikk hun graden ph.d. ved Universität Potsdam. Etter flere forskerstillinger ble hun professor i teoretisk og engelsk lingvistikk ved Universität Stuttgart i 2002. I 2007 var hun gjesteprofessor ved Stanford University i USA, og fra 2015 har hun vært professor i teoretisk og engelsk lingvistikk ved Humboldt-universitetet og visedirektør ved forskningssenteret ZAS.I 2014 mottok hun Gottfried Wilhelm Leibniz-prisen for sin forskning, og samme år ble hun innvalgt som medlem av det tyske nasjonale vitenskapsakademiet Leopoldina.I 2016 ble hun utnevnt til æresdoktor, doctor honoris causa, ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU). Før dette hadde hun samarbeidet tett med språkmiljøet ved NTNU i flere år, og er professor Terje Lohndals mentor i NTNUs Stjerneprogram for unge forskere.


== Publikasjoner ==
Alexiadous profil på Google Scholar, med h-indeks og siteringer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Alexiadous profilside på Humboldt-Universität zu Berlins nettsted
Tone Schwarzott

Tone Schwarzott (født 9. januar 1941 i Porsgrunn) er en norsk skuespiller og lyriker.Schwarzott er utdannet skuespiller fra Statens Teaterhøgskole og var ansatt ved Nationaltheatret 1963 – 2002, med et avbrudd 1969 – 1971, da hun hadde et engasjement ved Fjernsynsteatret.I Fjernsynsteatret spilte Schwarzott i Bjørnstjerne Bjørnsons En hanske, August Strindbergs Pelikanen, Bertolt Brechts Småborgerbryllup, Sigrid Undsets Selma Brøter, John Millington Synges Helten på den grønne øya  og Henrik Ibsens Samfunnets støtter.
Hun medvirket i kinofilmene 3 (1971), Marikens bryllup (1972), Formynderne (1978). Hard asfalt (1986) og Brun bitter (1988).Schwarzott debuterte som lyriker med samlingen Veien til mitt hus i 1965 og utgav fram til 1979 åtte samlinger til.


== Bibliografi ==
1979 – Nattlige stasjoner
1978 – I noens have
1977 – Under samme himmel
1976 – Reiser med lyset
1975 – I lyset
1974 – Hit er jeg kommet
1973 – Dørene
1970 – Rom
1965 – Veien til mitt hus


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tone Schwarzott på Internet Movie Database 
(no) Tone Schwarzott hos Sceneweb 
(en) Tone Schwarzott hos The Movie Database 
Tone Schwarzott i Sambok
Helsingforsbørsen

Helsingforsbørsen (finsk: Helsingin Pörssi, svensk: Helsingforsbörsen) er en børs i Helsingfors i Finland. Den har siden 3. september 2003 vært en del av Nasdaq Nordic (den gang OMX), og omtales i dag som Nasdaq Helsinki. Børsen ble grunnlagt 7. oktober 1912, og den første handelen ble gjennomført samme dag.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Marte Gunnufsen

Marte Gunnufsen (født 20. mai 1980 i Lillesand) er en norsk billedkunstner og musiker. Hun er utdannet innen klassisk klaver med spesialisering i samtidsmusikk fra Griegakademiet i Bergen og Norges Musikkhøyskole (2009).  Hun har også en bachelor fra Kunst- og designhøgskolen i Bergen (2014).Som kunstner arbeider hun primært med videokunst, performance og installasjon – ofte integrert med egne musikkomposisjoner i arbeidene. Performanceforestillingen Ave Maria II og prosjektet FLESH setter fokus på temaer som seksualitet, hore-madonna-komplekset og feminisme. For Ave Maria II mottok hun stipend fra Agder Kunstsenter i 2014.Gunnufsen mottok Sparebanken Sør Kunstnerpris 2016, som deles ut i samarbeid med Sørlandets Kunstmuseum. I februar 2017 mottok hun Aust-Agder fylkeskommunes kunstnerstipend.


== Referanser ==
Gravmyrtslekta

Gravmyrtslekta (Vinca) er ei planteslekt i gravmyrtfamilien.
Artene er halvbusker eller flerårige urter med krypende stengler som ofte slår rot. De fleste artene er eviggrønne, men hos Vinca herbacea og V. moneri visner alle overjordiske deler av planten om vinteren. Alle artene inneholder giftige alkaloider. Bladene er hele og sitter motsatt.
De blå, eller mer sjeldent hvite, blomstene sitter enkeltvis i bladhjørnene; de er tvekjønnede, femtallige og undersittende.  Kronbladene er vokst sammen til et rør, og pollenbærerne er festet halvveis opp i kronrøret. To fruktblad er vokst sammen til en fruktknute. Kronflikene er asymmetriske, så blomsten minner litt om en propell. Den befruktede blomsten utvikler seg til to belgkapsler.
Gravmyrtslekta er utbredt i Sør- og Mellom-Europa, Algerie og Vest- og Sentral-Asia. Gravmyrt (V. minor) og storgravmyrt (V. major) er populære hageplanter og brukes som bunndekkere på blant annet graver. Disse to artene opptrer som invaderende arter i blant annet Norden, Australia, New Zealand og Nord-Amerika.
Rosegravmyrt (Catharanthus roseus) regnes ikke lenger til slekta Vinca.


== Litteratur ==
C. Grey-Wilson og M. Blamey (1992). Teknologisk Forlags store illustrerte flora for Norge og Nord-Europa. Norsk utgave T. Faarlund og P. Sunding. Teknologisk Forlag. s. 310–311. ISBN 82-512-0355-4. 
J. Cullen, S.G. Knees og H.S. Cubey, red. (2011). The European Garden Flora Flowering Plants: A Manual for the Identification of Plants Cultivated in Europe, Both Out-of-Doors and Under Glass (2 utg.). Cambridge University Press. s. 476–478. ISBN 978-0-521-76160-4. 
M. Blamey og C. Grey-Wilson (2004). Wild Flowers of the Mediterranean (2 utg.). London: A & C Black. s. 177. ISBN 0-7136-7015-0. 
K. Marhold (2011). «Vinca». Apocynaceae. – In: Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 9. november 2017. 
«Vinca». Flora iberica (PDF) (spansk). XI. Madrid: RJB/CSIC. s. 106–109. 
M. Koyuncu (2012). «A new species of Vinca (Apocynaceae) from eastern Anatolia, Turkey». Turk. J. Bot. 36: 247–251. ISSN 1303-6106. doi:10.3906/bot-1103-19. 
K.R. Stone (2009). «Vinca major, V. minor». Fire Effects Information System, U.S. Department of Agriculture. Besøkt 10. november 2017. 


== Eksterne lenker ==
(en) Gravmyrtslekta i Encyclopedia of Life 
(en) Gravmyrtslekta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Gravmyrtslekta hos Artsdatabanken 
(sv) Gravmyrtslekta hos Dyntaxa 
(en) Gravmyrtslekta hos ITIS 
(en) Gravmyrtslekta hos NCBI 
(en) Gravmyrtslekta hos The International Plant Names Index 
(en) Gravmyrtslekta hos Tropicos 
(en) Kategori:Vinca – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Vinca – detaljert informasjon på Wikispecies
Lille Idas blomster

Lille Idas blomster er et norsk ballettsyngespill. Jorunn Kirkenær har etter H.C. Andersens eventyr Den lille Idas blomster (1835) laget vers som forteller om handlingen. Hun var også koreograf. Grete Nerdrum var koreografisk assistent.
Programmet er i sort-hvitt.


== Handling ==
Lille Ida er lei seg for at hennes vakre blomsterbukett er iferd med å visne. En innlosjert student forsøker å trøste henne. Han forklarer at blomstene kun er trøtte, og at de til natten vil de stå opp igjen og danse! I en drøm hører Ida blomstene fortelle dukken Sofie at de allikevel kommer til å dø, men Ida skal ikke være lei seg: Når blomstene er begravet i jorden, kommer de opp til våren, vakrere og mer tallrike enn tidligere.


== Medvirkende ==
Anita Skorgan - Lille Ida
Knut Risan - Studenten
Rolf Sand - Kancelliråden
Trine Backer - Påskeliljen
Thale Smestad - Dukken Sofie
Jorunn Kirkenær barneballett


== Sang ==
NRKs jentekor. Dirigent: Marie Foss


== Andre ==
Willi Nordraa - Dekorasjoner
Svein Wilhelm Ramberg - Rekvisitør
Ellen Andreassen, Bobo Fosse - Kostymer
Anne-Beth Thoeneie - Masker
Øystein Storm-Johannsen - Lyd
Kåre Feyling - Teknisk leder


== Kilder ==
Lille Idas blomster på tv.nrk.no
NM i ultraløp 2017

NM i ultraløp 2017 var en del av NM i friidrett 2017. Det ble arrangert NM i ultraløp i to distanser.
NM i 24-timersløp ble arrangert som en del av Bislett 24-timers 25. november 2017.
NM i terrengultra ble arrangert som en del av Telemarks Tøffaste (81 km) 2. september 2017.


== 24-timers ==


=== Kvinner ===

Anna Grundahl vant Bislett 24-timers, og Simone Durry kom på fjerdeplass, men disse deltok ikke i NM. 


=== Menn ===

Craig Holgate kom på andreplass i Bislett 24-timers, Giovani Gonzalez Popoca kom på fjerdeplass og Emmanouil Psaradakis kom på sjetteplass, men disse deltok ikke i NM. 


== Terrengultra (81 km) ==


=== Kvinner ===


=== Menn ===


== Kilder ==
Kondis.no - Tom Erik Halvorsen og Helen Martinsen vant TT/NM terrengultra (arkivert)
Kondis.no - Bislett 24-timers
friidrett.no: Andre NM/UM 2017
Cyclocephala modesta

Cyclocephala modesta er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
En nokså liten ( millimeter), avlang, halvmatt, brunrød hornbille. Hodet er mørkt. Arten har ikke horn på hodet eller groper på pronotum, kjønnene er forholdsvis like, men hannen er litt smalere enn hunnen og har forstørrede forføtter.


== Levevis ==
Larvene er kjent bare for et fåtall av artene, disse lever i jorda og eter på gressrøtter. De voksne besøker gjerne blomster.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Surinam  i nord til Argentina i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Cyclocephalini
Slekten Cyclocephala Latreille, 1829
Cyclocephala modesta Burmeister, 1847


== Kilder ==
Generic Guide to New World Scarab Beetles - Cyclocephala [1]


== Eksterne lenker ==
Dynastidae du monde- nettside om arten
(en) Cyclocephala modesta i Encyclopedia of Life 
(en) Cyclocephala modesta i Global Biodiversity Information Facility 
Cyclocephala modesta – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Cyclocephala – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ottoline Leyser

Henrietta Miriam Ottoline Leyser Day (født 7. mars 1965) er en britisk plantebiolog. Hun er professor ved University of Cambridge, og direktør for Sainsbury Laboratory samme sted.  
Hennes forskningsfelt omfatter planters vekst og utvikling. Hun  studerer genetikken og plantehormoners rolle, både som respons på endogene signaler (prosesser inne i planten) og ytre, miljømessig påvirkning. Hennes forskning benytter i hovedsak forgreining hos planter som modell.Hun har en bachelorgrad (1987) og en ph.d.-grad i genetikk (1990) fra University of Cambridge. 
I årene 1990–1994 var hun forskningsassistent ved Indiana University i USA og University of Cambridge, og i perioden 1994–2010 var hun tilknyttet University of York, først som foreleser og etterhvert professor i planteutviklingsgenetikk. 
Fra 2011 har hun vært professor i planteutvikling ved Sainsbury Laboratory, University of Cambridge, fra 2013 også direktør for laboratoriet. 


== Publikasjoner (utvalg) ==
«Ottoline Leyser». scholar.google.co.uk. Besøkt 21. november 2020.  Leysers profil i Google Scholar, med publikasjoner og siteringer
N.N. (2020). «Ottoline Leyser's research while affiliated with University of Cambridge and other places». ResearchGate. Besøkt 21. november 2020.  Leysers profil på ResearchGate


== Verv (utvalg) ==
Hun har hatt mange verv innen vitenskapelige selskap og komiteer. Noen av dem er listet opp nedenfor:

2011–2015 president, International Plant Molecular Biology
2013–2017 formann, Royal Society Science Policy Advisory Group
2014–2019 formann, British Society for Developmental Biology


== Hedersbevisninger (utvalg) ==
Leyser har mottatt President's Medal fra Society of Experimental Biology (2000), Royal Society Rosalind Franklin Award (2007), International Plant Growth Substance Association's Silver Medal (2010) og UK Genetics Society Medal (2016).Hun er innvalgt som medlem av Royal Society, utenlandsk medlem av US National Academy of Sciences og medlem av European Molecular Biology Organisation og Leopoldina.I 2017 ble hun utnevnt til Dame Commander of the Order of the British Empire (DBE). 
Samme år mottok hun FEBS|EMBO Women in Science Award. Prisen, som årlig tildeles en kvinnelig forsker innenfor biovitenskap, som en anerkjennelse for fremragende prestasjoner/resultater i de foregående fem år.I 2017 ble hun også utnevnt til æresdoktor, doctor honoris causa, ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Intervju med Dame Ottoline Leyser Besøkt 14. november 2017
Cyclocephala ocellata

Cyclocephala ocellata er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 15 millimeter), bred, blank, rødbrun hornbille. Denne arten skiller seg fra de aller fleste av de tallrike andre Cyclocephala-artene på dekkvingenes fargetegninger. Disse er mørkt rødbrune med åtte runde, gulhvite til brunoransje flekker som danner tre tverr-rader (2 + 4 + 2). Flekkene er gjerne mørk-kantede. Arten har ikke horn på hodet eller groper på pronotum, kjønnene er forholdsvis like, men hannen er litt smalere enn hunnen og har forstørrede forføtter.
Oversiden er middels fint punktert.


== Levevis ==
Larvene er kjent bare for et fåtall av artene, disse lever i jorda og eter på gressrøtter. De voksne besøker gjerne blomster.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Fransk Guyana i nord til Peru i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Cyclocephalini
Slekten Cyclocephala Latreille, 1829
Cyclocephala ocellata Burmeister, 1847


== Kilder ==
Generic Guide to New World Scarab Beetles - Cyclocephala [1]


== Eksterne lenker ==
Dynastidae du monde- nettside om arten
(en) Cyclocephala ocellata i Encyclopedia of Life 
(en) Cyclocephala ocellata i Global Biodiversity Information Facility 
Cyclocephala ocellata – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Cyclocephala – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bilde av arten
Cyclocephala picta

Cyclocephala picta er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 15 millimeter), bred, blank, rødbrun hornbille med svarte tegninger. Hodet er svart, pronotum har et par store, litt uregelmessige, svarte flekker adskilt ved en smal, brunrød midtstripe, dekkvingene har en trekantet, svart flekk i midten foran, og sidene har store, svarte lengdeflekker, særlig brede i den bakre delen. Arten har ikke horn på hodet eller groper på pronotum, kjønnene er forholdsvis like, men hannen er litt smalere enn hunnen og har forstørrede forføtter.
Oversiden er middels fint punktert.


== Levevis ==
Larvene er kjent bare for et fåtall av artene, disse lever i jorda og eter på gressrøtter. De voksne besøker gjerne blomster.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Mexico.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Cyclocephalini
Slekten Cyclocephala Latreille, 1829
Cyclocephala picta Burmeister, 1847


== Kilder ==
Generic Guide to New World Scarab Beetles - Cyclocephala [1]


== Eksterne lenker ==
Dynastidae du monde- nettside om arten
(en) Cyclocephala picta i Encyclopedia of Life 
(en) Cyclocephala picta i Global Biodiversity Information Facility 
Cyclocephala picta – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Cyclocephala – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Caspar Cruciger den yngre

Caspar Cruciger den yngre (født 19. mars 1525 i Wittenberg, død 16. april 1597 i Kassel) var en tysk luthersk teolog.
Han var sønn av Caspar Cruciger den eldre og hans hustru, den tidligere nonne Elisabeth von Meseritz. Han var Philipp Melanchthons etterfølger ved Universitetet i Wittenberg. I de interlutherske teologiske diskusjoner etter 1570 var han en av de ledende blant dem som senere er blitt kalt filippistene, og ble rammet av deres katastrofe i 1574. Han ble fengslet og så forvist fra kurfyrstedømmet Sachsen i 1576.
Etter kort å ha bodd hos greven av Nassau i Dillenburg dro han til Hessen, og døde som pastor og konsistorialpresident i Kassel.


== Referanser ==


== Kilder ==
Schaff-Herzog article
Da elefanten tok leketanten

Da elefanten tok leketanten er en norsk animasjonsfilm for barn fra 1969. Den ble tegnet av Bett og Hans Jørgen Toming, basert på boka med samme tittel av den finlandssvenske forfatteren Sebastian Lybeck og den dansknorske tegneren Hans Jørgen Toming. Teksten ble oversatt og lest av Inger Hagerup. Den ble sendt i barneprogrammet Eventyrstund i 1969.
Boka ble tildelt billedbokprisen av Kirke- og undervisningsdepartementet i 1967.


== Referanser ==
Forsvundet i storbyen

Forsvundet i storbyen (amerikansk tittel: Blind Alleys) er et amerikansk stumfilm-melodrama fra 1927, regissert av Frank Tuttle. I rollene ses blant andre Thomas Meighan, Evelyn Brent og Greta Nissen.


== Handling ==
Kaptein Dan Kirby ankommer New York City, sammen med sin cubanske brud María. Men når han forlater hotellet for å kjøpe blomster, glemmer Dan igjen sekken sin. Men han møter Julio Lachados, en tidligere beundrer av María. Når Dan krysser gaten, blir han slått bevisstløs av en bil, og eieren Dr. Webster frakter ham til et sykehus. Etter at María ikke finner igjen ektemannen sin, blir hun uskyldig involvert med to juvel-tyver - og de kidnapper henne.
Men Dan, som snart gjenvinner bevisstheten, forlater sykehuset og blir tatt hånd om av Sally Ray. Etter å ha unnslippet kidnapperne sine henvender María seg til Julio for hjelp, men der får hun vite om Dans forhold til Sally. Maria misforstår forholdet deres, og hun tror umiddelbart at Dan allerede har funnet seg en annen kvinne.


== Rolleliste ==
Thomas Meighan - Kaptein Dan Kirby
Evelyn Brent - Sally Ray
Greta Nissen - Maria d'Álvarez Kirby
Hugh Miller - Julio Lachados
Thomas Chalmers - Dr. Webster
Tammany Young - Gjengleder


== Bevaringsstatus ==
Filmen regnes som tapt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Forsvundet i storbyen på Internet Movie Database 
(no) Forsvundet i storbyen hos Filmfront 
(en) Forsvundet i storbyen på AllMovie