jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Acronioglenea

Acronioglenea er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én art.


== Utseende ==
En middelsstor, avlang, blank, svart trebukk med noe grønnlig, metallisk glans og hvite tegninger. Antennene er tynne og kortere enn kroppen. Pronotum er rektangulært sett ovenfra, omtrent så langt som bredt, med en midtfure. Dekkvingene er jevnt avsmalnende bak de litt utstående "skuldrene", med hvite eller gulhvite tegninger.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Filippinene.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Saperdini 
Slekten Acronioglenea Breuning, 1974
Slekten Acronioglenea besucheti (Breuning, 1974)


== Kilder ==
Katalog med utbredelsesdata
Liste over slektene


== Eksterne lenker ==
(en) Acronioglenea i Encyclopedia of Life 
(en) Acronioglenea i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Acronioglenea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Acronioglenea – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Saperdini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jan Carsten Bjerkfelt

Jan Carsten Bjerkfelt (født 23. september 1961 i Addis Abeba i Etiopia) er en norsk journalist, tekstforfatter og kommunikasjonsrådgiver.
Bjerkfelt er utdannet Candidatus magisterii (cand.mag.) fra Universitetet i Oslo, med statsvitenskap mellomfag, massekommunikasjon grunnfag og 1. avdeling jus. Som en av pionérene i norsk nærradio var Bjerkfelt med i redaksjonsledelsen i Oslostudentenes Radio Nova. Her lanserte han sommeren 1983 Norges første musikkprogram for hiphop, rap og soul: Supreme Team Show, som han ledet til 1985. Fra 1984 til 1991 var Bjerkfelt freelance programleder i NRK Radio P1, der han blant annet var med på oppstarten av P1s nattradio og var programleder og bidragsyter til musikkprogrammet Piggtrådpaviljongen, som ble ledet av Harald Are Lund.
I 1988 var Jan Carsten Bjerkfelt med på å etablere Natt & Dag i Norge. Han satt i redaksjonsledelsen fra starten og var redaktør i Natt & Dag fra 1989 til 1991. I tillegg til å ha vært redaktør i Kreativt Forum og Folk, gav Bjerkfelt ut den norske utgaven av Resumé i tiden 1995-98. I 1996 lanserte Bjerkfelt Norges første internettbaserte nyhetsbrev: Resumé électronique.
Fra årtusenskiftet har Bjerkfelt jobbet som journalist og PR-rådgiver. I 2015 etablerte han SummaB.no, en digital kulturavis med utgangspunkt i Sandvika i Bærum. SummaB.no gis i dag ut av SummaB Media AS, og redaktør er Jan Carsten Bjerkfelt.


== Referanser ==
Metallonupserha

Metallonupserha er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved.


== Utbredelse ==
Arten lever på Filippinene.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Saperdini
Slekten Metallonupserha Breuning, 1980
Metallonupserha metallescens Breuning, 1980


== Kilder ==
Katalog med utbredelsesdata
Liste over slektene


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 4. januar 2017 hos Wayback Machine.
(en) Metallonupserha i Encyclopedia of Life 
(en) Metallonupserha i Global Biodiversity Information Facility 
Metallonupserha – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Saperdini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Pseudomiccolamia

Pseudomiccolamia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Levevis ==
Disse billene har larver som lever i død ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Thailand, Yunnan).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Pteropliini Thomson, 1860
Slekten Pseudomiccolamia Pic, 1916
Pseudomiccolamia exiguua Holzschuh, 2013
Pseudomiccolamia pulchra Pic, 1916
Pseudomiccolamia siamensis (Breuning, 1938)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog over gruppen


== Eksterne lenker ==
(en) Pseudomiccolamia i Encyclopedia of Life 
(en) Pseudomiccolamia i Global Biodiversity Information Facility 
Pseudomiccolamia – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Pteropliini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Neodillonia

Neodillonia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, matte, brunlige trebukker med små, lyse flekker.  Antennene er tynne og noe lengre enn kroppen. Pronotum er trapesformet med en kort, butt tann på hver side. Dekkvingene er noe avsmalnende bakover og har litt utstående "skuldre".


== Utbredelse ==
Slekten er vidt utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Onciderini J. Thomson, 1860
Slekten Neodillonia Monné & Fragoso, 1984
Neodillonia albisparsa (Germar, 1824)
Neodillonia waltersi Nearns & Swift, 2011


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 11. april 2016 hos Wayback Machine.
(en) Neodillonia i Encyclopedia of Life 
(en) Neodillonia i Global Biodiversity Information Facility 
Neodillonia – detaljert informasjon på Wikispecies
NOU 2016: 1, Arbeidstidsutvalget

NOU 2016: 1  «Regulering av arbeidstid  – vern og fleksibilitet» er en norsk offentlig utredning (NOU) fra et utvalgt som ble oppnevnt ved kongelig resolusjon 15. august 2014 og som avga sin innstilling til Arbeids- og sosialdepartementet 6. januar 2016. Utvalget ble ledet av Karen Helene Ulltveit-Moe og ble referert til som «Arbeidstidsutvalget».


== Referanser ==
Icimauna

Icimauna er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, gule og svarte trebukker. Antennene er mørke og omtrent så lange som kroppen, de innerste leddene med en brem av mørke hår på innersiden. Pronotum er rektangulært til trapesformet uten tenner på sidene, dekkvingene er jevnbrede. Beina er nokså korte og mørke.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt fra Costa Rica i nord til det nordlige Argentina i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Hemilophini J. Thomson, 1868
Slekten Icimauna Martins & Galileo, 1991
Icimauna angaba Martins & Galileo, 1991
Icimauna aysa Martins & Galileo, 1991
Icimauna ciliaris (Klug, 1825)
Icimauna espinozai Santos-Silva & Perger, 2017
Icimauna macilenta (Bates, 1881)
Icimauna pallidipennis Martins & Galileo, 2007
Icimauna reversa (Bates, 1881)
Icimauna sarauaia Martins & Galileo, 1991


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri
(en) Icimauna i Encyclopedia of Life 
(en) Icimauna i Global Biodiversity Information Facility 
Icimauna – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Hemilophini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Solli DPS

Solli DPS (distriktspsykiatrisk senter) er en privat ideell virksomhet med ansvar for å tilby behandling til personer over 18 år med psykiske lidelser i kommunene Bjørnafjorden, Samnanger, Austevoll og Fana bydel i Bergen.
Foretaket leverer tjenester som en del av det offentlige helsetilbudet i regionen.
Solli DPS eies av Haraldsplass Diakonale Stiftelse.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Falsometopides

Falsometopides er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor, brunlig trebukk. Antennene er tynne og noe lengre enn kroppen. Pronotum er rektangulært sett ovenfra, mye bredere enn langt, med en skarp pigg midt på hver sidekant. Dekkvingene er jevnbrede med markerte "skuldre", en litt utydelig lengdekjøl langs sømmen og en bredt, mørkere skråbånd.


== Levevis ==
Larvene lever inne i død ved, gjerne små kvister av løvtrær. De kan også finnes inne i store urter, for eksempel arter av vortemelk-slekten. Disse artene er ikke spesialiserte og en art kan ofte utnytte flere ulike vertsplanter.


== Utbredelse ==
Arten lever på Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Apodasyini Lacordaire, 1872, Desmiphorini eller Acanthocinini
Slekten Falsometopides Breunng, 1957
Falsometopides fuscomaculatus Breunng, 1957


== Kilder ==
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 13. september 2017 hos Wayback Machine.
Liste over slektene (Desmiphorini)
Cermabycidae.org - Apodasyini


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 4. januar 2017 hos Wayback Machine.
(en) Falsometopides i Encyclopedia of Life 
(en) Falsometopides i Global Biodiversity Information Facility 
Falsometopides – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Desmiphorini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Palästinalied

Palästinalied (norsk: Palestinasangen) er en sang av Walther von der Vogelweide som ble brukt av ridderne under korstoget, men også over Europa på 1100-tallet. Sangen er overlevert som 13 strofer på middelhøytysk språk, og forteller om en mann som bor i det kristne land på 1100-tallet.
Palestinasangen er Walther von der Vogelweides eneste verk som har blitt fullstendig overlevert med en melodi. Den tidligste kjente kilden for melodien er Das Münstersche Fragment, en håndskrift fra første halvdel av det 14. århundre, rundt 100 år etter Vogelweides død. Man vet derfor ikke om melodien hadde blitt forandret eller ikke.


== Eksterne lenker ==
Palästinalied på Youtube
Østfoldbunad

Østfoldbunaden for kvinner er en bunad med grønt eller rustrødt liv, sort stakk og brodert tilbehør, som ble tegnet på initiativ fra Østfold Husflidslag i 1936. Bunaden brukes i hele Østfold fylke. 


== Tilblivelse ==
Etter den store kultur-, næringsliv-, og industrifremvisningen Østfoldutstillingen 1930, var det stor entusiasme for å for husflid i Østfold og det å få en egen bunad for fylket.. I 1936 oppnevnte Østfold Husflidslag en komité for utarbeidelse av en bunad for fylket.
Komiteen samlet inn draktdeler fra fylket og samarbeidet med Den Norske Husflidsforening i Oslo om å få tegnet mønster til en ny bunad. Dette arbeidet ble gjort av Johanne Halvorsen, Else Poulsson og Halfdan Arneberg.
I tråd med Hulda Garborgs bunadsidealer ble det vektlagt at bunaden skulle kombinere gamle tradisjoner og moderne form og funksjon. Etter inspirasjon fra Klara Semb vektla man også at bunaden skulle være utført med gamle sømteknikker.


== Utforming ==
Livet på bunaden er i grønn eller rustrød lin- og ulldamask, med stiliserte grantrær og snøreliv. Stakken er i sort ullstoff, med grønn eller rustrød kant nederst. Det brukes en hvit linskjorte til bunaden med et hvitt geometrisk broderi på. Denne skjorta er en kopi av en brudgomskjorte fra Onsøy.Til bunaden brukes det et sort silkesjal med broderier, og tilsvarende lue og løslomme. Versjonen av bunaden fra 1960 har også et stripet forkle i rødt, gult, lilla og sort, som da brukes sammen med en lue i rød silkedamask. Bunaden har tilhørende sølv, bestående av beltespenne, to sjalsnåler og sølje, pluss kepspenne og skospenne.


== Referanser ==
Pemptolasius

Pemptolasius er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor, avlang, gråspraglete trebukk. Oversiden er for det meste grå med svarte punkter. Antennene er noe lengre enn kroppen, det femte leddet er svart med en brem av svarte hår. Pronotum er svakt tønneformet, omtrent så langt som bredt. Dekkvingene er jevnt avsmalnende bakover, med markerte, svarte "skuldre".


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Sørøst-Asia (India, sørlige Kina, Vietnam).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Apomecynini
Slekten Pemptolasius Gahan, 1890
Pemptolasius humeralis Gahan, 1890


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata


== Eksterne lenker ==
Bilder av artene Arkivert 4. januar 2017 hos Wayback Machine.
(en) Apomecynini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
(en) Pemptolasius i Encyclopedia of Life 
(en) Pemptolasius i Global Biodiversity Information Facility 
Pemptolasius – detaljert informasjon på Wikispecies
Metallographeus

Metallographeus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Levevis ==
Larvene lever inne i død ved, gjerne små kvister av løvtrær. De kan også finnes inne i store urter, for eksempel arter av vortemelk-slekten. Disse artene er ikke spesialiserte og en art kan ofte utnytte flere ulike vertsplanter.


== Utbredelse ==
Arten lever på Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Apodasyini Lacordaire, 1872 eller Desmiphorini
Slekten Metallographeus Breuning, 1971
Metallographeus albolineatus Breuning, 1971


== Kilder ==
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 7. april 2014 hos Wayback Machine.
Referanseside for arten
Cermabycidae.org - Apodasyini


== Eksterne lenker ==
(en) Metallographeus i Encyclopedia of Life 
(en) Metallographeus i Global Biodiversity Information Facility 
Metallographeus – detaljert informasjon på Wikispecies
Dronning Christina i Palazzo Corsini

Dronning Christina i Palazzo Corsini er et maleri fra 1908 av den danske kunstneren Kristian Zahrtmann.


== Motiv ==
Bildet viser den abdiserte dronning Christina av Sverige i Palazzo Corsini i Rom. Modellen er en ung pike som Zahrtmann brukte som forlegg til flere andre historiske figurer. Scenen forestiller Christina i en situasjon hvor løfter kjolen for å varme bakdelen ved kaminen. Hun damper på en krittpipe og inngår i et tradisjonelt maskulint fellesskap med intellektuelle og åndelig engasjerte, symbolisert ved den oppslåtte boken og statuen som en av gjestene holder.Da dronningen i 1654 frasa seg den svenske tronen, konverterte hun til katolisismen, reiste til Rom og slo seg ned i Palazzo Corsini. Her levde hun og holdt hoff og samlet en rekke av datidens store navn inntil sin død i 1689.


== Proveniens ==
Bildet ble først vist på Den Frie Udstilling i København i 1908. I 1996 ble det gitt som gave til Statens Museum for Kunst i København.


== Referanser ==
Probatiomimus

Probatiomimus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, slanke, brunsvarte trebukker med store, lyse flekker på dekkvingene. Antennene er tynne og betydelig lengre enn kroppen. Pronotum er omtrent så langt som bredt, firkantet, med en liten tann nær bakhjørnet. Dekkvingene er jevnbrede, beina forholdsvis lange og tynne.


== Levevis ==
Larvene inne i små greiner og kvister.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Brasil, Paraguay og Argentina.


== Systematisk inndeling ==
Artene blir noen ganger plassert i slekten Hybolasius.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Acanthocinini
Slekten Probatiomimus Melzer, 1926
Probatiomimus eximius Melzer, 1934
Probatiomimus melzeri Schwarzer, 1931
Probatiomimus schwarzeri Melzer, 1926
Probatiomimus signiferus (Thomson, 1865)
Probatiomimus zellibori Monné, 1990


== Kilder ==
Liste over slektene Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Probatiomimus i Encyclopedia of Life 
(en) Probatiomimus i Global Biodiversity Information Facility 
Probatiomimus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bildegalleri Arkivert 4. januar 2017 hos Wayback Machine.
Atelographus

Atelographus er en slekt av biller som tilhører den store underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, tettbygde, gråbrune trebukker med lange antenner. Pronotum har rundede sider med en mer eller mindre tydelig, butt tann omtrent i midten. Dekkvingene er avsmalnende bakover, med et eller to litt uregelmessige, lyse tverrbånd.


== Utbredelse ==
Artene lever i Brasil og Argentina.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Acanthocinini
Slekten Atelographus Melzer, 1927
Atelographus decoratus Monné M. L. & Monné M. A., 2011
Atelographus sexplagiatus Melzer, 1927
Atelographus susanae Monné, 1975


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 4. januar 2017 hos Wayback Machine.
(en) Atelographus i Encyclopedia of Life 
(en) Atelographus i Global Biodiversity Information Facility 
Atelographus – detaljert informasjon på Wikispecies
Metasulenus

Metasulenus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Levevis ==
Larvene lever inne i død ved, gjerne små kvister av løvtrær. De kan også finnes inne i store urter, for eksempel arter av vortemelk-slekten. Disse artene er ikke spesialiserte og en art kan ofte utnytte flere ulike vertsplanter.


== Utbredelse ==
Arten lever på Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Apodasyini Lacordaire, 1872 eller Desmiphorini
Slekten Metasulenus Breuning, 1971
Metasulenus unicolor Breuning, 1971


== Kilder ==
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 7. april 2014 hos Wayback Machine.
Referanseside for arten
Cermabycidae.org - Apodasyini


== Eksterne lenker ==
(en) Metasulenus i Encyclopedia of Life 
(en) Metasulenus i Global Biodiversity Information Facility 
Metasulenus – detaljert informasjon på Wikispecies
Ein dråbe i havet

Ein dråbe i havet er et musikkalbum med Reidar Larsen, Per Inge Torkelsen, Rønnaug Foss Alsvik med tekster av Gunnar Roalkvam. Albumet ble utgitt i 2000.


== Sporliste ==
Reidar Larsen & Rønnaug Foss Alsvik: «Kom og se bestefar» (Roalkvam/Aslaksen)
Per Inge Torkelsen: «Trippen» (Roalkvam/Aslaksen)
Reidar Larsen: «Noahs ark» (Roalkvam/Skage jr.)
Per Inge Torkelsen: «Øve alt» (Roalkvam/Aslaksen)
Rønnaug Foss Alsvik: «Bølgenes evangelium» (Roalkvam/Foss Alsvik)
Per Inge Torkelsen: «Høgt fyg' an» (Roalkvam/Aslaksen)
Reidar Larsen: «Mesterverket» (Roalkvam/Larsen/Skage jr.)
Per Inge Torkelsen: «Eg har ikkje båd» (Roalkvam/Aslaksen)
Rønnaug Foss Alsvik: «De gamle kaiane» (Roalkvam/Foss Alsvik)
Per Inge Torkelsen: «Trylleralleri» (Roalkvam/Aslaksen)
Reidar Larsen: «I dag vil eg ro» (Roalkvam/Skage jr.)
Per Inge Torkelsen: «På reisefod» (Roalkvam/Aslaksen)
Reidar Larsen: «Skylka skolen» (Roalkvam/Skage jr.)
Per Inge Torkelsen: «Lengta hjem» (Roalkvam/Aslaksen)
Rønnaug Foss Alsvik: «Syndagsskoletur» (Roalkvam/Aslaksen)
Per Inge Torkelsen: «Eg ska finna deg» (Roalkvam/Aslaksen)
Rønnaug Foss Alsvik: «Et lide kyss» (Roalkvam/Foss Alsvik)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Reidar Larsen - sang, piano, låtskriver, tekniker
Per Inge Torkelsen - sang, kor
Rønnaug Foss Alsvik - sang, kor, låtskriver
Gunnar Roalkvam - tekstforfatter
Bjørn Aslaksen - gitarer, kor, låtskriver, tekniker
Arne Skage jr. - gitarer, låtskriver
Torkild Viig - bass, tekniker
Tor Mathisrud - bass
Johan Egdetveit - trekkspill
Stene Osmundsen - trommer/perkusjon
Kirsti Dahle - korist
Elin Furubotn - vokal/kor


=== Øvrige ===
Inge Riska - tekniker
Frode Ytre-Arne - redigering
Gita S. Norheim - design


== Eksterne lenker ==
Ein dråbe i havet
Skarpnes

Skarpnes AS er Norges eldste produsent av takstein og kan spore røttene tilbake til etableringen av Skarpnes Cementstøperi i 1919.


== Historie ==
1738 Det første teglverket ble etablert av Halvor Groll. Han hadde bodd i Vrengen frem til han i 1735 kjøpte hus ved pollen i arendal. Mann antar at det var mens han bodde i Vrengen han oppdaget de spesielt gode leire forekomstene på skarpnes.
1860-årene var teglverkets glanstid. Etter flere bybranner i 1863 og 1868 ble det innført murtvang i Arendal sentrum, noe som naturlignokk var en gyllen mulighet for teglprodusenten.
Mot slutten av 1800 – tallet var gjenoppbyggingen av Arendal ferdig og lønnsomheten ved teglverket avtok.
1889 Teglverket brant ned. Kun ovnen og pipa sto igjen etter brannen.
1919 Skarpnes cementstøperi ble etablert av sakfører Åsmund Moe.
1921 Etter bare 2 år, gikk sement støperiet konkurs. Bedriften ble da kjøpt opp av Jens Tveite og sønnen Sigvard Kristian.
1931 Sigvard Tveite inngår en leieavtale for teglverket, og driver nå både sementstøperiet og teglverket.
1938 Tveite kjøper det gamle teglverket.
1945 2. verdenskrig hadde satt en stopper for videre produksjon, og i 1945 legges teglverket ned og bygningene blir revet.
1947 Sandforekomstene på tomten er brukt opp, og man blir tvunget til å kjøpe sand fra diverse sandtak i distriktet.
1956 Den første taksteinsmaskinen kom på plass. Den hadde kapasitet til å produsere 7 og en halv takstein i minuttet.
1976 Automatiseringen er trappet opp noe som øker produksjonskapasiteten til 10.000 stein om dagen, hele 30 stein i minuttet.
1989 Etter en konkurs i et sandtak i Reddal, blir firmaet overtatt av Knut og Jens Tveite som sammen med 2 tidligere ansatte etablerte Reddal Sand AS. Skarpnes AS er igjen selvforsynte med sand.
1989 Skarpnes etablerer Europas mest moderne taksteins fabrikk på Østerhus i Grimstad.
2002 Etter en turbulent periode på begynnelsen av 90-tallet, har slaget av takstein økt med 50% siden 1998.


== Referanser ==