jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Falsos Positivos-skandalen

Falsos Positivos-skandalen (spansk: Escándalo de los falsos positivos) var en rekke drap i Colombia, del av den pågående borgerkrigen mellom regjeringen og geriljaen FARC og ELN. Deler av de colombianske styrkene lot fattige eller tilbakestående medlemmer av sivilbefolkningen bli lurt med til avsidesliggende deler av landet, drepte dem og presenterte kroppene som om det var gerilja-soldater som hadde blitt drept i kamp, noe det ble utbetalt en bonus for.
Fram til juni 2012 hadde man kommet fram til 3 350 ulike tilfeller, og fellende dom forelå i 170 tilfeller.Det spanske uttrykket «falsos positivos» stammer fra statistikk, og betegner et feilaktig positivt resultat hvor et negativt resultat ville vært korrekt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Colombia: Top Brass Linked to Extrajudicial Executions» (engelsk). Human Rights Watch. 24. juni 2015. Besøkt 11. oktober 2016.
Salg, service og reiseliv

Salg, service og reiseliv har siden høsten 2020 vært et utdanningsprogram på Vg1 (første trinn) i norsk videregående skole. Det erstattet delvis det tidligere utdanningsprogrammet Vg1 Service og samferdsel.
Kurset kvalifiserer til å gå videre på ett av følgende utdanningsprogrammer på Vg2:

Vg2 Salg og reiseliv med påfølgende lærling i Salgsfaget eller i Reiselivsfaget.
Vg2 Service og sikkerhet med påfølgende lærling i Førstelinjetjenester eller i Sikkerhetsfaget.


== Historie ==
Navn og fagområder har gjennom tidene variert. Tidligere navn har vært Handel og kontor, Salg og service, og Service og samferdsel. Vg1 service og samferdsel kvalifiserte til videregående trinn 2 (Vg2) på følgende programområder: IKT-servicefag, Reiseliv, Salg, service og sikkerhet og Transport og logistikk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Salg, service og reiseliv på Vilbli.no
Norsk fotball 2014


== Herrelandslaget ==
Utdypende artikkel: Liste over Norges landskamper i fotball for herrer 2014


== Norgesmesterskapet for menn ==
Utdypende artikkel: Norgesmesterskapet 2014


== Eliteserien ==
Utdypende artikkel: Tippeligaen 2014


== 1. divisjon ==
Utdypende artikkel: 1. divisjon 2014


== 2. divisjon ==
Utdypende artikkel: 2. divisjon 2014


== 3. divisjon ==
Utdypende artikkel: 3. divisjon 2014


== 4. divisjon ==
Utdypende artikkel: 4. divisjon 2014


== 5. divisjon ==
Utdypende artikkel: 5. divisjon 2014


== 6. divisjon ==
Utdypende artikkel: 6. divisjon 2014


== 7. divisjon ==
Utdypende artikkel: 7. divisjon 2014


== 8. divisjon ==
Utdypende artikkel: 8. divisjon 2014


== 9. divisjon ==
Utdypende artikkel: 9. divisjon 2014


== Kvinnelandslaget ==


== Norgesmesterskapet for kvinner ==
Utdypende artikkel: NM i fotball for kvinner 2014


== Toppserien ==


== 1. divisjon kvinner ==
Fylkestingsvalget 2007

Fylkestingsvalget 2007 var et riksdekkende lokalvalg i Norge som fant sted 9. og 10. september 2007 samtidig med kommunestyrevalget. Det ble valgt representanter til  fylkestingene for valgperioden 2007–2011. Valget ble holdt i alle fylker unntatt Oslo.
Stemmerettsalderen var 18 år. Utenlandske statsborgere som på valgdagen hadde vært bosatt Norge sammenhengende de tre siste årene, hadde også stemmerett.
57,3 % av de stemmeberettigede deltok i valget, en økning fra forrige valg. Til sammenligning var oppslutningen ved kommunestyrevalget 61,2%.


== Resultater ==


== Referanser ==
Thorstein Gundersen

Thorstein Gundersen (født 22. september 1912 i Løten, død 9. august 1965) var en norsk skihopper som representerte Vang Skiløperforening. 
Han tok bronsemedalje i hovedlandsrennet (NM) i 1935. Samme år ble han nummer 5 i VM i Štrbské Pleso (Vysoké Tatry). Han deltok også i VM i Sollefteå i 1934 og var reserve under OL i Garmisch-Partenkirchen i 1936. I Holmenkollrennet var hans beste plassering 7.-plass i 1934. Blant andre resultater han oppnådde var 3.-plass i det polske og det tyske mesterskapet i 1935.


== Referanser ==


== Kilder ==
Erling Ranheim (red.): Norske skiløpere - Skihistorisk oppslagsverk i 5 bind - Østlandet Nord. Skiforlaget - Erling Ranheim, Oslo 1955 (s. 364 og 369, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5 (s. 152)


== Eksterne lenker ==
(en) Thorstein Gundersen – FIS (skihopping) 
(en) Thorstein Gundersen – TheSports.org
Litopenaeus setiferus

Litopenaeus setiferus er en rekeart. Den ble tidligere kalt Penaeus setiferus.
Den har en skittenhvit farge. Hannene kan bli 175 mm lange og hunnene 200 mm. Den lever på bløt bunn i havet på dypde 2–90 m. Unge eksemplarer vandrer opp i elvemunninger. Utbredelsen omfatter USAs østkyst fra New Jersey til Texas, og Mexicos østkyst fra Tamaulipas til Campeche. Den er spesielt vanlig i Mexicogolfen.
Det drives omfattende fiske etter arten i USA og Mexico. Global fangst i 2011 var 46 176 tonn.


== Eksterne lenker ==
(en) Litopenaeus setiferus – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Litopenaeus setiferus i Encyclopedia of Life 
(en) Litopenaeus setiferus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Litopenaeus setiferus hos ITIS 
(en) Kategori:Litopenaeus setiferus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Penaeus setiferus i FAO FishFinder
Karl Bull (skihopper)

Karl Bull (født 4. desember 1911 i Oslo, død 29. november 1984) var en norsk skihopper som representerte SFK Lyn. Han ble nummer 11 i VM i Sollefteå i 1934, og samme år ble han nummer 5 i Holmenkollrennet. Året etter tok han sølvmedalje i hovedlandsrennet (NM).


== Kilder ==
Erling Ranheim (red.): Norske skiløpere - Skihistorisk oppslagsverk i 5 bind - Østlandet Sør. Skiforlaget - Erling Ranheim, Oslo 1956 (s. 439, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Hermann Hansen, Knut Sveen: VM på ski '97 Trondheim. Adresseavisens Forlag, Trondheim 1996. ISBN 82-7164-044-5 (s. 49, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Knut Kolstad

Knut Andreas Larsen Kolstad (født 1. mars 1911 i Kristiania (Oslo), død 25. november 1991 i Fredrikstad) var en norsk offiser og politiker (H).
Han gikk Krigsskolen og Treiders handelsskole før krigen, arbeidet flere år i forsikringsbransjen, og tjenestegjorde som ulønnet offiser. Ved angrepet på Norge i 1940 deltok Kolstad i kampene i Valdres. Han ble så gruppesjef i Milorg. Fra 1943 til 1945 var han kompanisjef i de norske troppene i Sverige.Etter frigjøringen i 1945 ble han fastlønnet offiser. I 1947 ble han adjutant i Hans Majestet Kongens Garde, i 1950 kontorsjef i Forsvarsstaben, i 1951 major og stabssjef for Distriktskommando Sør- og Vestlandet i Bergen, og i 1952 stabssjef i Tysklandsbrigaden, og så oberstløytnant og avdelingssjef i Forsvarsstaben og Hærens overkommando. Fra 1958 til 1961 var han militærattaché ved Norges ambassader i Bonn og Bern.Kolstad ble oberst og regimentsjef i Fredrikstad i 1961, og hadde sin siste beordring som sjef for Østre Oslofjord forsvarsdistrikt/IR 1 og kommandant på Fredrikstad festning fra 1968 til 1976. Han satt som medlem av Fredrikstad bystyre i to perioder. Fra 1950 til 1951 var han viseformann i Unge Høyre.
Kolstad ble tildelt Deltagermedaljen med rosett, Forsvarsmedaljen med to stjerner og Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden.Han var eldre bror til skuespillerne Henki Kolstad og Lasse Kolstad.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Knut Kolstad hos Stortinget 
(no) Knut Kolstad hos Norsk senter for forskningsdata
Shenzhou 9

Shenzhou 9 (kinesisk: 神舟九号) var en kinesisk bemannet romekspedisjon. Romfartøyet ble skutt opp den 16. juni 2012 klokken 12:37:24 norsk tid med bæreraketten Chang Zheng 2F fra utskytningsfeltet Jiuquan i Indre Mongolia i Kina. 
Det var Kinas første romferd med en kvinne, Liu Yang. Dey var også to menn om bord, Liu Wang og veteranen Jing Haipeng (Shenzhou 7). Oppsraget var å foreta en bemannet sammenkobling med romstasjonen Tiangong 1, som var blitt sendt opp året før. Den forutgående Shenzhou 8 hadde en ubemannet sammenkobling mellom romkapsel og romstation.
Oppsendelsen ble foretatt nøyaktig 49 år etter at Valentina Teresjkova som første kvinne ble sendt ut i rommet.
Den 29. juni landet Shenzhou 9 kl. 4:05 norsk tid i Siziwang i Indre Mongolia etter 13 dager i rommet


== Referanser ==
Erling Juell Aune

Erling Juell Aune (født 31. januar 1899, død 15. juli 1979) var en norsk politiker (Ap) som var ordfører i Lillehammer fra 1960 til 1963.
Som ordfører var han aktiv i sammenslåingen av Fåberg og Lillehammer kommune i 1964. Han var varaordfører i den nye storkommunen, mens Magne Henriksen, som var ordfører i Fåberg før sammenslåingen, ble ordfører for den nye kommunen.
Han hadde administrative stillinger i Televerket i en årrekke, hvor han også var ansatt som distriktssjef når han gikk av med pensjon.
Aune ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull i 1969.


== Referanser ==
Guayabera

Guayabera (meksikansk bryllupsskjorte) er navnet på en type løsthengende herreskjorte, som er populær i Latin-Amerika, Karibia, Filippinene og Zimbabwe. Den er normalt laget av bomull.


== Eksterne lenker ==
(en) Guayaberas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Cuba gjør Guayabera-skjorten til offisielt antrekk (engelsk)  Arkivert 24. juli 2011 hos Wayback Machine.
Filosofiåret 1782

Filosofiåret 1782 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1782.


== Hendelser ==


== Publiseringer ==


== Fødsler ==
15. februar – William Miller, teolog og filosof fra USA (død 1849)
19. juni – Félicité de Lamennais, fransk prest, filosof og teolog (død 1854)


== Dødsfall ==
2. juli – Jean-Jacques Rousseau, sveitsisk-fransk filosof og musiker (født 1712)
15. juli – Isaak Iselin, sveitsisk historie- og politisk filosof (født 1728)
27. desember – Henry Home, Lord Kames, skotsk advokat og filosof (født 1696)
sannsynligvis i 1782 – Étienne-Gabriel Morelly (eller Morelli), fransk filosof, forfatter og politiker (født ca. 1717)
Reidar Lunde

Karl Reidar Lunde (født 23. april 1911 i Oslo, død 19. september 1982) var en norsk journalist og pressemann, en periode sjefredaktør i Aftenposten.
Lunde tok cand. jur. i 1934. Han ble ansatt i Aftenposten i 1935, og var nyhetsredaktør fra 1964. I årene 1970 til 1978 var han sjefredaktør i avisen.
Som en liten kuriositet i hans virke som sjefredaktør kan det nevnes at han satte et klar grense på hva Aftenposten skulle ha på trykk i forbindelse med punk gruppa Sex Pistols sitt norgesbesøk i 1977 da mente Reidar Lunde at det var under Aftenpostens verdighet å gi spalteplass til slike pøbler. 


== Referanser ==
Ellen Ugelstad

Ellen Harriet Ugelstad (født 14. mars 1973) er en norsk regissør og billedkunstner. 
Hun arbeider hovedsakelig med dokumentar, foto, tekst og formidling, og har utdanningen sin fra Academy of Art University i San Francisco. Hennes filmer har blitt vist blant annet på festivalene Nordisk Panorama, San Francisco International Film Fest, Sundance, Yerba Buena Center for the Arts, New York Filmarchive og Ann Arbor Film Festival.  
Dokumentarfilmen Indian Summer – Du skal ha gode nerver for å være indianer (2011) hadde premiere under Den Europeiske Dokumentarfilm-festivalen, og ble nominert til International Young Talent Award under DOK Leipzig og Nordic Dox Award under CPH:DOX. Filmen ble også vist på NRK våren 2011, og ble året etter nominert i to Gullrute-kategorier for beste regi og beste dokumentar. 
Høsten 2012 ble Indian Summer vist som en installasjon på Høstutstillingen, og samme år mottok Ugelstad arbeidsstipend fra Statens kunstnerstipendier. Hun var juryleder for kategorien «Beste dokumentarfilm» under Amandaprisen 2013.I 2014 hadde hun et kunstnerisk samarbeid med vokalisten Ingrid Helene Håvik i bandet Highasakite, og mottok støtte for å regissere en musikkfilm til låta «Leaving no Traces».Dokumentarfilmen Jeg skriver fra 2016 skildrer eldre mennesker som deltar på et skrivekurs. I 2017 hadde kortfilmen Møterommet premiere. Der vendte hun tilbake til temaet psykisk sykdom, med utgangspunkt i brorens mangeårige erfaring som pasient med diagnosen schizofreni.I filmen Making Sense Together vekslet hun mellom fiksjon og dokumentariske intervjuer for å belyse hvordan psykiske lidelser påvirker livene til så vel pasienter som pårørende. Filmen hadde premiere i 2018.

For kortfilmen Den grønne dalen vant hun hovedprisen «Gullstolen» på Kortfilmfestivalen i Grimstad i 2018. Juryen skrev følgende om denne filmen:«Denne filmen er flertydig og elegant. Den bruker virkelige hendelser for å provosere fram komplekse spørsmål om privilegier og mellommenneskelighet. På tross av sine dramatiske aspekter, beholder den en form for humor og lekenhet som holdt oss engasjert gjennom hele filmen.»


== Referanser ==
Arne B. Christiansen

Arne Bror Christiansen (født 1. oktober 1909 i Oslo, død 11. mai 1983) var en norsk skihopper og alpinist som representerte Nordstrand IF. Han vant hopprennet i hovedlandsrennet (NM) i 1935 og tok sølv året før. I 1933 vant han i Holmenkollen og Lahtisspelen. Han ble også fransk mester i hopp i Chamonix i 1936.
Christiansen deltok i flere alpinrenn i 1935, og ble blant annet nummer 9 i utfor og 8 i slalåm i Megève, og nummer 7 i det franske mesterskapet i utfor. Til OL i Garmisch-Partenkirchen i 1936 var han reserve i slalåm.Arne B. Christiansen drev sportsforretning i Oslo. Han var gift med Gunvor Ruud, søster av Asbjørn, Birger og Sigmund Ruud. Sportsforretningen hadde adresse Pilestredet 1. Den ble senere overtatt av Bjørn B. Nordhaug, som drev forretningen videre som Intersport Grensen As frem til 1998. Da ble selskapet solgt til PAC sport AS, som var ledet av Christer Sæbø.


== Referanser ==


== Kilder ==
Erling Ranheim (red.): Norske skiløpere - Skihistorisk oppslagsverk i 5 bind - Østlandet Sør. Skiforlaget - Erling Ranheim, Oslo 1956 (s. 637, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Ole Jonny Eikefjord

Ole Jonny Eikefjord (født 21. september 1970 i Førde) er en norsk gourmetkokk, kokebokforfatter og restauranteier. Sammen med forretningsmannen Petter Stordalen eier han restaurantene Eik Annen Etage, Restaurant Eik, Restaurant Fjord og Bella Bambina. Eikefjord har også vært fast kokk på TV2s program Sommertid,  og lagde bryllupsmiddagen til det norske kronprinsparets bryllup den 25. august 2001.Eikefjord kommer frå Førde i Sogn og Fjordane. Han startet i likhet med Terje Ness kokkekarrieren på Sunnfjord hotell hvor han gikk gradene fra læring til kjøkkensjef. Deretter ble han kjøkkensjef på Hotel Continental i Oslo. Der ble han «oppdaget»  av Petter Stordalen, og sammen startet de Restaurant Eik som har fått utmerkelsen «Bib-gourmand» hele 9 ganger i Michelinguiden, også i 2013. I kjølvannet av Restaurant Eik startet de opp Eik Annen Etage, fiskerestauranten Fjord og italienske Bella Bambina, gourmet-pizzarestaurant Teatro og Rodins Bistro & Bar sammen med Christer Rodin. 
Eikefjord ga i 2008 ut boken Gourmet For Folket som ble nominert til Årets Norske Kokebok samme år.  I 2011 fulgte han opp med kokeboken Fisk og Skalldyr - Delikatesser fra mesterkokken. Han har fått toppkarakterer for sine rødviner, en av dem oppkalt etter seg selv: Niepoort OJ Eikefjord Douro. 
Eikefjord og investor Petter Stordalen vakte nasjonal oppsikt, da de åpnet Restaurant Eik som Norges første røykfrie restaurant i 2003 – halvannet år før et offentlig røykeforbud ble innført. Eikefjord har flere ganger tatt offentlig avstand fra bruk av gåselever.Da Justin Bieber besøkte Oslo i mai 2012, spiste popstjernen en treretters lunsj etterfulgt av hamburger – hos Eikefjord på Restaurant Eik Annen Etage.


== Bibliografi ==
Gourmet for folket - kokebok Samlaget (2008) ISBN 9788252178043
Fisk & skalldyr - Delikatesser fra mesterkokken - kokebok Aschehoug (2011) ISBN 9788203239335


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kjell Arvid Stølen. «Ole Jonny Eikefjord». Allkunne. Fylkesleksikon for Sogn og Fjordane.
Dauvnesle

Dauvnesle er en plante i slekten Lamium av leppeblomstfamilien, som kan bli omtrent 40 cm høy. Selv om bladene minner om brennesler, brenner de ikke, noe som kan forklare navnet. Blomstene er hvite leppeblomster. Den vokser hovedsakelig i Eurasia. I Norge er den vanlig på Østlandet, men ellers sjelden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dauvnesle i Encyclopedia of Life 
(en) Dauvnesle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Dauvnesle hos Artsdatabanken 
(sv) Dauvnesle hos Dyntaxa 
(en) Dauvnesle hos ITIS 
(en) Dauvnesle hos NCBI 
(en) Dauvnesle hos The International Plant Names Index 
(en) Dauvnesle hos Tropicos 
(en) Kategori:Lamium album – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Lamium album – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lamium album – detaljert informasjon på Wikispecies 
Status er: «spiselig» ifølge Nyttevekstleksikonet utgitt av Norges sopp- og nyttevekstforbund.
Heteronychini

Heteronychini er en gruppe av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Små til middelsstore (5-12 millimeter), avlange, mer eller mindre brunlige oldenborrer. Kroppen er fint hårete. Larvene har rødbrune hodekapsler.


== Levevis ==
Larvene lever i jorda, der de eter røtter. Larveutviklingen tar vanligvis ett år, men kan ta to. De voksne billene er nattaktive og tilbringer dagen nede i jorda. De eter gjerne blader, særlig nye skudd, og knopper. Noen arter tar ikke næring til seg som voksne.


== Skadedyr ==
Noen av artene kan gjøre betydelig skade på dyrkede planter. Det er de voksne billene som er mest skadelige, ved at de eter eller skader nye skudd og spirer, men også larvene kan gjøre skade ved sin rot-eting. De fleste av artene er likevel uten negative økonomiske effekter.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Heteronychini Lacordaire, 1856
Slekten Acheilo Britton, 1988 - 3 arter
Slekten Callabonica Blackburn, 1895 - én art
Slekten Cubidens Britton, 1992 - én art
Slekten Eurychelus Blanchard, 1850 - én art
Slekten Heteronyx Guérin-Méneville, 1831 - ca. 210 arter
Slekten Neoheteronyx Blackburn, 1890 - 13 arter
Slekten Nepytis Erichson, 1842 - én art
Slekten Odontotonyx MacLeay, 1871 - 2 arter
Slekten Proborhinus Britton, 1988 - én art
Slekten Pseudoheteronyx Blackburn, 1892 - 7 arter
Slekten Webbella Britton, 1988 - 2 arter


== Kilder ==
Oversikt over artene
Industry Pest Management Group - Heteronyx. Om skader og biologi


== Eksterne lenker ==
Heteronychini – detaljert informasjon på Wikispecies
Joar Rørmark

Joar Rørmark (født 9. mars 1935 i Harstad) er en norsk dirigent og musikklærer (pedagog).
Han jobbet som lektor i musikkmetodikk (senere førsteamanuensis) ved Norges musikkhøgskole som ble etablert i 1972.  Han ble Nordstrand Musikkselskaps kor (etablert 1941) sin andre dirigent da han holdt pinnen fra 1963 til 1976.  I 1973 etterfulgte han Tor Skauge (1928–2010) som dirigent for Oslo Ungdomskor. I 1977 startet han Vinderen barnekor. Sammen med Carl Høgset (født 1941) startet han i 1987 det prisbelønte Norges ungdomskor, som de begge også dirigerte, ja Høgset frem til 2003.  I 1982 startet han Nordisk Kor som øver i Oslo. Også kona Else-Marit Rørmark (født 1938) er dirigent. Begge dirigerte Oslo Nye Ungdomskor på starten av 1990-tallet.


== Premier ==
1990 Lindemanprisen


== Referanser ==
Jernbane i Papua Ny-Guinea

Jernbanen i Papua Ny-Guinea besto for det meste av gruvebaner, plantasjebaner og korte seksjoner med skinnegang i forbindelse med kaier og pirer. Til å begynne med var vognene på de fleste av disse banene enten hestetrukket eller skubbet av arbeidere. Alle jernbanene på Papua Ny-Guinea var smalsporede. De tidligste banene ble bygd av tyske koloniherrer og handelsselskaper på slutten av 1890-tallet. På grunn av forskjellige sporvidder ble det aldri noe sammenhengende nettverk på noen av øyene. Etter første verdenskrig tok Australia over administrasjonen av jernbanene, og i stedet for å standardisere sporvidden (tysk 600 og 750 mm), ble nye linjer bygd med australske sporvidder (609 og 762mm). Dette sikret at jernbanelinjene på øyene forble fragmentert.
Den eneste offentlige jernbanen med regulære passasjertog lå i byen Rabaul på øya New Britain. Den var omtrent 2,5 km lang, hadde sporvidde 2 fot 6 tommer (762 mm), og var i drift fra 1923 til 1937.
Terrenget på øyene som utgjør Papua Ny-Guinea er preget av fjell, raviner og tett jungel som vanskeliggjør og fordyrer jernbanebygging. I dag (2013) finnes det ingen jernbaner i drift på Papua New Guinea.


== Referanser ==


== Kilder ==
Utdrag av boken End of the line : A History of Railways in Papua New Guinea. Skrevet av Bob Mckillop og Michael Pearson. Besøkt 31. desember 2015
Nordjobb

Nordjobb er et nordisk arbeidsmarkedsprogram som har vært i drift siden 1985. Programmet eies av Foreningene Nordens Forbund (FNF), og finansieres av Nordisk ministerråd, nasjonale departementer og myndigheter, samt til en viss grad gjennom prosjektpenger. Det koordineres fra det nordiske sekretariatet i København, men Nordjobb har virksomhet i alle de nordiske landene, Danmark, Finland, Island, Norge og Sverige, samt i de selvstyrte områdene Færøyene, Grønland og Åland. 
Nordjobb drives ikke på profittbasis og er upolitisk. Hvert år formidles mellom 700 og 800 sommerjobber til nordiske og europeiske ungdommer mellom 18 og 30 år. Nordjobbs grunnkonsept er å formidle arbeid, bolig og kultur- og fritidsprogram til deltagerne. Siden starten i 1985 har mer enn 25 000 ungdommer fått sommerjobb gjennom Nordjobb.


== Formål ==
Nordjobs formål er å øke mobiliteten på det nordiske arbeidsmarkedet, samt å bidra til å styrke det nordiske arbeidsmarkedet. Et særskilt fokusområdet er å motvirke ungdomsarbeidsledighet i Norden. I tillegg til dette arbeidet Nordjobb for å øke kunnskapen om Norden, nordisk språk og -kultur hos deltagerne.


== Eksterne lenker ==
Nordjobb.org
Foreningen Norden.no
Hallo Norden.org
Foreningen Norden Ungdom
Why Nations Fail

Why Nations Fail: The Origins of Power, Prosperity, and Poverty  er ei bok av to amerikanske økonomer, Daron Acemoglu fra Massachusetts Institute of Technology og James A. Robinson fra Harvard University, som ble gitt ut i 2012. 
Boka anvender innsikter fra institusjonell økonomi, utviklingsøkonomi og økonomisk historie i et forsøk på å besvare spørsmålet om hvorfor nasjoner utvikler seg ulikt, og hvorfor noen lykkes med å oppnå makt og velstand, mens andre mislykkes.
Forfatternes teori er at politiske og økonomiske institusjoner, og ikke kulturforskjeller, klimavariasjoner eller inkompetente ledere, er avgjørende for nasjoners økonomiske utvikling.


== Mottagelse ==
Why Nations Fail har mottatt både god og mindre god kritikk.
The Washington Posts anmelder Warren Bass var begeistret, og omtalte boka som et mulig mesterverk.Jared Diamond var mer kritisk. I en anmeldelse hos The New York Review of Books berømmet han forfatterne for å gi god innføring i hvordan institusjoner påvirker nasjoners utvikling, men kritiserte dem også for å nedvurdere betydningen av andre faktorer, som geografi.I Norge har boka blitt anmeldt av Bergens Tidende. Anmelder Katrine Vellesen Løken mente boka hadde «mange interessante eksempler og gir en grundig innføring i politisk, økonomisk og institusjonell historie i mange ulike land» og «anbefaler den på det sterkeste både for økonomer, andre samfunnsvitere og alle andre som interesserer seg for globale forskjeller».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Whynationsfail.com - Forfatternes eget nettsted for boka, inkluderer en blogg