jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Yazoo (andre betydninger)

Yazoo kan vise til

Yazoo - et tidligere indianerfolk i Mississippi- og Alabama-områdetAlle oppslagsord nedenfor er på en eller annen måte avledet fra navnet på dette folket.
Yazoo-landet - et tidligere fellesnavn på landområder i Alabama og Mississippi i USA.
Yazoo (elv) - en elv i delstaten Mississippi.
Yazoo County - et fylke i delstaten Mississippi.
Yazoo city - administrasjonsby i dette fylket.
Yazoo-kreps - en ferskvannskreps fra elva og området.
Yazoo (band) - en engelsk synthpop-duo.Dessuten
Yazoo records - et amerikansk plateselskap.
«Yazoo Street Scandal» - et spor fra The Bands album «Music from Big Pink».
Senta Pigge

Senta Pigge (født 1919, død 1990) var en tysk/norsk danser og koreograf. Hun turnerte i Norge under andre verdenskrig med et danseensemble. Etter at hun i 1944 ble gift med en nordmann bosatte hun seg permanent i Norge.


== Karriere ==
Senta Pigge hadde engasjementer ved teatrene i Kiel, Lübeck og Breslau før hun ble ansatt som solodanser ved Staatsoper Berlin.  I 1942 ble Staatsoper bombet og ensemblet gav siden bare sporadiske forestillinger, blant annet i Roma og Paris. Senere samme år ble hun engasjert av Kulturministerium og Kraft durch Freude til en Kammertanzgruppe som skulle sendes på turne til tropper stasjonert i Norge.


== Turné i Sør-Norge ==
Turneensemblet bestod av Senta Pigge som solodanser, to danseelever fra Wien og Berlin, et orkester på seks mann, en operasangerinne, en scenemester og en garderobeansvarlig.
Programmet varte i opptil to timer og bestod av valser av Brahms, Chopin, Valse triste av Sibelius og en vals fra Rosenkavaleren.
Turneen ble planlagt i Oslo sammen med en marineoffiser som stod for velferden i Norge. Kravene for å kunne gi forestilling var scene, ensfarget bakgrunn, belysning og et piano. Det ble gitt forestillinger blant annet i Oslo, Bergen, Stavanger og Ålesund.
Denne turneen varte et halvt år, og da ensemblet ble oppløst i 1943 dro Senta Pigge tilbake til Berlin.


== Turné i Nord-Norge ==
Turneensemblet bestod av Senta Pigge, en pianist og en skuespillerinne. Senta Pigges mor fulgte turneen som garderobeansvarlig.
Programmet bestod av valser av Brahms, Chopin og Valse triste av Sibelius foruten en Chotta av Verdi og to danser av Grieg, i alt ti danser på hver forestilling.
Turneen startet i Trondheim i 1943, og var innom blant annet Mo i Rana, Mosjøen, Sandnessjøen, Brønnøysund, Tromsø og Nordkapp før den ble avsluttet i Narvik sommeren 1944.


== Etter turneene ==
Tidlig i august 1944 ble det sendt melding fra Berlin om at alle turneer skulle avbrytes og alle skulle returnere til Tyskland. Siden Senta Pigge var blitt 25 år kunne hun regne med å måtte melde seg for rustningsindustrien. 
Etter at hennes mor var sendt til Tyskland gjennomførte Senta Pigge bryllupet hun hadde planlagt med Theodor Kiil fra Skjervøy. Etter en kortere periode alene i Oslo for å unngå tyske myndigheter, ble hun gjenforent med sin mann. Først ved nyttår 1946 fikk hun igjen kontakt med sin mor, og hentet henne til Norge i 1948.
Pigge bodde i nesten 20 år i Nord-Norge, og utdannet seg til familieterapeut etter at hun ble skilt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Senta Pigge
T.F. Thomsen

T.F. Thomsen er en grossist- og handelsbedrift på Tvøroyri på Færøyene. T.F. Thomsen drev før i tiden handel med dagligvarer, husholdningsartikler og fiskeredskaper på Tvøroyri. Siden 1954 har T.F. Thomsen vært et lokalt salgskontor først for Shell og senere for Magn. Datterselskapet Seglloftið driver museum, pub og kafé, der det holdes kulturelle tilstelninger. Tvøroyrar kommuna leier et av pakkhusene til ungdomshus, Pakkhús 4.
I 1856 ble handelsmonopolet på Færøyene oppløst. Thomas Frederik Thomsen (1814–1871) fra København kjøpte handelsmonopolets filial på Tvøroyri for 4 410 riksdaler på en auksjon samme år. Siden etableringen har virksomheten vært familieeid, men den ble styrt av en faktor frem til grunnleggerens sønn, Hans Georg Thomsen, flyttet til Færøyene i 1868. Sønnene Richard, Tummas og Herluf Thomsen overtok virksomheten i 1911, men Richard B. Thomsen trådte ut og dannet handelsbedriften Rich. B. Thomsen & Søn på Tvøroyri i 1927.
T.F. Thomsen hadde fra begynnelsen kjøpmannsforretning og rederivirksomhet. Sammen med virksomheten til Johan Mortensen ble T.F. Thomsen en hovedaktør i industrireisingen på Tvøroyri. I 1863 fikk T.F. Thomsen tillatelse til å kjøpe saltet torsk fra engelske og shetlandske fiskebåter til klippfiskproduksjon. Etter bankkrisen solgte T.F. Thomsen sitt siste fartøy i 1996. I over 100 år var T.F. Thomsen handelsagent for rederiet DFDS på Færøyene.


== Referanser ==
Kim West (tegneserie)

Kim West er en science-fiction tegneserie skapt i 1967 av den belgisk-franske serieforfatteren Greg (Michel Régnier) (5. mai 1931 – 29. oktober 1999) og den belgiske tegneren Eddy (Edouard) Paape (3. juli 1920 – 12. mai 2012).
Sentrale personer i serien er Kim West, professor Hugo Kala ved Eurocristal laboratoriet og hans sekretær Lora, samt deres asiatiske venn Toba. Hovedantagonist er Kalas tidligere elev Julius Argos. Deres eventyr involverer bl.a. utenomgjordiske besøkende fra planeten Terrango som de også besøker.
Innledningsvis oppdager Kim West og hans venner tre strandede romskip i nærheten av Sher-Dang dalen, hvorav to med det utenomjordiske mannskapet i fortsatt dvaletilstand. Professor Kala lykkes med å vekke mannskapet fra dvalen, slik at de til slutt kan dra tilbake til sin egen planet (album 1–2). Senere vender terrango-boerne tilbake og får med seg Kim West, Kala, Lora og Toba til Terrango for å styrte tyrannen Sectan som har planer om å innvadere jorden (album 3–5).
Det er laget i alt 19 album i serien, men kun de fem første er utgitt på norsk i ukebladet Tempo:
1. Kim West og "de ildsprutende drager" (Tempo 21–35/1968).
2. Kim West: De tre soler (Tempo 35–50/1968).
3. Kim West: Truselen fra verdensrommet! (Tempo 47–52/1975).
4. Kim West hos drakefolket! (Tempo 24–31/1976).
5. Kim West: Frihetskampen! (Tempo 53/1976–11/1977).
Historien om O

Historien om O (fransk: Histoire d'O, IPA: [istwaʁ do]) er en erotisk roman skrevet av den franske forfatteren Anne Desclos under pseudonymet Pauline Réage. Boka kom ut i 1954. Først førti år etter utgivelsen avslørte Anne Desclose at hun stod bak romanen, som hun hevder hun skrev som en serie av kjærlighetsbrev til sin elsker Jean Paulhan, som var en beundrer av Marquis de Sade.


== Plot ==
Historien om O er fortellingen om kvinnelig underkastelse, hvor fortellingens protagonist, O, ei vakker, parisisk motefotograf, blir opplært til å være konstant tilgjengelig for oralt, vaginalt og analt samleie. Hun blir regelmessig bundet, satt bind for øynene, lenket og pisket. Allerede i første del av boka blir hennes anus gradvis utvidet med å sette inn større og større propper i lukkemuskulaturen, slik at hun blir fysisk lettere tilgjengelig for de menn som skulle ønske å benytte seg av henne analt. O underkaster seg gradvis mer og mer, hvor hun etter hvert får kjønnsleppene sine gjennomboret for å sette inn lenker og sin mesters initialer brennmerket på rumpa. 
Fortellingen starter med at O blir kjørt til château Roissy av sin elsker Renè, hvor hun blir trent opp til å tjene medlemmer at en eksklusiv klubb. Etter denne treningen blir O gitt til Renès halvbror, Sir Stephen, som et tegn på Renès raushet og hengivenhet for sin bror. Sir Stephen er en langt mer dominant herre som finner glede i å piske O, Renè ønsker også at O skal lære seg å finne glede i å underkaste seg en herre hun ikke elsker og som ikke elsker henne. O blir allikevel forelsket i Sir Stephen og tror han er forelsket i henne. Sir Stephen sender O til Samois, et gammel herskapshus kun bebodd av kvinner, for at O skal bli enda mer submissiv og få kroppen modellert mer etter hans ønske. Det er på Samois O samtykker å bli brennmerket og få lenker i labia. 
Renè og Sir Stephen ber O om å overtale modellen Jaqueline, som hun har et seksuelt forhold til, til å bli med til Roissy, slik at Jaqueline kan tjene på samme måte som O. Renè blir forelsket i Jaqueline uten at denne blir besvart, men boka antyder allikevel at Jaqueline også besøker Roissy. 
I klimakset blir O presentert for en fest som en slave med en uglelignende maske. Hun blir kun behandlet som et objekt og blir forvirret om hva hun faktisk er. Boka har alternative slutter, hvorpå den ene slutter med at hun tjener Sir Stephen og hans venn seksuelt etter festen, mens i en mer morbid utgave slutter boka med at O ber Sir Stephen om tillatelse til å ta sitt eget liv.
Boken kom første gang ut på norsk i 1978, ISBN 82-536-0308-03
Den finnes også som tegneseriehefte illustrert av Milo Manara
Gustaf Fredrik Mörner

Gustaf Fredrik Mörner (født 11. oktober 1768, død 19. januar 1841) var en svensk offiser, blant annet kjent for hans kontakt med Jean Baptiste Bernadotte, både før og etter han ble svensk tronarving og konge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gustaf Fredrik Mörner – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Biografi over Mörner fra Svenskt biografiskt handlexikon (svensk)
Liza abu

Liza abu er en fiskeart. Den skiller seg fra andre multer ved å leve hele livet i ferskvann.
Ryggen er lysebrun, grå eller olivengrønn mens sidene og buken er sølvfarget, av og til med et gulskjær. Det kan være én eller to langsgående striper langs sidene. Leppene er tynne. Skjellene er litt mindre enn hos andre multer, og det er som regel 44–50 skjell langs siden. Arten kan bli 26 cm lang og 150 g tung.
Liza abu er en stimfisk som lever i elver, kanaler og innsjøer, og vandrer av og til ned i estuarer. Den eter vannplanter, planteplankton, men først og fremst detritus som den finner ved å rote opp bunnsedimentene. Under gytingen festes eggene til vegetasjonen.
Utbredelsen omfatter Orontes, Eufrat, Tigris, de iranske elvene som renner til Persiabukta og kystelvene videre østover til Indus i Pakistan. Den lever også langt oppstrøms i vassdragene og er for eksempel vanlig i Atatürkdammen i det sørøstlige Tyrkia.
Selv om den er liten, er den en viktig matfisk i Sør-Irak. Bestanden tok seg raskt opp etter at våtmarkene i området ble ødelagt da sjiaopprøret ble slått ned i 1991. I Irak blir det også drevet oppdrett av arten.


== Kilder ==
(en) Liza abu (Heckel, 1843) Abu mullet - FishBase Besøkt 21. juli 2014.
B.W. Coad. «Liza». Freshwater Fishes of Iran. Besøkt 21. juli 2014. 
I.J. Harrison og J. Freyhof (2014). «Liza abu». The IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.1. Besøkt 21. juli 2014. 
E. Şahinöz m.fl. (2011). «Reproductive Characteristics of Mullet (Liza abu H., 1843) (Pisces, Mugilidae) in the Atatürk Dam Lake, Southeastern Turkey». Turkish Journal of Fisheries and Aquatic Sciences. 11: 7–13. ISSN 1303-2712. doi:10.4194/trjfas.2011.0102. 
C. Turan m.fl. (2004). «Genetic and morphologic structure of Liza abu (Heckel, 1843) populations from the rivers Orontes, Euphrates and Tigris» (PDF). Turkish Journal of Veterinary & Animal Sciences. 28 (4): 729–734. ISSN 1303-6181. 


== Eksterne lenker ==
(en) Liza abu – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Liza abu i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Liza abu hos ITIS
Peter Hentze

Peter Matthiesen Hentze (født 22. oktober 1753 i Horsens, død 25. juni 1843 på Sandur på Færøyene) var en dansk luthersk prest.
Han var sønn av murermester og gipser Mathias Hensel fra Sachsen og Amalia Elisabeth Kyhn fra Horsens. Etter latinskolen i Horsens i 1772 tok han teologisk embedseksamen ved Københavns Universitet i 1782. Han studerte også noe medisin.Hentze ble utnevnt til kapellan på Sandoy på Færøyene i 1782 og til sogneprest året etter. Han var også viseprost 1807–1814 og prost på Færøyene 1814–1829, så vel som vikarierende sogneprest på Suðurstreymoy, Vágar og Eysturoy. I 1837 tok han avskjed som sogneprest, men beholdt anneksgården på Sandur. Hentzes personlige journaler er et verdifullt bidrag til Færøyenes historie. Hans nedtegnelser av færøyske kvad er bevart og trykt opp. Hans medisinske kunnskaper bidro til mange fortellinger om overnaturlige evner. Hentze var også en notorisk motstander av folkeskoler og en avholdt predikant.Han ble i 1783 gift med Maren Christine Eisenberg, datter av tidligere prost og sogneprest Jacob Frederiksen Eisenberg på Sandur. Av deres etterslekt kan nevnes sønnen sysselmann Johan Michael Hentze, sønnesønnene lagtingsmann Jóan Petur Hentze og sakfører Gregers Johan Hentze, oldebarna lagtingsmann Jóhan Hentze og skipsreder og lagtingsmann Søren Müller, og tipptippoldebarnet advokat, lagtingsmann og minister Demmus Hentze.
Peter Hentze er begravet på kirkegården ved Sands kirkja.


== Referanser ==
Baskarp

Baskarp er et småort i Habo kommune i Jönköpings län i Sverige. Plassen hadde 79 innbyggere i 2010.


== Referanser ==
Fiskebäck

Fiskebäck er et småort i Habo kommune i Jönköpings län i Sverige. Plassen hadde 130 innbyggere i 2010.


== Referanser ==
Wiesbaden slott

Wiesbadens slott er et slott på  Slottsplassen i Mitte i den hessenske hovedstaden Wiesbaden og landdagens offisielle residens. 


== Litteratur ==
Baedeker Wiesbaden Rheingau. Karl Baedeker GmbH, Ostfildern-Kemnat, 2001, ISBN 3-87954-076-4
Gottfried Kiesow: Das verkannte Jahrhundert. Der Historismus am Beispiel Wiesbaden. Deutsche Stiftung Denkmalschutz, 2005, ISBN 3-936942-53-6
Peter Schabe: Felix Genzmer – Stadtbaumeister des Historismus in Wiesbaden, Historische Kommission für Nassau, 1996
Schlösser, Burgen, alte Mauern. Herausgegeben vom Hessendienst der Staatskanzlei, Wiesbaden 1990, ISBN 3-89214-017-0, S. 371f.


== Eksterne lenker ==
Hessens landdag
Nätebäcken

Nätebäcken er et småsted i Habo kommune i Jönköpings län i Sverige. Det ligger sørvest for Vättern. Plassen hadde 102 innbyggere i 2010.


== Referanser ==
Västerkärr

Västerkärr er et småort i Habo kommune i Jönköpings län i Sverige. Plassen hadde 94 innbyggere i 2010.


== Referanser ==
Solhöjden

Solhöjden er et småort i Habo kommune Jönköpings län i Sverige. Plassen hadde 140 innbyggere i 2010.


== Referanser ==
Björnhult, Grönestad og Hästebäcken

Björnhult, Grönestad og Hästebäcken er et småort i Habo kommune Jönköpings län i Sverige. Plassen hadde 106 innbyggere i 2010.


== Referanser ==
Turell

Turell (av fransk tourelle, «lite tårn», diminutivform av tour, «tårn») er et arkitektonisk uttrykksmiddel. De forekommer for eksempel i form av dekorative påbygg på et større tårn eller på fasader. De anordnes gjerne likesom karnapper.


== Orgelbygg ==
Pipeorgelfasader utstyres også til tider med tureller. Foruten en estetisk har de også en praktisk funksjon i og med at de gir plass til flere orgelpiper i fasaden. Store skjemmende basspiper plasseres med fordel i tureller. Særlig i barokktiden var tureller vanlige i de rikt utarbeidede orgelfasadene.


== Litteratur ==
Uppslagsbok Focus, Almqvist & Wiksells förlag, Stockholm (3:e upplagan 1972), ISBN 91-20-02646-3
Hans Hellsten: Instrumentens drottning - Orgelns historia och teknik, Natur & kultur, Germans musikförlag, Stockholm (2002), ISBN 91-27-09354-9
Charles François de Virot

Charles François de Virot (også skrevet Viraud eller Vireaux), marquis de Sombreuil (født 12. januar 1725 i Ensisheim, fød 17. juni 1794 i Paris) var en fransk rojalistisk general av L'Ancien Regime og Revolusjonskrigene.  Han steg i gradene til maréchal de camp, var seierrik ved slaget ved Rocoux, og ble governør for Les Invalides. Han ble giljotinert i 1794.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Quiberon 1795...
Penal code of 1791 (Art 1 à 5)
VIROT François Charles (known as Sombreuil)
Éditions Gallimard

Éditions Gallimard er et fransk bokforlag, som ble etablert i 1911 i Paris av Gaston Gallimard som Les Éditions de la Nouvelle Revue Française. Forlaget er et av Frankrikes største og eier flere imprint og tidligere frittstående forlag. 
Disse forfatterne har vært knyttet til Gallimard: Marcel Proust, André Gide, Milan Kundera, Georges Simenon, Saint-John Perse, Antonin Artaud, Jean-Paul Sartre, Simone de Beauvoir, Albert Camus, Louis-Ferdinand Céline, Jean Genet, René Char, Louis Aragon, Pierre Klossowski, Élisabeth Gille, André Malraux, Léo Malet, Philippe Djian, Jean-Claude Izzo, Antoine de Saint-Exupéry, Raymond Queneau, Marguerite Yourcenar, Eugène Ionesco, Nathalie Sarraute, Marguerite Duras, Jean-Patrick Manchette, Pascal Quignard, Michel Tournier, Patrick Modiano, J.M.G. Le Clézio og Édouard Glissant. 


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Editions Gallimard – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Gallimard: 100 years in publishing». The Guardian. Besøkt 24. september 2013.
Gaston Gallimard

Gaston Gallimard (født 18. januar 1881 i Paris, død 25. desember 1975 i Neuilly-sur-Seine) var en fransk forlegger. I 1908 var han med på å starte tidsskriftet La Nouvelle Revue Française og i 1911 startet han forlaget Gallimard.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Pierre Assouline: Gaston Gallimard. Un demi-siècle d'édition française. Gallimard, Paris 2006, ISBN 978-2-07-033680-7.
César Gabriel de Choiseul

César Gabriel de Choiseul, Hertug av Praslin (født 15. august 1712 i Paris, død 15. november 1785 i Paris) var en fransk politiker.
Han var en fjern slektning til Étienne François de Choiseul, som han etterfulgte som ambassadør i Wien i 1758. Han ble utenriksminister etter den samme i 1761 og marineminister i 1768. Han ble trukket med i Étienne François de Choiseuls fall i 1770. 


== Litterstur ==
Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.


== Referanser ==
Lena Hades

Lena Hades (født 2. oktober 1959 i Kemerovo) er en russisk kunstmaler og grafiker.
I 2004 publiserte Det russiske vitenskapsakademiet Friedrich Nietzsches bok Also sprach Zarathustra på russisk og tysk, illustrert med 20 reproduksjoner av Lena Hades' bilder. Bildene er innkjøpt av Tretjakovgalleriet, Pusjkinmuseet, Museet for moderne kunst i Moskva o.a.


== Bibliografi ==
Friedrich Wilhelm Nietzsche, Slik talte Zarathustra, Moskva, Det russiske vitenskapsakademiets filosofiske institutt, 2004 ISBN 5-9540-0019-0
Giametta Sossio, Commento allo Zarathustra, Milano, Bruno Mondadori, 2006 ISBN 88-424-9804-1


== Eksterne lenker ==
Lena Hades' nettsider
Liza haematocheila

Liza haematocheila er en fiskeart. I eldre litteratur het den Mugil so-iuy.
Utseende og levevis er ganske likt andre multer. Den kan bli 80 cm lang og 5 kg tung; vanlig lengde er rundt 50 cm.
Liza haematocheila hører hjemme i det nordvestlige Stillehavet fra Sakhalin og munningen av Amur sørover langs kystene til Japan og Korea til Macao i Kina.
På 1970- og 80-tallet ble det drevet oppdrett av denne arten i laguner ved Svartehavet og Azovhavet. Rundt 1990 var det etablert populasjoner som kunne formere seg uten menneskelig hjelp. Arten er nå vanlig i hele Svartehavet og er også funnet flere steder i det nordlige Egeerhavet.


== Kilder ==
(en) Liza haematocheila (Temminck & Schlegel, 1845) So-iuy mullet - FishBase Besøkt 21. juli 2014.
G. Minos, A. Imsiridou og P.S. Economidis (2010). «Liza haematocheilus (Pisces, Mugilidae) in the northern Aegean Sea».  I D. Golani og B. Appelbaum-Golani. Fish Invasions of the Mediterranean Sea: Change and Renewal (PDF). Pensoft. s. 313–332. ISBN 954-642-526-5. 


== Eksterne lenker ==
(en) Liza haematocheila – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Liza haematocheila i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Planiliza haematocheilus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Planiliza haematocheilus – detaljert informasjon på Wikispecies
Njål Hole

Njål Hole (født 15. november 1914 i Hjørundfjord, død 6. februar 1988 i Trondheim) var en norsk fysiker. Fra 1928 bodde han i Verdal hvor hans far var sogneprest og prost. Etter middelskole i Levanger og toårig gymnas i Trondheim, begynte han på kjemilinjen ved Norges tekniske høgskole (NTH) hvor han var ferdig utdannet sivilingeniør i 1938. Samme år ble han engasjert som assistent ved det nye kjernefysiske laboratoriet som Johan Holtsmark hadde startet opp. Der arbeidet han sammen med Roald Tangen frem til 1941 med innfangning av protoner i lette atomkjerner.Under krigen gikk Hole sammen med Harald Wergeland som hadde tidligere studert og arbeidet med professor Leif Tronstad i Trondheim, inn i illegalt arbeid mot den tyske okkupasjonsmakten. Gjennom sitt arbeid med produksjon av tungtvann ved Norsk Hydros anlegg på Vemork, var Tronstad klar over dets betydning for utvikling av en mulig tysk atombombe. Da han måtte rømme til Sverige og videre til England i 1941, hadde han gjort det mulig for Hole å arbeide ved Manne Siegbahns institutt i Stockholm. Der arbeidet under krigen den tyske fysiker Lise Meitner som vel to år tidligere hadde vært med på å oppdage kjernefysisk fisjon som gjorde atomvåpen mulig.  Wergeland skulle utføre tilsvarende arbeid her i landet.I denne tiden var Hole i daglig kontakt med Meitner og kunne følge med i hennes besøk av tyske fysikere og annen kontakt hun måtte ha med tyske forskningsmiljøer. Denne informasjonen kunne Hole så videreformidle til London hvor overvåkningen av Meitner ble styrt av den britiske etterretningstjenesten Secret Intelligence Service. Han hadde i denne forbindelsen dekknavnet Epsilon og ble i Stockholm frem til 1948. For denne innsatsen ble han samme år utnevnt til medlem av den britiske Order of the British Empire. Hverken slektninger eller venner visste noe om dette før etter Holes død da dette var hendelser som det ikke ble snakket så mye om etter krigen.
Hole ble  utnevnt til dosent i fysikk i 1947 og tok doktorgraden dr.techn. ved NTH i 1950 basert på arbeid han hadde utført i Stockholm. I 1954 ble han professor i eksperimentalfysikk etter Roald Tangen. Vel ti år senere tok han over ett nytt professorat i allmenn fysikk som han bestyrte til sin avgang i 1981. Han hadde da i mange år hatt ansvaret for det store felleskurset i fysikk samt undervisningen i kjernefysikk.
I hele denne tiden var Hole engasjert i Studentersamfundet i Trondhjem hvor han i 1955 var viseformann i Styret. Han ble medlem av Finansstyret i 1962 og noen år senere dets formann inntil det ble oppløst i 1970 under studentprotestene. For sin store innsats i Studentersamfundet ble han tatt opp i De Sorte Faars Ridderskab og var i mange år en fast gjest ved de store lørdagsmøtene.


== Referanser ==
Vasateatern

Vasateatern (svensk: Vasateatern eller Vasan) er en teaterbygning i det sentrale Stockholm i Sverige på adressen Vasagatan 19-21.
Teatret ble tegnet av Frederick Reinhold Ekberg og innviet den 30. oktober 1886. Teaterkongen Albert Ranft drev teatret årene 1895 til 1928. I årene 1931–35 ble det drevet av Gösta Ekman den eldre og Per Lindberg. I 1936 tok Martha Lundholm over og drev teatret til 1952. Per Gerhard og Karl Gerhard var teaterdirektører fra 1952. Etter Karl Gerhards død i 1964 fortsatte Per Gerhard å drive teatret alene til 1984, hvorpå Göran Lindgren og Sandrews overtok teateret.
På Per Gerhards og Karl Gerhards tid oppnådde Vasateatern sine største suksesser;  drama vekslet med farser og komedier. De mange publikumssuksesser oppført på Vasateatret omfatter blant annet Vad vet mamma om kärlek, Katt på hett plåttak, Mary Mary, Kaktusblomman, Charleys Tant og Spanska flugan.
Mange store skuespillere har opptrådt på Vasateatrets scene: Maj-Britt Nilsson, Börje Ahlstedt, Jarl Kulle, Inga Tidblad, Edvin Adolphson, Carl-Gustaf Lindstedt, Tutta Rolf, Inga Gill, Hjørdis Petterson, Gunnar Björnstrand, Per Aabel, Siv Ericks og Stig Järrel for å nevne noen få. Gösta Ekman sies å hjemsøke Vasateatern.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vasateatrets hjemmeside
Ringvasselva (Tromsø)

Ringvasselva er ei elv på Ringvassøya i Tromsø kommune i Troms og Finnmark. Elva er 6,4 km lang, og har et nedbørfelt på 15,9 km². Middelvannføringen ved munningen er 0,93 m³/s.Elva har utspring fra et vatn på kote 365 på østsida av Skulgamtinden sør på Ringvassøya. Den renner derfra mot sør gjennom Ringvassdalen ned til Ringvatnet (12 moh.). Fra sørenden av Ringvatnet renner elva videre gjennom en kort (350 meter) elvestubb til den munner ut i Grøtsundet ved Røsneshamn, rundt ti kilometer øst for Kvalsundtunnelen.


== Referanser ==