jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Marcello Mastrilli

Marcello Francesco Mastrilli (født 1603 i Napoli, drept 17. oktober 1637 på Unzenfjellet nær Nagasaki) var en italiensk katolsk misjonær til Japan tilhørende jesuittordenen. Han ble martyrdrept på fjellet Unzen under Tokugawashogunatet, som hadde forbudt kristendommen i 1614.


== Beskrivelse ==
Marcello Francesco Mastrilli dro til Japan i det øyemed å finne og forøke og omvende tilbake til katolisismen den kjente apostaten Cristóvão Ferreira, en annen jesuitt som var reist dit og som hadde avsverget sin tro.
Pater Mastrilli ble arrestert av de japanske myndigheter straks han gikk i land fra skipet. Etter tre dagers tortur i gropen i Nagasaki ble han halshugget. Et bilde forestillende hans død, Sankt Marcello Mastrillis martyrium (1664), ble malt av Antonio Maria Vassallo.
Pater Marcello hadde mottatt flere visjoner. Særlig influert var han blitt av syner der jesuittmisjonæren Frans Xavier hadde vist seg for ham to ganger i 1633, og forutsagt hans kommende martyrium. St. Frans Xavier skulle også ha helbredet ham mirakuløst to ganger fra sykdom (for så å inspirere ham til å reise som misjonær til Japan), og etter at denne skildringen ble raskt kjent i Italia, ble det utviklet en nådens novene til St. Frans Xaviers ære.Det var antakelig Mastrillis initiativ som lå bak det sølvskrin i  Bom Jesus-basilikaen i Old Goa, og hvori er St. Frans Xaviers relikvier.


== Referanser ==
Zefevazia

Zefevazia er en slekt av biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Små til middelsstore, brede og hvelvede, brunrøde, glatte og blanke tordivler. Hannen har ett horn i pannen, hunnen mangler horn, men har en liten knøl. Antennene har en halvsirkelformet klubbe ytterst. Pronotum hos hannene har innskjæringer på hver side foran. De hvelvede dekkvingene har sju fine punktstriper, og en tverr-list ved roten. Beina er kraftige gravebein.


== Levevis ==
I likhet med tordivlene graver disse billene lange ganger, som de fyller med humus eller gjødsel som larvene eter. De voksne billene flyr godt. De lever mest i tørre, ørken- eller halvørken-områder der de graver dype ganger i jorda.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
Familien Bolboceratidae Laporte de Castelnau, 1840
stammen Bolboceratini Mulsant, 1842
Slekten Zefevazia Martínez, 1954
Zefevazia cantisanii Martínez, 1976
Zefevazia peruanum (Boucomont, 1902)
Zefevazia quinquedentatum (Felsche, 1909)
Zefevazia rosascostai Martínez, 1954


== Kilder ==
J. Mondaca og A.B.T. Smith (2012) A revision of the southern South American genus Bolborhinum Boucomont(Coleoptera: Geotrupidae: Bolboceratinae). Zootaxa 1794: 1-48 [1]

Scarabaeoidea of Southern South America - Zefevazia [2]
Bolboceratidae på Tree of Life Web Service


== Eksterne lenker ==
(en) Zefevazia i Global Biodiversity Information Facility 
Zefevazia – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Bolboceratinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hauklandstranda

Hauklandstranda ligger i Lofoten i Nordland. Stranda har blitt kåret til Norges fineste, og nominert til verdens fineste. I 2021 ble den kåret til Europas beste strand av Lonely Planet.


== Referanser ==
Leighton Wilson Hazelhurst jr.

Leighton Wilson Hazelhurst jr. (født juli 1887, død 11. juni 1912) var en amerikansk flypioner som omkom i et havari sammen med Al Welsh. Hazelhurst var den tredje offiseren i United States Army som omkom i en luftfartsulykke. De to som omkom før ham, var Thomas Etholen Selfridge og George Edward Maurice Kelly.


== Biografi ==
Leighton ble født i juli 1887 i Macon i Georgia av foreldrene Jessie M. (1865-?) og Leighton Wilson Hazelhurst sr. (1862–?). Hans far arbeidet for jernbanen. Leighton jr. ble tatt opp på United States Military Academy i West Point i New York. Han var klassekamerat til Hap Arnold. Han ble uteksaminert og fikk graden sekondløytnant og plassert i det 17. infanteriregiment i 1908.
Han ble deretter overført til Luftfartdivisjonen i US Signal Corps 1. mars 1912, og sendt til Luftfartskolen i dets midlertidige vinterkvarter i Augusta i Georgia, hvor han begynte undervisningen med Lt. Thomas DeWitt Milling. Skolen returnerte til sitt tidligere permanente øvingsfelt i College Park i Maryland 1. april 1912.
Den 11. juni 1912 var Hazelhurst passasjer med Al Welsh fra Wright Flying School som offisiell observatør under en akseptflyvning for Hærens første Wright Modell C-fly. Flyet styrtet og begge omkom. Han etterlot seg kone og en 8 år gammel datter. Selv om protokollen for begravelser av en offiserer med hans grad tilsa at bare en infanteritropp skulle delta, møtte hele garnisonen i Fort Myer opp, inkludert alle hærens flygere.


== Ettermæle ==
Hazelhurst Field i New York, som var et stort treningssenter under første verdenskrig, ble oppkalt etter ham.


== Referanser ==
Grant Morton

Grant Morton (født 1857- død 19??) født som William H. Morton var en av de første som lykkes i fallskjermhopping, og er ofte kreditert med det første fallskjermhopp fra et fly i 1911. Angivelig var han da 54 år gammel. Morton gjorde det første hoppet fra et Wright Modell B over Venice, California.


== Kontroversen Morton/Albert Berry ==
En artikkel i Air and Space Magazine utgitt av Smithsonian (datert 29. februar 2012) gjør krav på at U.S. Army kaptein Albert Berry var den første til å hoppe fra et fly 1. mars 1912 (med Anthony Jannus som pilot), og at Morton gjorde sitt hopp 28. april 1912 som ville sikkert gir kreditt til Berry, da det var Mortons første hopp, og ikke hans andre eller tredje. Artikkelen sier Morton's hoppet 28. april 1912  fra 2 600 meter over Venice Beach med Phil Parmale som pilot. Flere artikler som er publisert gjennom de siste hundre årene gir konsekvent 1911-hoppet til Morton som det første fra et fly og at det var på minst 1 300 m og nærmere til selve Los Angeles
. Venice Beach er en forstad til den store  byen. Det ville være en forskjell på over 1 400 meter, betydelige forskjeller i høyde.   


== Referanser ==
Parathyreus

Parathyreus er en slekt av biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Slekten ble tidligere til familien tordivler (Geotrupidae), men er sannsynligvis ikke nært beslektet med disse.


== Utseende ==
Gjerne middelsstore (5-20 millimeter), korte og brede, blanke, høyt hvelvede skarabider. Kroppen er kledt med oppstående hår. På farge er de ofte svarte, mørkbrune, eller gul- eller rødaktige med innslag av svart. Hodet er stort og bredt, kjevene (mandiblene) nokså store, gjerne med tenner som peker i flere retninger. Pronotum har to lengdekjøler, i alle fall i den bakerste delen. Dekkvingene er korte og brede, rundede, med markerte punktrader. Beina er ganske kraftige, leggene på forbeina gjerne med fire store, butte tenner.


== Levevis ==
I likhet med tordivlene graver disse billene lange ganger, som de fyller med humus eller gjødsel som larvene eter. De voksne billene flyr godt.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
Familien Bolboceratidae Laporte de Castelnau, 1840
Stammen Athyreini
Slekten Parathyreus Howden & Martínez, 1963
Parathyreus bahiae (Arrow, 1913)
Parathyreus fissicollis (Arrow, 1913)
Parathyreus fulvescens (Blanchard, 1846)
Parathyreus lobatus Howden, 1985
Parathyreus rectus Howden, 1985
Parathyreus trituberculatus (Klug, 1843)


== Kilder ==
Bolboceratidae på Tree of Life Web Service
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Parathyreus i Encyclopedia of Life 
(en) Parathyreus i Global Biodiversity Information Facility 
Parathyreus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Bolboceratinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Manuel Feller

Manuel Feller (født 13. oktober 1992 i St. Johann in Tirol) er en østerriksk alpinist.
I 2013 ble Feller juniorverdensmester i slalåm. Han representerte Østerrike under vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han tok sølv i lagkonkurransen. Han tok sin første seier i verdenscupen da han vant slalåm i Flachau 16. januar 2021.


== Pallplasseringer i verdenscupen ==
Oppdatert etter sesongen 2019/20


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Manuel Feller – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Manuel Feller – Olympics.com 
(en) Manuel Feller – Olympic.org 
(en) Manuel Feller – Olympedia 
(en) Manuel Feller – FIS (alpint) 
(en) Manuel Feller – ski-db.com
Kanonprisen 2016

Kanonprisen 2016 var den 13. utdelingen av Kanonprisen og ble delt ut under filmfestivalen Kosmorama i Trondheim torsdag 9. mars 2017. Prisen gjaldt alle norske filmer med ordinær kinodistribusjon som hadde premiere i 2016.
Klasseinndelingen var uforandret fra foregående år, og det ble delt ut priser i tolv klasser. I elleve av klassene ble vinnerne kåret av medlemmene i fagforbundene tilknyttet filmbransjen mens lesere av Filmweb kåret vinneren i publikumsklassen Filmwebs Kanonpris. Kongens nei vant fem priser mens Pyromanen vant tre. De to filmene fikk også flest nominasjoner med henholdsvis syv og seks.  I tillegg ble alle filmene nominert til Filmwebs Kanonpris hvor tre av dem gikk videre til en finalerunde. Utdelingen fant sted på Byscenen i Trondheim og ble ledet av Mona B. Riise.


== Nominerte og vinnere ==
Vinnere står først i listen og er merket med fet skrift.

Beste kvinnelige hovedrolleLiv Bernhoft Osa for Pyromanen
Kjersti Tveterås for Løvekvinnen
Bente Børsum for SensommerBeste mannlige hovedrolleJesper Christensen for Kongens nei
Trond Nilssen for Pyromanen
Wrya Ahmed og Dana Ahmed for El ClásicoBeste birolleHelga Guren for Rosemari
Olivier Mukuta for Welcome to Norway
Ingar Helge Gimle for CaveBeste regiErik Skjoldbjærg for Pyromanen
Erik Poppe for Kongens nei
Jon Haukeland for BarneranerenBeste manusHarald Rosenløw Eeg og Jan Trygve Røyneland for Kongens nei
Bjørn Olaf Johannessen for Pyromanen
Anders Fagerholt og Halkawt Mustafa for El ClásicoBeste produsentFinn Gjerdrum og Stein B. Kvae for Kongens nei
Ove Heiborg, Elisabeth Opdal og Eirik Smidesang Slåen for Dyrene i Hakkebakkeskogen
John M. Jacobsen og Marcus B. Brodersen for Børning 2Beste fotoJohn Christian Rosenlund for Kongens nei
Gösta Reiland for Pyromanen
Trond Tønder for Grand HotelBeste klippRobert Stengård for Barneraneren
Einar Egeland for Kongens nei
Inge-Lise Langfeldt for El ClásicoBeste lyddesignHåkon Lammetun for Pyromanen
Christian Schaanning for Kongens nei
Tormod Ringnes og Baard Haugan Ingebretsen for Dyrene i HakkebakkeskogenBeste filmmusikkGaute Storaas for Birkebeinerne
Kåre Christoffer Vestrheim for Grand Hotel
Nils Petter Molvær for Kampen om fjordaneBeste produksjonsdesignTuva Hølmebakk for Rosemari
Kaja Raastad for Alt det vakre
Karl Júlíusson for BirkebeinerneFilmwebs KanonprisKongens nei
Børning 2
Supervention 2


== Referanser ==


== Kilder ==
«Dette er årets kanonprisnominerte». adressa.no. 23. februar 2017. Besøkt 8. mars 2021. 
««Kongens nei» stakk av med fire Kanonpriser». nrk.no. 9. mars 2017. Besøkt 8. mars 2021. 
«KANONPRISEN: ”Kongens nei” og ”Pyromanen” fikk mest». rushprint.no. 9. mars 2017. Besøkt 8. mars 2021.
Anjani Thomas

Anjani Thomas også kjent bare som Anjani (født 10. juli 1959) er en amerikansk sanger, låtskriver og musiker. Hun er kjent for sitt samarbeid Leonard Cohen, Carl Anderson, Frank Gambale og Stanley Clarke. Hun begynte å arbeide solo i 2000.
Hun opptrådte på jazzklubber i New York frem til hun møtte produsenten John Lissauer, som engasjerte henne som korist til innspillingen av Cohens «Hallelujah» på albumet Various Positions. Anjani begynte å turnere med Cohen i 1985, og medvirket på denne turneen på keyboard og i koret. Hun samarbeidet jevnlig med Cohen senere, blant annet på I'm Your Man, The Future, Dear Heather og Old Ideas.Hun innledet sin solokarriere med platen Anjani i 2000, og utga deretter The Sacred Names (2001). I 2006 Cohen skrev tekster og sto for produksjonen av Anjanis Blue Alert.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Anjani på Discogs 
(en) Anjani på MusicBrainz 
(en) Anjani på Songkick 
(en) Anjani på Facebook 
(en) Anjani på Myspace
Europabygningen

Europabygningen, tidligere Résidence Palace, er en av hovedbygningene til Det europeiske råd og Den europeiske unions råd i Brussel i Belgia. Bygningen ble oppført under navnet Résidence Palace mellom 1922 og 1927, men ble renovert og ble tatt i bruk under navnet Europabygningen den 10. desember 2016. Fra og med januar 2017 holder Det europeiske råd og Den europeiske unions råd møter i bygningens lokaler i stedet for i Justus Lipsius-bygningen.
Bygningen består blant annet av en stor lanterneformet del, «Van Rompuys egg», etter Det europeiske råds tidligere president Herman Van Rompuy, med konferanserom og presselokaler.Bygningen kostet 240 millioner euro å renovere og inkluderer blant annet tre konferansesaler med mer enn 32 tolkebåser per sal, ti andre møtelokaler, presselokaler samt 250 kontorer, herunder kontoret til Det europeiske råds president.


== Referanser ==
Round robin skedulering

Round-robin skedulering er innenfor informatikken en algoritme som anvendes på skedulering av prosesser og nettverkskedulerere. Time slicing tildels hver enkelt prosess i like proporsjoner og i en sirkulær rekkefølge, slik at alle prosesser håndteres uten prioriteter (også kjent som syklisk utførelse).  Round-robin skedulering er enkel å implementere og er uten utsultelse.  Round-robin skedulering er et konsept innenfor operativsystemer, men kan også anvendes på andre skeduleringsproblemer, slik som skedulering av datapakker i et datanett.
Ján Volko

Ján Volko (født 2. november 1996 i Bratislava) er en slovakisk sprinter. Hans fremste internasjonale meritt er sølv på 60 meter i EM i friidrett innendørs 2017.


== Idrettskarriere ==


=== 2013 ===
I det slovakiske mesterskapet i 2013 kom han på fjerdeplass på 100 meter og femteplass på 200 meter.


=== 2015 ===
Volko ble slovakisk mester på 200 meter innendørs i 2015. Han deltok også på 60 meter i EM i friidrett innendørs 2015, men ble slått ut i innledningsheatet, der han løp på 6,86, som var 30. beste tid.
Han deltok i Junior-EM i friidrett 2015, og på 100 meter nådde han semifinalen, men ble der slått ut med tiden 10,84. På 200 meter ble han slått ut i innledningsheatet, der han løp på 21,68.Europalekene 2015 ble arrangert som en del av Lag-EM i friidrett 2015 (Third League). Volko vant 200 meter ved disse Europalekene (og i lag-EM), med ny personlig rekord på 21,08, og Slovakia kom på tredjeplass på 4 × 100 stafett, med Volko på laget. Dette bidro til at Slovakia opprinnelig vant sammenlagt i friidrett under Europalekene 2015. Imidlertid mistet de dette gullet, fordi aserbajdsjanske Dzmitry Marshin testet positivt på doping under et stevne 29. mai. Hans resultater ble strøket, noe som ga Østerrike flere poeng, og Østerrike gikk forbi Slovakia på resultatlistene i friidrett.


=== 2016 ===
Volko forsvarte gullet sitt fra 2015, og vant 200 meter under det slovenske mesterskapet innendørs. I mars deltok han i VM i friidrett innendørs 2016, men ble slått ut i innledningsheatet på 60 meter. I VM i friidrett 2016 ble han slått ut i semifinalen på 100 og 200 meter.
Han vant 100 og 200 meter under det slovakiske mesterskapet utendørs.


=== 2017 ===
I EM i friidrett innendørs 2017 deltok han på 60 meter, og han løp inn til andreplass med ny slovakisk rekord på 6,58 sekunder, bak britiske Richard Kilty. I juli deltok han i U23-EM i friidrett 2017, og vant der 200 meter med ny mesterskapsrekord og personlig rekord på 20,33. Han fikk også sølv på 100 meter, bak britiske Ojie Edoburun.


=== 2021 ===
I 2021 representerte han landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 100 meter der han ble utslått i førsøksheatet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ján Volko – Olympics.com 
(en) Ján Volko – Olympedia 
(sk) Ján Volko – Slovakias olympiske komité 
(en) Ján Volko – World Athletics 
(en) Profil hos European Athletics
(en) Profil hos Baku 2015
X Games Norway 2017 – Snøbrett Slopestyle kvinner

Snøbrett Slopestyle for kvinner under X Games Norway 2017 ble avholdt i Hafjell med kun finale fredag 10. mars.
Anna Gasser fra Østerrike tok sitt første X Games-gull, seks uker etter at hun vant sølv i Big Air under X Games Aspen, foran amerikanerne Jamie Anderson og Julia Marino.


== Resultat ==
Det ble kjørt 2 omganger og utøverens beste resultat ble tellende.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Liste over land og områder i Nord-Amerika

Liste over land og områder i Nord-Amerika:


== Land og områder i Nord-Amerika ==


=== Selvstendige stater ===


=== Avhengige territorier ===


=== Andre områder ===
Avbruddshåndterer

Innenfor informatikk er en avbruddshåndterer, også kjent som en avbruddstjenesterutine, en callback-funksjon i en mikrokontrollers firmware, et operativsystem eller en utstyrsdriver hvis utførelse blir trigget av mottaket av et avbrudd. Avbrudd og deres håndterere brukes til å håndtere tilstander med høy prioritet som krever avbrudd av den koden som mikroprosessoren for øyeblikket kjører.


== Referanser ==
Jødalsbekk kulvert

Jødalsbekk kulvert er en kulvert over Krokstadåa ved Urskog–Hølandsbanens kilometer 8,5; det vil si mellom stasjonene Kvevli (km 6,53) og Mork (km 10,46). Kulverten var den største steinkonstruksjonen på Urskog-Hølandsbanen. Kulverten stod ferdig til belastningsprøve i 1895.
Kulverten eksisterer (per 2017), men er utsatt for rotsprengning, er delvis rast ut og trenger til vedlikehold og istandsettelse. Øst for kulverten ligger Urskog-Hølandbanens trase intakt over en lengde av ca 750 meter. Umiddelbart vest for kulverten er traseen pløyd ned til jordbruksland.
Foreningen Aurskogbanen har (i 2014-2016) ryddet området rundt kulverten og banetraseen øst for denne for vegetasjon.


== Referanser ==
X Games Norway 2017 – Snøbrett Slopestyle menn

Snøbrett Slopestyle for menn under X Games Norway 2017 ble avholdt i Hafjell, med kvalifisering og finale fredag 10. mars.
Svenske Sven Thorgren vant og tok sitt første X Games-gull, foran nordmannen Ståle Sandbech og canadiske Sébastien Toutant.


== Resultater ==


=== Kvalifisering ===
Hver utøver hadde 2 runs hvor beste run telte. De 8 beste gikk til finale.


=== Finale ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Aurskogbanen

Aurskogbanen kan vise til

Den vestre delen av Urskog-Hølandsbanen, det vil si strekningen Bingsfoss-Bjørkelangen.
Aurskogbanen (forening)
Charles deForest Chandler

Charles deForest Chandler, født 24. desember 1878 i Cleveland Ohio, død 18. mai 1939 i Washington, D.C., var amerikansk flypioner.
Etter endt studier ved Case School of Applied Science i Cleveland søkte han seg til US Army hvor han gjennomgikk Army Signal School i Leavenworth. Etter militærskolen ble han utnevnt som offiser ved US Army. Han var kaptein i Signal Corps da general James Allen besluttet å sette opp en flyavdeling 1. august 1907. Chandler ble oppnevnt som avdelingens første sjef. I begynnelsen besto avdelingen, unntatt Chandler, av to personer. Han gjennomførte sin første ballongflygning 1907 og fikk etter utdannelsen FAI ballongsertifikat nummer 8. Den 18. august 1908 kommanderte han løytnantene Frank P. Lahm, Benjamin D. Foulois og Thomas E. Selfridge til å gjennomføre testflygninger med Baldwins nykonstruerte motordrevne luftskip. To dager senere kom brødrene Wright til Fort Myer i Virginia, flyvendem over Potomac-elven fra  Washington i sitt fly. Den 3. september 1908 gjennomførte brødrene Wright og det nye Baldwin luftskipet en flyoppvisning for arméens beslutningstakere. Orville Wright tok Selfridge opp på en flytur. Under flyvningen løsnet et propellblad og slo istykker flyet. Selfridge omkom av skadene, mens Orville Wright ble tvunget til sykehusopphold. Wilbur Wright rettet skadene på flyet umiddelbart og flyttet flyaktiviteten over til brødrene Wrights flyplass på Huffman Prairie.
Der fikk Chandler senere på året sin første flytur og undervisning av Wilbur Wright. Han fikk senere FAI flysertifikat nummer 59 og militært flysertifikat nummer 5. Etter flyutdannelsen gikk inn han i arméens utredningsgruppe for flyansksffelser Han ble utsatt i 1911 til sjef for arméens flyskole i College Park Maryland, hvor han blant annet utdannet Henry "Hap" Arnold og Tommy Milling. I 1913 deltok han som flyver i USAs kampgruppe på Filippinene. Under første verdenskrig ble han forflyttet til Frankrike hvor han i 1917 gikk inn i armeens flyvåpen, men i mars 1918 ble han forflyttet til sjef over USAs luftskip divisjon iFrankrikeHan forlot armeen som oberst 1920, men fortsatte med ballongflyvninger som hobby. Han døde i Washington 1939 og ble begravd på Arlington National Cemetery.


== Referanser ==
Kritisk seksjon

Innenfor informatikken er en kritisk region eller en kritisk seksjon en beskyttet seksjon i et dataprogram som bare kan utføres av en enkelt prosess av gangen. Problemet er aktuelt innenfor parallelle beregninger hvor en delt ressurs kan føre til uventet eller feilaktig adferd, hvis den ikke blir beskyttet. En kritisk seksjon aksesserer vanligvis en delt ressurs, slik som en datastruktur, et periferiutstyr eller en nettverksforbindelse som ikke vil operere korrekt dersom det kommer flere parallelle aksessforespørsler.


== Referanser ==
Pseudoathyreus

Pseudoathyreus er en slekt av biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Slekten ble tidligere til familien tordivler (Geotrupidae), men er sannsynligvis ikke nært beslektet med disse.


== Utseende ==
Gjerne middelsstore (5-20 millimeter), korte og brede, blanke, høyt hvelvede skarabider. Kroppen er kledt med fine, oppstående hår. På farge er de ofte gul- eller rødaktige. Hodet er stort og bredt, kjevene (mandiblene) nokså store, gjerne med tenner som peker i flere retninger. Pronotum har to lengdekjøler, i alle fall i den bakerste delen. Dekkvingene er korte og brede, rundede, med markerte punktrader. Beina er ganske kraftige, leggene på forbeina gjerne med fire store, butte tenner.


== Levevis ==
I likhet med tordivlene graver disse billene lange ganger, som de fyller med humus eller gjødsel som larvene eter. De voksne billene flyr godt.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika og Sørøst-Asia


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
Familien Bolboceratidae Laporte de Castelnau, 1840
Stammen Athyreini
Slekten Pseudoathyreus Howden & Martínez, 1963
Pseudoathyreus damara (Kolbe, 1907)
Pseudoathyreus flavohirtus (Walker, 1871)
Pseudoathyreus fractcollis (Fairmaire, 1882)
Pseudoathyreus freyi (Gomes Alves, 1957)
Pseudoathyreus frontalis (Parry, 1845)
Pseudoathyreus kordofanus (Klug, 1843)
Pseudoathyreus orientalis (Laporte de Castelnau, 1840)
Pseudoathyreus porcatus (Laporte de Castelnau, 1840)
Pseudoathyreus rhodesianus (Péringuey, 1908)


== Kilder ==
G.M. Carpaneto, N. Mignani og E. Piattella (2000) A Taxonomic Overview of the Genus Pseudoathyreus Howden and Martinez, and Redescription of Two Related Species from Southern Africa (Coleoptera: Geotrupidae: Bolboceratinae). The Coleopterists' Bulletin 54: 239-247. [1]
Bolboceratidae på Tree of Life Web Service
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
Bilder av Pseudoathyreus porcatus
Bilde av Pseudoathyreus flavohirtus
(en) Pseudoathyreus i Encyclopedia of Life 
(en) Pseudoathyreus i Global Biodiversity Information Facility 
Pseudoathyreus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Bolboceratinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons