jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Atle Mjove

Atle Mjove (norrønt: Atle inn mjóvi (Atle den tynne/slank/mager) født, ukjent, død 900-920) også kjent som Atle Jarl den mjåe var en Jarl som nevnes i flere sagasamlinger. Ifølge Fagrskinna ble Atle Mjove satt til Jarl over Sygnafylke av Halvdan Svarte.


== Atle i sagalitteraturen ==
Første gang Atle blir nevnt i sagalitteraturen er i Egilssoga som Jarl. Han regjerte da under Audbjørn, konge over Firdafylket. Egilssoga forteller om at han hadde fire barn: Hallstein, Holmstein, Herstein og Solveig den Fagre. I sagaen gjøres det et poeng ut av at Olve Nuva, en person nevnt i Egilssoga, ønsker å gifte seg med Solveig, noe han ikke får.Han bodde da på Gaular, inne i Dalsfjorden i Sunnfjord frem til Halvdan Svarte setter han som jarl over Sygnafylke. Halvdan Svarte holdt stort sett til lengre sør på Vestlandet, og hadde, ifølge Fagrskinna, arvet riket av sin kones far. Etter Halvdans død, overtar hans sønn, Harald Hårfagre Halvdans titler og områder. Og han utnevner på ny Atle Mjove som Jarl over Sygnafylke. Atle sitter derfor som Jarl i dette riket frem til han blir utfordret av Håkon Grjotgardsson Ladejarl.
Årsak til denne utfordringen har flere ulike forklaringer, men Fagrskinna forteller om at Harald Hårfagres menn ble sendt for å ta veitsle hos Atle jarl, men da disse menn hadde gjort mye ugagn tre år på rad, jaget Atle dem bort med skam det fjerde året. Haralds menn drar deretter tilbake til Harald mens han var i veitsle hos Håkon Ladejarl, og forteller om at de ble nektet veitsle. Da Harald fikk høre dette ble han sint, og Håkon ser sin mulighet og ber om Atles områder, noe Harald samtykker til.


== Atles død ==
Atle og hans menn møter Håkon Ladejarl og hans hær, og det blir slag ved Fjaler i Stavenesvågen. Øyvind Skaldespiller skriver om slaget i Håleygjatal i to av versene (her oversatt av Edvard Eikill):

Skaldekvadet forteller om at kampen var blodig, og mange falt. Det vi vet er at Håkon Ladejarl faller i slaget, og at Atle Jarl får banesår. Historien forteller så at han trekker seg tilbake og dør på det som i etterkant ble hetende Atløy. Atles sønner flykter så ut av landet. Årsaken for denne flukten er knyttet deres frykt for Harald Hårfagre og at han skulle komme etter dem i etterkant av Atles død.


== Referanser ==
Eric Oelschlägel

Eric Dirk Oelschlägel (født 20. september 1995) er en tysk fotballspiller som spiller for den nederlandske klubben FC Emmen.Oelschlägel begynte sin seniorkarriere for annetlagene til Bundesligalagene Werder Bremen og Borussia Dortmund, på tredje og fjerde nivå i Tyskland. Fra sommeren 2020 til juli 2022 spilte han i nederlandsk Eredivisie for FC Utrecht.


== Landslaget ==
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok sølv i herrenes turnering. Han spilte ingen kamper under turneringen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eric Oelschlägel – Olympics.com 
(en) Eric Oelschlägel – Olympic.org 
(en) Eric Oelschlägel – Olympedia 
(de) Eric Oelschlägel – Tysklands olympiske komité 
(en) Eric Oelschlägel – Transfermarkt 
(en) Eric Oelschlägel – WorldFootball.net 
(en) Eric Oelschlägel – Soccerway
Jeremy Toljan

Jeremy Isaiah Richard Toljan (født 8. august 1994) er en tysk fotballspiller som spiller for den italienske fotballklubben US Sassuolo Calcio.Han representerte Tyskland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok sølv i herrenes turnering.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Jeremy Toljan – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Jeremy Toljan – Olympedia 
(en) Jeremy Toljan – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(de) Jeremy Toljan – Tysklands olympiske komité 
(en) Jeremy Toljan – Transfermarkt 
(en) Jeremy Toljan – WorldFootball.net 
(de) Jeremy Toljan – fussballdaten.de 
(en) Jeremy Toljan – Soccerway 
(de) Jeremy Toljan – Tysklands fotballforbund 
(es) Jeremy Toljan – as.com
Hartmut Rosa

Hartmut Rosa (født 15. august 1965 i Lörrach) er en tysk sosiolog og statsviter som arbeider innenfor tradisjonen kritisk teori. Han skriver særlig om akselerasjon og fremmedgjøring i det senmoderne samfunn. Rosa er ansatt ved Universitetet i Jena.


== Referanser ==
De første nonneklostrene i Norden

De første nonneklostrene i Norden ble etablert fra første del av 1100-tallet.
Klostrene var en del av kirkens organisasjon og det eneste området i samfunnet hvor kvinner kunne vie sitt liv til religionen, Vita religiosa. Nonner og munker til klostrene kom fra utlandet den første tiden, fra England særlig til Norge og til Danmark, men også fra sør.Frem til 1250 var klostre av benediktinerordenen, augustinerordenen, cistercienserordenen og premonstratenserordenen etablerte i Norden. Av nonneklostre var de aller fleste tilknyttet benediktinerne, bortsett fra i svenske områder hvor cistercienserordenen dominerte. Noen benediktinerklostre gikk i løpet av 1100- og 1200-tallet over til cistercienserregelen. På 1200-tallet kom tiggermunkene til Norden.


== Lund erkebispedømme ==
I Lund erkebispedømme, datidens danske område, som også omfattet Skåne, Halland og Blekinge, var benediktinernonneklostrene St. Peder og Maria i Lund og St. Nikolaj og Maria på Bosø og i Ålborg Vor Frue kloster anlagt før 1150. Dette erkebispedømmet hadde de fleste kvinneklostre i Norden.


== Nidaros erkebispedømme ==
I Nidaros erkebispedømme som omfattet Norge, Island, Grønland og Vesterhavsøyene, ble benediktinerklostre for kvinner opprettet med Gimsøy nonnekloster, Bakka nonnekloster, Nonneseter i Bjørgvin og Nonneseter i Oslo.
På Island kom det første kvinnekloster i 1196 på Kirkjubø, og på Grønland er funnet ruinene av et stort nonnekloster for benediktinernonner.


== Uppsala erkebispedømme ==
I  Uppsala erkebispedømme var Vreta det tidligst etablerte svenske nonnekloster, mens de andre, Askeby, Solberga på Gotland, Gudhem, Vårfruberga, Riseberga, Byarum og Sko ble etablert i tidsrommet 1160–1250. Disse regnes alle som tilhørende cistercienserordenen.
Uppsala kirkeprovins skiller seg ut ved et tilnærmet likt antall kvinneklostre og mannsklostre


== Se også ==
Cistercienserordenen
Augustinerordenen
Premonstratenserordenen


== Litteratur ==
Daugaard, J.B., Om de danske Klostre i Middelalderen – Et Prisskrift, Kjøbenhavn Trykt og  forlagt af Andreas Seidelin, Hofs- og Universitetsbogtrykker, 1830
Gjerløw, Lilly, «Cistercienserordenen», Kulturhistorisk leksikon for nordisk middelalder, Red. Finn Hødnebø, Gyldendal, Oslo 1967
Gunnes, Erik, Ordener og klostre i norsk samfunnsliv, Collegium medievale, 1995/2
Helgason, Jón, Islands kirke fra dens Grundlæggelse til Reformationen, København: G. E. C. Gads forlag. 1925
Jón Vidar Sigurdsson: Den vennlige vikingen, forlaget Pax, Oslo 2010,
Lange, Christian C.A., De norske Klostres Historie i Middelalderen, 1847 og 1856
Ortved, Erik, Cistercieordenen og dens klostre i Norden I og II, København 1933
Smith, Gina Gertrud, «De danske nonneklostre inntil ca. 1250» i Kirkehistoriske samlinger 1973, G.E.C. Gads forlag, København


== Referanser ==
Birger Sundstøl

Birger Torstein Sundstøl (født 10. juli 1954 i Øvrebø, Vest-Agder) er en norsk styrkeløfter og tidligere vektløfter, som konkurrerer for Kristiansand Atletklubb. Han har vunnet en rekke nasjonale og internasjonale medaljer. I 2009 ble han verdensmester i benkpress i klasse eldre veteran -67,5 kg, og i 2017 ble han europamester i benkpress utstyrsfritt i klasse superveteran -66 kg.
Sundstøl har vært aktiv i styrkeløftmiljøet i Kristiansand siden 1979. Han deltok i tre norgesmesterskap i styrkeløft fra 1981 til 1983, og vant bronsemedalje i alle tre mesterskapene. Etter seks år som styrkeløfter hadde han såpass slitasjer på beina at han fikk beskjed fra legen om å slutte. Siden midten av 1980-tallet har han derfor utelukkende konkurrert i benkpress.
I januar 1998 ble Sundstøl valgt til formann i Kristiansand Atletklubb – et verv han hadde i omtrent 17 år, inntil Gjermund Haslerud ble valgt til ny formann i 2015. Sundstøl fortsatte som styremedlem i klubben.


== Resultater og meritter i styrkeløft ==


=== NM i styrkeløft ===


=== NM i benkpress ===


=== NM i benkpress utstyrsfritt ===


=== Veteran-EM i benkpress ===


=== Veteran-EM i benkpress utstyrsfritt ===


=== Veteran-VM i benkpress ===


=== Veteran-EM i benkpress utstyrsfritt ===


=== Øvrige styrkeløftstevner ===


== Resultater og meritter i vektløfting ==


== Referanser ==
Lukas Klostermann

Lukas Manuel Klostermann (født 3. juni 1996) er en tysk fotballspiller som spiller for RB Leipzig.


== Landslaget ==
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok sølv i herrenes turnering.Han ble tatt ut i Tysklands EM-tropp til EM i fotball 2021.Han ble tatt ut i Tysklands tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Lukas Klostermann – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Lukas Klostermann – Olympedia 
(en) Lukas Klostermann – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(de) Lukas Klostermann – Tysklands olympiske komité 
(en) Lukas Klostermann – FIFA 
(en) Lukas Klostermann – UEFA 
(en) Lukas Klostermann – Transfermarkt 
(en) Lukas Klostermann – national-football-teams.com 
(en) Lukas Klostermann – WorldFootball.net 
(en) Lukas Klostermann – Soccerbase.com
Davie Selke

Davie Selke (født 20. januar 1995) er en tysk fotballspiller som spiller for Köln.Han har etiopisk og tsjekkisk arv.


== Landslag ==
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok sølv i herrenes turnering.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Davie Selke – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Davie Selke – Olympics.com 
(en) Davie Selke – Olympic.org 
(en) Davie Selke – Olympedia 
(en) Davie Selke – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(de) Davie Selke – Tysklands olympiske komité 
(en) Davie Selke – UEFA 
(en) Davie Selke – Transfermarkt 
(en) Davie Selke – WorldFootball.net 
(de) Davie Selke – fussballdaten.de
Jannik Huth

Jannik Huth (født 15. april 1994) er en tysk fotballspiller som spiller for SC Paderborn 07.Han representerte Tyskland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok sølv i herrenes turnering.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jannik Huth – Olympedia 
(de) Jannik Huth – Tysklands olympiske komité 
(en) Jannik Huth – UEFA 
(en) Jannik Huth – Transfermarkt 
(en) Jannik Huth – WorldFootball.net 
(en) Jannik Huth – Soccerway 
(de) Jannik Huth – Tysklands fotballforbund
Philipp Max

Philipp Martin Max (født 30. september 1993) er en tysk fotballspiller som spiller for Eintracht Frankfurt, på lån fra den nederlandske klubben PSV Eindhoven.Han representerte Tyskland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok sølv i herrenes turnering.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Philipp Max – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Philipp Max – Olympedia 
(en) Philipp Max – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(de) Philipp Max – Tysklands olympiske komité 
(en) Philipp Max – FIFA 
(en) Philipp Max – UEFA 
(en) Philipp Max – Transfermarkt 
(en) Philipp Max – national-football-teams.com 
(en) Philipp Max – WorldFootball.net 
(en) Philipp Max – FootballDatabase.eu
Robert Bauer

Robert Bauer (født 9. april 1995) er en tysk fotballspiller som spiller for den belgiske fotballklubben K. Sint-Truidense VV.Han representerte Tyskland i Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok sølv i herrenes turnering.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Robert Bauer – Olympedia 
(en) Robert Bauer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(de) Robert Bauer – Tysklands olympiske komité 
(en) Robert Bauer – Transfermarkt 
(en) Robert Bauer – WorldFootball.net 
(en) Robert Bauer – FootballDatabase.eu 
(en) Robert Bauer – Soccerway 
(de) Robert Bauer – Tysklands fotballforbund 
(es) Robert Bauer – as.com
Smale spor av et århundre

Smale spor av et århundre (engelsk: Where Trains Used to Go) er en animert kortfilm regissert og fotografert av Morten Skallerud. Filmen består av sammensatte bilde-for-bilde opptak fra et kamera montert på en rigg som kjører og viser en smal nedlagt jernbane. Den er den første norske filmen filmet på storformat 65-mm film (IMAX-format), men har ikke blitt vist på kino i Norge ettersom Norges eneste IMAX-kino (ved Aker i Oslo) la ned driften før filmen ble ferdiggjort. Filmen fikk premiere under storformat-festivalen LCFA i Los Angeles i 2003 og vant prisen for beste kortfilm.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Smale spor av et århundre på Internet Movie Database 
(no) Smale spor av et århundre hos Filmfront
Fasci Italiani di Combattimento

Fasci Italiani di Combattimento (FIC) var et italiensk paramilitært kampforbund opprettet av Benito Mussolini i 1919. Det var en sammenslåing av to av Mussolinis tidligere forbund, Fasci d’Azione Internazionalista og Fasci Autonomi d’Azione Rivoluzionaria. Kampforbundet ble senere ble omdannet til Det nasjonale fascistpartiet (Partito Nazionale Fascista) i Italia i 1921.


== Historie ==
Som en følge av første verdenskrig opplevde Italia store økonomiske, politiske og sosiale problemer. 23. mars 1919 ble FIC opprettet som en ny nasjonalistisk gruppe. Medlemmene hadde bakgrunn fra flere forskjellige hold, både fra revolusjonær nasjonalsyndikalisme, sosialisme, samt futurister og veteraner etter første verdenskrig. Eks-soldatene, kalt svartskjorter eller squadristi, ble senere grunnlaget for den paramilitære bevegelsen Den frivillige milits for nasjonal sikkerhet (MVSN) opprettet i 1923.


== Ideologi og voldsbruk ==
Kampforbundet ble opprinnelig opprettet som et revolusjonært sosialistisk forbund. Mussolini omtalte likevel den nyopprettede kampgruppen for et anti-parti, og medlemmene som anti-politiske politikere. Mussolini mente en revolusjon var eneste alternativ for Italia, da han allerede i 1909 viste anti-parlamentariske tegn og hadde et verdenssyn drevet av propaganda. En ny nasjonalistisk elite som kunne mobilisere massene for en italiensk revolusjon var i sentrum av kampforbundets program. Likevel var FICs første metode for å tiltrekke seg medlemmer blant annet å love demokratisk valIg av en ny nasjonalforsamling, avskaffelse av det elitistiske senatet og stemmerett for både menn og kvinner ved alder 21.FIC ble raskt knyttet til voldsutøvelse. Allerede 15. april 1919 angrep en gruppe krigsveteraner en folkemengde med sosialister under en demonstrasjon. Tre mennesker  ble drept, og bygningen til den daglige sosialistiske avisen Avanti ble brent ned. Det var ikke et planlagt motivert angrep. Generelt gjennom 1919 var det tidlige fascistforbundet lite involvert i voldelige handlinger, men fra 1920 ble de såkalte svartskjortene eller squadristi offisielt opprettet. Vold ble brukt mot motstandere i byene, blant annet mot katolikker, anarkister og andre sosialister. Høsten 1920 flyttet volden seg også til landsbygda. Squadristi-gruppene inneholdt stort sett 30-50 medlemmer og ble ofte ledet av tidligere militære ledere. Samtidig høsten 1920 dukket ordet "fascisme" opp, nettopp for å beskrive FICs økende voldelige fraksjon. Året etter fant overgangen fra kampgruppe til politisk parti sted, og Det nasjonale fascistpartiet ble opprettet 9. november 1921.


== Se også ==
Fascisme
Benito Mussolini
Partito Nazionale Fascista
Den frivillige milits for nasjonal sikkerhet
Svartskjorter
Nasjonalsyndikalisme
Korporativisme


== Referanser ==
Golden Spike

Golden Spike eller The Last Spike (den gylne spiker eller siste spiker) er den siste, seremonielle spiker som ble slått ned på den transamerikanske jernbanen gjennom USA som forbandt Stillehavet  med Østkysten på Union Pacific-jernbanen den 10. mai 1869 på Promontory Summit, i Utahterritoret.
Ideen om å bruke en gullnagle ble framsatt av David Hewes fra San Francisco. Spikerens sider er gravert med navn på jernbanens ledere. Seremonien var skulle holdes 8. mai 1869 (denne dato er gravert på spikeren), men ble utsatt i to dager på grunn av dårlig vær og en arbeidskonflikt. Den opprinnelige Golden Spike finnes nå i Cantor Arts Center ved Stanford University.


== Historie ==

Fullføringen av den siste forbindelsen av den transkontinentale jernbanen med en spiker av gull var ideen til David Hewes, en finansmann og kontraktør fra San Francisco. Spikeren hadde blitt framstilt tidligere dette året for en særskilt seremoni ved støperiet William T. Garratt Foundry i San Francisco. To av sidene på spikeren var gravert med navnene til jernbaneoffiserene og direktørene. En særskilt sville av polert californialaurbær (Umbellularia californica) var valgt for å fullføre jernbanesporet hvor den siste spikeren ville bli slått ned. Den 10. mai, i forventning til seremonien, ble to lokomotiv, Union Pacific No. 119 og Central Pacific No. 60 (bedre kjent som Jupiter) kjørt opp mot hverandre, front-mot-front, ved Promontory Summit i Utah. Det er ukjent hvor mange mennesker som var tilstede ved hendelsen; beregninger går fra så lavt som 500 og til så mange som 3 000; myndighetspersoner og ledere fra jernbanen og anleggsarbeidere som hadde lagt jernbanesporet var vitne til hendelsen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Golden Spike National Historic Monument
The Golden Spike Centennial Limited of 1969 hos ThemeTrains.com
Mohamed Alhammadi

Mohamed Alhammadi (født 13. juli 1985) er en emiratarabisk handikappet friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp. Han konkurrerer i klassen T34, som er en av klassene for utøvere som bruker rullestol. Alhammadi har svekkelse i begge beina på grunn av polio.


== Idrettskarriere ==
2011Ved Para-VM i friidrett 2011 (IPC Athletics World Championships) i Christchurch på New Zealand i januar fikk han to gull- og en sølvmedalje. Han vant 200 meter på tiden 30,14, og 400 meter på tiden 56,20. På 100 meter satte han ny asiarekord i finalen, med 16,95, og fikk sølv. Sebastien Mobre vant denne distansen, på 16,84.
2012I mars 2012 deltok han ved Al Ain 6th International Athletics Meeting 2012, der han kom på 2.-plass på 200 meter, bak Walid Ktila, og 3.-plass på 100 meter, bak Walid Ktila og Sebastien Mobre. De samme plassene fikk han også på 2nd Sharjah International Open Athletics Meeting, som også ble arrangert i mars 2012.Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London vant han sølv på 200 meter og bronse på 100 meter. I innledningsheatet på 200 meter satte han ny paralympisk rekord med tiden 29,03. Denne rekorden ble slått av Walid Ktila i finalen, da han satte ny verdensrekord med tiden 27,98. Alhammadi fikk sølv, med tiden 28,95, og Rheed McCracken bronse. På 100 meter satte han også ny asiarekord, først med 16,42 i innledningsheatet, deretter 16,41 i finalen, og fikk med det bronse på denne distansen, bak Ktila og McCracken.

2013Ved Para-VM i friidrett 2013 i Lyon fikk han to medaljer. På 800 meter fikk han sølv, bak tunisiske Walid Ktila, og på 400 meter fikk han bronse, slått av Walid Ktila og australske Rheed McCracken. På 100 meter kom han på 5.-plass, og på 200 meter ble han diskvalifisert. 

2014Han deltok ved Asian Para Games 2014 i Incheon i Sør-Korea, der han vant både 100 og 200 meter. 

2015Para-VM i friidrett 2013 ble arrangert i Doha i Qatar, og Alhammadi vant 4 medaljer i dette verdensmesterskapet. Han fikk sølv på 100, 200 og 800 meter, der Walid Ktila vant. I tillegg fikk han bronse på 400 meter bak Ktila og finske Henry Manni.

2016Ved Paralympiske sommerleker 2016 vant han 800 meter, med ny personlig rekord på 1:40,24. Dette var også ny paralympisk rekord. Han slo her Walid Ktila med 7 hundredeler. På 100 meter kom han på 4.-plass.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Rio 2016 - Mohamed Alhammadi Arkivert 22. september 2016 hos Wayback Machine.
IPC - Mohamed Alhammadi
London 2012 - Mohamed Alhammadi
London 2012 - Athletics - Men's events (resultater PL 2012)
Daniel Akpeyi

Daniel Akpeyi (født 3. august 1991) er en nigeriansk fotballspiller som spiller for den sørafrikanske fotballklubben Chippa United.


== Landslaget ==
Han representerte Nigeria under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok bronse i herrenes turnering.Han ble tatt ut i Nigerias tropp til VM i fotball 2018 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Daniel Akpeyi – Olympedia 
(en) Daniel Akpeyi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Daniel Akpeyi – FIFA 
(en) Daniel Akpeyi – Transfermarkt 
(en) Daniel Akpeyi – national-football-teams.com 
(en) Daniel Akpeyi – WorldFootball.net 
(en) Daniel Akpeyi – Soccerway 
(en) Daniel Akpeyi – PlaymakerStats.com 
(en) Daniel Akpeyi – FBref 
(es) Daniel Akpeyi – as.com
Muenfuh Sincere

Muenfuh Sincere (født 28. april 1998) er en nigeriansk fotballspiller som spiller for fotballklubben Rhapsody F.C..
Han representerte Nigeria under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok bronse i herrenes turnering.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Muenfuh Sincere – Olympedia 
(en) Muenfuh Sincere – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Muenfuh Sincere – Transfermarkt 
(en) Muenfuh Sincere – WorldFootball.net 
(en) Muenfuh Sincere – FootballDatabase.eu 
(en) Muenfuh Sincere – Soccerway 
(en) Muenfuh Sincere – PlaymakerStats.com 
(tr) Muenfuh Sincere – Mackolik.com 
(en) Muenfuh Sincere – Tyrkias fotballforbund 
(en) Muenfuh Sincere – FBref
Kingsley Madu

Kingsley Madu (født 12. desember 1995) er en nigeriansk fotballspiller som spiller for den slovakiske klubben Trenčín.Han representerte Nigeria under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok bronse i herrenes turnering.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kingsley Madu – Olympics.com 
(en) Kingsley Madu – Olympedia 
(en) Kingsley Madu – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Kingsley Madu – FIFA 
(en) Kingsley Madu – UEFA 
(fr) Kingsley Madu – LÉquipe 
(en) Kingsley Madu – Transfermarkt 
(en) Kingsley Madu – national-football-teams.com 
(en) Kingsley Madu – WorldFootball.net 
(en) Kingsley Madu – FootballDatabase.eu
Mito Inayat

Mito Inayat er en norsk tidligere styrkeløfter, som løftet for Kristiansand Atletklubb. I 1988 ble han norgesmester i styrkeløft i klasse ungdom -75 kg, og han satte norgesrekord i benkpress i samme klasse med et løft på 136 kg. Mot slutten av 1988 ble han tatt for bruk av anabole steroider, noe som medførte at han i januar 1989 fikk en to års utestengelsesdom. Han har ikke konkurrert i styrkeløft siden.


== Meritter og resultater i styrkeløft ==
* Norgesrekord, ungdom


== Referanser ==
Shehu Abdullahi

Shehu Abdullahi (født 12. mars 1993) er en nigeriansk fotballspiller som spiller for den kypriotiske fotballklubben AC Omonia.


== Landslaget ==
Han representerte Nigeria under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok bronse i herrenes turnering.Han ble tatt ut i Nigerias tropp til VM i fotball 2018 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Shehu Abdullahi – Olympics.com 
(en) Shehu Abdullahi – Olympic.org 
(en) Shehu Abdullahi – Olympedia 
(en) Shehu Abdullahi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Shehu Abdullahi – FIFA 
(en) Shehu Abdullahi – UEFA 
(en) Shehu Abdullahi – Transfermarkt 
(en) Shehu Abdullahi – national-football-teams.com 
(en) Shehu Abdullahi – WorldFootball.net 
(en) Shehu Abdullahi – Soccerway
Aminu Umar

Aminu Umar (født 6. mars 1995) er en nigeriansk fotballspiller som spiller for den tyrkiske fotballklubben Çaykur Rizespor.
Han representerte Nigeria under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok bronse i herrenes turnering.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aminu Umar – Olympedia 
(en) Aminu Umar – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Aminu Umar – FIFA 
(en) Aminu Umar – Transfermarkt 
(en) Aminu Umar – national-football-teams.com 
(en) Aminu Umar – WorldFootball.net 
(en) Aminu Umar – FootballDatabase.eu 
(en) Aminu Umar – Soccerway 
(tr) Aminu Umar – Mackolik.com 
(en) Aminu Umar – Tyrkias fotballforbund
Rue Notre-Dame-de-Recouvrance

Rue Notre-Dame-de-Recouvrance er en gate i 2. arrondissement i Paris.
Den begynner ved 1 Rue Beauregard og slutter ved 37 boulevard de Bonne-Nouvelle.


== Eksterne lenker ==
Rue Notre-Dame-de-Recouvrance Arkivert 3. mars 2016 hos Wayback Machine. (mairie de Paris)