jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jordan Sloan

Jordan Sloan (født 3. august 1993) er en irsk svømmer. Han kom på 10. plass på 400 meter fri under Kortbane-EM i svømming 2017.


== Referanser ==
Irland under Kortbane-EM i svømming 2017

Irland deltok under Kortbane-EM i svømming 2017 i København i Danmark fra 13. til 17. desember 2017.


== Resultater (ufullstendig) ==
Menn


== Referanser ==
Høstsonaten

Høstsonaten (vesttysk tittel: Herbstsonate) er en vesttysk dramafilm fra 1978 i regi av Ingmar Bergman, som også skrev manuset. I rollene ses blant annet Ingrid Bergman, Liv Ullmann og Lena Nyman.I 2003 ble filmen nyinnspilt på hindi under tittelen Tehzeeb.


== Innspillingsfakta ==
Filmen ble spilt inn fra 19. september til 8. november 1977 hos Norsk Film A/S på Jar og i Filmhuset i Stockholm.


== Handling ==
Etter å ikke ha sett hverandre på syv år gjenforenes Charlotte og hennes datter Eva i sistnevntes hjem. Moren, som er en kjent konsertpianist, sørger over tapet av sin mannlige venn. Da Eva fikk vite om dette, ble hun grepet av en plutselig impuls til å invitere moren hjem til seg. Hjemme hos Eva bor også hennes sterkt handikappede søster, Helena, som hun har hatt omsorg for i to år. Moren kjenner ikke til dette. Hun tror at Helena pleies på det sykehuset der hun etterlot henne. Møtet mellom mor og datter blir meget oppslitende. Oppdemte følelser av kjærlighet og hat velter fram under en nattlig samtale.


== Rolleliste ==
Ingrid Bergman - Charlotte, konsertpianist
Liv Ullmann - Eva, hennes datter
Lena Nyman - Helena, Evas yngre søster
Halvar Björk - Viktor, Evas mann, prest
Arne Bang-Hansen - Onkel Otto
Gunnar Björnstrand - Paul, Charlottes agent
Erland Josephson - Josef, Charlottes mann
Georg Løkkeberg - Leonardo, Charlottes venn
Linn Ullmann - Eva som barn
Knut Wigert - Professoren
Eva von Hanno - Sykepleiersken
Marianne Aminoff - Charlottes sekretær
Mimi Pollak - Pianolærerinnen


== Utmerkelser ==
Høstsonaten ble nominert til Oscar for beste originalmanus og Oscar for beste kvinnelige hovedrolle. Den ble i Frankrike belønnet med en César og i USA med en Golden Globe for beste utenlandske film.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Høstsonaten på Internet Movie Database 
(no) Høstsonaten hos Filmfront 
(sv) Høstsonaten i Svensk Filmdatabas 
(da) Høstsonaten i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Høstsonaten på Allociné 
(nl) Høstsonaten på MovieMeter 
(en) Høstsonaten på AllMovie 
(en) Høstsonaten på Turner Classic Movies 
(en) Høstsonaten på Rotten Tomatoes
Slovakia under Kortbane-EM i svømming 2017

Slovakia deltok under Kortbane-EM i svømming 2017 i København i Danmark fra 13. til 17. desember 2017.


== Resultater (ufullstendig) ==
Menn


== Referanser ==
Portugal under Kortbane-EM i svømming 2017

Portugal deltok under Kortbane-EM i svømming 2017 i København i Danmark fra 13. til 17. desember 2017.


== Resultater (ufullstendig) ==
Menn


== Referanser ==
Luxembourg under Kortbane-EM i svømming 2017

Luxembourg deltok under Kortbane-EM i svømming 2017 i København i Danmark fra 13. til 17. desember 2017.


== Resultater (ufullstendig) ==
Menn


== Referanser ==
Sveits under Kortbane-EM i svømming 2017

Sveits deltok under Kortbane-EM i svømming 2017 i København i Danmark fra 13. til 17. desember 2017.


== Resultater (ufullstendig) ==
Menn


== Referanser ==
Stefan Sorak

Stefan Sorak (født 30. desember 1992) er en serbisk svømmer. Han kom på 19. plass på 400 meter fri under Kortbane-EM i svømming 2017.


== Referanser ==
Filippo Megli

Filippo Megli (født 10. mai 1997) er en italiensk svømmer. Han kom på 20. plass på 400 meter fri under Kortbane-EM i svømming 2017.Han kom på 5. plass med stafettlaget på 4 × 200 meter under Sommer-OL 2020 i Tokyo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Filippo Megli – Olympics.com 
(en) Filippo Megli – Olympedia 
(en) Filippo Megli – FINA 
(en) Filippo Megli – swimrankings.net
Fabio Lombini

Fabio Lombini (født 30. mars 1998, død 31. mai 2020) var en italiensk svømmer. Han kom på 22. plass på 400 meter fri under Kortbane-EM i svømming 2017.


== Referanser ==
Jonathan Atsu

Jonathan Atsu (født 27. september 1996) er en fransk svømmer. Han kom på 23. plass på 400 meter fri under Kortbane-EM i svømming 2017.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jonathan Atsu – Olympedia 
(en) Jonathan Atsu – FINA 
(en) Jonathan Atsu – swimrankings.net 
(en) Jonathan Atsu – TheSports.org
Alvi Hjelm

Alvi Hjelm (født 1. mai 1996) er en færøysk svømmer. Han kom på 37. plass på 400 meter fri under Kortbane-EM i svømming 2017.


== Referanser ==
Budeiberget naturreservat

Budeiberget naturreservat ligger på Østsinni i Nordre Land i Innlandet. Området er et barskogreservat på 1004 dekar, og ligger like sør for grensa til tidligere Torpa kommune. Reservatet ble vernet 15. desember 2017.
Formålet med naturreservatet er å bevare et naturskogområde med i hovedsak gammel, fuktig granskog. Videre har området særlig betydning for biologisk mangfold ved at det er leveområder for flere truede arter, og har en av de rikeste kjente forekomster av huldrestry i Oppland.
Naturreservatet er velegnet til å øke sin verneverdi gjennom fri utvikling.


== Eksterne lenker ==
Forskrift om fredning av Budeiberget naturreservat, Lovdata
Faktaark, Miljødirektoratet
Midtfjellet (Båtsfjord)

Midtfjellet (nordsamisk: Guovdoaivi) er et fjell i Båtsfjord og Berlevåg kommune i Finnmark. Det ligger på fjellvidda Basečearru og er et grensepunkt mellom kommunene. Midtfjellet har en høyde på 475 meter over havet.


== Referanser ==
Midtfjellet

Midtfjellet er navn på en rekke fjell i Norge, og kan vise til:

Midtfjellet (Bergen) – i Bergen kommune i Hordaland
Midtfjellet (Fitjar) – i Fitjar kommune i Hordaland
Midtfjellet (Kristiansund) – i Kristiansund kommune i Møre og Romsdal
Midtfjellet (Rennebu) – i Rennebu kommune i Sør-Trøndelag
Midtfjellet (Båtsfjord) – i Båtsfjord kommune i Finnmark
Midtfjellet (Sør-Varanger) – i Sør-Varanger kommune i Finnmark
Midtfjell – i Sør-Varanger kommune i Finnmark
Prosopocoilus (Hoplitocranum) maclellandi

Prosopocoilus maclellandi er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor (hannene 18-40 millimeter), avlang, brun hjortebille. Store hanner har lange, nokså rette kjever som er fint sagtakkede langs innerkanten i den indre delen, med tre tenner i den ytre. Pannen har et bredt, rundet framspring i midten. Hodet er avrundet firkantet og har fire små, mørke knøler midt i pannen. Antennene har en tre-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt, rektangulært, innsnevret ved roten. Dekkvingene er litt blanke.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra India, Bhutan, Myanmar og Thailand.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Cladognathini
Slekten Prosopocoilus Westwood, 1845
Underslekten Hoplitocranum Jakowlew, 1896
Prosopocoilus (Hoplitocranum) maclellandi (Hope, 1842)
Prosopocoilus (Hoplitocranum) maclellandi maclellandi (Hope, 1842)
Prosopocoilus (Hoplitocranum) maclellandi miyashitai Nagai, 2005


== Eksterne lenker ==
Lucanidae du Monde, Nettside om arten
Bildegalleri
(en) Prosopocoilus (Hoplitocranum) maclellandi i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Prosopocoilus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kirchnerius guangxii

Kirchnerius guangxii er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En ganske stor (hannen 40-58 millimeter, hunnen 30-35 millimeter), avlang, blankt svart hjortebille. Hannens kjever er store, kraftige og nokså rette, krumme i spissen, med en kraftig tann på oversiden noe utenfor midten. Hodet er trapesformet, betydelig bredere foran enn bak, pannen litt innhult og bredt, U-formet innbuktet foran, med fine skråkjøler bak på sidene. Pronotum er rundet, ganske blankt. Dekkvingene er noe hvelvede og avsmalnende bakover, med markerte, avsatte sidekanter. Hunnen er mer avlang enn hannen, kjevene ikke forstørrede, hodet avrundet sekskantet, ganske blankt i midten, kroppen blankere og mer tydelig punktert enn hos hannen.


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra Guangxi-provinsen i Kina.


== Systematisk inndeling ==
Arten blir ofte plassert i slekten Prosopocoilus.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Cladognathini
Slekten Kirchnerius Schenk, 2009
Kirchnerius guangxii Schenk, 2009


== Eksterne lenker ==
(en) Kirchnerius guangxii i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kirchnerius guangxii hos NCBI 
Obersikt over slekten
Roar Tandberg

Roar Tandberg (født 2. juni 1941, død 7. desember 2017) var en norsk politiker som representerte Arbeiderpartiet. Han var ordfører på Tjøme fra 1991 til 2003.Det var blant annet engasjement for idrett, barn og unge som bragte Roar Tandberg inn i politiske tillitsverv på slutten av 1980-tallet. Han spilte en sentral rolle i å bygge opp baneanlegget, fotballhuset og idrettshallen på Tjøme og arbeidet aktivt for å opprettholde Luftforsvarets stasjon på Mågerø, Tjøme Radio og losstasjonen på Hvasser. En viktig politisk seier var da han fikk gang- og sykkelsti fra Kjøpmannskjær til Verdens Ende inn i Veipakke Tønsberg fase I. Han var også opptatt av å sikre at Tjøme ungdomsskole ble en foregangsskole innen dataopplæring. Tandberg var første ordfører fra Arbeiderpartiet på Tjøme
Han vokste på Geithus i Modum og hadde bakgrunn som idretts- og velferdsoffiser i Forsvaret. Han var også fotballtrener for Tjøme IF, Sandefjord Ballklubb og Flint. 
Som pensjonist videreførte han sitt engasjement i Oslofjordens Friluftsråd og i Tanga International Competence Centre, et norsk prosjekt for å motvirke korrupsjon og fremme helse og utdanning i Tanzania.


== Referanser ==
Papuana sumbawana

Papuana sumbawana er en bille som hører til underfamilien hornbiller (Dynastinae) i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 20 millimeter), nokså bred, blankt brunsvart hornbille. Dekkvingene har kraftige punktrader. Hannen har et kort horn i pannen, pronotum er noe uthulet foran med et par små knøler.


== Levevis ==
Larvene lever i jorda der de spiser råtnende plantemateriale. De voksne billene kan gjøre en del skade, særlig på taro, men også på andre rotfrukter som søtpoteter, ved at de ganger ganger i røttene. I tillegg til selve gnagskadene forårsaker der dermed også betydelige råteskader. Dette er et stort problem siden taro er en svært viktig avling i de aktuelle områdene.


== Utbredelse ==
Arten lever, som navnet skulle antyde, på Sumbawa.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Pentodontini Mulsant, 1842
Slekten Papuana Arrow, 1911
Papuana sumbawana Miyake & Yamaya, 1999


== Kilder ==
Dynastidae du monde- nettside om arten


== Eksterne lenker ==
Bilde av en hann
(en) Papuana sumbawana i Encyclopedia of Life 
(en) Papuana sumbawana i Global Biodiversity Information Facility 
Papuana sumbawana – detaljert informasjon på Wikispecies
Dipelicus integriceps

Dipelicus integriceps er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
En nokså liten (ca. 15 millimeter), bred og kraftig, blankt rødbrun hornbille. Hannen har et bredt horn i pannen og en liten grop foran på pronotum, denne har en knøl over seg. Oversiden er fint punktert, tett på pronotum og spredt på dekkvingene. Hunnene er litt bredere, hornet i pannen mindre.


== Levevis ==
Generelt for Pentodontini lever larvene under bakken, i jorda eller nedgravd i sand. Mens de fleste andre hornbiller er skogsinsekter forekommer Pentodontini ofte i relativt tørre områder. Noen av artene kan gjøre en del skade i jordbruket ved at larvene spiser røtter.


== Utbredelse ==
Arten lever på Ny-Guinea, Bismarckarkipelet, øya Selayar nær Sulawesi og på Filippinene (Sibuyan).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Pentodontini Mulsant, 1842
Slekten Dipelicus Hope, 1845
Dipelicus integriceps (Fairmaire, 1877)
Dipelicus integriceps integriceps (Fairmaire, 1877)
Dipelicus integriceps monotuberculatus Miyake & Yamaya, 1997
Dipelicus integriceps ritsemae (Heller, 1897) - noen ganger regnet som en egen art


== Kilder ==
Dynastidae du monde- sjekkliste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Dipelicus integriceps i Encyclopedia of Life 
(en) Dipelicus integriceps i Global Biodiversity Information Facility 
Dipelicus integriceps – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Dipelicus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Aust-Agder Distriktslag for Idrett

Aust-Agder Distriktslag for Idrett (stiftet 28. april 1919) var et organisasjonsledd under Norges Landsforbund for Idrett 
og et fellesorgan for idrett i Aust-Agder i perioden 1919-1940.
Aust-Agder Distriktslag for Idrett ble dannet sammen med 20 andre distriktslag i 1919. I 1945 ble distriktslaget slått sammen med Aust-Agder Arbeideridrettskrets til
Aust-Agder Idrettskrets.


== Distriktslagets formenn ==
Albert Wüller, Songe SK (1919–1924)
Jacob Ørbæk, Risør (1925–1926)
Th. Pedersen, Kragerø (1927–1930)
Yngvar Fredriksen, Risør (1931)
Georg A. Torjusen, Risør (1931–1933)
Bernhard Bethelsen, Arendal (1933–1936)
Andorf Bjørnlund, Tvedestrand (1936–1940)


== Idrettslag ==
I 1935 hadde distriktslaget følgende idrettslag som medlemmer:

Arendals Atletklubb
Arendals Ballklubb
Arendals Cykleklubb
Arendals Kappsvømningsklubb
Arendals Nye Tennisklubb
Arendals Roklubb
Arendal Skøiteklub
Arendals Turnforening
Birkenes Idrettslag
Bosvik Idrettslag
Idrettslaget Dristug
Dølemo Idrettslag
Dømmesmoens Idrettslag
«Express», Idrettsklubben
Eydehavns Idrettsforening
Froland Idrettslag
Gjerstad Idrettslag
Gjeving Turn- og Idrettsforening
Gjøvdal Idrettslag
Idrettsklubben Grane
Grimstad Svømmeklubb
Grimstad Turn- og Idrettsforening
«Hermes», Idrettslaget
Herrefoss Idrettslag
Hisø Ungd.forenings Idrettslag
Holt Idrettsforening
«Idun», Idrettslaget
«Imås», Fotballklubben
«Jerv», Idrettsforeningen
Kragerø Bokseklubb
Kragerø Turn- og Idrettsforening
Landvik Ski- og Idrettslag
Lillesand Idrettslag
Nedenes Idrettslag
Risdal Skiklubb
Risør Fotballklubb
Risør Gymnastikkforening
Risør Skiklubb
Risør Skøiteklubb
«Risør-Varden»
Songe Skiklubb
«Sprek-legg», Skiklubben
«Spring», Sportsklubben
«Steady», Sportsklubben
Søndeled Idrettslag
Tovdals Idrottslag
Trauma Sportsklubb
Tvedestrands Skiklubb
Tvedestrands Svømme- og Livr.klubb
Tvedestrands Turnforening
«Vardås», Idrettslaget
Vegårdshei Idrettslag
Verkets Idrettslag
«Ørn Rykene», Idrettslaget


== Kilder ==
Helge Krogh (1970): Aust-Agder idrettskrets 1919-1969
«Fortegnelse over tilsluttede idrettslag», i Norges Landsforbund for Idrett (1935): Beretning 1. juni 1933 - 30. juni 1935, s. 137-179.
Carel Weeber

Carel José Maria Weeber (født 3. desember 1937 i Nijmegen) er en nederlandsk arkitekt.
Weeber studerte arkitektur ved Det tekniske universitetet i Delft i årene fra 1955 til 1964. Han var tilknyttet samme universitet som professor fra 1969 til 1975 og som dekan fra 1976 til 1977. Fra 1977 til 1987 arbeidet han i Rotterdam i arkitektfirmaet HWST Architecten, sammen med Jan Hoogstad, Wim Schulze og A.S. Van Tilburg. De neste ti årene, fra 1988 til 1998, virket han i Architekten Cie.
Sammen med J.B. Bakema tegnet Weeber Nederlands paviljong til verdensutstillingen i Osaka i 1970. Han er kjent for prosjekter i nyrasjonalistisk stil, blant annet store boligblokker som De Peperklip i Rotterdam (1979–1982), Blok 1 i Venserpolder i Amsterdam) (1980–1982) og sosialboligblokken Zwarte Madonna i Haag (1982–1985, revet 2007). I 2005 flyttet han til Curaçao. Der tegnet han og fikk reist et bolighus til seg selv.Weeber ble tildelt den nederlandske Prix de Rome (1966) og Sikkensprijs (1983) og har mottatt både den nederlandske betongprisen og stålprisen. I 2006 fikk han Rotterdam-Maaskant-prisen. Han er ridder av Den nederlandske løves orden.

		
		
		
		


== Referanser ==
Johannes Kinnamos

Johannes Kinnamos eller Cinnamus (Gresk: Ἰωάννης Κίνναμος), født kort etter 1143, død etter 1185, var en bysantinsk historiker. Han var «keiserlig sekretær» («grammatikos», sannsynligvis knyttet til den militære administrasjonen) for keiser Manuel I Komnenos som regjerte fra 1143 til 1180. Kinnamos fulgte keiseren på flere felttog i Europa og i Lilleasia. Det er sannsynlig at Kinnamos levde lenger enn de etterfølgende keiserne Alexios II Komnenos (død 1183) og  Andronikos I Komnenos (død 1185).
Kinnamos forfattet et historieverk som dekker Østromerrikets historie i perioden 1118-1176 og som dermed er en fortsettelse av Anna Komnenas historieverk Alexiaden. Kinnamos’ historie dekker regjeringstiden fra Johannes II Komnenos (regjerte 1118-1143) og fram til Manuel I’s felttog mot Rum-sultanatet og hans fatale nederlag i slaget ved Myriokephalon den 17. september 1176.
Kinnamos’ verk slutter brått, men det er trolig at originalteksten fortsetter til Manuels død. Det er også tegn som tyder på at teksten er en del av et vesentlig større verk. Historiens helt er keiser Manuel, og Kinnamos fremhever hele tiden det bysantinske keiserdømmets fortreffelighet framfor andre riker. Han er tydelig i opposisjon til paven. Han skriver likevel rett fram som en soldats erindringer. Verket er gjennomarbeidet og stilen, som er i Xenofons ånd, er enkel sammenlignet med andre mer svulstige fremstillinger i perioden. Han er av enkelte, blant andre den britiske leksikografen William Smith, betraktet som en av de beste historieskribentene i perioden.Johannes Kinnamos skal også ha skrevet en bok om en av de britiske erobrerne, men denne og andre av hans verk (inkludert resten av historieverket) har gått tapt.


== Referanser ==


== Litteratur ==
John Kinnamos, Rerum ab Ioannes et Alexio [sic] Comnenis Gestarum, ed. A. Meineke, Corpus Scriptorum Historiae Byzantinae (Bonn, 1836)
John Kinnamos, The Deeds of John and Manuel Comnenus, trans. C.M. Brand (New York, 1976). ISBN 0-231-04080-6
Denne artikkelen inneholder materiale fra Encyclopædia Britannica Eleventh Edition, en publikasjon som nå er offentlig eiendom.

Jonathan Harris, Byzantium and the Crusades (Hambledon and London, 2003). ISBN 1-85285-298-4
J. Ljubarskij, ‘John Kinnamos as a writer’, in Polypleuros Nous: Miscellanea für Peter Schreiner zu seinem 60 Geburtstag (Byzantinisches Archiv, 19), ed. C. Scholz and G. Makris (Munich, 2000), pp. 164–73
Paul Magdalino, 'Aspects of twelfth century Byzantine Kaiserkritik', Speculum 58 (1983), 326-46 and reprinted in Paul Magdalino, Tradition and Transformation in Medieval Byzantium (Ashgate publishing, 1991), No. VIII
Paul Stephenson, 'John Cinnamus, John II Comnenus and the Hungarian campaign of 1127-1129', Byzantion 66 (1996), 177-87
Aegus (Micraegus) glaber

Aegus (Micraegus) glaber er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En nokså liten (12-16 millimeter), avlang, blankt brunsvart hjortebille. Hannens hode er bredt og flatt, kjevene (mandiblene) slanke og sigdformede med en innoverrettet tann nær roten. Pannen er bredt og grunt, U-formet innbuktet foran. Antennene er kraftige med en tre-leddet klubbe. Hodet er nokså matt, nokså kraftig og spredt punktert. Pronotum er avrundet rektangulært, blankt, betydelig grovere punktert enn dekkvingene, som er jevnbrede, noe flate, med fine punktstriper. Ytterkanten er kledt med korte, gulbrune hår. Beina er brunlige. Hunnen ligner hannen bortsett fra at hode og kjever ikke er forstørrede, hodet er ganske blankt og like grovt punktert som pronotum, som er puteformet (ikke bredere forover).


== Levevis ==
Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på Molukkene og Ny-Guinea.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Aegini - omfatter bare én slekt:
Slekten Aegus MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
Underslekten Micraegus Maes, 1992
Aegus (Micraegus) glaber Parry, 1864


== Eksterne lenker ==
Oversikt over artene
Lucanidae du Monde, nettside om arten
(en) Aegus (Micraegus) glaber i Global Biodiversity Information Facility
Randbebyggelse

Randbebyggelse er betegnelse som brukes av geografer og veiingeniører om bebyggelse langs en vei. Det er typisk for byutviklingen på 18- og 1900-tallet at ny bebyggelse vokste fram langs byenes innfartsveier. Bebyggelsen kunne ha funksjon som boligbebyggelse, men også næringsvirksomhet av ulike typer. Typiske næringer på 1800-tallet, da hestekjøretøyer dominerte, var bl.a. smeder, hovslagere og vognmann-forretninger. På 1900-tallet, da bilene stadig økte i betydning for transporten, endret næringsvirksomheten seg til bensinstasjoner, kjosker, dagligvarebutikker og serveringssteder for take-away-food. 
Det mest typiske trekk ved randbebyggelse er at de enkelte eiendommer har direkte utkjøring på veien. Deretter vokste gjerne trafikken på veien, som både skulle dekke behov for lokaltrafikkens myke trafikanter til fots eller på sykkel, og gjennomgangstrafikken som midt på 1900-tallet var et stadig økende antall biler. Randbebyggelsen skapte på denne måten en uheldig blanding av ulike typer trafikk. Dette førte i sin tur til mange ulykker; strekninger med randbebyggelse fikk status som ulykkesutsatte.
Tiltakene er i første rekke fartsbegrensninger for biltrafikken; sikring av myke trafikanter med med fortau, eventuelt gang og sykkelvei. Ytterligere tiltak er bygging av ny vei utenom.
Gamle E18 i Vestfold har mange typiske eksempler på randbebyggelse, bl.a. tettstedet Verningen, og langs Raveien i Stokke, i dag en del av Sandefjord kommune.


== Kilder ==
Trafikksikkerhetsboken. Statens vegvesen.


== Referanser ==
Aegus (s.str.) riedeli

Aegus (s.str.) riedeli er bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor (34-40 millimeter), avlang, blank, svart hjortebille. Hannens mandibler (kjever) er kraftige, sigdformede, litt lengre enn hodet, med en bred, to-spisset tann nær roten. Hodet er avrundet firkantet, pannen på forkanten med to spisse framspring. Hodet er nokså kraftig punktert. Pronotum er rektangulært, sidekanten knapt rundet, ganske blankt og tett punktert. Dekkvingene er litt rundede med nokså kraftige punktrader, langs sidekanten tett punkterte.


== Levevis ==
Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på Ny-Guinea.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Aegini - omfatter bare én slekt:
Slekten Aegus MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
Underslekten Aegus MacLeay, 1819 (i snever forstand)
Aegus (s.str.) riedeli Bartolozzi, 1996


== Eksterne lenker ==
Oversikt over artene
Lucanidae du Monde - nettside om arten
(en) Aegus (s.str.) riedeli i Encyclopedia of Life 
(en) Aegus (s.str.) riedeli i Global Biodiversity Information Facility