jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Cainsa

Cainsa er tettsted i Artigas-departementet i det nordlige Uruguay.


== Befolkning ==
Tettstedet har 355 innbyggere (Beregning 2011)

Kilde:


== Transport ==
 Ruta 3 General José Gervasio Artigas forbinder Cainsa med Bella Unión, Salto, Paysandú og Young.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart over Cainsa (INE) (spansk)
Interstate 29

Interstate 29 (kort I-29) er en 1215 kilometer lang interstate Highway i USA. Den nordlige enden er fortsettelsen av den kanadiske Manitoba Provincial Highway 75 pågrensen mot Canada i Nord-Dakota, den sydlige enden ligger i Kansas City i Missouri, der den er tilknyttet Interstate 35.


== Strekning ==


== Adkomst- og omkjøringsveier ==
Interstate 229 ved Saint Joseph
Interstate 129 ved Sioux City
Interstate 229 ved Sioux Falls


== Eksterne lenker ==
(en) Interstate 29 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
I-29 på Interstate Guide
Calnú

Calnú er tettsted i Artigas-departementet i det nordlige Uruguay.


== Befolkning ==
Tettstedet har 15 innbyggere (Beregning 2011)

Kilde:


== Transport ==
 Ruta 3 General José Gervasio Artigas forbinder Calnú med Bella Unión, Salto, Paysandú og Young.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart over Calnú (INE) (spansk)
Dion Knelsen

Dion Knelsen (født 4. januar 1989 i Three Hills i Alberta) er en canadisk ishockeyspiller som spiller for den norske klubben Sparta Warriors.


== Karriere ==


=== Klubb ===
Knelsen gjorde sin debut i GET-ligaen for Sparta Warriors under 2010/11-sesongen.


=== Landslag ===
Knelsen fikk 6 kamper for Canadas U18-herrelandslag i ishockey under U18-VM i ishockey 2007, der Canada endte på en 4.-plass bak Russland, USA og Sverige.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dion Knelsen – Hockeydb.com 
(en) Dion Knelsen – Eliteprospects.com
Tobias Lindström

Tobias Lindström (født 20. april 1988 i Stockholm) er en svensk-norsk ishockeyspiller som spiller for den norske klubben Vålerenga, og Norges landslag.


== Karriere ==
Lindström startet sin karriere i den lokale klubben Danderyd, men signerte i 2004 for Djurgården. Han gikk der gradene og fikk sin debut i den Svenska hockeyligan under 2007/08-sesongen.
Han signerte for Lørenskog i 2008, hvor han foruten et kort opphold i Bofors spilte i tre sesonger.
I 2011 signerte Lindström for Sundsvall og etter to sesonger der flyttet han tilbake til Norge og Vålerenga.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tobias Lindström – Eliteprospects.com
Josh Soares

Josh Soares (født 6. februar 1982 i Hamilton i Ontario) er en canadisk ishockeyspiller som spiller for den norske klubben Stavanger Oilers.


== Karriere ==
Under sitt collegeopphold hos Alaska Aces ble han tatt ut på ECHL All-Rookie Team.Soares gjorde sin debut i GET-ligaen for Stavanger Oilers under 2014/15-sesongen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Josh Soares – Hockeydb.com 
(en) Josh Soares – Eliteprospects.com
Dijleland

Dijleland er et landskap i Flandern som opptar den midtre delen av provinsen Flamsk Brabant i sør-nord-retning mellom Brussel og Leuven. Landskapet omfatter 14 kommuner.
Navngivende er elven Dijle, som renner gjennom området fra sør mot nord og danner et slagt dalføre som opptar det meste av Dijleland. I øst avgrenses landskapet at Leuven og av landskapet Hageland, som omfatter hele den gjenstående østre del av Flämsk Brabant. I nord avløses Dijleland av det brabantske Kempen. I sørøst, fra Leuven i retning Oud-Heverlee, danner skogområdene Meerdaalwoud, Heverleebos og Egenhovenbos en naturlig avgrensning.

Dijleland (til venstre) og Hageland (til høyre) i provinsen Flamsk Brabant.
De 14 menigheter i Dijleland er (lagvis fra nord til sør):

Boortmeerbeek, Kampenhout,
Keerbergen, Haacht, Herent,
Steenokkerzeel, Kortenberg,
Zaventem,
Bertem,  Oud-Heverlee,
Tervuren, Huldenberg,
Overijse, HoeilaartDe sistnevnte fire kommuner ligger i det sørlige avsnitt av Dijleland og danner sammen Druivenstreek. Det egentlige Dijleland danner den østlige del av det landlige grønne belte (Groene Gordel) som omgir hovedstaden Brussel.


== Bilder fra Dijleland ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Eksterne lenker ==
Dijleland.be
Kartmaterial for Laan og Ijse
Jada, vi elsker...

Jada, vi elsker... er et musikkalbum med Henning Kvitnes. Albumet ble utgitt i 2014 og inneholdt to duetter med Ida Jenshus og en duett med Åge Aleksandersen.


== Sporliste ==
«Der man elsker» (Kvitnes)
«Friheten» (Kvitnes), med Ida Jenshus
«Det har du» (Kvitnes/Thorup)
«Rull meg hjem» (Kvitnes)
«Nytt liv» (Kvitnes)
«Publikumsangen» (Kvitnes)
«Hvem er alle andre» (Kvitnes), med Åge Aleksandersen
«Sangen jeg aldri skrev» (Kvitnes)
«Opp fra veien ned» (Kvitnes)
«Under vår velstands tre» (Kvitnes/Thorup), med Ida Jenshus


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Henning Kvitnes - sang, gitarer, håndklapp, låtskriver, produsent
Freddy Holm - gitarer, mandolin, banjo, dobro, cello, fele, bratsj, fiolin, piano, kor, produsent
Omar Østli - gitarer, kor
Finn Tore Tokle - bass, bass-ukulele, håndklapp, kor
Jon Terje Rovedal - tangenter, trekkspill, håndklapp, kor
Eivind Kløverød - trommer, perkusjon, håndklapp
Ida Jenshus - sang på Friheten og Under vår velstands tre
Åge Aleksandersen - sang på Hvem er alle andre
Espen Holtan - bass


=== Andre medvirkende ===
Kai Andersen - tekniker
Jørgen Thorup - låtskriver
Espace Léopold

Espace Léopold (fransk) eller Leopoldruimte  (nederlandsk) er et anlegg av parlamentsbygninger i Brussel som huser Europaparlamentet, en av institusjonene i Den europeiske union (EU).

Espace Léopold består av flere  bygninger. Paul-Henri Spaak (PHS), er den eldste bygningen, og Altiero Spinelli-bygningen, den største. Paul-Henri Spaak huser plenumssalen og presidentens kontor.
		


== Eksterne lenker ==
(en) Espace Léopold – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
The Big Bus Company

The Big Bus Company er et Londonbasert bedrift som er kjent for å drive busstransport med guider i sentrale London. Bedriften startet i London i 1991 med fire busser, men har nå over hundre busser i London, Dubai og i de amerikanske Sambandsstatene.
Big Bus London driver 3 forskjellige ruter som er guidet enten med levende guide eller kommentarer innspilt på bånd tilgjengelig på åtte forskjellige språk:Engelsk, tysk, spansk, fransk, italiensk, portugesisk, japansk og russisk. ingen skandinaviske språk er tilgjengelig foreløpig. 
Bussene i London har en rekke ganger blitt vist fram i TV, både i britiske og internasjonale fjernsynsprogrammer og har to ganger vunnet "Visit London" si "Best Sightseeing Tour of the Year"-pris, både i 2001 og i 2004. 


== Bakgrunnsinformasjon ==
Hjemmesiden til The Big Bus Company
Col de la Madeleine

Col de la Madeleine er et 1 993 meter høyt alpepass i Département Savoie i regionen Auvergne-Rhône-Alpes i Frankrike.
Passet knytter sammen landsbyen La Chambre i Maurienne-dalen med landsbyene Aigueblanche og Feissons-sur-Isère i Tarentaise. Stigningen opp fra Leene Chambre er 19,3 kilometer lang med en snittgradient på 8,0 %. Nordsiden opp fra Aigueblance er 28,3 kilometer lang og har en snittstigning på 5,4 %.
Col de la Madeleine har stått på Tour de France-programmet 23 ganger, første gang i 1969, siste gang så langt under 9. etappe i 2010. Passet blir klassifisert som en Hors catégorie stigning.


== Litteratur ==
Kristian Bauer, Roadbook Tour de France, Bruckmann Verlag 2006
Peter Leisl, Die legendären Anstiege der Tour de France, Covadonga 2004


== Eksterne lenker ==
(en) Col de la Madeleine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Col de la Madeleine - www.quaeldich.de
Col de la Madeleine - www.4biker.eu
Raskuporis-viken

Raskuporis-viken (bulgarsk: залив Раскупорис, Zaliv Raskuporis; engelsk: Raskuporis Cove) er en 1,77 km bred vik og rundt 700 meter dyp ved sørkysten av Byershalvøya på øya Livingston Island som er en av øyene i Sør-Shetlandsøyene i Antarktis. Den er vest for Sevar Point og øst for Devils Point, og er knyttet til Osogovobukten i nordvest ved Hell Gates («Helvetesportene»), en 20 meter bred passasje.
Viken er oppkalt etter oldtidskongen Raskuporis av Trakia, 48-41 f.Kr.


== Lokalisering ==
Raskuporisviken er lokalisert 62°40′25″S 61°09′43″V.  Britisk kartlegging i 1968, spansk i 1993 og bulgarsk i 2009.


== Kart ==
Península Byers, Isla Livingston (PDF). Mapa topográfico a escala 1:25000. Madrid: Servicio Geográfico del Ejército, 1992.
Ivanov, L.L. (2009): Antarctica: Livingston Island and Greenwich, Robert, Snow and Smith Islands. Scale 1:120000 topographic map. Troyan: Manfred Wörner Foundation, ISBN 978-954-92032-6-4


== Eksterne lenker ==
Raskuporis Cove. SCAR, Composite Gazetteer of Antarctica.
Stolt henrik

Stolt henrik (Blitum bonus-henricus) er en flerårig urt i amarantfamilien. Den ble tidligere regnet til slekta Chenopodium som Chenopodium bonus-henricus.
Stengelen er opprett og kan bli mer enn en halv meter høy. Bladene er store og trekantede til ruteformete. De små blomstene sitter i lange, akslignende klaser i toppen av stengelen. Planten vokser på ulike typer kulturmark. 
Arten var opprinnelig utbredt i fjellstrøk i Mellom- og Sør-Europa. Den er blitt dyrket som grønnsak og medisin for dyr og er slik blitt naturalisert i Vest-Frankrike, De britiske øyer, Sør-Skandinavia og østover til vestlige Russland. Til Norge ble den sannsynligvis innført i middelalderen, og arten finnes nå spredt i Sør-Norge, spesielt i Akershus, Buskerud og midtre og indre Sogn.


== Referanser ==


== Litteratur ==

Stolt henrik i Artsdatabanken. Besøkt 23. mars 2016.
C. Grey-Wilson og M. Blamey; norsk utgave T. Faarlund og P. Sunding (1992). Teknologisk Forlags store illustrerte flora for Norge og Nord-Europa. Teknologisk Forlag. s. 72–73. ISBN 82-512-0355-4. 
P. Uotila (2011). «Blitum bonus-henricus». Chenopodiaceae (pro parte majore). – In: Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 23. mars 2016. 
«Lungrot». Den virtuella floran. Besøkt 23. mars 2016. 


== Eksterne lenker ==
(en) Stolt henrik i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Stolt henrik hos Artsdatabanken 
(sv) Stolt henrik hos Dyntaxa 
(en) Stolt henrik hos NCBI 
(en) Stolt henrik hos The International Plant Names Index 
(en) Stolt henrik hos Tropicos 
(en) Kategori:Blitum bonus-henricus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Blitum bonus-henricus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Blitum bonus-henricus – detaljert informasjon på Wikispecies
Edderkoppens strategi

Edderkoppens strategi (italiensk originaltittel: Strategia del ragno) er et italiensk politisk drama fra 1970 med manus og regi av Bernardo Bertolucci. Manus er fritt etter en novelle av den argentinske forfatteren Jorge Luis Borges.


== Medvirkende ==
Giulio Brogi: Athos Magnani, både far og sønn
Alida Valli: Draifa
Tino Scotti: Costa
Pippo Campanini: Garibazzi
Giuseppe Bertolucci: portatore di leone


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Edderkoppens strategi på Internet Movie Database 
(no) Edderkoppens strategi hos Filmfront 
(sv) Edderkoppens strategi i Svensk Filmdatabas 
(da) Edderkoppens strategi i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Edderkoppens strategi på Allociné 
(nl) Edderkoppens strategi på MovieMeter 
(en) Edderkoppens strategi på AllMovie 
(en) Edderkoppens strategi på Rotten Tomatoes
VM i judo 2015

VM i judo 2015 (verdensmesterskapet i judo) fant sted i Astana i Kasakhstan fra 24. til 30. august 2015. Det ble konkurrert i 16 øvelser. Japan ble beste nasjon.


== Medaljevinnere ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Idrettslaget Framsteg

Idrettslaget Framsteg (stiftet 18. april 1918) er et idrettslag fra bygda Finsland øverst i Songdalen i Agder, som driver med fotball og håndball.Klubbens hjemmebane er på Lauvsland i Finsland.


== Fotball ==
Klubbens A-lag i fotball debuterte i 6. divisjon under 2015-sesongen, etter å ha vært uten et lag i divisjonssystemet siden 1991. Deler av 2015-sesongen ble grunnet snø spilt på kunstgressbanen i Øvrebø.
6. divisjon 2018


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Bakken-formasjonen

Bakken-formasjonen er en geologisk formasjon fra sen devon til tidlig mississippium som fører mineralolje. Den omfatter rundt 520 000 km² under overflaten av Williston-bekkenet, som omfatter deler av Saskatchewan og Manitoba i Canada, og deler av Montana og Nord-Dakota i USA. Bakken-formasjonen ble for første gang beskrevet 1953 av geologen J. W. Nordquist og fikk navn etter Henry Bakken, en bonde fra Tioga nordvest i Nord-Dakota, formasjonen ble oppdaget på hans grunn.Anvendelsen av hydraulisk oppsprekking og horisontal boreteknologi har siden 2000 forårsaket en boom i produksjonen i Bakken. Ved slutten av 2010 hadde oljeproduksjonen nådd 458 000 fat (72 800 m³) per dag, dette overstiger rørledningskapasiteten som kan transportere oljen ut av Bakken, transporten har derfor blitt supplert med jernbane.


== Referanser ==
Toarp

Toarp er et tettsted i Malmö kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 219 innbyggere.


== Referanser ==
Norges Grillmester

Norges Grillmester er et norsk talentprogram innen matlaging som gikk to sesonger på TV 2 fra 2014 til 2015. Her skulle ti par konkurrere i grilling om tittelen «Norges Grillmester». Hver uke bedømte to dommere hvilket par som hadde bestått grilloppgavene. Deltagerne fikk to oppgaver. Ett par ble ukens grillmestere mens ett par måtte forlate konkurransen hver uke. Programmet ble i første sesong ledet av Stian Barsnes Simonsen, mens Espen Lie og Jan Dahji var dommere. Sesong to ble ledet av Stig Henrik Hoff, mens Espen Lie og Jonas Lundgren var dommere.Jeanette og Johnny Krosby (far og datter) vant første sesong, mens andre sesong ble vunnet av Sylvia og Luis Vavik (søskenpar).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Serien på TV 2 Sumo (betalingstjeneste)
Skumparp

Skumparp er et tettsted i Malmö kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 205 innbyggere.


== Referanser ==
Marvelous Marvin Hagler

Marvelous Marvin Hagler (født Marvin Nathaniel Hagler; 23. mai 1954, død 13. mars 2021) var en amerikansk bokser, og ubestridt mester i mellomvektsklassen fra 1980 til 1987.
Hagler forsvarte tittelen tolv ganger, og vant 78 % av kampene sine med knockout, og innehar derfor den høyeste knockout-prosenten av samtlige tittelholdere. I tillegg var hans periode som ubestridt mellomvektmester, seks år og syv måneder, den nest lengste i boksehistorien. Han ble innvilget en offisiell navneendring til «Marvelous Marvin Hagler», «Storartede Marvin Hagler», i 1982.Hagler var opptatt i International Boxing Hall of Fame, boksernes æresgalleri, ble utnevnt til årtiets bokser på 1980-tallet av Boxing Illustrated, mens The Ring og Boxing Writers Association of America kåret ham til årets bokser to ganger. Han ble regnet som blant de beste mellomvektsbokserne gjennom tidene.


== «The War» ==
Den 15. april 1985 møttes Hagler, som da var ubestridt mellomvektsmester, den fire år yngre utfordreren Thomas «Hitman» Hearns, som på sin side var juniorverdensmester i samme vektklasse til en tittelmatch. Kampen, som fikk oppnavnet «The War» («Krigen»), regnes blant tidenes beste boksekamper til tross for at den bare varte i knapt to og en halv runde, syv minutter og 52 sekunder. Sports Illustrated karakteriserte kampen som «Åtte raserifylte minutter» og avisen The Guardian kalte kampen «Tre runder som rystet verden».I første runde utvekslet bokserne slag som var så energiske at Hearns brakk høyre hånd. Boksemagasinet The Ring har siden betegnet dette som tidenes beste bokserunde. Omtrent halvveis ut i tredje runde, som var blitt avbrutt for å sjekke et kutt i Haglers panne, traff han Hearns med en høyre hook til hodet og fulgte opp med et slag til haken og to uppercuts som felte Hearns. På dette tidspunkt hadde to av dommerne Hagler i ledelse og én hadde Hearns.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Marvelous Marvin Hagler – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Marvelous Marvin Hagler på Internet Movie Database 
(de) Marvelous Marvin Hagler – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Marvelous Marvin Hagler – BoxRec
Frømelde

Frømelde (Lipandra polysperma) er en ettårig urt i amarantfamilien. Den ble inntil 2012 regnet til slekta Chenopodium som Chenopodium polyspermum, men er nå den eneste arten i slekta Lipandra.
Den er ofte brun- eller rødaktig og har nedliggende eller opprette, firkantede stengler. Bladene er elliptiske til eggformete og er helrandete med som regel rødaktig kant. De uanselige blomstene sitter mange sammen i aks i bladhjørnene og toppen av stengelen. Frøene er brunsvarte. Planten produserer svært mange frø, noe som både det norske og vitenskapelige navnet hentyder til.
Frømelde vokser på dyrket mark, brakkmark og langs strender. Arten er utbredt i Europa, Vest- og Sentral-Asia, men den mangler lengst sør og nord i Europa. I Norge er den vanligst fra sørlige Østlandet til Agder, men finnes mer spredt nordover til Buvika i Trøndelag.


== Litteratur ==
C. Grey-Wilson og M. Blamey; norsk utgave T. Faarlund og P. Sunding (1992). Teknologisk Forlags store illustrerte flora for Norge og Nord-Europa. Teknologisk Forlag. s. 74–75. ISBN 82-512-0355-4. 
«Chenopodium polyspermum frømelde». FremmedArt2012. Artsdatabanken. Besøkt 23. mars 2016. 
P. Uotila (2011). «Lipandra polysperma». Chenopodiaceae (pro parte majore). – In: Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 23. mars 2016. 
«Fiskmålla». Den virtuella floran. Besøkt 23. mars 2016. 


== Eksterne lenker ==
(en) Frømelde i Encyclopedia of Life 
(en) Frømelde i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Frømelde hos ITIS 
(en) Frømelde hos The International Plant Names Index 
(en) Frømelde hos Tropicos 
(en) Kategori:Lipandra polysperma – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Lipandra polysperma – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lipandra polysperma – detaljert informasjon på Wikispecies
Elio Petri

Elio Petri (født 29. januar 1929 i Roma, død 10. november 1982 i Roma) var en italiensk filmregissør, kjent for sine politiske filmer og sitt samfunnskritiske syn på Italia.


== Filmografi i utvalg ==
1961: L'assassino
1962: Lev mens du lever (I giorni contati)
1965: Det 10ende offer (La decima vittima)
1967: Jaget av mafiaen (A ciascuno il suo)
1968: Un tranquillo posto di campagna
1970: Hevet over mistanke (Indagin su un cittadino al di sopra di ogni sospetto)
1971: Arbeiderklassen kommer til paradis (La classe operaia va in paradiso)
1973: La proprietà non è più furto


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(it) Offisielt nettsted 
(en) Elio Petri – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Elio Petri på Internet Movie Database 
(sv) Elio Petri i Svensk Filmdatabas 
(da) Elio Petri på Filmdatabasen 
(fr) Elio Petri på Allociné 
(en) Elio Petri på AllMovie 
(en) Elio Petri hos Turner Classic Movies 
(en) Elio Petri hos The Movie Database
Amamiøyene

Amamiøyene (奄美群島 - Amami-guntō) er en japansk øygruppe blant Satsunanøyene, som igjen er en del av Ryukyuøyene sørvest for Kyushu. Administrativt er øyene en del av prefekturet Kagoshima.


== Historie ==
Historisk har Amamiøyene vært en fattig, jordbruksbasert region. Det eneste som ble eksportert herfra var sukkerør. Øyenes plassering mellom Japan og det østasiatiske fastland, har også ledet til stadige invasjoner av ulike grupper og land. Rent kulturelt har øyene vært mer influert av andre asiatiske land, enn av Fastlands-Japan.Navnet til Amamiøyene dukker først opp i år 616 i den japanske krøniken Nihonshoki. Historien til øyene er noe uklar, siden mye historisk materiale er gått tapt, særlig under Satsuma-perioden fra 1600-1800-tallet. Ifølge Shomu Nobori og publikasjonen Dai Amami-shi (大奄美史; «Amamiøyenes historie») fra 1949, kan øyenes historie deles i to perioder: den første perioden med «uavhengighet» varte frem til 1200-tallet. Den andre perioden med kolonisering spenner fra kongedømmet Ryukyu mellom 1200- og 1600-tallet, til den føydale klanen Satsumas styre i Tokugawa-perioden mellom 1600- og 1800-tallet. Amamiøyene ble i 1871 offisielt en del av Japan etter Meijirestaurasjonen. Etter den andre verdenskrig ble øyene okkupert av USA mellom 1945 og 1954.


== Klima ==
Klimaet på Amamiøyene er subtropisk, med en årlig middeltemperatur på 21°C, og en årlig nedbørnormal på 3 000 mm.


== Flora og fauna ==
Rikelig med regn har ført til et variert planteliv. På øyene finnes både regnskoger og mangroveskoger. Utenfor kysten er det store korallrev med et rikt fiskeliv.
På øya Amami Ōshima finnes den endemiske sorte kaninarten Pentalagus furnessi (Amamihare). Den stedegne fuglen Garrulus lidthi (Amamiskrike) finnes bare på Amamiøyene.
«Amami og Ryukyu» er foreslått oppført på UNESCOs liste over verdens naturarv, for å beskytte øyenes truede plante- og dyreliv.


== Øyene ==
Dette er de bebodde og største øyene i arkipelet: 


== Bilder ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Amami Islands – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hjertemelde

Hjertemelde (Chenopodiastrum hybridum) er en ettårig urt i amarantfamilien. Den ble inntil 2012 regnet til slekta Chenopodium som Chenopodium hybridum.
Den er glatt og kan bli opptil 80 cm høy. Stengelen er kantet, opprett og sparsomt forgrenet. De store bladene har lang stilk og kan bli opptil 20 cm lange; de er ovalt hjerteformete til trekantede med noen få, store tenner. Blomstene sitter i forgrenete, glisne topper. Frøene er svarte.
Planten vokser på næringsrik jord som jordhauger og ruderatmark. Arten har en vid utbredelse i Eurasia. I Norge er den blitt funnet nordover til Nordfjord, men ser ikke ut til å kunne etablere stabile populasjoner.


== Litteratur ==
C. Grey-Wilson og M. Blamey; norsk utgave T. Faarlund og P. Sunding (1992). Teknologisk Forlags store illustrerte flora for Norge og Nord-Europa. Teknologisk Forlag. s. 72–73. ISBN 82-512-0355-4. 
«Chenopodium hybridum hjertemelde». FremmedArt2012. Artsdatabanken. Besøkt 23. mars 2016. 
P. Uotila (2011). «Chenopodiastrum hybridum». Chenopodiaceae (pro parte majore). – In: Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 23. mars 2016. 
«Lönnmålla». Den virtuella floran. Besøkt 23. mars 2016. 


== Eksterne lenker ==
(en) Hjertemelde i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Hjertemelde hos Artsdatabanken 
(sv) Hjertemelde hos Dyntaxa 
(en) Hjertemelde hos NCBI 
(en) Hjertemelde hos The International Plant Names Index 
(en) Hjertemelde hos Tropicos 
(en) Kategori:Chenopodiastrum hybridum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Chenopodiastrum hybridum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Chenopodiastrum hybridum – detaljert informasjon på Wikispecies
Brød, kjærlighet og fantasi

Brød, kjærlighet og fantasi (originaltittel: Pane, amore e fantasia) er en italiensk romantisk komedie fra 1953 regissert av Luigi Comencini.
Filmen ble vist under Filmfestivalen i Berlin i 1953, hvor den vant Sølvbjørnen.


== Medvirkende ==
Vittorio De Sica - Antonio Carotenuto
Gina Lollobrigida - Maria De Ritis
Marisa Merlini - Annarella Mirziano
Virgilio Riento - Don Emidio
Tina Pica - Caramella
Maria-Pia Casilio - Paoletta
Roberto Risso - Pietro Stelluti
Memmo Carotenuto - Sirio Baiocchi
Vittoria Crispo - Maria Antonia De Ritis
Guglielmo Barnabò - Don Concezio


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Brød på Internet Movie Database 
(da) Brød i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Brød på Allociné 
(en) Brød på AllMovie