jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ng Ka Long

Ng Ka Long (født 24. juni 1994) er en hongkongkinesisk badmintonspiller. Han har ingen større internasjonale seniortitler, men tok blant annet gull under junior-VM i badminton i 2012.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo ble han utslått i gruppespillet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ng Ka Long – Olympics.com 
(en) Ng Ka Long – Olympedia 
(en) Ng Ka Long – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ng Ka Long – BWF (bwf.tournamentsoftware.com) 
(en) Ng Ka Long – BWF (bwfbadminton.com)
Srikanth Kidambi

Srikanth Kidambi (født 7. februar 1993) er en indisk badmintonspiller. Han har ingen større internasjonale titler, men har blant annet bronse fra det asiatiske mesterskapet fra 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) K. Srikanth – Olympedia 
(en) K. Srikanth – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) K. Srikanth – Commonwealth Games Federation 
(en) K. Srikanth – BWF (bwf.tournamentsoftware.com) 
(en) K. Srikanth – BWF (bwfbadminton.com) 
(en) K. Srikanth – TheSports.org
Drammen rutebilstasjon

Drammen rutebilstasjon var busstasjon for Drammen fra 1969 og fram til 2001, da den ble revet for å gjøre plass til nye Drammen busstasjon.


== Historie ==
Drammen rutebilstasjon ble offisielt åpnet 2. januar 1969, og var den første tiden drevet av busselskapet SH-Busslinjer, fram til et kommunalt selskap overtok i 1978. Rutebilstasjonen rommet ruteopplysning, hittegodskontor, kiosk, butikk, parkeringsplasser (blant annet for Skoger Sparebank) og driftssentralen til busselskapet. Da den ble revet høsten 2001 ble driftssentralen flyttet til bygget ved godsterminalen i Konnerudgata 2D (i dag Griffenfelds gate 20), mens hittegodskontor og ruteopplysning ble flyttet til Drammen stasjon.


== Referanser ==
Hu Yun

Hu Yun (født 31. august 1981) er en hongkongkinesisk badmintonspiller. Han har ingen større internasjonale titler, men har vært nummer 2 i tre forskjellige Super Series gjennom karrieren.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hu Yun – Olympedia 
(en) Hu Yun – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Hu Yun – BWF (bwf.tournamentsoftware.com) 
(en) Hu Yun – BWF (bwfbadminton.com) 
(en) Hu Yun – TheSports.org
Esino Lario

Esino Lario (/'ezino/) er en by og kommune i provinsen Lecco i Lombardia, cirka 60 kilometer nord for Milano. Per januar 2014 hadde den 760 innbyggere over et område på 18,7 kvadratkilometer. Kommunen har også frazioniene Bigallo og Ortanella.
Opphavet til beboelsen i området er dokumentert av arkeologiske funn. Esino Lario er omringet av alpefjell, hvor et karst landskap har produsert flere fossiler og huler.


== Geografi ==

Byen er å finne i For-Alpene langs de nordøstlige bakkene til Grigna-fjellgruppen, 4,3 kilometer fra østkysten til Comosjøen. Byen består av to distinke distrikter: Øvre Esino og Nedre Esino, begge på en høye over havet på cirka 900 meter. Andre mindre lokaliteter i området inkluderer Cainallo, som er på 1300 meter over havet, og Ortanella, litt mindre enn 1000 meter over havet.
Distriktet består bare av fjell; det laveste punktet i området er 554 meter over havet, mens det høyeste er toppen av Grigne på 2409 meter over havet.Spesielt bemerkelsesverdig er Moncodeno, et stort amfiteater på nordsiden av Grigna som ligger mellom 1700 meter og 2300 meter over havet. Det er karaktisert av flere større synkehull og nesten 500 huler, og har blitt dannet av karsten og erosjonen som dekket området i istiden. I en av disse hulene kan man finne Ghiacciaia del Moncodeno, som er flere avsetninger med is fra istiden.


== Økonomi ==


=== Jordbruk ===
Historisk sett kommer mye av den økonomiske aktiviteten i Esino Lario fra dyrking av skogene for bøk og agnbøk. Esino Lario var en del av flere kommuner i nærheten av Grigne som forsynte kull til jernproduksjonen i Valsassina.


=== Turisme ===
Turisme i Esino Lario startet tidlig i det 19. århundret med Abbot Antonia Stoppani og de første geologene som ankom siden de var interesserte i områdets mange fossiler. Byen ble det økonomisk senter i 60-årene, og fikk til og med et kallenavn: «Grignes perle». I 70-årene var området spesielt travelt, siden det fikk nesten 12 000 besøkende i sommersesongene.
Ekstra vann blir hentet fra vannledningen til Valsassina og skistedene har økt fått en økt strømm av turister i vinteren. På nittitallet begynte turismen å avta. Det lite snøfallet de siste årene stenger skibakkene.

Byen har blitt valgt til å være vertsby for Wikimania i 2016, en årlig Wikimedia konferanse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Esino Lario – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Esino Lario – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Lee Dong-keun

Lee Dong-keun (født 20. november 1990) er en sørkoreansk badmintonspiller. Han har ingen større internasjonale titler, men tok blant annet gull under Asialekene 2014 i lagkonkurransen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lee Dong-keun – Olympedia 
(en) Lee Dong-keun – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Lee Dong-keun – BWF (bwf.tournamentsoftware.com) 
(en) Lee Dong-keun – BWF (bwfbadminton.com)
Dressed to Thrill

Dressed to Thrill er en amerikansk filmmusikal fra 1935, regissert av Harry Lachman. Manuset ble skrevet av Samson Raphaelson. Norskfødte Tutta Rolf spiller den kvinnelige hovedrollen som Colette Dubois / Nadia Petrova.Det var en nyinnspilling av den franske filmen La couturière de Lunéville fra 1932, som også ble regissert av Lachman. Den bygde på Alfred Savoirs skuespill med samme navn, som ble uroppført i Paris 21. januar 1923.


== Rolleliste (i utvalg) ==
Tutta Rolf - Colette Dubois / Nadia Petrova
Clive Brook - Bill Trent
Robert Barrat - Gaston Dupont
Nydia Westman - Anne Trepied
Dina Smirnova - Sonya (som Mme. Smirnova)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dressed to Thrill på Internet Movie Database 

(sv) Dressed to Thrill i Svensk Filmdatabas 
(en) Dressed to Thrill på AllMovie
Vladimir Malkov

Vladimir Malkov (født 9. april 1986) er en russisk badmintonspiller. Han har ingen større internasjonale titler og hans plass på verdensrankingen var i 2015 da han var nummer 41 i singel.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vladimir Malkov – Olympedia 
(en) Vladimir Malkov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Vladimir Malkov – BWF (bwf.tournamentsoftware.com) 
(en) Vladimir Malkov – BWF (bwfbadminton.com)
Osleni Guerrero

Osleni Guerrero (født 18. oktober 1989) er en cubansk badmintonspiller. Han har ingen større internasjonale titler, men har blant annet sølv og bronse fra de panamerikanske lekene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Osleni Guerrero – Olympedia 
(en) Osleni Guerrero – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Osleni Guerrero – BWF (bwf.tournamentsoftware.com) 
(en) Osleni Guerrero – BWF (bwfbadminton.com)
Geng Jingzhong

Geng Jingzhong (kinesisk: 耿精忠; pinyin: Gěng Jīngzhōng; Wade–Giles: Keng Ching-chung; født 1644, død 1682) var en mektig militær kommandant under det tidlige Qing-dynastiet. 
Han arvet tittelen «konge/fyrste av Jingnan» (靖南王) fra faren Geng Jimao, som i sin tur hadde arvet det fra Geng Jingzhongs bestefar Geng Zhongming. Han satt i praksis som så å si uavhengig, suveren hersker over Fujian, og gikk i 1674 sammen med to andre mektige menn til de tre føydalherrers opprør mot det mandsjuiske Qing-dynastiet. De to andre var Wu Sangui og Shang Zhixin, og de regjerte også over hvert sitt enormne område i det sørlige Kina. 
Qing-hærene klarte etterhvert å slå ned Gengs opprørere, og de overgav seg til Kangxi-keiseren. Qing-styret brukte da Gengs styrker til å kjempe mot de to andre føydalherrene. 
Kort etter Qings endelige seier i 1681, sørget Kangxi-keiseren for å henrette Geng for forræderi ved de tusen kutts død.


== Referanser ==


== Litteratur ==
David Andrew Graff; Robin Higham (2012). A Military History of China. University Press of Kentucky. pp. 120–. ISBN 0-8131-3584-2.
Polsk Hamlet – portrett av Aleksander Wielopolski

Polsk Hamlet – portrett av Aleksander Wielopolski (polsk: Hamlet polski - Portret Aleksandra Wielopolskiego) er et maleri fra 1903 av den polske symbolist Jacek Malczewski (1854–1929). 


== Beskrivelse ==
Bildet viser amatørmaleren Aleksander Wielopolski (1861–1914), hvis bestefar med samme navn, var en forhatt person i Polen pga. sin inndirekte medvirken til Januaroppstanden i 1863. Hovedpersonen bærer et patronbelte armert med malertuber og har en prestekravelignende blomst i hånden. Han er omgitt av to allegoriske representasjoner av Polen: Ved hans venstre side ses en eldre lenket kvinne, ved hans høyre en yngre kvinne som forsøker å frigjøre seg; – hva skal han velge?Maleriet symboliserer det dilemma som innbyggerne i det delte Polen skulle forholde seg til: Ville det være best å opprettholde status quo, eller å søke friheten gjennom opprør – også selv om alle tidligere forsøk hadde ført til nederlag og ny undertrykkelse?Bildet tilhører Nasjonalmuseet i Warszawa.


== Referanser ==
Bjørn Kristiansen (styrkeløfter)

Bjørn Kristiansen (født 8. februar 1960) er en norsk tidligere utøver innenfor idretten styrkeløft.
Kristiansen vant sitt første, og nå eneste, NM-gull i styrkeløft i 1986, med 760 kg sammenlagt i klasse -100 kg. Han fikk imidlertid sitt definitive gjennombrudd i 1987. Under styrkeløft-NM i Brumunddal dette året vant han kongepokalen, for å ha vært beste løfter uavhengig av vektklasse. Hans 882,5 kg sammenlagt var ny norsk og nordisk sammenlagtrekord i klasse -110 kg, og dessuten satte han ny norsk og nordisk rekord i markløft med 370 kg i et fjerde godkjent rekordforsøk. Måneden etter, i mai 1987, tok Kristiansen sølvmedalje sammenlagt i styrkeløft-EM i England, med 875 kg sammenlagt. I juni 1987 ble han imidlertid tatt i dopingkontroll, og deretter dømt og utestengt for bruk av anabole steroider. Han hadde to måneder tidligere, under NM i Brumunddal, uttalt følgende om «denslags folk» som doper seg: «Hadde jeg fått tak i en av dem, skulle jeg vridd nakken pån». Kristiansen har ikke deltatt i styrkeløft-konkurranser etter dopingutestengelsen. 


== Resultater og meritter ==


== Referanser ==
Eli-Kirstin Eide

Eli-Kirstin Eide (født 1955) er en norsk professor.
Hun er interiørarkitekt MNIL og har vært professor i romdesign/interiørarkitektur ved avdeling for design på Kunst- og designhøgskolen i Bergen siden 2012.
Fra 2006 til 2012 var hun førsteamanuensis ved høgskolen.Eide er utdannet ved Bergen Kunsthåndverksskole, avd. for interiørarkitektur og møbeldesign og tok diplomeksamen der i 1978. 
Hun har også kunsthistorie grunnfag fra Universitetet i Bergen i 1979.Eide arbeidet som interiørarkitekt fra 1981 til 1989 ved Arkitektkontoret Aall-Løkeland-Ragde AS, ved avdeling for interiørarkitektur.
I 1994 ble hun valgt til formann i NIL.
Fra 1989 til 2000 arbeidet hun i eget firma; «Interiørarkitektkontoret».
I 2000 var hun med og etablerte et kontorfellesskapet som het «ORANSJ-interiør-design-arkitektur»".
I 2006 ble kontorfellesskapet omgjort til aksjeselskapet «eke interiørarkitekter as».
Da Eide ble professor ved KHiB ble aksjeselskapet avsluttet og omgjort til Eides personlige foretak.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Presentasjon av Eli-Kirstin Eide». Kunst- og designhøgskolen i Bergen.
Dave Vikøren

Dave Vikøren (født desember 1955) er en norsk professor.
Han er møbeldesigner og interiørarkitekt MNIL.
Han har vært professor I i møbeldesign ved Kunst- og designhøgskolen i Bergen 2002- 2014 og etter det professor II.Vikøren tok diplomeksamen ved  Kunsthåndverksskolen i Bergen i 1981.
Han har designet utstillinger og messestands i Norge, Europa, Asia og Australia og arbeidet med design av møbler og relaterte produkter for produsenter både i og utenfor Norge.
Sammen med Steinar Hindenes etablerte han i 1993 designfellesskapet «Circus i Bergen» og de arbeidet der til 2005.


== Separatutstillinger ==
Galleri Vognremissen, Oslo 1987
Vestlandske Kunstindustrimuseum, Bergen 2004
Islands Designmuseum, Reykjavik 2005


== Priser ==
Norsk Designråds "Klassikerprisen 2005" for møbelserien "Jazzcollection" for Fora Form as
Norsk Designråds "Merket for god design" 2003 for møbelserien "Burell", for Fora Form as
Norsk Designråds "International Design Award" 2001 for stolen Webster for Bahnsen as, Danmark
MILs pris "Rom 2000 prisen" for beste hjemmemøbel under møbelmessen "Rom 2000" for "Front Page"
Norsk Designråds "Merket for god design" 1993 for møbelserien "Jazzcollection" for Fora Form as
MIL's Kolleksjonsprisen 1985 for møbelserien "Chess", for Bahus as


== Verv ==
2007-13: Medlem av utenriksdepartementets fagutvalg for arkitektur og design
2004-07: Varamedlem Norsk Forms faste Jury
2002: Kategorileder, Norsk Designråds jury, kategori møbeldesign, ved tildeling av Merket for god design, Klassikerprisen for god design, Hedersprisen for god design og International Design Award 2002
2002: Medlem av referansegruppen for bransjeorganisasjonen TBL, Møbel og Innredning for prosjektet    "Industrirettet møbeldesign"
1991-95: NILs representanti IFI, International Federation of Interior Designers
1991-95: NILs representant i fagutvalg for fellesfag ved SHKD


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Presentasjon av Dave Vikøren». Kunst- og designhøgskolen i Bergen. Arkivert fra originalen 1. juli 2017. Besøkt 30. mai 2016.
Eivind Reierstad

Eivind Reierstad (født 1972), er en norsk performance- og billedkunstner, utdannet ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole i Oslo i 2002. Reierstad jobber under en rekke forskjellige prosjektnavn. OPALOPAK (start 1994) er et samarbeid med billedkunstner Aurora E. Sandlilje og viser pop-art, musikk og installasjonkunst. Under navnet A-project undersøker Reierstad  religion og okkulte tradisjoner i samarbeid med andre kunstnere og artister.  Reierstad er kanskje mest kjent for prosjektnavnet Ane Lan, hvor han gjennom videoarbeider, iscenesatte fotografier og performance tar for seg kjønnsproblematikk og seksualitet i forhold til aktuelle politiske og sosiale problemstillinger.
Reierstad har deltatt på en rekke utstillinger og festivaler i inn- og utland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
a-project.no
anelan.com
MÅG magazine issue #2
Intimacy Across Visceral and Digital Performance
Vår Gud han er så fast en borg

«Vår Gud han er så fast en borg» («Ein feste Burg ist unser Gott») er en salme av Martin Luther, skrevet i slutten av 1520-årene etter salme 46. Dette er den mest kjente av alle salmene til Luther, og kanskje den mest kjente av alle salmene som blir brukt de lutherske kirkene.


== Historie ==
Salmen er skrevet mens striden rundt reformasjonen raste som hardest. Under den andre riksdagen i Speyer våren 1529 var det vedtatt et opprop mot reformasjonen. En gruppe evangeliske fyrster nektet å slutte seg til dette oppropet, og etter denne protesten ble de kalt protestanter. Under denne striden fikk Luther trykt denne sin kanskje mest kjente salme, i samlingen Form und ordnung Gäystlicher Gesang vnd Psalmen (1529). Salmen må ha blitt skrevet en gang i siste halvdel av i 1520-årene.
Salmen er skrevet som en fri gjendikting av Salme 46 i Det gamle testamentet. Ved at Jesus Kristus blir trukket inn i andre verset, er salmen nytestamentlig. Dette er den mest kjente av alle salmene til Luther, og kanskje den mest kjente av alle salmene som blir brukt de lutherske kirkene. Det er sagt at Martin Luther under reformasjonsstriden sang salmen hver morgen for åpne vinduer.


== Melodi ==
Melodien er vi er sikre på at Martin Luther har komponert. En melodi som minner mye om Luthers melodi kan dog gjenfinnes hos mestersangeren Hans Sach, i hans verk Silberweise fra 1519. Melodien finnes første gang trykt hos Joseph Klug i 1532.


== Innspillinger ==
Hans Hedemark med orgel. Spilt inn i Kristiania sent i 1906. Utgitt på fire ulike 78-plater med betegnelsene Gramophone 2-82529, Gramophone 2-282549, Gramophone X 145 og Victor 69453B
Operasanger Erik Jansson med orgel. Spilt inn i Kristiania i november 1919. Utgitt på den akustiske 78-platen Beka 78055.
Dagny Constance Knutsen, Mezzo Sopran med orgel. Spilt inn i Berlin i 1928. Utgitt på 78-platen Brunswick 7681.


== Virkningshistorie ==
Salmen har inspirert Bach-kantaten Ein feste Burg ist unser Gott, BWV 80.
Sangen ble brukt blant hugenottene under forfølgelsene i årene 1560-1572. Den har også blitt anvendt under militær strid: Før slaget ved Breitenfeld mot den katolske keisers hærfører J.T. Tilly i 1631 lot den svenske kong Gustav Adolf hele hæren synge denne salmen. Etter å ha seiret, skal han ha takket Gud med ordene «Han wan seegher och äro» (sistelinja i andre verset).
En linje i fjerdeverset, slik vi finner det i Landstads reviderte salmebok, har gitt navn til Per Hanssons roman om familien Morset (1963), Og tok de enn vårt liv.


== Referanser ==
Artem Potsjtarjov

Artem Potsjtarjov (født 24. juli 1993) er en ukrainsk badmintonspiller. Han har ingen større internasjonale titler og han ble slått ut allerede i første runde under VM i badminton 2015.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Artem Pochtarev – Olympedia 
(en) Artem Pochtarev – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Artem Pochtarev – BWF (bwf.tournamentsoftware.com) 
(en) Artem Pochtarev – BWF (bwfbadminton.com)
Steinar Fredheim

Steinar Fredheim (født 1964) er en norsk tidligere utøver innenfor idretten styrkeløft, som konkurrerte for Moss Styrkeidrettsklubb. I 1985 og 1986 ble han junior-verdensmester i henholdsvis klasse -60 kg og -67.5 kg. I 1987 ble han norgesmester og junior-europamester i klasse -67.5 kg, og tok bronsemedalje i både VM og EM i samme klasse. 
I 1988 ble Fredheim utestengt fra idretten i to år for brudd på dopingreglementet. Fredheim nektet å la seg dopingteste under en uanmeldt dopingtest, og han forsvarte seg i etterkant med at dopingkontrollørene ikke hadde legitimert seg og ikke fulgt gjeldende prosedyrer. NIFs domsutvalg la til grunn at dopingkontrollørenes fremgangsmåte kunne kritiseres, men at dette ikke var avgjørende, idet det var på det rene at Fredheim kjente den ene dopingkontrolløren fra tidligere og at kontrolløren hadde klargjort overfor Fredheim at han var pålagt kontroll. Fredheim anket utestengelsen, men appellutvalget i Norges Idrettsforbund kom enstemmig til at domsutvalgets kjennelse skulle opprettholdes.Året etter ble Fredheim dømt til fengsel i fire og et halvt år for befatning med en større mengde kokain. Mens han sonet i fengsel ønsket Fredheim å gjøre comeback på landslaget i styrkeløft. Han ønsket blant annet permisjon fra fengselet for å delta i styreløft-VM i 1991. Dette førte til opprør blant de øvrige landslagsutøverne, som nektet å delta på landslaget hvis Fredheim fikk delta. Blant annet uttalte tillitsmann på landslaget Hans Arild Kalleberg at Fredheim «har skadet sportens anseelse så grovt at han ikke bør få løfte for Norge». Landslagsutøverne sendte samlet et brev til styret i Norges Styrkeløftforbund, hvor de henstilte om at Fredheim ikke skulle bli tatt ut til representasjonsoppgaver. Fredheim fikk etter dette aldri mer opptre på landslaget.
Fredheims personlige rekorder er 250 kg i knebøy, 162.5 kg i benkpress, 270 kg i markløft og 660 kg sammenlagt.
Fredheim tok i 2008 initiativ til å starte Norges Benkpressforbund - et utstyrsfritt forbund for benkpress. Forbundets formål var å arrangere benkpresstevner nasjonalt og internasjonalt. Det skulle konkurreres i to benkpressøvelser: vanlig benkpress enkeltløft, og benkpress med kroppsvekt (bodypress). Forbundet ble imidlertid ingen suksess.


== Resultater og meritter ==


=== NM i styrkeløft ===


=== Nordisk mesterskap i styrkeløft ===


=== EM i styrkeløft ===


=== VM i styrkeløft ===


=== Junior-EM i styrkeløft ===


=== Junior-VM i styrkeløft ===


=== Ungdoms- og junior-NM i styrkeløft ===


== Referanser ==
Eddystone Rocks

Eddystone eller Eddystone Rocks er en gruppe skjær om lag 14 kilometer sørvest for Rame Head i Cornwall i England. Skjærene var tidligere en fare for skipsfarten ved innløpet til Den engelske kanal og havnebyen Plymouth. Derfor ble det opprettet fyrtårn på Eddystone Rocks. Det nåværende fyrtårnet er det fjerde som er bygd.
Selv om skjærene ligger nærmest fastlandet i Cornwall, hører skjærene til Plymouth og således grevskapet Devon.
Den tradisjonelle sjantien, «The Eddystone Light», som omhandler et fiktivt møte mellom fyrvokteren og en havfrue har blitt spilt inn av artister som The Seekers, the Weavers og Peter, Paul and Mary.


== Eksterne lenker ==
Eddystone Rocks – Encyclopædia Britannica
Adrian Dziółko

Adrian Dziółko (født 1990) er en polsk badmintonspiller. Han har ingen større internasjonale titler, men er flere ganger polsk mester i badminton, samt at han har enkelte turneringsseire i toppen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Adrian Dziółko – Olympics.com 
(en) Adrian Dziółko – Olympic.org 
(en) Adrian Dziółko – Olympedia 
(en) Adrian Dziółko – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(pl) Adrian Dziółko – Polens olympiske komité 
(en) Adrian Dziółko – BWF (bwf.tournamentsoftware.com) 
(en) Adrian Dziółko – BWF (bwfbadminton.com)
Howard Shu

Howard Shu (født 28. november 1990) er en chilensk badmintonspiller. Han har ingen større internasjonale titler, men ble i 2010 og 2011 ble Shu nasjonal mester i badminton.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Howard Shu – Olympics.com 
(en) Howard Shu – Olympic.org 
(en) Howard Shu – Olympedia 
(en) Howard Shu – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Howard Shu – BWF (bwf.tournamentsoftware.com) 
(en) Howard Shu – BWF (bwfbadminton.com)
Wadi Zered

Wadi Zered er en elveleie (wadi) vest i Jordan, også kalt Wadi-Has. I oldtiden var den grensen  mellom Moab og Edom. Dalen er nevnt i Toraen (Femte Mosebok 2,13-14 og Fjerde Mosebok 21,12).
Wadien er stor og lang og ender ved Dødehavet i byen Safe (Al-Safi). Området er et jordbruksområde hvor bøndene benytter vannet til å dyrke grønnsaker som tomater og meloner.
Ygor Coelho de Oliveira

Ygor Coelho de Oliveira (født 24. november 1996) er en brasiliansk badmintonspiller. Han har ingen større internasjonale titler, og er per mai 2016 på 60.-plass på verdensrankingen, noe som også er hans beste plassering.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo ble han utslått i gruppespillet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ygor Coelho – Olympedia 
(en) Ygor Coelho – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(pt) Ygor Coelho – Brasils olympiske komité 
(en) Ygor Coelho – BWF (bwf.tournamentsoftware.com) 
(en) Ygor Coelho – BWF (bwfbadminton.com) 
(en) Ygor Coelho – TheSports.org
David Obernosterer

David Obernosterer (født 30. mai 1989) er en østerriksk badmintonspiller. Han har ingen større internasjonale titler, men er flere ganger nasjonal mester, samt seire i mindre internasjonale turneringer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) David Obernosterer – Olympedia 
(en) David Obernosterer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) David Obernosterer – BWF (bwf.tournamentsoftware.com) 
(en) David Obernosterer – BWF (bwfbadminton.com)
UltraBirken løp 2009

UltraBirken løp 2009 var en del av Birkebeinerløpet 2009, og var første gang UltraBirken løp ble arrangert. Løpet ble arrangert 19. september 2009, og var 73 km langt. 


== Resultater, herrer ==


=== Kvinner ===


== Eksterne lenker ==
Birkebeiner.no - Resultatliste Birkebeinerløpet 2009 (arkivert)
Kondis.no - Harald Aas suveren vinner av tidenes første UltraBirk (reportasje og resultater)
Jacob Maliekal

Jacob Maliekal (født 1. januar 1991) er en sørafrikansk badmintonspiller. Han har ingen større internasjonale titler, men ble afrikansk mester i 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jacob Maliekal – Olympics.com 
(en) Jacob Maliekal – Olympic.org 
(en) Jacob Maliekal – Olympedia 
(en) Jacob Maliekal – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jacob Maliekal – Commonwealth Games Federation 
(en) Jacob Maliekal – BWF (bwf.tournamentsoftware.com) 
(en) Jacob Maliekal – BWF (bwfbadminton.com)