jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Norgeshistorie.no

Norgeshistorie.no er et nettsted opprettet av Institutt for arkeologi, konservering og historie (IAKH) ved Universitetet i Oslo. Nettstedet har per 2021 over 600 forskningsbaserte artikler, og rundt én million besøkende i året.


== Bakgrunn ==
Nettstedet forteller Norges historie fra steinalderen til i dag. Artiklene er delt inn i 19 tidsepoker, som igjen er inndelt tematisk.
Artiklene er skrevet av norske historikere og arkeologer, de fleste ansatte ved UiO, men også fagfolk utenfra har skrevet flere artikler. Flere bidrag kommer også fra arkeologer ansatt ved Kulturhistorisk museum. Norgeshistorie.no er ikke et leksikon, men et samleverk om norsk historie på nett.Norgeshistorie.no er finansiert av UiO og Fritt Ord. Nettstedet ble i 2016 tildelt Universitetet i Oslos forskningsformidlingspris.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Hans Hjulstad

Hans Hjulstad (født 18. februar 1883 på Inderøy, død 20. mai 1969) var gårdbruker på Øver-Hjulstad og ordfører i Inderøy 1927–1929 og 1938; for Bondepartiet. Han var også varaordfører 1926–27. I sin andre periode som ordfører måtte han av helsemessige årsaker fratre etter et halvt år, 6.6.1938.Utenom politikken hadde han verv som styremedlem i Sundnæs potetmelfabrikk 1935–45 og styreformann der 1943–45. Han satt i styret for Stiftelsen Rostad gård fra 1927. Han var formann i Inderøy bondelag fra 1929.Han overtok gården etter faren i 1902, og gav den videre til sønnen i 1952. Han var lokalhistorisk og slektshistorisk interessert, og skrev Sundnæs brænderis historie i tillegg til en bok om egen slekt og gård.Hans Hjulstad var svigersønn av tidligere ordfører Ole Haugum, svoger til sin etterfølger som ordfører Anders Haugum, og farfar til Vigdis Hjulstad Belbo, som var ordfører i Snåsa 2003–15. Gjennom søstera Olava var han svoger med Albert Joleik.


== Referanser ==
Triewaldsgränd

Triewaldsgränd er en gate i Gamla stan i Stockholm, den strekker seg fra Järntorget i nord mot Kornhamnstorg og Slussplan i syd og er cirka 50 meter lang.
Smuget nevnes allerede i 1733 som Triwalds gr og fikk sitt navn etter handelsmannen og amatørfysikeren Mårten Triewald som på begynnelsen av 1700-tallet eide en tomt i Medusa-kvartalet som ligger øst for smuget.


== Se også ==
Gater og torg i Gamla stan


== Referanser ==


== Litteratur ==
Nils-Gustaf Stahre, Per Anders Fogelström m.fl. (1986). Stockholms gatunamn. Stockholm: Allmänna Förlaget. ISBN 91 38 90777 1


== Eksterne lenker ==
(en) Triewaldsgränd – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(sv) Stockholmskällan har multimedia som gjelder Triewaldsgränd
Shirley Jackson

Shirley Hardie Jackson (født 14. desember 1916, død 8. august 1965) var en forfatter fra USA. Hun var en populær forfatter mens hun levde, og de siste årene har verket hennes fått ytterligere oppmerksomhet de senere årene. Hun har påvirket Neil Gaiman, Stephen King, Nigel Kneale, og Richard Matheson. Skrivestilen hennes sorteres ofte under sjangeren southern gothic.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Shirley Jackson på Internet Movie Database 
(sv) Shirley Jackson i Svensk Filmdatabas 
(fr) Shirley Jackson på Allociné 
(en) Shirley Jackson på AllMovie 
(en) Shirley Jackson hos The Movie Database 
(en) Shirley Jackson hos Internet Broadway Database 
(en) Shirley Jackson hos American National Biography
Torgdragargränd

Torgdragargränd er et smug i Gamla stan i Stockholm, det strekker seg gjennom Typhon-kvartalet fra Västerlånggatan i nord mot Kornhamnstorg i syd og er cirka 50 meter langt.
Dette smale smuget, som ikke kan trafikkeres med kjøretøyer siden det er trapper nærmest Västerlånggatan, var stengt med porter ved Kornhamnstorgs-siden fram til 1981.  Da arrangerte Dagens Nyheter en konkurranse om å finne navn til smuget, og da ble det også foreslått at smuget skulle åpnes for allmenheten.Navnet stammer fra torgdragarna som holdt til med sine drakjerrer i smuget. Smuget fikk sitt navn 1981.


== Se også ==
Gater og torg i Gamla stan


== Referanser ==


== Litteratur ==
Glase, Béatrice; Glase, Gösta & Härén, Gunnar (1988). Gamla stan: historia som lever. Stockholm: Trevi. Libris 7612806. ISBN 91-7160-845-1
Stahre, Nils-Gustaf; Fogelström, Per Anders (1986). Stockholms gatunamn: innerstaden. Monografier utgivna av Stockholms stad (återtryck av del av 1:a upplagan). Stockholm: Liber/Allmänna förlaget. Libris 7269073. ISBN 91-38-90777-1


== Eksterne lenker ==
(en) Torgdragargränd – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(sv) Stockholmskällan har multimedia som gjelder Torgdragargränd
Holmsjön (Ånge)

Holmsjön er en innsjø i Ånge kommune i Västernorrlands län i Sverige. Innsjøen ligger 244,9 meter over havet vest for Ånge, og dekker 50,77 kvadratkilometer. Sjøen får tilførsel fra elva Ljungan gjennom Haverö strömmars naturreservat i vest. Ljungan fortsetter fra utløpet ved Östavall i sjøens østende.
Holmsjön er nærmest delt i to av Holmnäset,som er en lang halvøy fra nordvest mot sørøst. På vestsiden av denne ligger Lastarfjärden, og på østsiden Boviksfjärden. Den nordligste delen av sjøen, innenfor Boviksfjärden, er Bysjön.  
Det største dypet er 24 meter, målt i 1958.
Innsjøens samlede nedbørsfelt utgjør 5 305 kvadratkilometer, hvorav 65 % skog og nær 10 % myr.


== Referanser ==
This House Is Not for Sale Tour

This House Is Not for Sale Tour er en turne av Bon Jovi.


== Datoer ==


=== 2017 ===


==== Februar ====
8. Bon Secours Wellness Arena (USA)
10. Philips Arena (USA)
12. BB&T Center (USA)
14. Amalie Arena (USA)
16. Legacy Arena (USA)
18. Bridgestone Arena (USA)
19. Scottrade Center (USA)
21. Chesapeake Energy Arena (USA)
23. American Airlines Center (USA)
25. T-Mobile Arena (USA)
28. Golden 1 Center (USA)


==== Mars ====
1. SAP Center (USA)
4. Talking Stick Resort Arena (USA)
5. Viejas Arena (USA)
8. The Forum (USA)
16. FedExForum (USA)
18. Nationwide Arena (USA)
19. Quicken Loans Arena (USA)
22. Bankers Life Fieldhouse (USA)
26. United Center (USA)
27. Xcel Energy Center (USA)
29. Joe Louis Arena (USA)
31. Wells Fargo Center (USA)


==== April ====
1. Mohegan Sun Arena (USA)
5. PPG Paints Arena (USA)
7. Madison Square Garden (USA)
8. Madison Square Garden (USA)
10. Air Canada Centre (Canada)
11. Air Canada Centre (Canada)
13. Madison Square Garden (USA)
15. Madison Square Garden (USA)


==== August ====
18. En-Joie Golf Course (USA)


==== September ====
14. Estadio Nacional de Chile (Chile)
16. Estadio José Amalfitani (Argentina)
19. Estadio Beira Rio (Brazil)
22. Barra Olympic Park (Brazil)
23. Allianz Parque (Brazil)


=== 2018 ===


==== Mars ====
14. Pepsi Center (USA)


==== April ====
2. TD Garden (USA)


==== Mai ====
14. Capital One Arena (USA)
Status of forces-avtale

En status of forces-avtale (SOFA), eller «styrkestatusavtale», er en bilateral internasjonal avtale mellom en vertsstat og en fremmed stat som stasjonerer sine militære styrker der. Ofte inngår slike avtaler, sammen med andre former for militære avtaler, i et utfyllende sikkerhetsregime. En SOFA er ikke selv en sikkerhetsavtale, men fastsetter rettigheter og privilegier for utenlandske styrker i en vertsstat som bidrag til en større sikkerhetsordning. Avtalene omfatter både handlinger begått i og utenfor tjenesten. Noen av avtalene er inngått med tanke på at partene kan være både sender- og vertsstat, andre regulerer ensidig senderstatens jurisdiksjon. Etter folkeretten er en SOFA forskjellig fra okkupasjon.


== Referanser ==
Adaklı

Adaklı er en by med 8 625 innbyggere (2015) i den tyrkiske provinsen Bingöl. Den ligger nord for Bingöl, sør for Yedisu, øst for Kiğı og vest for Karlıova.


== Referanser ==
Kiğı

Adaklı er en by med 4 958 innbyggere (2015) i den tyrkiske provinsen Bingöl. Den ligger nord for Karakoçan, sør for Pülümür, øst for Yayladere og vest for Adaklı.


== Referanser ==
Yayladere

Adaklı er en by med 1 836 innbyggere (2015) i den tyrkiske provinsen Bingöl. Den ligger nord for Karakoçan, sør for Pülümür, øst for Nazımiye og vest for Kiğı.


== Referanser ==
Påtaleinstruksen

Påtaleinstruksen (fullt navn forskrift om ordningen av påtalemyndigheten) er en norsk forskrift som fastsetter saksbehandlingsregler for påtalemyndigheten. Forskriften ble fastsatt ved kongelig resolusjon 28. juni 1985 med hjemmel i straffeprosessloven. Den trådte i kraft 1. januar 1986.
Forskriften regulerer også Økokrim og Spesialenheten for politisaker.


== Se også ==
Politiinstruksen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lovdata
Stora Gråmunkegränd

Stora Gråmunkegränd er en gate i Gamla stan i Stockholm. Den går fra Västerlånggatan i øst til Stora Nygatan i vest.


== Historikk ==

Gråmunketornet var en del av Stockholms yngre bymur, gjennom tårnets hvelv gikk veien til Gråmunkeholmen (Riddarholmen) over Gråmunkebron. Smuget ble i middelalderen og fram til 1700-tallet kalt Gråbrödragränd eller Gråmunkegränd. Det utvidede navnet Stora Gråmunkegränd fikk det på 1700-tallets første tiår da benevnelsen Lilla Gråmunkegränd begynte å brukes for Helga Lekamens gränd. Smuget går fra Västerlånggatan ned til Munkbron.På huset Stora Gråmunkegränd 2 finnes en minnetavle satt opp i 1954 av Hembygdsföreningen Gamla stan med teksten: «Erik Dahlbergh föddes vid denna gränd den 10 oktober 1625 död i Stockholm den 16 januari 1703. Soldat, ämbetsman, arkitekt. Skapare av Suecia antiqua et hodierna».


== Stora Gråmunkegränd 5 ==
Huset i Stora Gråmunkegränd 5 fikk ved en restaurering på begynnelsen av 1970-tallet tilbake store deler av sin middelalderfasade. De to nederste etasjene dateres til 1300- eller 1400-tallet. Den øvre etasjen krager ut med en halv stein for å gi etasjen et større areal. Her synes igjenmurte buevinduer. Ovenfor prydes fasaden av et så kalt «sågskift», det vil si et bånd av skråstilte teglsteiner. Lysmalte blindåpninger skulle høyne husets estetiske virkning. Den tredje etasjen ble bygget etter en brann på begynnelsen av 1500-tallet. På fasaden kan man også se middelalderens rette, helsmidde ankerjern.


== Bilder, Stora Gråmunkegränd 5 ==

		
		
		
		


== Se også ==
Gater og torg i Gamla stan


== Referanser ==


== Litteratur ==
Stahre, Nils-Gustaf; Fogelström, Per Anders (1986). Stockholms gatunamn: innerstaden. Monografier utgivna av Stockholms stad (återtryck av del av 1:a upplagan). Stockholm: Liber/Allmänna förlaget. sid. 56. Libris 7269073. ISBN 91-38-90777-1
Hall, Thomas (1999). Huvudstad i omvandling - Stockholms planering och utbyggnad under 700 år. Källström, Gunnar (illustratör). Stockholm: Sveriges Radios förlag. Libris 7409712. ISBN 91-522-1810-4
Dahlbäck, Göran (1995) [1987]. I medeltidens Stockholm. Monografier utgivna av Stockholms stad (2:a upplagan). Stockholm: Stockholmia förlag. Libris 7593257. ISBN 91-7031-051-3


== Eksterne lenker ==
(en) Stora Gråmunkegrand – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
(sv) Stockholmskällan har multimedia som gjelder Stora Gråmunkegränd
Bingöl

Bingöl er en by i den østlige delen av Anatolia i Tyrkia og det administrative senteret for Bingöl-provinsen. Sletten som byen ligger på befinner seg 1 153 meter over havet. Byen hadde i 2015 en befolkning på 108 267. På tyrkisk betyr Bingöl «tusen sjøer». Byen er omgitt av fjell.


== Klima ==
Bingöl har et kontinentalt klima med kalde og snøfulle vintere, og varme og tørre sommere. Juli og august er de tørreste månedene og februar og desember er de våteste månedene i året.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(tr) Offisielt nettsted 
(en) Bingöl – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Stein Backe

Stein Backe (født 11. november 1889 i Drammen, død 10. juni 1937) var en norsk lyriker.


== Liv ==
Backe var først kontorist, senere fabrikkarbeider og bankkasserer. I 1921 debuterte han med diktsamlingen I den graa dæmring. I 1924 fikk han Statens forfatterstipend. Han utga bøkene sine hos forlaget Aschehoug.
Backe var påvirket av indisk filosofi, særlig Krishnamurti. Diktningen hans er preget av religiøst-filosofisk lengsel. Philip Houm omtaler ham som en «innadvendt, søkende natur».


== Bibliografi ==
I den graa dæmring (1921)
Janus (1923)
Det levende livet (1932)
Nuets flamme (1933)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Per Otto Borgen: Drammen byleksikon. Drammen, 1995
Willy Dahl: Nytt norsk forfatterleksikon. Oslo: Gyldendal, 1971
Philip Houm: Norges litteratur. Fra 1914 til 1950-årene. Oslo: Aschehoug, 1955


== Eksterne lenker ==
(no) Stein Backe i Store norske leksikon
Kyklopen (drama)

Kyklopen (gammelgresk Κύκλωψ) er et satyrspill av Euripides, det eneste bevarte satyrspillet fra antikken. Satyrspillene, som oftest hentet sin handling fra gresk mytologi, ble fremført på dramafestival i Athen i det 5. århundre som det fjerde og siste skuespillet, etter en trilogi av tragedier. Satyrspillene hentet ofte sin handling fra den episke diktningen eller mytologien og ble illustrert av et kor av satyrer 


== Personer ==
Silenos, satyrenes far
Odyssevs, gresk krigshelt
Polyfemos, en kyklop
Kor av satyrer
Odyssevs’ skipsmannskap


== Handling ==
Skuespillet forteller historien om møtet mellom den greske helten Odyssevs og den mytiske kyklopen Polyfemos, som også er beskrevet i Homers Odysséen.I prologen forteller Silenos at han har lidt skipbrudd under letingen etter vinguden Dionysos, og er strandet på kyklopenes øy. Her lever han og satyrene som tjenere for Polyfemos. En dag lander Odyssevs og mennene hans på den samme øya og spør Silenos om han vil gi dem mat i bytte mot vin. Etter en smaksprøve erklærer Silenos seg villig og går inn i kyklopens hule for å hente lam og ost.
Når han kommer tilbake for å avslutte handelen, dukker Polyfemos opp og beskylder Odysseus for tyveri. Silenos faller Odysseus i ryggen og bekrefter kyklopens påstand. Odyssevs og mennene hans blir ført inn i hulen. Snart kommer Odyssevs ut igjen og forteller at to av mennene hans er blitt spist av kyklopen.
Sammen med satyrene legger Odyssevs en plan for å ta hevn over kyklopen. Han vil skjenke ham full for deretter å blinde ham. Satyrene slutter seg jublende til planen, men når det gjelder stykket, trekker de seg tilbake. Odyssevs klarer likevel å stikke ut øyet på den enøyde kyklopen. Under flukten hjelper satyrene Odyssevs og mennene hans ved å narre kyklopen, som forbanner Odyssevs og spår at han må drive om på havet i mange år.


== Om stykket ==
Evripides’ tekst er på mange punkter tro mot Homers versjon av historien i Odysseen. Skipbruddet, geiteskinnsekken med vin, blindingen av den enøyde kjempen, ordspillet på «ingen» forekommer også hos Homer.Kyklopen er det eneste komplette satyrspillet som er bevart fra antikken. Noen fragmenter fra andre satyrspill finnes, både fra Sofokles og Aiskhylos. Kyklopen er funnet i to manuskripter fra det 14. århundre.
Versefoten er jambisk trimeter som var den vanlige formen i den antikke greske scenediktningen, tragedier og komedier.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Euripides: Kyklopen. Översatt i originalets versmått av Björn Collinder. Stockholm, 1955


== Eksterne lenker ==
Kyklopen, engelsk fulltekst på Bacchicstage
Marble Madness

Marble Madness er et arkade-spill designet av Mark Cerny og utgitt av Atari Games i 1984. Spilleren bruker en styrekule for å styre en klinkekule gjennom seks brett med forskjellige hindringer innenfor en tidsfrist. Marble Madness var Ataris første spill til å bruke Atari System 1-maskinvaren og til å bli programmert i C. Det var også et av de første spillene til å bruke ekte stereolyd, forrige spill brukte enten monolyd eller simulert stereo.Cerny hentet inspirasjon fra minigolf, racingspill, og kunstverk av Maurits Cornelis Escher. Han søkte etter en minimalistisk tilnærming i å designe utseendet av spillet, kurs og fiender.Marble Madness var en kommersiell suksess. Spillet ble portet til en rekke plattformer og inspirert til utviklingen av andre spill. En oppfølger ble utviklet og planlagt for utgivelse i 1991, men avbrutt når testing viste at spillet ikke kunne konkurrere med andre titler.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marble Madness hos MobyGames 
(en) Marble Madness hos MobyGames 
(en) Marble Madness hos MobyGames 
(en) Marble Madness på Internet Movie Database 
(en) Marble Madness hos Internet Game Database 
(en) Marble Madness hos GameFAQs 
(en) Marble Madness hos GameFAQs 
(en) Marble Madness hos GameFAQs 
(en) Marble Madness hos GameFAQs 
(en) Marble Madness hos GameFAQs 
(en) Marble Madness hos GameFAQs
Pæreslekta

Pæreslekta (Pyrus) er en planteslekt med trær eller busker i rosefamilien. Den meste kjente arten er pæretreet.
De er som regel løvfellende, men noen få er halvt eviggrønne. Noen arter har torner. Bladene sitter spredt og er tannete eller helrandete. Blomstene sitter i en klase eller halvskjerm; de har 5 begerblad og 5 hvite, eller mer sjeldent rosa, kronblad. Det er 15–30 pollenbærere med mørkerød eller purpur pollenknapp. Frukten er en kjernefrukt med 2–5 kammer. Frøene er svarte eller brunsvarte. 
Pæreslekta er utbredt i Eurasia og Nord-Afrika med flest arter i middelhavslandene, Kaukasia og sørvestlige Kina. Ofte finnes flere arter i samme område; i det forholdsvis lille landet Georgia vokser det eksempel elleve pærearter. Ingen av artene forekommer naturlig i Norge.
Pæretre (P. communis) er en foredlet form av skogpære, som vokser vilt i Europa og Vest-Asia. Det dyrkes som frukttre i Europa, Nord-Amerika, Argentina, Sør-Afrika og Australia. Snøpære (P. nivalis) blir dyrket litt i Europa for fremstilling av pæresider. I Øst-Asia er nashi (P. pyrifolia) den viktigste arten, og der blir også koreapære (P. ussuriensis) og hybriden Pyrus × bretschneideri brukt som frukttrær. Enkelte andre pærearter dyrkes som prydplanter, podestammer og til vindskjerming.


== Kilder ==
A. Mitchell (1977). Trær i skog og hage. Oversatt av I. Gjærevoll. Tiden. s. 290–291. ISBN 82-10-01282-7. 
R. Lancaster (1977). Trær i hagen. Oversatt av K.E. Aarthun. Stavanger: Stavanger lithografiske anstalt. s. 118. ISBN 82-990430-2-6. 
T. Yamamoto og E. Chevreau (2009). «Pear Genomics».  I K.M. Folta og S.E. Gardiner. Genetics and Genomics of Rosaceae. Springer. s. 163–186. ISBN 978-0-387-77490-9. doi:10.1007/978-0-387-77491-6. 
«Pyrus». Flora of China. Besøkt 5. oktober 2016. 
«Pyrus». The Plant List. Besøkt 5. oktober 2016. 
A. Kurtto (2009). «Pyrus». Rosaceae (pro parte majore). – In: Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 5. oktober 2016. 
X. Zheng m.fl. (2014). «Phylogeny and evolutionary histories of Pyrus L. revealed by phylogenetic trees and networks based on data from multiple DNA sequences». Molecular Phylogenetics and Evolution. 80: 54–65. ISSN 1055-7903. PMID 25083939. doi:10.1016/j.ympev.2014.07.009. 


== Eksterne lenker ==

(en) pære i Encyclopedia of Life 
(en) pære i Global Biodiversity Information Facility 
(no) pære hos Artsdatabanken 
(sv) pære hos Dyntaxa 
(en) pære hos ITIS 
(en) pære hos NCBI 
(en) pære hos The International Plant Names Index 
(en) pære hos Tropicos 
(en) Kategori:Pyrus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Pyrus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pyrus – detaljert informasjon på Wikispecies
Stein Aam

Stein Aam (født 1950) er en norsk lokalpolitiker som representerer Senterpartiet. Han er ordfører i Ørsta kommune i Møre og Romsdal fra 2015.Aam er fra Åmdalen i Ørsta kommune. Han er bonde av yrke, utdannet verktøymaker og har også arbeidet som vaktmester.


== Referanser ==
Shark Linux

Shark Linux er en tidligere Linuxdistribusjon fra USA som var basert på Gentoo. Distribusjonen hadde som mål å tilby stabilitet, lett administrasjon med bl.a. 64-biter AMD Opteron og Athlon 64 mikroprosessorer.
Distribusjonen benyttet skrivebordsmiljøet KDE. Distribusjonen hadde 32-biter x86 (i686) og 64-biter x86-64 som plattform.
Versjon 1.06 beta2 ble lansert 4. februar 2004.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Shark Linux, hos DistroWatch
Electronics and Telecommunications Research Institute

Electronics and Telecommunications Research Institute (ETRI, hangul: 한국전자통신연구원; hanja: 韓國電子通信硏究院) er et regjeringsstøttet koreansk forskningsinstitutt i Daedeok Science Town i Daejeon, Sør-Korea. Instituttet ble etablert  30. desember 1976. Den 14. desember 2015 hadde ETRI omkring 2,000 ansatte hvorav 1,800 var forskere.
ETRI har utviklet en egen variant av programmeringsspråket CHILL, som kalles ETRI-CHILL.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell side
M/S Museet for Søfart

M/S Museet for Søfart (tidligere Handels- og Søfartsmuseet) er et spesialmuseum i Helsingør som behandler Danmarks sjøfart fra 1400-tallet og frem til i dag. Foruten skipsmodeller og artifakter med maritim tilknytning, rommer museet et bibliotek og har en billedsamling på over 120 000 bilder.Museets utstilling har siden 1915 holdt til på Kronborg slott, men flyttet i 2013 inn i nye rammer i en tidligere tørdokk ved siden av slottet og Kulturværftet. Den nye bygning er tegnet av artikekten Bjarke Ingels og hans tegnestue BIG.


== Referanser ==
Kjetil Tronvoll

Kjetil Tronvoll (født 1966) er en norsk forsker på menneskerettigheter, fred, konflikt og forsoning. Mest i Afrika, som han har skrevet flere bøker om.
Han er i 2022 professor i freds- og konfliktstudier ved Oslo Nye Høyskole. Tidligere var han professor i menneskerettigheter ved Universitetet i Oslo. Tronvoll er direktør i analyse- og oppdragsselskapet Oslo Analytica.Han ble i 1993 stud.mag. i sosialantropologi og stipendiat ved Institutt for fredsforskning. Året etter arbeidet han som forsker ved Norsk senter for menneskerettigheter, skrev mye i aviser og ble brukt som Afrika-ekspert (spesielt om Eritrea og Etiopia) av blant andre NRK. I 1996 ble han mag.art. (M.Phil) med avhandlingen Mai Weini – a Highland Village in Eritrea. A study of the people, their livelihood and land tenure during times of turbulence.Fra 1998 til 2003 tok han doktorgrad ved London School of Economics, på avhandlingen Identities in Conflict. An Ethnography of War and the Politics of Identity in Ethiopia, 1998-2000. I 2005 ble han førsteamanuensis og seniorforsker ved SMF. I 2009 ble han professor ved SFM og ekspert på Zanzibar.I 2009 ble han deleier i det private firmaet International Law and Policy Institute (ILPI) som han startet sammen med Gro Nystuen og Njål Høstmælingen, et aksjeselskap som ga råd i utenrikssaker. I oktober 2016 skrev VG om prosjektstøtte fra Utenriksdepartementet (UD) til ILPI; hvor UD i ettertid fikk kritikk for manglende interne saksbehandlingsrutiner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://twitter.com/kjetiltronvoll
(no) Publikasjoner av Kjetil Tronvoll i BIBSYS
Kjetil Bjørlo

Kjetil Bjørlo (født 27. mars 1968) er en tidligere norsk orienteringsløper. Bjørlo ble individuell norgesmester orientering to ganger.


== Karriere ==
Bjørlo representerte det norske landslaget under VM i Grimstad i 1997. Der tok han bronsemedalje på langdistansen. Sammen med Håvard Tveite, Bjørnar Valstad og Petter Thoresen var Bjørlo med å ta bronse i stafett i mesterskapet på hjemmebane.
Av andre meritter på landslagsnivå fikk Bjørlo med seg en 2.-plass fra den tredje verdenscuprunden i Verdenscupen i orientering 1996.
Sammen med Halden SK var Bjørlo med på å vinne verdens største orienteringsstafett, Jukola i 1989, 1998 og 2000. Han var også med å vinne Tiomila seks ganger.


== Eksterne lenker ==
(en) Kjetil Bjørlo – World of O 
Halden SK - historikk