jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Arba Minch

Arba Minch (amharisk «førti kilder») er en by sør i Etiopia som er distriktshovedstad i Zuria Woreda og Gamo Gofa. Byen befinner seg snaut 1300 meter over havet i Riftdalen, rundt 210 kilometer i luftlinje fra hovedstaden Addis Abeba . Byen fikk universitet i 2004 da Arba Minch Water Technology Institute (etablert i 1986) fikk status som universitet og ble omdøpt Arba Minch University.
Fra å være en liten by med 2890 innbyggere i 1967  har den vokst til i dag å ha en befolkning på omtrent 75 000 - 80 000.
Det faller årlig rundt 800 mm nedbør, og regntida er normalt fra mars til mai. Den varmeste perioden er i månedene desember og januar, da temperaturen ligger mellom 25°C og 35°C .
Like øst for Arba Minch ligger den 514 kvadratkilometer store Nechisar nasjonalpark som ble etablert i 1974.


== Klima ==
Klimaet i Arba Minch er tropisk (Köppens klimaklassifisering: As). April - mai er normalt de mest nedbørsrike månedene.


== Bildegalleri ==

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arba Minch – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Brokskarelva

Brokskarelva er ei elv på Malangshalvøya i Tromsø og Balsfjord kommuner i Troms og Finnmark. Den er 7,48 km lang og har et nedbørfelt på rundt 18,4 km².Elva har utspring fra Øvre Brokskarvatnet, et par kilometer sør for kommunegrensa mellom Tromsø og Balsfjord. Den renner i nordvestlig retning gjennom Brokskardet. Ned til Nedre Brokskarvatnet (282 moh.) renner elva rolig, mens strekningen herfra til sjøen er striere. Elva munner ut i Straumsfjorden ved grenda Brokskar. Fylkesvei 286 krysser elva ved munningen.


== Referanser ==
Oculus

Oculus, flertall oculi, fra latin oculus: øye, betegner en sirkulær åpning i senter av en kuppel eller i en vegg. Det har sin opprinnelse i antikken, og er et trekk innenfor bysantinsk og nyklassisistisk arkitektur. Det er også kjent som en œil de boeuf fra fransk, eller rett og slett «oksens øye».


== Klassisk eksempel ==
Oculus ble benyttet av romerne, et av de fineste eksemplene er kuppelen på Pantheon. Den er åpen for værforholdene og tillater regn å komme inn og falle på gulvet hvor det ble fraktet vekk i avløp. Selv om åpningen ser liten ut har den faktisk en diameter på 8,2 meter og gjør det mulig å lyse opp bygningen akkurat som solen lyser opp Jorden. Regnet gjør det også mulig å holde bygningen kjølig i løpet av varme sommermåneder.


== Bysantinsk arkitektur ==
Oculus ble i omfattende brukt i arkitekturen til Det bysantinske rike. Det ble benyttet på bygninger i Syria på 400- og 500-tallet e.Kr., og på nytt igjen på 900-tallet. I Konstantinopels Bodrumkirke (nå omgjort til en muslimsk moske) fra rundt 920 er det to oculi over bygningsfrisen på begge de sideveis fasadene.


== Nyklassisistisk arkitektur ==
Tidlige eksempler på bruke av oculus i renessansens arkitektur kan bli sett i katedralen i Firenze, i klerestorium og kronepynten på arakdebuene.Etter den nye framgangen for kuppelbygging i italiensk renessanse ble åpne oculi erstattet av lysgjennomsiktige cupola og andre runde vinduer, åpninger, og takvinduer. De kan bli sett i gavlfeltet til Andrea Palladios Villa Rotunda, skjønt ikke i kuppelen. Bruken av oculusvinduer ble mer populært i barokkens arkitektur. Det ble i stor grad benyttet av nypalladiske arkitekter, inkludert Colen Campbell, hvorav en kan bli sett i kuppelen av Thomas Jeffersons Rotunda ved Universitetet i Virginia.

		
		
		
		


== Annen bruk ==
Oculus, latin for øye, er også benyttet i medisin og optikk.
I arkeologien er oculus navnet gitt på et motiv funnet i vesteuropeisk forhistorisk kunst. Det består av et par sirkulære eller spiralmarkeringer, ofte tolket som øyer, og opptrer på keramikk, statuer og megalitter. Disse motivene kan representere det årvåkne blikket til en gud eller gudinne, og var særlig vanlig i løpet av neolittisk tid (bondesteinalderen)
I grafisk perspektiv er oculus forkortet til O og betegner punktet i rommet hvor en tilskuer ser en scene bli framstilt på en billedplan. Når avbildingen av en scene ble tatt over av et kamera med fotografi, er «øyenpunktet» eller oculus dets stasjonære punkt.
Oculus VR er et amerikansk selskap eid av Facebook som produserer utstyr for brukerinteraksjon i kunstig virkelighet.


== Referanser ==
Brokskar

Brokskar er ei bygd i Tromsø kommune. Den ligger nordvest på Malangshalvøya, på sørsida av Straumsfjorden.Fylkesvei 286 passerer gjennom bygda. Til Tromsø sentrum er det rundt 23 kilometer i luftlinje, mens kjørelengden via Ryatunnelen er 44 kilometer.


== Referanser ==
Monika Kunkelová

Monika Kunkelová (født 12. mai 1977 i Nitra) er en slovakisk rullestolcurlingspiller. Hun har 4.-plass fra VM i 2012 som fremste internasjonale meritt. Han har vært lead på det slovakiske landslaget siden 2011. 


== Idrettskarriere ==
Kunkelová var reserve ved kvalifiseringskonkurransen for VM i rullestolcurling 2011, men Slovakia kom på 6.-plass i kvalifiseringen, og ble ikke kvalifisert til VM 2011. Hun var lead da Slovakia vant kvalifiseringskonkurransen for VM i rullestolcurling 2012, og laget ble dermed kvalifisert til VM 2012. Der spilte de seg fram til bronsefinalen, men tapte denne 4-7 for Kina, og endte på 4.-plass. Ved VM i rullestolcurling 2013 kom de på 7.-plass. 
Hun var igjen lead ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji i Russland, der det slovakiske laget kom på 6.-plass. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Profil hos WCF
Profil hos Sotsji 2014 Paralympics Arkivert 20. mars 2014 hos Wayback Machine.
Jan Ceulemans

Jan Anna Gumaar Ceulemans (født 28. februar 1957 i Lier i Belgia) er en belgisk tidligere fotballspiller som spilte offensiv midtbane for Lierse SK og Club Brugge. Ceulemans hovedegenskaper var utholdenhet, luftstyrke og teknikk. Med 96 landskamper er han den personen (per mars 2014) med flest landskamper for Belgia.
Ceulemans' landslagskarriere var i hovedsak under Guy Thys, og Ceulemans var med på oppturen som resulterte i sølv i EM i 1980 (der Ceulemans scoret utlikningsmålet mot England), andrerundespill i VM i 1982, gruppespill i EM i 1984 (der han scoret mot Danmark, semifinale som kaptein i VM i 1986 (der han scoret i utslagskampene mot Sovjetunionen og Spania og sikret ekstraomganger, og i bronsefinalen mot Frankrike og åttendedelsfinale i VM i 1990 (der han scoret mot Uruguay.
På klubbnivå spilte han fir Lierse og Club Brügge i 13 år, og takket nei til spill for AC Milan.Som trener hadde han stor suksess med KSC Eendracht Aalst og KVC Westerlo, men langt mer beskjeden innsats som trener for Club Brügge.
Pelé omtalte ham som en av de 125 beste levende fotballspillere i verden i mars 2004.


== Meritter ==
Seriemester: 1980, 1988, 1990, 1992
Cupmester: 1986, 1991
Belgisk supercup: 1980, 1986, 1988, 1990, 1991


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Jan Ceulemans – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Jan Ceulemans – FIFA 
(en) Jan Ceulemans – UEFA 
(en) Jan Ceulemans – Transfermarkt 
(en) Jan Ceulemans – national-football-teams.com 
(en) Jan Ceulemans – FootballDatabase.eu 
(en) Jan Ceulemans – Soccerway 
(en) Jan Ceulemans – EU-Football.info 
(en) Jan Ceulemans – Belgias fotballforbund 
(en) Jan Ceulemans – FBref 
Jan Ceulemans - profil på Club Brugges hjemmeside
Amphoecini

Amphoecini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Små til middelsstore, blankt svarte, mer eller mindre metallisk fargede trebukker. Pronotum er ganske smalt, dekkvingene bredt ovale, overflatisk kan de minne litt om tyvbiller (Ptininae).


== Utbredelse ==
De to artene finnes bare på Ny-Caledonia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Amphoecini Breuning, 1951
Amphoecus metallicus Montrouzier, 1861
Amphoecus wanati Vives & Sudre, 2016
Cyanamphoecus cyaneus (Fauvel, 1906)


== Kilder ==
Liste over slektene


== Eksterne lenker ==
(en) Kategori:Amphoecini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Amphoecini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Amphoecus metallicus Arkivert 28. mars 2014 hos Wayback Machine.
Ancitini

Ancitini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Nokså små (ca. 10 millimeter), svarte trebukker, kroppen med flekker av lyse skjell.


== Levevis ==
Larvene lever i døde grener av akasier.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==
Gruppen blir noen ganger regnet til Apodasyini eller Desmiphorini.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Ancitini Aurivillius, 1917
Slekten Hebecerus Dejean, 1835 (synonym Ancita J. Thomson, 1864) - 27 arter.
Hebecerus albescens (Breuning, 1938)
Hebecerus anisoceroides (Breuning, 1978)
Hebecerus anisocerus (Pascoe, 1875)
Hebecerus antennatus (Pascoe, 1865)
Hebecerus australicus (Breuning, 1982) - noen ganger regnet som en egen slekt, Australiorondonia
Hebecerus australis (Boisduval, 1835)
Hebecerus basalis (Pascoe, 1867)
Hebecerus basicristatus (Breuning, 1970)
Hebecerus cristatus (Pascoe, 1875)
Hebecerus crocogaster (Boisduval, 1835)
Hebecerus didymus (Blackburn, 1901)
Hebecerus fasciculatus (Blackburn, 1893)
Hebecerus fuscicornis (Germar, 1848)
Hebecerus germari (Pascoe, 1865)
Hebecerus lineola (Newman, 1851)
Hebecerus longicornis /McKeown, 1948)
Hebecerus major (Breuning, 1968)
Hebecerus marginicollis (Boisduval, 1835)
Hebecerus niphonoides Pascoe, 1863
Hebecerus ochraceovittata (Breuning, 1936)
Hebecerus paranisocerus (Breuning, 1970)
Hebecerus parantennatus (Breuning, 1970)
Hebecerus paravaricornis (Breuning, 1968)
Hebecerus penicillatus (Aurivillius, 1917)
Hebecerus setosus (Breuning, 1940)
Hebecerus similis (Breuning, 1938)
Hebecerus varicornis (Germar, 1848)


== Referanser ==


== Kilder ==
Liste over slektene
Brisbane insects - Ancitini


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Hunehals

Hunehals (tidligere også: Hunæ hals) var et slott og en forsvarborg beliggende høyt oppe på en klippe i Halland syd for innløpet til det som senere skulle bli Kungsbacka by. 
Hunehals ble – med hjelp av Norges konge – befestet av Valdemar Seiers sønnesønn, greve Jakob av Halland omkring 1287, etter at han var dømt fredløs som medvirkende til mordet på Erik Klipping. Hunehals ble heretter et av de fredløses faste støttepunkter. Hunehals omtales ofte under krigen mellom Danmark og Norge på 12- og 1300-tallet, men forsvinner deretter ut av kildene. Greve Jakob oppførte siden også Varberg festning.   


== Arkeologi ==
I sommeren 1933 ble det foretatt arkeologiske undersøkelser av området, hvor man fant spor i form av tegl og store sten etter Jakob av Hallands borg. Borgens ytre forsvarsverk besto av jord og oppe på voldene hadde stått palisader av tre.


== Referanser ==
Strekkfilmmaskin

Strekkfilmmaskin er en maskin som benyttes til å emballere gods – primært på pall.
Normalt fungerer det slik at maskinen står stille mens selve pallen med godset roterer rundt. Alternativt kan godset stå stille mens maskinen roterer rundt godset. Forskjellen på disse to maskintyper er stabiliteten på godset. For ustabile varer må man bruke maskiner hvor godset står stille og selve maskinen roterer.
Innen landbruk emballeres rundballer (høyballer) på en lignende måte (for å kunne lagres utendørs), se rundballepakker.


== Eksterne lenker ==
Nytt palleteringsanlegg. packnews.no (15. september 2014)
Tommaso Stigliani

Tommaso Stigliani (født 1573 i Matera, død 1651 i Roma) var en italiensk forfatter og dikter. Videre er han også kjent for fiendtlighetene som oppsto mellom ham og Giambattista Marino.


== Biografi ==
Han dro til Napoli i ung alder hvor han utdannet seg, og hvor han også traff Giambattista Marino. 
Det første verket hans er et kort pastoraledikt intitulert Il Polifemo som kom ut i 1600. I 1603 ble han sekretær for hærtugen av Parma, Ranuccio I Farnese. Il canzoniere som kom ut i 1605, ble ført opp i Index librorum prohibitorum, den katolske kirkes fortegnelse over forbudte bøker. I Mondo nuovo kom ut i 1617, og handler om Christopher Columbus og en fiksjonell oppdagelse av Amerika, blant annet med steder som fantes på noen av datidens kart, men som aldri har eksistert.
Etter en dramatisk duell med historikeren Enrico Caterino Davila i 1621, som han vant men pådro seg store skader fra, ble han tvunget til å flykte til Napoli. Takket være meklingen til kardinalen Cinzio Passeri Aldobrandini, fikk han lov til å komme tilbake til Parma. Han slo seg etterhvert ned i Roma, hvor han gav ut en revidert Il mondo nuovo i 1628, og skrev andre verk hvorav ett, L'arte del verso italiano, ble utgitt posthumt, i 1658.


== Hovedverk ==
Nedenfor er en oversikt over Stiglianis hovedverk:

Polifemo - Milano, 1600
Rime - Venezia, 1601
Il Mondo nuovo - Piacenza, 1617; Roma, 1628
Dell'Occhiale, opera difensiva - Venezia, 1627
L'informazione a N.S. Papa Urbano VIII delle ragioni di Matera contro gli Acheruntini per conto dell'Arcivescovado - Lecce, 1639
Le Lettere - Roma, 1651
L'Arte del verso italiano - Roma 1658


== Referanser ==
Hieronymus Heyerdahls gate (Oslo)

Hieronymus Heyerdahls gate er en gate i Vika i Oslo sentrum. Den kan betraktes som en forlengelse av Fridtjof Nansens plass på østsiden av Oslo rådhus ned mot Rådhusplassen på sjøsiden.
Gaten har navn etter  Hieronymus Heyerdahl, som var ordfører i Kristiania i 1912-14, og som tok initiativ til byggingen av det rådhuset byen omsider fikk, etter at flere tidligere initiativer for nytt rådhus hadde vært resultatløse.
Eneste gatenummer i bruk er 1, som viser til et stort kontor- og forretningsbygg i rød tegl.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Hieronymus Heyerdahls gate». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 244. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Prestegata (Oslo)

Prestegata er en gate i Oslo sentrum.
Det dreier seg om en liten gatestump mellom Rosenkrantz' gate og Stortingsgata. Det skal ha vært veiforbindelse her ned til bryggene i 1855, og nedre del av Rosenkrantz’gate var tidligere regnet som en del av Prestegata. I Prestegata er nedkjørselen til Stortingets garasjeanlegg. Det eneste gatenummeret som er i bruk, er 5.
Gaten ble oppkalt etter slottsprest og godseier Bernt Anker Sverdrup i 1864.


== Litteratur ==
Oslo byleksikon: Prestegata


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (P)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Alkyleringsmiddel

Et alkyleringsmiddel er et kjemisk stoff som er i stand til å overføre ei alkyl-gruppe. Slike kjemikalier brukes blant annet i organisk syntese og som legemidler. Et eksempel på det siste er kreftlegemiddelet cisplatin. Reaktive alkyleringsmidler er svært giftige og irriterende, og har derfor også vært brukt som kjemiske stridsmidler. Et eksempel på dette er sennepsgass.


== Litteratur ==
Klein, David R. (2012). Organic Chemistry. Hoboken, N.J. John Wiley. ISBN 9780471756149. 
Bruice, Paula Yurkanis (2010). Essential Organic Chemistry (2 utg.). Boston. Prentice Hall. ISBN 9780321644169. 
McMurry, John; McMurry, Susan (2012). Organic Chemistry (8 utg.). Belmont, CA. Brooks/Cole. ISBN 0840054556.
Johan von der Fehr

Johan von der Fehr (født 8. juni 1833 i Strudshavn i Askøy, død 20. september 1906 i Norheimsund) var en norsk daguerreotypist og fotograf. Han arbeidet i tillegg på en rekke områder og livnærte seg i perioder som malermester, fruktdyrker og gartner samt at han holdt gjess.
I 1853 begynte han som daguerreotypist i Bergen for en kort tid, men kom tilbake igjen i starten av 1860-årene. I en periode drev han atelieret Brødr. Larms atelier sammen med sønnen Johan.
Fra 1898 bodde von der Fehr i Norheimsund og levde som gårdbruker og fotograf frem til han døde.
Fotografiene etter Johan von der Fehr finnes blant annet hos Voss folkemuseum, Vevelstad historielag, Oslo Bymuseum, Norsk folkemuseum og i arkivet etter Den Nationale Scene i Bergen.


== Litteratur ==
(no) Johan von der Fehr i Fotografregisteret.
Bonge, Susanne (1980). Eldre norske fotografer: fotografer og amatørfotografer i Norge frem til 1920. Bergen: Universitetsbiblioteket i Bergen. ISBN 8271300148. 


== Eksterne lenker ==
Johan von der Fehr d.e. på lokalhistoriewiki.
(en) Johan von der Fehr – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
University of York

University of York er et universitet i byen York i England. Det ble grunnlagt i 1963 og har etter hvert blitt utvidet til mer enn 30 avdelinger og senter som dekker ulike fag.


== Rangeringer ==
University of York ble rangert som nummer 17 av 126 britiske universiteter på Complete University Guides liste for 2016 og som nummer 22 av 119 britiske universiteter på The Guardians 2016-liste.THE World University Rankings 2014-2015 plasserte universitetet som det 113. av de 500 beste universitetene i verden. I QS World University Rankings for 2014 rangerte universitetet som nummer 120 og i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014 som nummer 201-300 av verdens universiteter.I 2009 ble universitet rangert som ett av de 20 beste universitetene i Europa og 70 beste universitetene i verden ifølge Times Higher Education/QS World University.


== Akademiske institutt ==
Institutt for arkeologi
Institutt for biologi
Institutt for kjemi
Institutt for informatikk
Institutt for økonomi
Institutt for utdanning
Institutt for elektronikk
Institutt for engelsk og tilknyttet litteratur
Institutt for miljø
Institutt for helsevitenskap
Institutt for historie
Institutt for kunsthistorie
Institutt for språk og språkvitenskap
York Law School
The York Management School
Institutt for matematikk
The Hull York Medical School
Institutt for musikk
Institutt for filosofi
Institutt for fysikk
Institutt for politikk
Institutt for samfunnsvitenskap
Institutt for sosiologi
Institutt for teater, film og fjernsyn


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) University of York – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tell Him I’m Not Home

Tell Him I'm Not Home er en sang skrevet av Tony Bruno og ble spilt inn og gitt ut på singel med Chuck Jackson i 1963. Sangen ble også gitt ut på albumet 'Encore! senere samme år.
Ike & Tina Turner spilte inn sangen og ga den ut på singel i 1965. Singelen kom på 33.-plass på R&B-lista, 48.-plass i Storbritannia og 108.-plass på pop-lista. På singelen ble sangen kalt Tell Her I'm Not Home.


== Referanser ==
Franck Dja Djédjé

Franck Dja Djédjé (født 2. juni 1986 i Abidjan) er en ivoriansk fotballspiller som spiller for Sarpsborg 08 Fotballforening. Dja Djédjé kom til Sarpsborg 08 fra den ukrainske klubben Tsjornomorets Odesa som han forlot på grunn av urolighetene i landet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Franck Dja Djédjé – Olympedia 
(en) Franck Dja Djédjé – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Franck Dja Djédjé – FIFA 
(fr) Franck Dja Djédjé – Ligue de Football Professionnel 
(fr) Franck Dja Djédjé – LÉquipe 
(en) Franck Dja Djédjé – Transfermarkt 
(en) Franck Dja Djédjé – FootballDatabase.eu 
(en) Franck Dja Djédjé – Soccerway 
(en) Franck Dja Djédjé – PlaymakerStats.com 
(en) Franck Dja Djédjé – Ukrainas fotballforbund
Dale Skoarbeiderforening

Dale Skoarbeiderforening var en fagforening som ble opprettet i juni/juli 1930. Første formann var Ole Pettersen. Forøvrig besto det første styret av Bjarne Langeland (kasserer), Anna Sundal (kasserer), Johan Dale og Andreas Heggheim. 32 skoarbeidere meldte seg inn i foreningen ved stiftelsen. I 1949 ble navnet endret til Dale Skoarbeiderforening.


== Arkiv ==
Dale Skoarbeiderforenings arkiv blir oppbevart på Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane.


== Eksterne lenker ==
(no) Arkiv etter Dale Skoarbeiderforening på Arkivportalen
Sogn og Fjordane fylkesarkiv: Dale Skoarbeiderforening
I’m Gonna Do All I Can (To Do Right By My Man)

I'm Gonna Do All I Can (To Do Right By My Man) er en sang skrevet av Wayne Carson som ble spilt inn og gitt ut på singel med Ike & Tina Turner i 1969. Singelen kom på 46.-plass på R&B-lista og 98.-plass på pop-lista.
Jakov G. Sinaj

Jakov Grigorjevitsj Sinaj (født 21. september 1935 i Moskva; russisk: Я́ков Григо́рьевич Сина́й, engelsk transkripsjon Yakov Grigorevich Sinai) er en russisk matematiker. Han er professor ved Princeton University i USA og ved Landau-instituttet for teoretisk fysikk ved Det russiske vitenskapsakademi.
I 2014 er han mottager av Abelprisen «for hans vesentlige bidrag til dynamiske systemer, ergodeteori og matematisk fysikk».


== Priser og utmerkelser ==
1986: Boltzmann-gullmedaljen fra kommisjonen for statistisk fysikk ved International Union of Pure and Applied Physics
1992: Dirac-medaljen fra Abdus Salam internasjonale senter for teoretisk fysikk i Trieste
1993: Æresdoktor ved Universitetet i Warszawa
1997: Wolfprisen i matematikk
2002: Æresdoktor ved Budapests universitet for vitenskap og teknologi
2002: Nemmers-prisen i matematikk
2005: Æresdoktor ved Det hebraiske universitetet i Jerusalem
2009: Henri Poincaré-prisen fra International Association of Mathematical Physics
2009: Dobrushins internasjonale pris fra instituttet for informasjonsoverføring ved Det russiske vitenskapsakademi
2010: Æresdoktor ved universitetet i Warwick
2013: Leroy P. Steele-prisen fra American Mathematical Society
2014: Abelprisen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Jakov G. Sinaj i BIBSYS
Om Sinaj på Abelprisen.no
Ancylonotini

Ancylonotini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore trebukker med lange antenner (gjerne betydelig lengre enn kroppen). På farge er de gjerne lyst grå- eller brunaktige med svarte flekker.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Afrika og Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Ancylonotini Lacordaire, 1869
Slekten Agranolamia Baguena, 1952
Slekten Ancylonotopsis Breuning, 1938
Slekten Ancylonotus Dejean, 1835
Slekten Apalimnodes Franz, 1966
Slekten Cnemolia Jordan, 1903
Slekten Cnemolioides Breuning, 1938
Slekten Dorcoeax Breuning, 1946
Slekten Falsidactus Breuning, 1938
Slekten Gigantopalimna Breuning, 1964
Slekten Haploeax Aurivillius, 1907
Slekten Idactus Pascoe, 1864
Slekten Lasiopezus Pascoe, 1895
Slekten Latisternum Jordan, 1894
Slekten Mimocularia Breuning, 1970
Slekten Mimopezus Breuning, 1970
Slekten Oeax Pascoe, 1864
Slekten Palimna Pascoe, 1862
Slekten Palimnodes Breuning, 1938
Slekten Paraderpas Breuning, 1968
Slekten Paralatisternum Breuning, 1963 - kanskje identisk med Stenophloeus
Slekten Paridactus Gahan, 1898
Slekten Paroeax Jordan, 1903
Slekten Parorsidis Breuning, 1935
Slekten Phloeus Jordan, 1903
Slekten Prosidactus Téocchi et al., 2010
Slekten Pseudidactus Breuning, 1977
Slekten Pseudolatisternum Breuning, 1938
Slekten Pseudoparaphloeus Sama, 2009
Slekten Pseudopezus Breuning, 1969
Slekten Sarathropezus Kolbe, 1893
Slekten Scaposophroniella Breuning, 1956
Slekten Stenophloeus Breuning, 1938
Slekten Trichoeax Breuning, 1938


== Kilder ==
Liste over slektene


== Eksterne lenker ==
(en) Ancylonotini hos NCBI 
(en) Kategori:Ancylonotini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ancylonotini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Idactus coquereli
Bilde av Lasiopezus nigromaculatus
Bilde av Palimna annulata
Bilde av Palimna liturata