jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Orreskogen (Oslo)

Orreskogen (1–23B, 2A–42B) er en vei i Voksenlia i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går nordvestover fra det punktet der Orreveien går over i Blåbærsvingen, og forgrener seg før hver del ender som blindvei mellom bebyggelsen. Veien ligger rett nedenfor Soria Moria hotell og konferansesenter og har utsikt vestover utover Bogstadvannet og Sørkedalen. Fra toppen av veien er det også utsikt sørover mot Bygdøy og Oslofjorden.
Veien fikk navn etter orrfugl i 2007, og i området finnes også en rekke andre veier med fuglenavn. 
Bebyggelsen har kommet til på 2000- og 2010-tallet, til protester fra tidligere etablerte bomiljøer i området. Bebyggelsen består hovedsakelig av ene- og tomannsboliger. Huseierne i veien er organisert gjennom Orreskogen huseierforening.
Før området ble bygget ut, ble det brukt som rekreasjonsområde av gjestene ved sanatoriumene og hotellene i området, som Voksenkollen sanatorium. Blant andre har Edvard Grieg skrevet om sine vandringer i skogen her.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Orreskogen». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 419. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (O)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 26. oktober 2014. Besøkt 30. oktober 2015.
Harṣavardhana

Harṣavardhana (devanagari: हर्षवर्धन; født c. 590, død 647), også kalt Harṣa (हर्ष), var en indisk hersker som fra 606 til sin død i 647 styrte over Nord-India fra sin hovedstad Kannauj. Hans styre brakte fred og velstand til Nord-India i en ellers politisk ustabil periode etter Guptarikets fall. 
Han var sønn av Prabhakaravardhana, konge av Thanesar, og bror av Rajyavardhana, som etterfulgte sin far som konge av Thanesar. Selv om Harṣavardhana klarte å forene Nord-India, ble han beseiret av Pulakeśin II av Chalukyariket da han forsøkte å ekspandere sørover.
Det var i stor Harṣavardhanas sterke personlighet som holdt riket sammen, og det falt fra hverandre kort tid etter hans død. Da Harṣavardhana døde drepte en av hans ledende ministre, Aruṇāśa, hans to sønner Vagyavardhana og Kalyanvardhana. Aruṇāśa ble selv avsatt av den kinesiske Táng-utsendingen Wang Xuance og hans tibetansk-nepalske leiesoldater etter at han hadde angrepet deres diplomatiske følge, som hadde Harṣavardhanas hoff som sitt mål. 
Han var kjent for å ha støttet buddhismen, som på hans tid var på tilbakegang i India, og hans rike var dessuten kjent for å være kosmopolitisk og for å ha et levende kulturliv. Selv skrev han tre skuespill på sanskrit: Nāgānanda, Ratnāvalī og Priyadarśikā. Harṣavardhanas død har blitt brukt til å markere slutten på den indiske gullalderen.Vi har kunnskap om Harṣavardhana takket være hans hoffpoet Bāṇabhaṭṭa, som beskrev hans vei til makten i Harṣacarita. Ellers er han kjent for å ha truffet den kinesiske pilegrimen Xuanzang, og han blir beskrevet positivt i hans erindringer fra reisene i India. Xuánzàngs verk er en annen viktig kilde til India i denne perioden. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sen, Tansen. Buddhism, Diplomacy, and Trade. Honolulu: University of Hawaii Press, 2003.
Thapar, Romila. “Aśokan India and the Gupta Age.” I A Cultural History of India, redigert av A.L. Basham, 38-50. Oxford: Clarendon Press, 1975.
Xuanzang 玄奘 og Bianji 辯機, redigert av Li Xianlin 李羨林. Da Tang Xiyu ji jiaozhu 大唐西域记校注. Beijing: Zhonghua shuju 中华书局, 1985.
Harsha

For den indiske herskeren, se Harṣavardhana.Harsha (sanskrit: हर्श) er et indisk mannsnavn.


== Etymologi ==
Harsha betyr «glede» på sanskrit.


== Utbredelse ==
Harsha er i dag et vanlig navn på Sri Lanka.
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til mannsnavnet Harsha og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Harṣavardhana (ca. 590 – 647), indisk hersker over Nord-India
Harsha Bhogle (født 1961), indisk cricket-kommentator
Harsha Ratnaweera (født 1962), norsk professor i vann- og miljøteknologi


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Behind the Name: Harsha
(en) Think Baby Names: Harsha
Dåapma

Dåapma (sørsamisk) er et fjell nord på Fosen i Trøndelag. Toppen danner grensepunkt mellom kommunene Åfjord og Namsos. Dette var også det høyeste punktet i tidligere Roan kommune. Navnet kan komme fra en eldre sørsamisk variant av mannsnavnet Dåamma (Thomas). Et norsk navn er Rullaheia.Fjellet er lett å nå både sommer som vinter. Fra toppen kan man se både Halten i vest og helt til Sverige i øst. Området rundt fjellet er beiteområde for tamrein og sau. På toppens østside (i Namdalseid) har sørsamene samleanlegg og innhegning for tamrein.


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Europeiske innendørsleker 1969

Europeiske innendørsleker 1969 ble arrangert 8. og 9. mars 1969, i Beograd i Jugoslavia, i dagens Serbia.
Dette var de fjerde europeiske innendørsleker, og siste gang mesterskapet gikk under dette navnet. Fra 1970 byttet mesterskapet navn til EM i friidrett innendørs.


== Herrer ==


=== 50 m ===


=== 400 m ===


=== 800 m ===


=== 1500 m ===


=== 3000 m ===


=== 50 m hekk ===


=== Høydehopp ===


=== Stavsprang ===


=== Lengdehopp ===


=== Tresteg ===


=== Kulestøt ===


=== 4 x 390 meter stafett ===


=== 1950 meter stafett (1+2+3+4 runder) ===


=== 3 x 1000 meter stafett ===


== Kvinner ==


=== 50 m ===


=== 400 m ===


=== 800 m ===


=== 50 m hekk ===


=== Høydehopp ===


=== Lengdehopp ===


=== Kulestøt ===


=== 4 x 195 meter stafett ===


=== 1950 meter stafett (1+2+3+4 runder) ===


== Eksterne lenker ==
Maik Richter - 4. Europäische Hallen-Spiele 08.-09.03.1969 in Belgrad / YUG (resultater)
GBR Athletics - European Indoor Championships (Men) (resultater)
GBR Athletics - European Indoor Championships (Women) (resultater)
Friedrich Parrot

Johann Jakob Friedrich Wilhelm Parrot (født 14. oktober 1792 i Karlsruhe i Tyskland, død 15. januar 1841 i Dorpat som nå er Tartu i Estland) var en baltertysk vitenskapsmann og forskningsreisende. Hans botaniske autorforkortelse er „Parrot“. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han var sønn av Georg Friedrich Parrot. Han studerte medisin fra 1807 til 1814 ved det keiserlige universutet i Dorpat, og promoverte sist nevnte år til Dr. med et chir. I 1816 ble Parrot medlem av St. Petersburgs vitenskapsakademi.


=== Forsker ===
I 1811 var han med på en mineralogisk forskerekspedisjon til Krim og Kaukasus sammen med Maurice Engelhardt. Han studerte jordmagnetismen og utførte barometernivelleringer mellom Det kaspiske hav og Svartehavet, det vil si bidro til å fastslå Kaspihavets nivå under havoverflaten. Ved hjemkomsten ble han assistentdoktor, og i 1815 stabslege og kirurg i den russiske armé. 
Friedrich Parrot er en av opionerene for den vitenskapelige alpinisme. Den 15. september 1817 besteg han Maladeta (3 312 m), og senere også noen anddre av Alpenes fjell. Deretter, under fjellreisen i 1816 og 1817, bereiste han så Pyreneene fra Saint-Jean-de-Luz til Perpignan. I sin bok fra denne reisen beskriver han for eksempel i detalj ruten han valgte for å nå toppen av fjellet Pico Aneto.
I 1821 var han professor i fysiologi og patologi, og så i 1826 professor i fysikk ved universitetet i Dorpat. 
I 1828 foretok Parrot en ny reise, til Kakheti og Armenia, som etter den russisk-tyrkiske krig da nettopp var blitt tsarrussisk territorium. Parrot var sammen med Chatjatur Abovjan, Aleksej Sdrovenko, Matvej Chalpanof, Ovannes Aivassian og Murat Pogossian den første som besteg fjellet Ararat i nåværende Tyrkia den 9. oktober 1829; et viktig mål var å søke etter rester av Noas ark.
I 1837 dro han til Torneå nord i Finland for å observere pendeloscillasjoner og jordmagnetisme. Han kom seg helt til Nordkapp på denne forskningsferden. 
Han oppfant et gasometer og et baro-termometer. I Livland populariserte han det kataloniske soluret, et lite og sylindrisk lommeinstrument, om lag 8 cm i lengde og 1,5 cm i diameter.
Parrot var ved sin død var professor i fysikk ved Dorpats universitet.


== Verker ==
Reise in die Krim und den Kaukasus. Berlin 1815–18, 2 bind
Reise in die Pyrenäen. Berlin 1823
Reise zum Ararat. Berlin 1834, 2 bind


== Referanser ==


== Litteratur ==
(de) Ludwig Stieda: «Parrot, Friedrich». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 25, Duncker & Humblot, Leipzig 1887, s. 186–189.
J. F. von Recke und K. E. Napiersky: Allgemeines Schriftsteller- und Gelehrten-Lexikon der Provinzen, Band 3, Johann Friedrich Steffenhagen und Sohn, Mitau 1831, Seiten 374–376.
Friedrich Busch: Der Fürst Karl Lieven und die Kaiserliche Universität Dorpat, E. J. Karow, Dorpat 1846, Seite 149.
Album academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat, Dorpat 1889
Dublin-forordningen

Dublin-forordningen (Forordning nr. 604/2013, nå Dublin III-forordningen, tidligere Dublin II-forordningen og Dublin-konvensjonen) er en EU-forordning som fastsetter kriteriene og prosedyrer for avgjørelse av hvilken av Den europeiske unions (EU) medlemsstater som er ansvarlige for å behandle asyslsøkere, som søker internasjonal beskyttelse i overensstemmelse med Flyktningkonvensjonen samt EUs kvalifikasjonsdirektiv. Forordningen er en hjørnesten i Dublin-systemet, som består av Dublin-forordingen og Eurodac-forordningen, som etablerer et felles europeisk fingeravtrykksregister for illegale innvandrere i EU. Dublin-forordningen har til formål «hurtig å avgjøre hvilken medlemsstat som er ansvarlig [for behandling av asylsøknader]», og gir dermed andre medlemsstater mulighet for å sende en asylsøker tilbake til den ansvarlige medlemsstaten. Normalt vil den ansvarlige medlemsstaten være staten hvorigjennom asylsøkeren først kom inn i EU.


== Målsetninger og kritikk ==
Et av hovedformålene med Dublin-forordningen er å forhindre en asylsøker i å fremme asylsøknader i flere medlemsstater, såkalt «asyl-shopping». Et annet mål er å redusere antallet «reisende» asylsøkere som er sendt fra medlemsstat til medlemsstat. Det land som asylsøkeren først søker om asyl i er ansvarlig for enten å innvilge eller avslå asyl, og søkeren får ikke gjenstarte prosessen i en annen jurisdiksjon.
Ifølge Dublin-forordningen skal en asylsøker søke om asyl i det første EU-land vedkommende ankommer til, og hvis han eller hun krysser grensen til et annet EU-land etter å være registrert med fingeravtrykk, vil vedkommende returneres til det første EU-landet igjen. Kritikere mener at denne ordningen legger et forholdsvis stort press på de land som utgjør EUs yttergrenser, fordi disse som regel vil være de(t) første land som asylsøkere ankommer til.


== Anvendelse ==
Høsten 2015 brøt Dublin-forordningen i praksis sammen, da medlemsland som Ungarn, Kroatia, Slovenia, Østerrike, Tyskland og Hellas sluttet å håndheve den. Under den europeiske migrasjonskrisen ga disse medlemslandene i september eller oktober 2015 helt opp å registrere og sjekke innvandreres identitet, særlig dersom migrantene var på vei til et annet land som kunne overta forpliktelsen og kostnaden med asylmottaket.


=== Anvendelse i Norge ===
Dublin-forordningen III trådte i kraft 1. januar 2014. Utlendingsloven paragraf 32 fikk et nytt fjerde ledd som gjør forordningen til norsk lov. Også andre paragrafer i utlendingsloven og utlendingsforskriften har fått endringer, og Utlendingsdirektoratets retningslinjer er også oppdatert.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Utlendingsdirektoratet (udiregelverk.no): Dublin III-forordningen (lenker til norsk og engelsk versjon) Besøkt 31. oktober 2015
Thorolf Vogt

Thorolf Vogt (1888–1958) var en norsk mineralog og geolog. Han var professor ved Norges tekniske høgskole, og studerte fjellkjedenes og malmens geologi i Norge og reiste til Svalbard på ekspedisjoner.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han var født i Vang i Hedmark, sønn av Johan Herman Lie Vogt (1858–1932) og Martha Johanne Abigael Kinck.  Faren var professor i metallurgi i Oslo da Thorolf ble født, senere professor i geologi og mineralogi ved det nystartede Norges tekniske høyskole (NTH) fra 1911 til 1929.  Broren Fredrik Vogt (1892–1970) var generaldirektør for Norges vassdrags- og elektrisitetsvesen, tidligere professor i mekanikk og rektor ved NTH i 1930- og 40-årene.  Enda yngre brødre var tvillingene Johan Vogt (1900–1991) som ble samfunnsøkonom og i 1957 professor i Oslo og kommunisten Jørgen Vogt (1900–1972).
Etter oppvekst i Kristiania (Oslo) og examen artium 1906, studerte Thorolf ved Det Kongelige Frederiks Universitet i Kristiania og dro på tur til universitetene i både Wien og Göttingen. 


=== Karriere ===
I 1909 fikk han jobb som assistent hos Norges geologiske undersøkelse der han fra 1914 til 1929 hadde stillingen som statsgeolog.  Fra 1915 til 1923 var han universitetsstipendiat på samme tid, noe som i 1928 resulterte i en doktorgrad på avhandlingen «Sulitjelmafeltets geologi og petrografi».  Han hadde da ledet ekspedisjoner til Svalbard i 1925 og i 1928.I 1929 ble han tilsatt som professor ved Norges tekniske høgskole i Trondheim, en stillingen faren Johan Herman Lie Vogt nettopp hadde forlatt. Thorolf ble også innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi dette året (1929), der han fra 1946 og 1950 var visepreses og preses.  I 1931 ble det ny ekspedisjon, denne gang til det sydøstlige Grønland. I 1936 innvalgtes han i Det Kongelige Norske Videnskabers Selskap som ligger i Trondheim.  Han hadde i tiden etter 1931 utgitt omkring femti vitenskapelige artikler. I 1950 ble han foreign member of The Geological Society of London, og i 1952 ga NTH ham en belønning.Thorolf giftet seg i 1948 med Ingeborg Mykleby Kamsvaag (1907–1952).


== Utgivelser ==
Vogt, Thorolf (1888-1958) (1927). Sulitelmafeltets geologi og petrografi: første del av et arbeide om Sulitelmafeltets fjellgrunn og malmforekomster. Oslo: I kommisjon hos H. Aschehoug.  [Dr.gradsavhandling]
Vogt, Thorolf (1888-1958) (1932). Landets senkning i nutiden på Spitsbergen og Øst-Grønland. Oslo: (Dybwad). 
Vogt, Thorolf (1888-1958) (1933). Late-quaternary Oscillations of level in Southeast-Greenland. no: Norges Svalbard og Ishavs-undersøkelser. 
Vogt, Thorolf (1888-1958) (1941). Geology of a middle devonian cannel coal from Spitsbergen. Oslo: I kommisjon hos Dybwad. 
Vogt, Thorolf (1888-1958) (1967). Fjellkjedestudier i den østlige del av Troms. Oslo: Universitetsforlaget. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Thorolf Vogts private arkiv finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket
Angelniemen Ankkuri

Angelniemen Ankkuri (stiftet 1946) er en finsk orienteringsklubb fra Angelniemi i Salo, Finland.
Angelniemen Ankkuri er mest kjent for å ha vunnet verdens største orienteringsstafetter, Jukola og Tiomila. Jukola vant den finske klubben i 1973, mens Venla ble vunnet i 1998. Klubben vant Tiomila i 1991 da stafetten ble arrangert i Ånhammar. Av øvrige meritter har klubbens damelag tre seire i den svenske stafetten Smålandskavlen. Triumfene kom i 1992, 1993 og 1996.
Klubben har i all hovedsak stilt med finske løpere i de store stafettene. Den mest etablerte løperen på laget er likevel Russiske Dmitriy Tsvetkov som er verdensmester i stafett. Klubbdrakten deres er grønn, rød og hvit.


== Meritter ==
Tiomila, herrer (1): 

1991Jukola, herrer (1): 

1973Venla, damer (1): 

1998Smålandskavlen, damer (3) :

1992, 1993, 1996


== Kjente løpere ==
 Andreas Hougaard Boesen (2018-)
 Emily Kemp


== Kjente tidligere løpere ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Vehkalahden Veikot

Vehkalahden Veikot (VeVe) (stiftet 1911) er en finsk orienteringsklubb fra Fredrikshamn i Finland. Klubben driver også med langrenn og skiskyting.
Vehkalahden Veikot er mest kjent for å ha vunnet verdens største orienteringsstafett, Jukola. Den finske klubben vant Jukola for første gang i 1983. De gjentok bedriften i 2006, 23 år senere.
Klubben har i all hovedsak stilt med finske løpere i de store stafettene. Den mest profilerte løperen på laget er Tero Föhr som har ett sølv og to bronse fra VM i orientering. Klubbdrakten deres er hvit grønn og svart.


== Meritter ==
Jukola, herrer (2): 

1983, 2006


== Kjente løpere ==
 Tero Föhr
 Marc Lauenstein


== Kjente tidligere løpere ==
 Simo-Pekka Fincke
 Baptiste Rollier


== Eksterne lenker ==
(fi) Offisielt nettsted 
(en) Vehkalahden Veikot – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ratpoison

Ratpoison er en vindusbehandler for vindussystemet X som primært er utviklet av Shawn Betts. Ratpoison er skrevet i programmeringsspråket C. StumpVM fra Shawn Betts er en lignende vindusbehandler skrevet i Common Lisp. Brukergrensesnittet og mye av dets funksjonalitet er inspirert av terminal multiplekseren GNU Screen.

Navnet «Ratpoison» skyldes at brukeren kan håndtere applikasjoners vinduer uten å bruke en datamus.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Ratpoison – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Liedon Parma

Liedon Parma (stiftet 1907) er en tidligere finsk orienteringsklubb fra Lundo i Finland. i 2003 gikk de sammen med Mynämäen Suunistajat-52 (MS-52) og opprettet den nye orienteringsklubben MS Parma. MS Parma vant ungdomsstafetten under Tiomila 2014.
Liedon Parma var mest kjent for sine seire i verdens største orienteringsstafetter, Jukola og Tiomila. Klubben vant Jukola for første gang i 1969. De vant også i 1972 og 1974. Damelaget gikk til topps i Venla i årene 1995, 2000 og 2001. Liedon Parma vant Tiomila i 1982 da stafetten ble arrangert i Eskilstuna.
Klubben har i all hovedsak stilt med finske løpere i de store stafettene. Klubbdrakten deres var grønn og svart.


== Meritter ==
Tiomila, herrer (1): 

1982Jukola, herrer (3): 

1969, 1972, 1974Venla, damer (1): 

1995, 2000, 2001Finsk mesterskap stafett, herrer (5):

1969, 1970, 1972, 1981, 1986Finsk mesterskap stafett, damer (11):

1976, 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1998, 2000, 2001, 2003


== Kjente tidligere løpere ==
 Reeta-Mari Kolkkala
 Juha Peltola
 Liisa Veijalainen


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Hiidenkiertäjät

Hiidenkiertäjät (HiKi) (stiftet 29. desember 1969) er en finsk orienteringsklubb. Kluben er blant annet kjent for å ha vunnet verdens største orienteringsstafett, Jukola. Klubben har én seier i herrestafetten og én seier i damestafetten, som går under navnet Venla. Hiidenkiertäjät gikk til topps i Venla-stafetten i 1980, mens seieren i herreklassen kom i 1987. På 90-tallet lå eliteavdelingen i klubben brakk, men en ny elitesatsing oppsto da Delta opphørte sin virksomhet i 2013. Deltas løpere gikk da over til Hiidenkiertäjät, som dermed gjenoppstod som eliteklubb.
Klubben har de senere året preget Jukola-stafettene med gode resultater, men har ikke nådd helt opp. Selv om Hiidenkiertäjät er en finsk klubb og først og fremst satser på finske utøvere, har de hatt en rekke utenlandske stjerner i stallen sin, som for eksempel verdensmesterbrødrene Valentin Novikov og Leonid Novikov.
Klubbdrakten deres er hvit og svart med innslag av rødt.


== Meritter ==
Jukola, herrer (1): 

1987Venla, damer (1): 

1980


== Kjente løpere ==
 Olle Kärner
 Oskari Liukkonen
 Leonid Novikov
 Valentin Novikov


== Kjente tidligere løpere ==
 Anna Närhi
 Kari Sallinen
 Lauri Sild (2011-2014)
 Timo Sild (2011-2014)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Benedictus Appenzeller

Benedictus Appenzeller (1480/1488 – 1558) var en fransk-flamsk sanger og komponist fra renessansen.
Appenzeller virket hovedsakelig Brugge og Brussel, det meste av livet i Maria av Østerrikes tjeneste. Han skrev hovedsakelig kirkelig vokalmusikk, blant annet seks tapte messer, en lang rekke motetter og magnificater. I samlingen Des chansons a quattre parties finnes 40 sanger av Appenzeller. Enkelte kilder oppgir dette som den tidligste samlingen polyfon musikk fra Nederlandene.


== Kilder ==
(de) Arrey von Dommer: «Benedict von Appenzell». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 2, Duncker & Humblot, Leipzig 1875, s. 324.


== Referanser ==
Per Faye-Hansen

Per Sverre Faye-Hansen, også omtalt som Per Faye Hansen, (født 1916, død 1992) var en norsk teolog og motstandsmann.
Han var utdannet ved Menighetsfakultetet der han blant annet hadde Ole Hallesby som lærer. Sammen med studiekameratene Hans Chr. Mamen og Arthur Berg hjalp han jøder over grensen til Sverige høsten 1942. For dette ble han posthumt 11. mars 2007 tildelt Righteous Among the Nations.Gjennom organisasjonen Karmel Instituttet etablerte han sjømannskirker i Haifa og Ashdod. For sitt langvarige arbeid for Israel fikk han i 1983 Israels presidents pris til borgere som har utmerket seg ved tjeneste for landet.


== Referanser ==
Dødehavsriften

Dødehavsriften er et riftsystem som strekker seg fra den østanatolske rift i Sørøst-Tyrkia til Rødehavsriften like utenfor sørspissen av Sinaihalvøya. Den danner grense mellom Den afrikanske kontinentalplaten og Den arabiske platen. Begge jordskorpeplatene beveger seg i nord-nordøstlig retning, men den arabiske plate i øst går raskere. Bevegelsene har dannet flere rifter som blant annet er blitt til Akababukten, Arabah, Dødehavet, Jordandalen, Genesaretsjøen og Huladalen.
Jordskjelvet i Damaskus i 847 antas å være et av de kraftigste jordskjelv langs forkastningen.


== Se også ==
Riftdalen
Giovanni Spataro

Giovanni Spataro (ca. 1460 – 1541) var en italiensk korleder, musikkteoretiker og komponist fra renessansen.
Spataro studerte musikk, kunst og vitenskap under veiledning av Bartolomé Ramos de Pareja og underviste selv ved San Petronio i Bologna.
Spataro skrev motetter, messer og salmemelodier, dessuten en del polemiske skrifter.


== Referanser ==


== Litteratur ==
A. Della Corte og G.M. Gatti: Dizionario di musica, utgitt på forlaget Paravia, 1956, s. 599
IK Hakarpspojkarna

IK Hakarpspojkarna Orientering (IKHP) (stiftet 1. februar i 1929) er en svensk orienteringsklubb som har tilholdssted i Jönköping i Sverige. Orienteringsklubben er en avdeling i IKHP som også driver med nordiske grener, sykkel, friidrett og triathlon.
Klubbens farger mørkeblå og gul. IKHP har virksomhet for løpere på elite-, ungdoms-, barne-, og mosjonsnivå. Orienteringsklubben har tidligere hatt stor suksess både på dame- og herresiden og har hatt flere løpere i stallen som har hevdet seg internasjonalt. De hadde en storhetstid tidlig på 1970-tallet noe som førte til seier i Tiomila i 1969, 1970 og 1974. Herrelaget vant igjen i 1995, mens det ble seier i Tiomilas ungdomsstafett i 1999. IK Hakarpspojkarna gikk til topps i Jukola, da orienteringsverdens største klubbstafett ble arrangert i finske Vederlax i 1992.
25-Manna, som tar mål av seg å kåre «verdens beste klubb», ble vunnet av IKHP i 1993 og 1994.


== Meritter ==
Tiomila, herrer (4) :

1969, 1970, 1974, 1995Jukola, herrer (1) :

199225-manna (2) :

1993, 1994Smålandskavlen, herrer (8) :

1954, 1955, 1963, 1966, 1969, 1977, 2001, 2002Smålandskavlen, damer (3) :

2001, 2002, 2005Tiomila, ungdomsstafetten (2) :

1999, 2017


== Kjente løpere ==
 Aleksei Alekseyonok
 David Dislers
 Martin Djerf
 Kalvis Mihailovs


== Kjente tidligere løpere ==
 Johan Ivarsson


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted