jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sigurd Asmundsen

Sigurd Asmundsen (født 18. september 1871 i Christiania, død 8. februar 1934) var en norsk skuespiller. 
Han scenedebuterte i 1891 og var engasjert ved Nationaltheatret 1899-1934. Asmundsen grunnla i 1898  Norsk Skuespillerforbund.Han ligger begravet på Vår Frelsers gravlund i Oslo.Sigurd Asmundsen var sønn av skuespilleren Jacob Hveding Asmundsen og Rosa Anna Charlotte Baldani. Han var fra 1897 gift med Bolly Frances Schou.


== Teaterroller (utvalg) ==


== Referanser ==
Nichiren Shōshū

Nichiren Shōshū (japansk: 日蓮正宗), eller «den ortodokse skole av Nichiren», er en japansk Nichirenbuddhistisk bevegelse som bygger på lærdommene til den japanske religiøse reformatoren Nichiren (1222–1282). Bevegelsen fører sin historie tilbake til disippelen Nikkō (1246–1333), grunnleggeren av skolens hovedtempel Taiseki-ji som befinner seg på Fuji-san.Skolens offisielle symbol er Tsuru, en japansk traneart. Nichiren antok dette symbolet etter Atsuhara-forfølgelsen. Dets sentrale objekt for dyrkelse er Dai-Gohonzon som for øyeblikket befinner seg i Hoando tempelet i Fujinomiya i prefekturet Shizuoka. Både dens ledere og troende tildeles ærestittelen «Dai-Shonin» (stor lærer), en tittel som opprinnelig ble gitt Nichiren, og bevegelsen har både mannlige og kvinnelige prester.De fleste av bevegelsens medlemmer er i Japan, men den har tilhengere i store deler av verden, deriblant Taiwan, Sør-Korea, Sri Lanka, Singapore, Malaysia, Thailand, Indonesia, Hongkong, Ghana, Filippinene, Europa, Nord-Amerika, Mellom-Amerika og Sør-Amerika. Hovedkvarteret i USA befinner seg i West Hollywood, California. Dens legmedlemmer blir kalt Hokkeko-Shu (法華講衆).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nichiren Shoshus offisielle hjemmeside Arkivert 6. juni 2016 hos Wayback Machine.
Hjertetyven

Hjertetyven er en kort dansk stumfilmkomedie i regi av Lau Lauritzen sr. Manuset ble skrevet av Poul Gregaard. Norske Erna Schøyen spiller den kvinnelige hovedrollen som Elva Marja.Filmen ble vurdert av Statens Filmkontroll 11. november 1916 og gikk på norske kinoer i 1917, men fikk først dansk premiere 31. januar 1919.Fra en kinoannonse:

Dette første Erna Schøyen-Lystspil vil bli en straalende sukces. Handlingen er vittig og original, Instruktøren har faat Fart og Liv over de muntre Situationer og Utførelsen er saa perfect at alle maa gi sig over og bli beseiret av «hjertetyven» - den berømte Danserinde Elva Marja.


== Handling ==
Danserinnen Elva Marja har en meget trofast og energisk beundrer i Henry Corner, som er kjent for sin rikdom og eksentrisitet. Umiddelbart etter forestillingen skriver han i et brev at han har fulgt etter henne fra by til by i tre måneder og håper at det snart må ha gått opp for henne at hun ikke lenger kan unngå ham. Corner avslutter med at han vil vente på Elva Marja i vestibylen. Han ber en teateransatt om å gi henne brevet. Elva Marja sitter i omkledningsrommet, omsvermet av flere menn. Hun leser opp brevet for dem og de ler alle sammen. Elva Marja ber den teateransatte om å si til «den innbilske herren» at han ikke skal forspille tiden med å vente på svar. Corner venter likevel på henne i vestibylen som avtalt. Når Elva Marja passerer ham med sitt mannlige følge kommer hun med en sårende bemerkning.Neste aften har Corner kjøpt opp alle billettene til Elva Marjas forestilling og er eneste tilskuer i parketten. Hun nekter å opptre for ham, fordi hun mener at han har arrangert alt sammen bare for å ergre henne. Direktøren overtaler Elva Marja til å opptre allikevel og hun gjør stor suksess hos den ensomme tilskueren. Etter forestillingen sender Corner henne en blomsterbukett med en lapp. Der står det at han venter på henne i vestibylen og at han gleder seg usigelig til å tilbringe aftenen sammen med henne. Corner står tålmodig og venter enda en gang. Elva Marja slenger fra seg buketten til ham idet hun går forbi og reiser hjem. Etter at hun har kommet hjem forteller tjenestejenta at et bud har levert en praktfull blomsterbukett. Den er, i likhet med den første, gitt av Corner.Innbruddstyven Søren Svup interesserer seg for danserinnens villa. Han klatrer opp en stige til andre etasje. Elva Marja hører lyden av ham og ringer politiet. Politimannen svarer at hun bor så langt ute at det minst vil ta et kvarter før de kan være hos henne. Corner befinner seg utenfor hennes villa og oppdager stigen.


== I rollene ==
Frederik Buch - Henry Corner
Carl Schenstrøm
Gerhard Jessen
Erna Schøyen - Elva Marja
Peter Jørgensen


== Merknad ==
Filmen er bevart og kan beskues i DFIs filmdatabase


== Referanser ==
Etrit Berisha

Etrit Fadil Berisha (født 10. mars 1989) er en albansk fotballspiller som spiller for den italienske klubben Torino FC.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Albanias EM-tropp til EM i Frankrike 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Etrit Beisha – FIFA 
(en) Etrit Beisha – UEFA 
(en) Etrit Beisha – Transfermarkt 
(en) Etrit Beisha – national-football-teams.com 
(en) Etrit Beisha – WorldFootball.net 
(en) Etrit Beisha – FootballDatabase.eu 
(en) Etrit Beisha – Soccerway 
(en) Etrit Beisha – EU-Football.info 
(en) Etrit Beisha – FBref
The Radiosong

The Radiosong er et musikkalbum med Terje Rypdal og Ronni Le Tekrø. Albumet ble utgitt i mars 2002.


== Sporliste ==
«Mystified» (Terje Rypdal)
«The Radiosong» (Ronni Le Tekrø)
«Zoltans Opera» (Ronni Le Tekrø)
«But Then Again» (Terje Rypdal)
«Windcrystal» (Ronni Le Tekrø)
«Easy Now» (Tekrø/Rypdal)
«Honey (My Future X-Wife)» (Ronni Le Tekrø)
«Be Bop Star» (Tekrø/Hvalby)
«Dreaming» (Terje Rypdal)
«Countryman» (Ronni Le Tekrø)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Terje Rypdal - gitarer, keyboard, komponist
Ronni Le Tekrø - gitarer, vokal, programmering, komponist, produsent, miksing
Dag Stokke - keyboard, programmering, produsent, tekniker, komponist, miksing
Morty Black - bassgitar, vokal, kor
Audun Kleive - trommer, perkusjon, programmering, produsent, tekniker, miksing


=== Øvrige medvirkende ===
Erland Hvalby - tekniker, låtskriver, programmering
Kjartan Hesthagen - tekniker
Are Sigvardsen - programmering


== Eksterne lenker ==
The Radiosong
Malta under EM i friidrett

Malta deltok i EM i friidrett utendørs første gang under EM i friidrett 1958, og har deltatt i samtlige EM i friidrett utendørs siden 1982. Malta har aldri vunnet noen medaljer.


== Medaljeoversikter ==


== Referanser ==
Mein Ampf

Mein Ampf er et musikkalbum med Ronni Le Tekrø. Albumet kom ut 24. november 2014 og er den første i en trilogi.


== Sporliste ==
«Planets In My Heart» (Tekrø/McConnell)
«The Way We Feel» (Tekrø/Johannessen)
«Hey You Fool» (Tekrø/McConnell)
«Ironnic» (Tekrø/McConnell)
«You Know & I Know» (Tekrø/Johannessen)
«Dim Down the City Lights» (Tekrø/McConnell)
«Why Cry» (Tekrø/McConnell)
«I'm Your Nothing» (Tekrø/McConnell/Johannessen)
«7 Days in Love» (Tekrø/McConnell/Johannessen/Hvalby/Caputo)
«Devil's Son» (Ronni Le Tekrø)
«Love Is Not Money» (Ronni Le Tekrø)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Ronni Le Tekrø - sang, gitarer, låtskriver, co-produsent
Jon Johannessen - gitarer, låtskriver
Henning Ramseth - gitarer, keyboard, produsent
Sir Williams - bass, kor
Bernt Bodal - bass på Why Cry og 7 Days in Love
Markus Klyve - keyboard, kor
Lars Andre Kvistum - keyboard
Bård Petter Håvik - trommer, perkusjon
Finn Hansen - perkusjon på Planets In My Heart
Gavin Robb - saksofon på 7 Days in Love
Olav Bergene - vokal på Devil's Son
Anette Hofstad - kor
Tim Scott McConnell - kor, låtskriver
Tonje Prestmarken - kor


=== Øvrige medvirkende ===
Kjartan Hesthagen - produsent, tekniker
Erland Hvalby - låtskriver
Audun Strype - mastering
Tony Caputo - låtskriver


== Eksterne lenker ==
Mein Ampf
Sätra brunn (spa)

Sätra brunn er et spa nær feriestedet Sätra brunn i Sala kommune, på grensen mellom Fläckebo og Kila i Västmanlands län i Sverige, som ble åpnet i 1700. Dermed er Sätra brunn et av Sveriges eldste helsespa. I anlegget er det hundre bygninger.
Sätra brunn er siden 2002 eid av Sätra Brunn økonomisk forening. Virksomheten består i hovedsak av konferanser, spa, om lag 130 rom og en restaurant in-house. I anlegget er det også en sommerkirke. På brønnområdet er også flere entreprenører som leies i huset som ikke brukes i virksomheten. Dette er, for eksempel, kunst og håndverk, sommerkafé, en veterinær med urtemedisin, kunstgalleri, museum og nettbutikk for interiørdetaljer. Gjennom årene, en kulturliv har skapt rundt Sätra brunn. De ansatte har organisert, blant annet, en kabaret i 1990-årene, og i dag er organisert regelmessig sommerpub, konserter, historiske turer og markeder. Sätra brunn har i mange år vært et populært reisemål for å feire sankthans.


== Bygninger ==

		
		
		
		
		
		


== Eksterne lenker ==
Sätra brunn: Nettstedet Oppdatert 2016-06-07. (svensk)
Sätra brunn: Brunnsmuseet Oppdatert 2016-06-07. (svensk)
Mein Ampf II

Mein Ampf II er et musikkalbum med Ronni Le Tekrø. Albumet kom ut 25. september 2015 og er den andre i trilogien.


== Sporliste ==
«Muddy Waters» (Ronni Le Tekrø / C. Tekrø)
«Lo Campana» (Ronni Le Tekrø)
«Amazonas» (Granada/Hesthagen/Tekrø)
«What Came Over Me» (John Fryer)
«Waistland» (Ronni Le Tekrø / John Fryer)
«Jesus Chrysler Supercar» (Ronni Le Tekrø)
«Märtha Louise» (Ronni Le Tekrø)
«Mein Bunker» (Ronni Le Tekrø / Kjartan Hesthagen / Hvalby)
«Eyefilters» (Ronni Le Tekrø / John Fryer)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Ronni Le Tekrø - gitarer, piano, ukulele, sang, låtskriver, produsent
John Fryer - synthesizer, kor, låtskriver
Markus Klyve - synthesizer, kor
Augustin Granados - spansk gitar, produsent
Marit Skikkelstad - trombone på Jesus Chrysler Supercar
Rodmar Johansen - bakgrunnvokal på 'Jesus Chrysler Supercar


=== Øvrige medvirkende ===
Kjartan Hesthagen - produsent, tekniker, låtskriver
Erland Hvalby - produsent, tekniker, låtskriver
Carina Helene Tekrø Hermstad - låtskriver
Tom Kvålsvoll - mastering
Tor Erik Ledang - artwork


== Eksterne lenker ==
Mein Ampf II
Homelix

Homelix er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlange brunlige eller rødbrune trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Dekkvingene har markerte "skuldre" og er parallellsidige.


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Phrynetini J. Thomson, 1864
Slekten Homelix J. Thomson, 1858
Underslekten Homelix
Homelix annuligera Aurivillius, 1914
Homelix arcuata (Chevrolat, 1855)
Homelix cribratipennis Thomson, 1858
Homelix cruciata Breuning, 1937
Homelix liturata (Quedenfeldt, 1882)
Homelix morini Téocchi, 1999
Homelix variegata Jordan, 1894
Underslekten Hypomelix
Homelix albofasciata Thomson, 1858
Homelix decussata (Chevrolat, 1856)
Underslekten Monotylus
Homelix klingi (Kolbe, 1893)
Homelix vittata Aurivillius, 1914


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 11. april 2016 hos Wayback Machine.
(en) Phrynetini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
(en) Homelix i Encyclopedia of Life 
(en) Homelix i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Homelix – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Homelix – detaljert informasjon på Wikispecies
Parabangalaia

Parabangalaia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
Prosopocerini er middelsstore til nokså store, brunlige trebukker. Antennene er vanligvis lengre enn kroppen. Pronotum har en butt tann midt på hver side. Dekkvingene har ofte lyse tegninger.


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra Kamerun.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Prosopocerini J. Thomson, 1868
Slekten Parabangalaia Breuning, 1946
Parabangalaia flavosignata Breuning, 1946


== Kilder ==
Longicorn ID - Prosopocerini
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 27. april 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Parabangalaia i Encyclopedia of Life 
(en) Parabangalaia i Global Biodiversity Information Facility 
Parabangalaia – detaljert informasjon på Wikispecies
Wernerius

Wernerius er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
Protonarthrini er middelsstore trebukker, mønstret i brunt, svart og hvitt. Antennene er lengre enn kroppen. Pronotum er nærmest tønneformet uten pigger på sidene, litt bredere enn langt. Dekkvingene har nokså avrundede "skuldre".


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Arten er beskrevet fra Tanzania.


== Systematisk inndeling ==
Navnet Wernerius ble brukt om en slekt av skorpioner av Soleglad & Fet i 2008. Siden denne bruken er eldre bør billeslekten skifte navn, men det er foreløpig ikke foreslått noe erstatningsnavn.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Protonarthrini J. Thomson, 1864
Slekten Wernerius Téocchi, Sudre, Adlbauer & Jiroux, 2010
Wernerius caroli Téocchi, Sudre, Adlbauer & Jiroux, 2010


== Kilder ==
Longicorn ID - Protonarthrini
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 16. april 2014 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Wernerius i Global Biodiversity Information Facility 
Wernerius Teocchi, Sudre, Adlbauer & Jiroux – detaljert informasjon på Wikispecies
Cristorhodopina

Cristorhodopina er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
Middelsstore, slanke, brunspraglete trebukker. Antennene er omtrent dobbelt så lange som kroppen, også hos hunnene.


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Arten lever i Assam.


== Systematisk inndeling ==
Disse slektene blir noen ganger plassert i Desmiphorini.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Rhodopinini Gressitt, 1951
Slekten Cristorhodopina Breuning, 1966
Cristorhodopina mussardi Breuning, 1966


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata


== Eksterne lenker ==
(en) Cristorhodopina i Encyclopedia of Life 
(en) Cristorhodopina i Global Biodiversity Information Facility 
Cristorhodopina – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Rhodopina sp. (to til høyre)
Plectroscapus

Plectroscapus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
Stenobiini er middelsstore, brunlige trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Dekkvingene har markerte "skuldre" og er jevnt tilsmalnede bakover fra disse. Oversiden er knudrete.


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Kamerun og Nigeria.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Stenobiini Breuning, 1950
Slekten Plectroscapus Gahan, 1890
Plectroscapus bimaculatus Gahan, 1890


== Kilder ==
Longicorn ID - Stenobiini
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Plectroscapus i Encyclopedia of Life 
(en) Plectroscapus i Global Biodiversity Information Facility 
Plectroscapus – detaljert informasjon på Wikispecies
Demagogus

Demagogus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En ganske stor, blankt svart trebukk med lange, kraftige antenner, spesielt hos hannen. Pronotum har en kort pigg på hver side litt foran midten. Dekkvingene har skarpe "skuldre" og er tilsmalnende bakover, noen ganger med gulaktige flekker.


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Etiopia og Kenya.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Sternotomini J. Thomson, 1860
Slekten Demagogus J. Thomson, 1868
Demagogus larvatus J. Thomson, 1868


== Kilder ==
Longicorn ID - Sternotomini
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Demagogus i Encyclopedia of Life 
(en) Demagogus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Demagogus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Demagogus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Sternotomini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tour of Norway 2016 Poengtrøye

Tour of Norway 2016. Poengtrøya ble delt ut til den som samler flest poeng totalt. Poeng ble delt ut på innlagte spurter og ved målgang.


== Resultater ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell resultatside
Myntgatan

Denne artikkelen handler om en gate i Stockholm, for gater i Norge med samme navn, se MyntgataMyntgatan er en gate i Gamla stan i Stockholm. Den strekker seg fra Mynttorget til Riddarhustorget og er ca 150 meter lang.

Både Myntgatan og Mynttorget har sine navn etter Kungliga Myntet som lå ved torget mellom 1696-1850. På et kart fra 1630-tallet kalles gaten  Skattmestare Gattun, senere også Salviigränd (dagens Salviigränd går fra Myntgatan til Västerlånggatan). Langt inn på 1800-tallet ble Myntgatan kalt for Riddargatan eller Riddarhusgatan, fra 1863 ble det nåværende navnet brukt. 
I 1929 la den nye stadsplanedirektören Albert Lilienberg fram en generalplan for Stockholms tettere bebygde deler. I hans plan med å forlenge Sveavägen ned til Gustav Adolfs torg, inngikk også å føre trafikken videre sørover gjennom en sterkt breddet Myntgata og Riddarhustorget via en bro over Söderström til Södermalm. De mange forslagene om å bredde Myntgatan til en 33 meter bred hovedvei førte til en provisorisk bredding som ble gjennomført omkring 1930 i Cephalus-kvartalets vestre deler. I påvente av en definitiv trafikkløsning ble den såkalte Slingerbultsleden på Riddarholmens østre side ført fram her. Først ved oppføringen av Kanslihusannexet i 1951 ble torgbildet gjenskapt.Største eiendom er det tidligere Kanslihusannexet som ligger ved Myntgatans sydøstre side. Bygningen tar opp hele Cephalus-kvartalet som ble revet i 1945 for å gi plass til regjeringens nybygg.  Husets arkitekt, Arthur von Schmalensee, lyktes dog å bevare noen historiske bygninger langs Storkyrkobrinken og Västerlånggatan.


== Se også ==
Gater og torg i Gamla stan


== Referanser ==


== Litteratur ==
Andersson, Henrik O.; Bedoire, Fredric (1977) [1973]. Stockholms byggnader: en bok om arkitektur och stadsbild i Stockholm (3). Stockholm: Prisma. Libris 7406664. ISBN 91-518-1125-1
Stahre, Nils-Gustaf; Fogelström, Per Anders (1986). Stockholms gatunamn: innerstaden. Monografier utgivna av Stockholms stad (återtryck av del av 1:a upplagan). Stockholm: Liber/Allmänna förlaget. Libris 7269073. ISBN 91-38-90777-1
Hur Gamla stan överlevde, Gösta Selling, Stockholms stadsmuseum, 1973


== Eksterne lenker ==
(en) Myntgatan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(sv) Stockholmskällan har multimedia som gjelder Myntgatan
Cameron Borthwick-Jackson

Cameron Jake Borthwick-Jackson (født 2. februar 1997) er en engelsk fotballspiller som spiller for Burton Albion FC.Han debuterte for Manchester United den 7. november 2015 mot West Bromwich Albion, da han ble byttet inn i det 76. minutt for Marcos Rojo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cameron Borthwick-Jackson – UEFA 
(en) Cameron Borthwick-Jackson – Transfermarkt 
(en) Cameron Borthwick-Jackson – WorldFootball.net 
(en) Cameron Borthwick-Jackson – Soccerbase.com 
(en) Cameron Borthwick-Jackson – FootballDatabase.eu 
(en) Cameron Borthwick-Jackson – Soccerway 
(en) Cameron Borthwick-Jackson – FBref 
(en) Cameron Borthwick-Jacksons spillerprofil på ManUtd.com
(en) Cameron Borthwick-Jacksons spillerprofil på TheFA.com
(en) Cameron Borthwick-Jacksons spillerprofil for Manchester United Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. på Stretfordend.co.uk
Annenschule

Sankt Anna tyske høyskole (russisk: Главное немецкое училище Святой Анны), egentlige tyske navn St. Annen-Schule, vanligvis kjent som Annenschule (russisk: Анненшуле), var en skole i St. Petersburg i Russland grunnlagt i 1736 for barn av den russiske hovedstadens tyske befolkning. I 1918 ble Annenschule Sovjetisk arbeidsskole №11, og senere №203. Blant dens elever var en rekke kjente personer, som etnologen Nikolaj Miklukho-Maklai, juveléren Peter Fabergé, filologen Faddei Zielinski, læreren og fysikeren Peter Lesgaft, dikteren og Nobelprisvinneren Joseph Brodsky, folkloristen og lingvisten Vladimir Propp, skuespillerinnen Elena Granovsky, forfatteren Igor Jefimov, og sjekkmesteren Viktor Kortsjnoj. I 1975 flyttet Spesialisert høyskole №239 inn i bygningen.


== Litteratur ==
Igor Arkhangelsky: Annenschule through three centuries. ISBN 5-94214-062-6
History of lyceum №239
Annenschule i St. Petersburg encyclopedia