jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Björn Söder

Björn Olof Söder (født 3. januar 1976 i Väsby i Skåne län) er en svensk politiker (SD). Han har vært medlem av Riksdagen siden 2010 og 2. viseordfører i Riksdagen siden 2014.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Björn Söder vokste opp i Väsby i Höganäs kommune. Etter gymnaset i Helsingborg i 1995 begynte han ingeniørstudier, men hadde permisjon for å utføre førstegangstjeneste ved regimentet i Karlsborg 1997–1998 og arbeide som IT-konsulent 2000–2002. Han ble uteksaminert som sivilingeniør i kjemiteknikk fra Lunds tekniska högskola i 2004.


=== Politisk engasjement ===
Söder meldte seg inn i Framstegspartiet i 1991, men forlot partiet til fordel for Sverigedemokraterna etter intern strid i 1994. I studietiden i Lund kom han i kontakt med den senere partilederen Jimmie Åkesson.Söder var valgt inn i Höör kommunestyre for Sverigedemokraterna 1998–2002, og satt som varamedlem av partiets øverste organer fra 1997 og som partisekretær i Sverigedemokratisk Ungdom (SDU) 1998–2000. Etter to år som nestleder var Söder 2005–2015 partisekretær i Sverigedemokraterna, hvor han sammen med partileder Åkesson har ledet en politisk og organisatorisk endring. Söder, Åkesson, Mattias Karlsson og SDU tilhører partiets såkalte Skåne-fløy, som har ønsket en viss politisk moderasjon.Söder var medlem av Helsingborg kommunestyre og Skåne läns landsting 2006–2010.


=== I Riksdagen for Sverigedemokraterna ===
I 2010 ble Sverigedemokraterna for første gang representert i Riksdagen, der Söder ble innvalgt fra Stockholms län og valgt til gruppeleder for partiet. Han har vært medlem av Riksdagens krigsdelegasjon siden 2010, utdannelsesutvalget 2012–2013 og utenriksutvalget siden 2014. Söder er valgt til Riksdagens 2. viseordfører for perioden 2014–2018.Söder har vært valgt til Svenska kyrkans kirkemøte og Lund bispedømmeråd.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Björn Söder – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Björn Söder på Twitter 
Björn Söder på Instagram 
(sv) Björn Söder hos Sveriges riksdag 
«Björn Söder (SD)» (svensk). Sveriges riksdag.
Scatec Solar

Scatec Solar ASA (OSE: SSO) er et norsk selskap som utvikler, bygger, eier og opererer solenergianlegg i lavkostland. De overtok også vannkraftverk etter et oppkjøp av SN Power i 2020 og endret samtidig sitt navn til kun Scatec.
Produksjon av elektrisk energi per år i selskapets anlegg:

I 2015 hadde selskapet anlegg i Tsjekkia, Sør-Afrika, Rwanda, Honduras og USA. I 2016 konstrueres et nytt anlegg i Jordan.
Selskapet har tidligere hatt anlegg i Italia og Frankrike.Et av flere datterselskap av Scatec. I 2022 overtok Terje Pilskog ledelsen etter Raymond Carlsen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Lee Ju-yeol

Lee Ju-yeol (koreansk: 이주열, født 24. juli 1952) er en sørkoreansk økonom, som siden 1. april 2014 har vært sentralbanksjef i Sør-Koreas sentralbank.


== Utdanning og yrkeserfaring ==
Lee har en BA-grad i ledelse (business management) fra Yonsei-universitetet fra 1977, og en mastergrad i samfunnsøkonomi fra Pennsylvania State University fra 1988.Han begynte å jobbe i sentralbanken i 1977, og fra 1990 til 1995 var han teamleder for ulike avdelinger i banken. I september 1995 ble han visegeneraldirektør i forskningsavdelingen, før han i 1998 ble direktør for avdelingen for internasjonal økonomi. Fra 1999 til 2002 var han seniorøkonom i sentralbankens avdeling i New York, før han i perioden 2002 til 2007 var direktør for flere ulike avdelinger. I mai 2007 ble han utnevnt til visesentralbanksjef, og i april 2009 senior visesentralbanksjef.Den 1. april overtok han som sentralbanksjef, etter at Kim Choong-soos fireårsperiode utløp. Lee er utnevnt for perioden 1. april 2014 til 31. mars 2018.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Presentasjon på sentralbankens hjemmeside
Nordic Political Science Assosiation

Nordic Political Science Association (forkortet NOPSA) er en statsvitenskaplig forening etablert i 1975. 
Stein Rokkan ved Universitetet i Bergen var organisasjonens første president. Foreningen er et samarbeidsorgan for de nordiske statsviterforeningene, blant annet Norsk statsvitenskapelig forening. NOPSA arrangerer sin konferanse Nordic Political Science Association Conference hvert tredje år. Konferansen arrangeres gjennom arbeidsgrupper. Den første konferansen ble organisert i Oslo i 1966. Foreningen utgir tidsskriftet Scandinavian Political Studies i samarbeid med forlaget Wiley. 


== Presidenter i NOPSA ==
Stein Rokkan, Universitetet i Bergen (1975)
Henry Valen, Universitetet i Oslo (1976-1978)
Nils Elvander, Universitetet i Uppsala (1978-1981)
Gunnar Sjöblom, Københavns Universitet (1981-1984)
Dag Anckar, ((Åbo Akademi) (1984-1987)
Kjell A. Eliassen, Bedriftsøkonomisk Institutt, Oslo (1987-1990)
Bo Särlvik, Göteborgs universitet (1990-1993)
Finn Bruun, Aarhus Universitet (1993-1996)
Jan Sundberg, Helsingfors Universitet (1996-1999)
Nina Raaum, Universitetet i Bergen (1999-2002)
Sten Berglund, Örebro universitet (2002-2005)
Erik Albaek, Aarhus Universitet (2005-2008)
Lauri Karvonen, Åbo Akademi (2008-2011)
Oddbjørn Knutsen, Universitetet i Oslo (2011-2014)
Ulrika Mörth, Universitetet i Stockholm (2014-2017)
Flemming Juul Christiansen, Roskilde Universitet (2017-2021)


== Eksterne lenker ==
Foreningens hjemmeside
Alexander Bening

Alexander Bening (født c. 1444, død 1519 i Brugge), også Sanders Bening,var en miniatyrmaler av Gent-Brugge-skolen. 
Bening kom fra en familie av sør-nederlandske illuminatorer. Han giftet seg med Kathelijn van der Goes (sannsynlig en søster eller niese av maleren Hugo van der Goes). Bening hadde to sønner: Simon og Paul Bening.Intet dokumentert arbeid av Alexander Bening alene er blitt bevart. I 1469 ble han medlem av Sankt Lukas-lauget. Sanders og hans familie bodde i  Gent, men i  1486 ble han også medlem av St. Johannes- og St. Lukas-lauget i Brugge, der medlemmene konsentrerte seg om bokproduksjon.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alexander Bening – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Gerard David: purity of vision in an age of transition, an exhibition catalog from The Metropolitan Museum of Art (fully available online as PDF), which contains material on Bening (see index)
Else Lill Bjønnes

Else Lill Münter Bjønnes (født 29. november 1944 i Oslo) er en norsk forlegger og gründer.
Hun er utdannet lektor fra Universitetet i Oslo med fransk hovedfag, tysk mellomfag, litteraturvitenskap grunnfag og pedagogisk seminar. 


== Virksomhet ==
Hun lærte forlagsvirksomhet i Dreyers Forlag, der hun i løpet av 3 år var ansvarlig redaktør for utgivelse av 59 titler. 
Etter å ha jobbet 1 år i Fabritius forlagshus og fått en sønn, startet hun Kolibri forlag AS i 1982. Dette driver hun fortsatt. Kolibri har utgitt bøker i de fleste sjangre og har markert seg ved at mange titler har fått en lang levetid. 
I hele sin tid som gründer og forlegger har Else Lill Bjønnes vært meget engasjert i bokbransjesaker, noe hennes debattartikler i Bok & Sunn og Aftenposten bærer preg av. Som første kvinnelige forlagseier ble hun i 1991 valgt inn i Den norske forleggerforenings styre og deltok i tre år på samtlige styremøter, der hun prøvde å gjøre livet lettere for små forlag.
Hun har vært engasjert i en rekke saker, og har gjort en særlig innsats vedrørende matallergier. Den praktiske barnematboken utkom i 1984 og ble en klassiker de neste 20 årene, og var den første boken for småbarnsforeldre som inneholdt spesialstoff om cøliaki og om matallergier og -intoleranser.
I 1986 utkom Allergikokeboken som hun var redaktør og medforfatter på. Den ble ansett som «bibelen» for matallergikere, revidert en rekke ganger og var i salg frem til 2010. For sitt mangesidige arbeid i Norsk cøliakiforening, ble hun utnevnt til hedersmedlem i 2014. For uten å ha vært formann i den landsomfattende foreningen gjennom 2 ulike perioder, var hun vederlagsfritt også i en årrekke redaktør for medlemsbladet Cøliaki-nytt.


== Familie ==
Else Lill Bjønnes er datter av høyesterettsadvokat Wilhelm Münter Rolfsen (1913–2002),Oslo, og ektefellen Randi Sofie født Kvaal (1915-1997). Else Lill Bjønnes er en etterkommer av bl.a. eidsvollsmannen Jens Rolfsen og biskop Johan Nordahl Brun. Hun har vært gift med Sverre Bjønnes og de er foreldre til Erik Wilhelm Bjønnes.


== Bibliografi ==
Else Lill Bjønnes har utgitt en rekke kokebøker innen feltet, noen utarbeidet hun alene, andre i samarbeid med Norsk Cøliakiforening og et par medarbeidere:

Glutenfri mat – godt og sunt (1998)
Eggfri mat for en hver anledning (2001)
Glutenfri mat – godt og sunt 2 (2002)
Kokebok for deg som flytter hjemmefra (2003 og 2006)
Glutenfri mat – godt og sunt Gjærbakst og kaker (2007)
Glutenfri mat – godt og sunt Småretter og middager (2010)
Glutenfri mat – godt og sunt Gjærbakst og kaker (2013)


== Kilder ==
Kolibri Forlag AS:https://web.archive.org/web/20150101161547/http://io.no/info/kolibri-forlag-as-69315
Eidsvollsmennenes etterkommere: https://web.archive.org/web/20150101152810/http://www.eidsvollsmenn.no/oversikt-over-eidsvollsmennene
Kunstpsykoterapi

Kunstpsykoterapi er en psykoterapiform der kunstnerisk utfoldelse og klinisk psykologi flettes sammen. Det sentrale fokus blir her på prosessen og relasjonen mellom menneske og kunst. Pasienten oppmuntres av en terapeut til å skape kunst som ledd i behandlingen. Det kan benyttes ulike typer kunstuttrykk, enten visuelt gjennom maling, forming i leire, collage eller lignende, eller verbalt gjennom poesi eller prosa. Andre kunstterapiformer er musikkterapi og danseterapi.
Utgangspunktet for denne typen terapi er en overbevisning om at alle mennesker har skapende evner, og derfor ikke trenger noen forkunnskaper innen kunst (Minde, 2000). Gjennom den kreative prosessen stimuleres pasientens kreative evner. På den måten gis pasienten mulighet til å uttrykke indre opplevelser, følelser og drømmer som det ellers kan være vanskelig å uttrykke verbalt. Kunstpsykoterapiens styrke ligger i bildets visuelle språk. Denne terapiformen anerkjenner at før ordene er sanseinntrykkene, bilder, lyder, lukter, berøring (det taktile). Kunst fremmer kontakt med sansehistoriene og gjør at en kan uttrykke noe av det ordløse (Jennings, 1994).


== Historie ==
Begrepet «kunstterapi» ble først brukt på 1940 tallet (i USA og England), da man begynte å bruke kunst i behandling; tuberkoloseanstaltene, i arbeid med barn med spesielle behov og i psykiatriske institusjoner. Edith Kramer og Margaret Naumberg er sett på som kunstterapiens mødre (Holgan 2001). De var begge kunstnere, og hadde et psykoanalytisk fagfundament. Med tiden har kunstpsykoterapi blitt etablert som fagfelt, og utviklet i mange psykoterapeutiske retninger: psykodynamisk, kognitiv, mentalisering og stabiliserende behandling. Kunstterapi benyttes i behandlingen av mange ulike pasientgrupper; innen behandling for rusmisbruk, psykiatri, somatikk – overfor både voksne og barn.
I Norge har kunstpsykoterapi vært et etablert fagfelt siden 1978. Dette året ble Norsk Forening for Billedterapi opprettet. Sentrale personer i etableringen av faget i Norge var Åse Minde, Borghild Bredeli, Ingeborg Breder, Astri Ziesler, Ingalill Johnsen og Siri Johns.


== Utdannelse ==
I flere land er kunstpsykoterapi en etablert og godkjent profesjon. Utdannelser innen fagfeltet finnes på universitetsnivå til Master og PhD-nivå. Ved Høyskolen i Oslo og Akershus er det etablert en videreutdannelse i Billedterapi (60 studiepoeng). Per i dag (2014) finnes det ikke en fullstendig kunstpsykoterapeutisk utdannelse i Norge. I Norge er ikke kunstpsykoterapi en godkjent profesjon, men kunstpsykoterapi tilbys blant annet ved Gaustad sykehus, i behandling av spiseforstyrrelser.


== Referanser ==


== Kilder ==
de Botton, A. (2013) Art As Therapy, Phaidon Press Ltd. London
Hogan, S (2001) Healing Art: The History of Art Therapy, Jessica Kingsley Publisher. London
Jennings, S., Minde Å (1994) Masks of the Soul, Jessica Kingsley Publishers, Uk.
Minde, Å (1994) Fra kokong til sommerfugl, Notam Gyldendal Oslo
Minde, Å. (2000) Kunsten som sjelens arkitekt. Kunst, galskap og terapi, Gyldendal Akademisk Oslo
Polden, L. (2011) Stengt inne mellom opne dører,  ISBN 978-82-7129-256-0
Edith Kramer

Edith Kramer (født 1916 i Wien i Østerrike-Ungarn, død 2014) utdannet seg til maler, tegner og skulptør og var mye i Tyskland og Tsjekkoslovakia. Reiste til New York i USA med sin familie, først som flykting før krigen. Hun returnerte som 33 år gammel og etablerte hun seg der. Her utdannet hun seg til psykoanalytiker. Ble en av grunnleggerne av kunstterapi i USA sammen med Margaret Naumberg (1890-1983). En viktig forskjell mellom dem var at Naumberg tenkte «kunst i terapi» tenkte Kramer «kunst som terapi».
Kramer ble amerikansk stasborger, men døde 97 år gammel i sitt barndomshjem i Østerrike.


== Referanser ==
Ludvig O. Bauer

Ludvig O. Bauer (født 29. oktober 1866 på Kongsberg, død 28. august 1929) var en norsk lokomotivfører og faglig tillitsmann, fra 1901 til 1908 formann i Norsk Lokomotivmannsforbund. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Ludvig O. Bauer var sønn av en lokomotivfører, Lars Olsen Bauer, og begynte selv ved jernbanen som ung gutt i 1882. 


=== Arbeider, fagforeningsmann ===
I 1893 var han blitt lokomotivfører, og i 1918 avanserte han til lokomotivkontrollør. 
Bauer var med på å stifte 1. distrikts lokomotivpersonales forening i oktober 1893, og ble da nestformann i foreningen. I 1897 deltok han på den første skandinaviske konferansen av lokomotivpersonale, avviklet i Stockholm. Han var også tidlig ute med å reise kravet om spesiell utdanning for lokomotivførere, et krav forbundet senere prioriterte sterkt. Han ble valgt til formann i 1. distrikts forening, og gjorde seg bemerket både i Norsk Lokomotivmannsforbund og i det skandinaviske samarbeidet.Etter at han ble formann i NLF i 1901 var han sentral i lokomotivførernes lønnsaksjon i 1906. Da han gikk av som formann i 1908 fortsatte han som forretningsfører, og opprettholdt derfor en sentral rolle i forbundet. Han satt i stillingen som forretningsfører til 1916.
Da Ludvig O. Bauer fikk stilling som lokomotivkontrollør kunne han ikke lenger være medlem av NLF. Han fikk imidlertid æresmedlemskap i Kristiania distrikts forening, inntil dette ble trukket tilbake i 1922, angivelig på grunn av hans opptreden under jernbanestreiken. Bauer mente selv han ikke hadde oppført seg klanderverdig, men nådde ikke fram med sin argumentasjon da han tok dette opp med forbundet.Ludvig O. Bauer jobbet ved jernbanen til han seksti år gammel gikk av som pensjonist i 1926.


== Referanser ==


== Kilder ==
«Ludvig O. Bauer», side 137, Alfred Skar: Norsk Lokomotivmannsforbund gjennom 60 år, NLF, Oslo 1953
«Ludvig O. Bauer», side 193, Olaf Ingebretsen: Først i sporet gjennom 100 år. Norsk lokomotivmannsforbund 1893-1993, Notabene Forlag, Oslo 1993
Bisotun

Bisotun (persisk: بيستون‎; også romanisert som Bīsotūn; også kjent som Bīsītan og Bīsītūn) er en by i og hovedstaden i distriktet Bisotun i Harsin fylke i provinsen Kermanshah i Iran.
Ved folketellingen i 2006 var folketallet på 2.075 innbyggere, i 527 familier.Byen ligger ved foten av Bisotunfjellet. På dens side er et berømt kulturminne fra oldtiden. Den nordlige forgrening den persiske kongeveien, fra Babylon til Ekbatana og videre over til handelsveiene til Sentral-Asia og Kina, passerte foten av fjellet. I bergveggen etterlot kong Darius I seg Behistuninnskriftene.
Fra seleukidenes tid er det en Heraklesstatue her. Ved siden av den tilføyde partiske konger noen relieffer. Herskere fra sen sassanidisk tid klargjorde en annen stor klippeflate for noe et relieff som skulle feire deres seier. Dette ble ikke fullført, for snart etter nådde den arabiske invasjon området. Senere folklore knyttet stedet til legenden om Farhad og Shirin.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bisotun – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fuglestjerneslekta

Fuglestjerneslekta (Ornithogalum) er en slekt i aspargesfamilien. Den ble tidligere regnet til hyasintfamilien og før det til liljefamilien.
De er flerårige urter med løk og grunnstilte blad. Blomstene er stjerneformede og sitter i klaser som kan være brede eller danne et aks. Blomstene er som regel hvite, og på utsiden av blomsterdekkbladet er det en grønn stripe. Utbredelsen omfatter Europa, Afrika, Madagaskar og Vest-Asia østover til Afghanistan. Artsmangfoldet er størst i middelhavslandene og Sør-Afrika.
Ingen av artene vokser naturlig i Norge, men fuglestjerne og nikkestjerne finnes forvillet fra hager og reproduserer. Betlehemsstjerne er også blitt funnet, men reproduserer ikke.Fuglestjerne og nikkestjerne brukes som hageplanter. Betlehemsstjerne, kappstjerne og den oransje Ornithogalum dubium er for lite hardføre til å klare seg utendørs i Norge, men brukes som potteplanter og snittblomster.
Slekta Ornithogalum regnes til stammen Ornithogaleae i underfamilien Scilloideae. Omfanget av slekta er omstridt, og Manning et al. (2003) plasserte alle de ca. 300 artene i Ornithogaleae i Ornithogalum. Manning et al. (2009) deler stammen i fire slekter, og ca. 160 arter regnes til Ornithogalum. Martínez-Azorín et al. (2011) splitter Ornithogaleae i 19 slekter, og da blir bare 50 arter igjen i Ornithogalum.


== Referanser ==


== Litteratur ==
C. Grey-Wilson og M. Blamey; norsk utgave T. Faarlund og P. Sunding (1992). Teknologisk Forlags store illustrerte flora for Norge og Nord-Europa. Teknologisk Forlag. s. 456–457. ISBN 82-512-0355-4. 
M. Blamey og C. Grey-Wilson (2004). Wild Flowers of the Mediterranean (2 utg.). London: A & C Black. s. 478–479. ISBN 0-7136-7015-0. 
O. Polunin og A. Huxley, norsk utgave P. Sunding (1978). Middelhavsflora. NKI-Forlaget. s. 210–211. ISBN 82-562-0490-7. 
Den store hageboken. Det Beste. 1973. s. 389, 410–411. ISBN 82-7010-019-6. 
Kew Royal Botanic Gardens – World Check List Ornithogalum Besøkt 3. november 2014.


== Eksterne lenker ==
(en) Fuglestjerneslekta i Encyclopedia of Life 
(en) Fuglestjerneslekta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Fuglestjerneslekta hos Artsdatabanken 
(sv) Fuglestjerneslekta hos Dyntaxa 
(en) Fuglestjerneslekta hos ITIS 
(en) Fuglestjerneslekta hos NCBI 
(en) Fuglestjerneslekta hos The International Plant Names Index 
(en) Fuglestjerneslekta hos Tropicos 
(en) Kategori:Ornithogalum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Ornithogalum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ornithogalum – detaljert informasjon på Wikispecies
Khosrau og Shirin

Khosrau og Shirin er et epos fra ca år 1200, kjent fra den persiske dikter Nizāmi.


== Beskrivelse ==
Historien bygger på en historisk hendelse men Nizami utvikler den svært fritt. Den er av pre-islamsk persisk opphav og kan spores for eksempel til det store episk-historiske dikt Shahnameh, da forlengst en romantisert utbrodering av sannheten. Historien utvalgt fra Shahnameh av Nezami var kommisjonert av og dedikert til den selsjukkiske sultan Toghril II, atabegen Muhammad ibn Eldiguz Jahan Pahlavan og hans bror Qizil Arsalan. Den er på omtrent 6.500 strofer.
Historien beskriver kjærligheten mellom den persiske storkongen Khosrau II til Shirin, en prinsesse som stammet fra Khusistan. Etter at den unge prinsesse og prins hadde forelsket seg, skulle det gå mange år før de giftet seg. Særlig Khosrau må gjennom en modningsprosess og gjennomleve en rekke andre forbindelser, før han blir verdiget ekteskap med sin Shir. Shirin blir derimot skildret som dyden i egen person, og hun er entydig den sterkere part.
Svært godt kjent er det kapittel i eposet der billedhuggeren Farhād blir ulykkelig og uavvendelig forelsket i Shirin. Khosrau gir ham derpå som oppgave å bygge et pass gjennom fjellet ved Bisotun, bare ved hjelp av en øks. Styrket av sin store kjærlighet overlever Farhād dette harde og farefulle arbeid, og dermed viser han seg som den Shirin mer verdige og passende kjære. Da sender Khosrau Farhād den falske melding at Shirin er død. Nå ser ikke Farhād noen grunn til å leve lenger, og styrter seg ned i en slukt i fjellet. 
Farhād-skikkelsen ble i senere versjoner og etterligninger av eposet gjort til en hovedskikkelse - derfor er det også versjoner av det ved navn Farhad og Shirin. Og «Farhad» ble et eksemplarisk forbilde for den umenneskelige ytelse og det selvløse arbeide. 
Nizāmis epos kan også leses på et filosofisk nivå. Her er Shirin symbolet på den rene kjærlighet («kjærligheten i deg selv», og Khosrou må først erkjenne erotikk (hans første hustru Maria) og estetikk (hans andre hustru Shakkar, «sukker») som forstadier til den sanne kjærlighet (Shirin, «søt»). På stilistisk nivå er fremfor alt soloppgangene og solundergangene blitt berømt - ved hjelp av dem gir dikteren en forutanelse om de påfølgende begivenheter.Enkelte nøkkelscener, som en der Shirin forelsker seg i et bilde av Khosrau, ble til yndete motiver for persiske miniatyrmalerier.


== Gjendiktninger, gjenbruk og misbruk ==
Eposet ble til forbilde for mange persiske, tyrkiske og indiske diktere. Det dreier seg om rene gjendiktninger med samme navn, eller med nye navn, med endring av forløp, og til og med som popmusikk og som en Bollywood-komedie fra 2012 - Shirin Farhad Ki Toh Nikal Padi. Selv den sovjetiske propaganda brukte historien, og betjente seg av idealet om «arbeideren» Farhad.


== Bilder ==

		
		


== Tysk oversettelse ==
Chosrau und Schirin. Übers. v. Johann Christoph Bürgel. Manesse, Zürich 1980. ISBN 371751590X


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Khosrow and Shirin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Nizami Ganjavi

Nezami-ye Ganjavi (persisk: نظامی گنجوی; , eller Nizami, persisk: نظامی, hvis fulle navn var Nizam al-din Abu Muhammad Ilyas ibn Yusuf ibn Zaki ibn Mu'ayyid, født 1141 i Ganja i dagens Aserbajdsjan, død der 1209), var en persisk dikter og filosof. 
Han og menes at ha tilbrakt hele sitt liv i det sørlige Kaukasus, som den gang hadde en meget stor persisk befolkning. 
Nezami betraktes som den fremste romantiske epiker i den persiske litteratur. Han skjenket den persiske epikken en hverdagslig og realistisk stil. Nezami hadde en stor innflytelse på senere persiske forfattere og hans verk tilhører den felles kulturarvet for Iran, Aserbajdsjan, Afghanistan og Tadsjikistan.
Nezami er forfatter av et titalls verk, blant annet Makhzan al-asrar (Mysterienes skattkammer), Laili u Majnun (Leila og Majnun), Khosrau u Shirin (Khosrau og Shirin), Iskandar-nama (Aleksanderboken) og Haft Paykar (De syv skjønnheter). 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nezami – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Nezami – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Karolina Kudłacz-Gloc

Karolina Kudłacz-Gloc (født Kudłacz; 17. januar 1985 i Wąbrzeźno) er en polsk håndballspiller, som spiller for den tyske klubben Bietigheim og det polske landslaget.


== Karriere ==


=== Klubb ===
Kudłacz-Gloc startet sin karriere i 1995, som tiåring, i klubben Wąbrzeźno. I 1999 meldte hun overgang til Słupsk, der hun spilte i tre år. Deretter signerte hun for Gdańsk, hvor hun ble polsk seriemester i 2004 og polsk cupmester i 2005.I 2006 flyttet Kudłacz-Gloc til Tyskland og har siden spilt for Bundesligaklubben Leipzig. Der har hun blant annet vunnet Bundesligaen to ganger (2007, 2008) og den tyske cupen tre ganger (2007, 2008, 2014).


=== Landslag ===
Kudłacz-Gloc fikk sitt internasjonale gjennombrudd under Junior-VM 2004, der hun ble toppscorer med 76 mål og ble kåret til «mesterskapets beste spiller».Kudłacz-Gloc har siden debuten mot Hellas 30. mars 2004 spilt 144 landskamper for Polens A-landslag og deltok for første gang under Håndball-VM 2005. Året etter, ble hun nest beste toppscorer under Håndball-EM 2006.
Under Håndball-VM 2013 scoret hun 21 mål på ni kamper, da Polen endte på fjerdeplass.


== Meritter ==


=== Gdańsk ===
Polsk seriemester: 2004
Polsk cupmester: 2005


=== Leipzig ===
Tysk seriemester: 2009, 2010
Tysk cupmester: 2007, 2008, 2014
Supercupvinner: 2008


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Karolina Kudłacz – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Karolina Kudłacz – Det europeiske håndballforbundet (EHF)