jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Norsk Brændselolje

Norsk Brændselolje A/S var et norsk oljeselskap som ble etablert i 1920. Det dreiv landsomfattende distribusjon og salg av bensin og andre oljeprodukter. Virksomheten ble overtatt av Statoil.


== Historikk ==


=== Etableringen ===
Norsk Brændselolje ble grunnlagt som aksjeselskap i Oslo i mai 1920, etter initiativ av skipsrederen og finansmannen Halfdan Wilhelmsen. I 1922 åpna selskapet et nybygd tankanlegg på Fagerstrand i Nesodden i Akershus fylke. Fra anlegget ble det solgt bensin, brenselolje (fyringsolje), dieselolje og solarolje. Virksomheten ble etter hvert utvida til å dekke hele landet.


=== Etterkrigstiden ===
Etter andre verdenskrig inngikk Norsk Brændselolje en distribusjonsavtale med British Petroleum (BP) som fikk en eierandel på femti prosent av aksjene i selskapet. Etter at Ekofisk-feltet ble oppdaga i Nordsjøen i 1969, bestemte Norsk Hydro og Norsk Brændselolje i 1971 å gå sammen om å bygge et oljeraffineri på Mongstad nord for Bergen. Raffineriet (i dag Statoil Mongstad) kom i drift i 1975.
I 1976 ble Norsk Brændselolje overtatt av Statoil og omorganisert. Driften ble da videreført av det nyoppretta selskapet Norsk Olje A/S (Norol, fra 1991 Statoil Norge AS) der Staten overtok 95 % av aksjene i Norsk Brændselolje.


=== Varemerke ===
Drivstoff fra Norsk Brændselolje ble solgt under varemerket MIL. Det ble valgt etter en navnekonkurranse og var i sin tid et velkjent produktnavn i Norge. MIL ble seinere erstatta av det grønne og gule BP-skjoldet.


== Bildegalleri ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Se også ==
British Petroleum
Statoil


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Norsk Brændselolje – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Søkbar digitalkopi av Oljens eventyr : en historikk for Norsk brændselolje A/S : 1920-1945-1950 (utgitt 1950)
Bergljot S. Berntsen

Bergljot Schønheyder Berntsen (født 25. mai 1880 i Kristiania, død 23. september 1964) var en norsk arkitekt.


== Familie ==
Hun var datter av ingeniør Otto Frederik Christian Schønheyder (1836-1887) og Anna Dorothea Blehr (1849-1940). Faren Otto Schønheyder tegnet Nordskogbygda kirke (1873), Sørskogbygda kirke (1873), Aurskog kirke (1880) og Blaker kirke (1881). Han døde da Bergljot var bare syv år gammel. Moren var søster av Otto Blehr, som var statsminister i 1902-1903 og på nytt i 1921-1923.
Hennes bror Otto Schønheyder (1877-1946) ble uteksaminert som arkitekt fra Den kongelige tegneskole i 1907.Bergljot Schønheyder giftet seg med Bredo Henrik Berntsen (1877-1957), som i likhet med henne selv var utdannet til arkitekt ved Den kongelige tegneskole (senere SHKS). Ekteparet fikk én datter og tre sønner; en av dem var Kaare Berntsen som i mange år drev antikvitetshandel i Oslo. I 1910 var familien bosatt i Kristiania, og Bergljot Berntsen var registrert i folketellingen i 1910 som husmor.


== Utdannelse og virke ==
Bergljot Schønheyder utdannet seg til arkitekt ved Den kongelige tegneskole. Hun var en av de første arkitektutdannede kvinnene i Norge. I likhet med sin senere ektemann Bredo Berntsen ledsaget hun arkitekt Herman Major Schirmer på flere oppmålingsturer for å registrere gamle gårdshus, bygningsdeler og gjenstander på landsbygda, blant annet i Heidal, Vågå og Sel. En annen kvinnelig student på disse studiereisene med Schirmer var Anne Welhaven.


== Referanser ==
Rolv Werner Erichsen

Rolv Werner Erichsen (født 2. desember 1899 i Holt i Tvedestrand, død 22. august 1988 i Oslo) var en norsk pressemann.  Han var redaktør og direktør i Norsk Telegrambyrå fra han tok over etter Birger Knudsen i 1961 til han overlot posisjonen til Per Monsen i 1970. Erichsen gikk da av med pensjon.
Før han ble NTB-leder hadde Erichsen en lang karriere i Morgenbladet, der han begynte i 1919. Han ble nyhetsredaktør, administrerende direktør og var redaktør i avisen fra 1938 til 1958. En periode var han også redaktør for Akersposten.
Erichsen hadde en rekke verv i norske presseorganisasjoner, blant annet i Norsk presseforbund der han var formann fra 1947 til 1954.


== Bibliografi ==
Høire i Bærum 1884–1934–1959. Jubileumsskrift bd. 2: 1934–1959. Fra bygden til bygden og byen Bærum. Sandvika (1959)
Samarbeid og konkurranse i norsk presse gjennom femti år (1960)
For ytringsfrihet under ansvar. Norsk Presseforbund 1910–1935–1960 (1960)
Streif fra Nasjonalforeningens 50-årige historie. Nasjonalforeningen mot tuberkulosen for folkehelsen 1910–1929. (1960)
For presse- og ytringsfrihet. Norsk Redaktørforening 1950–1975 (red.) (1975)
Redaktørsamarbeid over partigrensene, jubileumsbok for Oslo Redaktørforening (1981)


== Referanser ==


== Kilder ==
Helge Giverholt: Nyhetsformidling i Norge : 1867 - 1967, NTB Oslo 1967


== Eksterne lenker ==
Om Erichsen i Norsk biografisk leksikon.
Cédric Bakambu

Cédric Bakambu (født 11. april 1991) er en fransk-kongolesisk fotballspiller som spiller for Olympiakos.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cédric Bakambu – FIFA 
(fr) Cédric Bakambu – Ligue de Football Professionnel 
(fr) Cédric Bakambu – LÉquipe 
(en) Cédric Bakambu – Transfermarkt 
(en) Cédric Bakambu – national-football-teams.com 
(en) Cédric Bakambu – WorldFootball.net 
(en) Cédric Bakambu – Soccerbase.com 
(en) Cédric Bakambu – FootballDatabase.eu 
(en) Cédric Bakambu – Soccerway 
(en) Cédric Bakambu – PlaymakerStats.com
Thor Viksveen

Thor Viksveen (født 8. august 1946) er en norsk journalist, redaktør og forfatter. Han var i perioden 1994–2004 sjefredaktør og administrerende direktør i Norsk Telegrambyrå (NTB). Han overtok etter Hans Erik Matre og overlot etter 11 år roret til Pål Bjerketvedt.
Viksveen har vært politisk medarbeider i Arbeidernes Pressekontor (i dag Avisenes Nyhetsbyrå) og i  NRK, journalist og senere  redaktør for samfunnsavdelingen i Arbeiderbladet. Han har også vært sjefredaktør i Rogalands Avis og i Økonomisk Rapport.
Viksveen har hatt en rekke verv i presseorganisasjonene, blant annet som mangeårig leder av Oslo Redaktørforening og som leder av juryen for Den store journalistprisen. Han ledet også det statlig oppnevnte utvalget (1992), som utredet en ny statlig informasjonspolitikk fram mot år 2000.Viksveen har skrevet en rekke bøker knyttet til arbeiderbevegelsens historie.


== Bibliografi ==
DAB - Utdatert før det er oppdatert? (Pax Forlag 2018) ISBN 9788253040776
Fra slit i yrke til sol og styrke. Historien om Norsk Folkeferie (Landsorganisasjonen i Norge 2016) ISBN 9788277071541
Folk forandrer verden : Norsk Folkehjelp 75 år (Pax Forlag 2014) ISBN 9788253037769
De som styrte Norge. Oslo Arbeidersamfunn 150 år (Oslo Arbeidersamfunn 2013) ISBN 9788230324691
Stoltenberg : folkehelt og statsmand (People´s Press, København 2011) ISBN 9788771087918
Jens Stoltenberg - et portrett (Pax Forlag 2011) ISBN 9788252578973	
Den lange veien : Oslo Arbeiderparti 1910-2010  (Pax Forlag 2010) ISBN 9788253033501
Ikke bare ord - : statlig informasjon mot år 2000 : utredning fra et utvalgoppnevnt ved kongelig resolusjon av 11. oktober 1991 (1992)
Statlig annonsepolitikk : delutredning til NOU 1992: 21 Ikke bare ord - : statlig informasjon mot år 2000 (1992)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Viksveen i NSD - forvaltningsdatabasen
Antoinette Wibe

Antoinette Wibe (født 10. mai 1624 i Frankrike, død 1726 på Moldegaard (Moldegård)) var en dansk-norsk kvinne, søster til stattholder Johan Vibe. 
Hun var datter av dansk gesandt i Frankrike Peder Wibe (d. 1658) (senere også gesandt i Sverige og lensherre i Trondhjem). Moren er ukjent. I 1634 adlet den franske kongen faren, hvoretter Christian IV opptok ham i den danske adelsstand.Antoinette ble oppfostret i et kloster, og da hun kom til Danmark, hvor hun straks ble fratatt sitt paternosterbånd, skal hun ha uttalt at hun var kommet «blandt Tyrker og Hedninger» . På sin bryllupsdag ble hun ført til alters av kronprins Frederik (III), og hennes hår skal da ha vært så langt at hans sporer kom til å vikle seg inn i det. Ved samme anledning ble hun oppvartet av «30 Svende». I sin alderdom konkluderte hun derfor at samtidens fester hadde lite å by på i forhold til festene i hennes ungdom. Hun ble blind som gammel, og måtte for helbredets skyld daglig spise 100 svisker, hvis stener hun etterpå talte.Hun var gift med myntskriver i Norge Peder Jessen (d. 1679). Datteren Isabella Dorothea (d. ca. 1715) ble gift med amtmann og godseier Hans Nobel (d. 1732). I enkestand bodde Antoinette hos sin datterdatter på Moldegaard. Hun døde i 1726, over 100  år gammel i Molde. 


== Referanser ==
Extent

En extent er et kontinuerlig lagringsområde som er reservert for en datafil innenfor et filsystem. En datafil kan bestå av 0 eller flere extents; ett filfragment krever ett extent. Under lagring tildeles hver extent to tall på en kompakt måte, i stedet for å måtte lagre hvert blokknummer til datafilen. Extentallokering resulterer også i mindre filfragmentering.


== Referanser ==
Faye Glenn Abdellah

Faye Glenn Abdellah (født 13. mars 1919 i New York City, død 24. februar 2017) var en pioner innen sykepleievitenskap i USA som i 2000 ble valgt inn i National Women's Hall of Fame for sitt arbeid med å endre sykepleie, sykepleieteori og sykepleieutdanning.


== Liv og virke ==


=== Utdannelse ===
Abdellah fikk utdanning som sykepleier ved Fitkin Memorial Hospital School of Nursing (senere Ann May School of Nursing). Fra Teachers College, Columbia University hadde hun tre utdanninger: bachelorgrad i sykepleie (1945), mastergrad i psykologi (1947) og doktorgrad i pedagogikk (1955).


=== Karriere ===
Som sykepleier arbeidet hun på Child Education Foundation i New York City og siden som leder av avdelingen for obstetrikk og gynekologi på Presbyterian Medical Center på Columbia University.Allerede mens hun var tidlig i tjueårene hadde hun sin første jobb som sykepleielærer på Yale University School of Nursing. Her ble hun så frustrert over læreboken hun måtte bruke at hun samlet alle bøkene og kastet dem på bålet. Hun ble belastet for det bøkene kostet og brukte et år på å dekke gjelden. I 1957 ble hun leder for forskningsteamet i Manchester, Connecticut som etablerte det som senere ble kalt progressiv pasientomsorg.Hun var i 40 år knyttet til U.S. Public Health Service Commissioned Corps og hadde militærtjeneste i Koreakrigen. Senere var hun sterkt engasjert i folkehelsespørsmål, blant annet knyttet til eldreomsorg. Hun reiste på uanmeldte inspeksjoner på sykehjem og avdekket brannfeller og andre farer, noe som gjorde at slike besøk ble forbudt av enkelte stater. 
I 1981 ble hun utnevnt til to stjerners admiral og assisterende sjef, første sykepleier og første kvinne til en slik stilling. Her hadde hun i åtte år ansvar for folkehelseopplysning i emner som aids, omsorg ved livets slutt, røyking, rus, narkotika, psykisk utviklingshemming og vold. Da hun pensjonerte seg i 1989, gikk hun inn i stilling som dekanus ved Uniformed Services University of the Health Sciences Graduate School of Nursing i Bethesda. Den stillingen hadde hun til 2002.Som rådgiver og lærer deltok hun på internasjonale konferanser over hele verden. Hun var også konsulent for WHO. Hun har tallrike bidrag i profesjonstidsskrifter og også skrevet flere bøker: Effect of Nurse Staffing on Satisfactions with Nursing Care (1959), Patient-centered Approaches to Nursing (1960), Better Patient Care through Nursing Research (1965; revised 1986), og Intensive Care, Concepts and Practices for Clinical Nurse Specialists (1969).


== Heder ==
Hun har mottatt over 70 hedersbevisninger og æresgrader. American Academy of Nursing utnevnte henne i 1994 til Living Legends of the American Academy of Nursing. I 1999 ble hun innvalgt i Nursing Hall of Fame ved Columbia University.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 (en) Faye G. Abdellah – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tertnes Brass

Tertnes Brass (TB) er et brassband fra Åsane i Bergen. Korpset ble opprinnelig stiftet under navnet Tertnes Ungdomskorps i 1964. TB spiller konserter, tar spilleoppdrag og deltar i konkurranser i inn- og utland.
Tertnes Brass deltar fast i norgesmesterskapet for brassband, har deltatt i europamesterskapet for brassband og Scottish Open. Korpset vant 1. divisjon i norgesmesterskapet i 2017 og deltar i elitedivisjonen fra og med 2018.
Tertnes Brass mottar støtte fra Bergen kommune, og er medlem av Norges Musikkorps Forbund (NMF)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tertnes Brass på Facebook
Yogyakarta (provins)

Yogyakarta er en region i Indonesia med særskilt status. Offisielt navn er Daerah Istimewa Yogyakarta (DIY), og det er den eneste av Indonesias 34 administrative enheter som styres av et førkolonialt monarki, Yogyakarta-sultanatet. Dette gamle sultanatets arv og tradisjoner fra tiden før Indonesias selvstendighet, har resultert i dagens status med høy grad av selvstyre.
Yogyakarta ligger på sørsiden av øya  Java, og er avgrenset på tre sider av provinsen Jawa Tengah og mot sør av Indiahavet. Arealet er på 3 186 km², noe som gjør området til den nest minste av Indonesias provinser, etter hovedstadsområdet Jakarta. Yogyakarta er blant de tettest befolkede områdene i landet.


== Administrativ inndeling ==
Yogyakarta en inndelt i fire kommuner (kabupaten) og en by (kota):

Yogyakarta (by) – 32,5 km² – 388 627 innbyggere (2010)
Kabupaten Bantul – 506,86 km² – 911 503 innbyggere (2010)
Kabupaten Gunungkidul – 1 485,36 km² – 675 382 innbyggere (2010)
Kabupaten Kulon Progo – 586,27 km² – 388 869 innbyggere (2010)
Kabupaten Sleman – 574,82 km² – 1 093 110 innbyggere (2010)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(jv) Offisielt nettsted 
(en) Yogyakarta (Special Region) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Einar Olsen (pressemann)

Einar Olsen (født 25. april 1936 i Kragerø) er en norsk pressemann og redaktør, på 1970- og 1980-tallet sentral i arbeiderpressen. Olsen jobbet i Norsk Telegrambyrå i to perioder, som journalist på slutten av femtitallet og i ulike sentrale roller fra 1980-tallet. 
Da han begynte i pressen, var det både i NTB-jobb, som redaktør i Universitas og redaktør for AUF-bladet Fritt Slag. Det var han samtidig - på bekostning av planlagte studier i statsvitenskap. 
Etter sin første periode i NTB fra 1957 til 1960 begynte Olsen i Arbeidernes Pressekontor, der han var fram til 1965. Deretter ble han redaktør i Rogalands Avis 1965 – 1970 og i Vestfold Arbeiderblad 1971 – 1973, før han ble sjefredaktør i Arbeiderbladet fra 1974 til 1975.
Midt på 1970-tallet ble han disponent i Arbeiderpressens Samvirke A/L og Norsk Arbeiderpresse A/S, og satt i den sentrale posisjonen helt fram til 1986, da han brått og uventet ble forflyttet til avisenes forsider: Han ble arrestert, fengslet og møtt med alvorlige anklager om underslag. Saken endte til slutt med frifinnelse på alle sentrale punkter. Den smuldret hen til en bot for overtredelse av regnskapsloven. Men innen den tid hadde Olsen måttet utholde både fengsling og belastende presseomtale.
- Redningen var NTB. Mens A-pressen ikke ville ha med meg å gjøre, kom NTB med en fantastisk håndsrekning. Først fikk jeg vakter mens jeg ventet på rettssaken, og like etter frikjennelsen tilbød sjefredaktør Hans Erik Matre meg stillingen som fotosjef, oppsummerte Olsen selv i et intervju med fagbladet Journalisten i 2011.
Olsen fikk en sentral rolle i NTB på 1990-tallet, blant annet med planene om å skille ut foto- og redaksjonelle tilleggsprodukter i det nye selskapet NTB Pluss. Etter oppnådd pensjonsalder fortsatte han å jobbe ved NTB-tastaturet: «Uten hobby er det å bli pensjonist et helvete, og tilkallingsvaktene er et lyspunkt i en pensjonert pressemanns liv» ...
22. juli 2011 hadde han NTB-vakt da bomben smalt ved regjeringsbygget. Olsen var mannen som i en NTB-il-melding kunne informere Norge om at statsminister Jens Stoltenberg var i sikkerhet. Under de dramatiske forholdene holdt han byråets tjeneste i gang, sjøl da NTB-lokalene vis-à-vis regjeringsbygget ble evakuert: - Det kom riktignok en politimann innom mens jeg satt og jobbet og ville ha oss ut, men jeg sa at påbudet ikke gjaldt pensjonister, og det godtok han...
Olsen var forfatteren bak jubileumstrykksaken NTB ga ut ved byråets 140-årsmarkering, boka NTB 1867 - 2007 : En historisk vandring gjennom 140 år i Norsk Telegrambyrå.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Oslo eldste tilkallingsvikar, intervju med Einar Olsen i Journalisten 10. desember 2011
Trondskjortetinden

Trondskjortetinden (også kalt Nordre Fløtatinden) er et fjell i Molde kommune i Møre og Romsdal. Det har en høyde på 1 512 meter over havet. Fjellet ligger på østsiden av Eikesdalsvatnet, og 1,2 kilometer nord for Fløtatinden.


== Referanser ==
Paul Zuccarelli

Paolo «Paul» Zuccarelli (italiensk uttale:dzukkaˈrɛlli); (født 24. august 1886 i Milano, død 19. juni 1913 i Marcilly-la-Campagne, Frankrike) var en italiensk racerbilist. 
Zuccarelli ble uteksaminert i maskinfag i Brescia og tok til bilkonkurranser kort tid etterpå. I 1910 flyttet han til Frankrike. Han ble drept mens han testet en bil for franske Grand Prix i Amiens i 1913


== Referanser ==
Janusz Korwin-Mikke

Janusz Ryszard Korwin-Mikke (Polsk uttale: [ˈjanuʂ ˈkɔrvʲin ˈmʲikkɛ], ofte referert til ved sine initialer JKM; født 27. oktober 1942) er en polsk politiker og forfatter, og grunnleggeren av det høyre-orienterte og liberalistiske partiet Koalisjonen for fornyelse av republikken - Frihet og håp (KORWiN). Han har vært medlem av Europaparlamentet siden 2014. Han var også leder av Kongressen for det nye høyre (KNP). Pr. 2017 er han formann for KORWiN-partiet (sammen med Przemysław Wipler og Robert Iwaszkiewicz).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Offisiell blogg 
(en) Janusz Korwin-Mikke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Janusz Korwin-Mikke – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Janusz Korwin-Mikke på Twitter 
Janusz Korwin-Mikke på Facebook 
Janusz Korwin-Mikke på YouTube 
(en) Janusz Korwin-Mikke hos Europaparlamentet
Tåkelegging

Tåkelegging og røyklegging er militære kamuflasjeteknikker for å lage kunstig tåke eller tett røyk som skal skjule egne aktiviteter og installasjoner for fienden.


== Tåkelegging i kommunikasjon ==
Ordet «tåkelegging» brukes også i overført betydning om kommunikasjon som forvirrer og avleder. Da bruker avsenderen språk for å dekke over, skjule eller pynte på innholdet. Å tåkelegge et budskap eller en diskusjon er vanligvis en bevisst strategi. «Tåketale» kan også skyldes dårlig evne til å uttrykke seg klart og bruke forståelige ord og entydige begreper.


== Se også ==
Røykgranat, boks eller innretning for å sende røyksignaler, markere et mål eller skape skjermingsrøyk ved for eksempel militær forflytning


== Eksterne lenker ==
(en) smoke screens – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mona Simpson (forfatter)

Mona Simpson (født 14. juni 1957 i Green Bay, Wisconsin) er en amerikansk skjønnlitterær forfatter.
Hun er søster av Steve Jobs.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Mona Simpson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mona Simpson på Internet Movie Database 
(en) Mona Simpson hos The Movie Database
Jules Goux

Jules Goux (født 6. april 1885, død 6. mars 1965) var en Grand Prix-champion, den første europeer til å vinne Indianapolis 500.


== Biografi ==
Påvirket av Gordon Bennett Cup, begynte Jules Goux med bilkonkurranser i begynnelsen av tyveårene. Suksessen kom i 1908 i et løp på veiene rundt Sitges i nærheten av Barcelona, Spania hvor han vant det Katalanske Cup, en seier han gjentok året etter. På grunn av suksess, sammen med Georges Boillot, ble han invitert av Peugeot-fabrikkene til å kjøre på fabrikklaget. Som en del av et fire-mannslag ledet av Paul Zuccarelli og Ernest Henry, bidro Goux til å utvikle en racerbil drevet av en radikalt ny rekkefirermotor med en doble overliggende kamaksler.

Jules Goux vant 1912 Sarthe Cup på Le Mans i en Peugeot, og i 1913 reiste han med laget til USA for å konkurrere i Indianapolis 500-løpet. Goux vant løpet, og ble den første franske noensinne til å gjøre det. Goux konsumerte angivelig fire flasker champagne mens han kjørte i Indy 500 (da kjent som den International 500-Mile Sweepstakes Race) og senere ble han sitert med "Uten god vin, ville jeg ikke ha vært i stand til å vinne."
Det følgende året brøt første verdenskrig ut i Europa og hans racingkarriere måtte settes til side for tjeneste i de franske militære styrkene. Ved krigens slutt kom Goux tilbake til European Grand Prix-motorsport. I 1921 kjørte han for bilfabrikken Ballot, han kom på tredje plass i det franske Grand Prix deretter kom han først i det  italienske Grand Prix i Brescia, Italia. De neste årene i hans karriere var preget av gjentatte problemer og han kom ikke tilbake til toppen på seierspallen før i 1926. Det året kjørte han en Bugatti T39A modell, og vant både det franske Grand Prix i Miramas og det europeiske Grand Prix i Circuito Lasarte, Spania.
Goux døde i mars 1965, da hans beryktede krabbe-allergi til slutt viste seg å være dødelig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jules Goux – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jules Goux på Internet Movie Database 
(en) Jules Goux – racing-reference.info 
(en) Jules Goux – Driver Database
Lustre

Lustre (et teleskopord avledet av ordene Linux og cluster (regneklynge)) er et distribuert filsystem som vanligvis benyttes på større regneklynger. Det er lisensiert under GNU General Public License versjon 2 og er beregnet på arbeidsgrupper av forskjellig størrelse. Første versjon ble lansert 16. desember 2003. Siste versjon er 2.5.3. og ble lansert 7. desember 2016.
Lustre støttes av Linuxkjernen og var en inspirasjonskilde for ext4.


== Eksterne lenker ==
Lustre Community Portal
Lustre (Intel) wiki
Lustre (OpenSFS) wiki
Øvre Slottsgate holdeplass

Øvre Slottsgate er en holdeplass for Trikken i Oslo. Den ligger i Prinsens gate i Kvadraturen. Holdeplassen åpnet i februar 2017, og erstattet de gamle holdeplassene Kongens gate og Wessels plass som begge var enveiskjørte.


== Eksterne lenker ==
Ruter# Rutetabeller og linjekart for trikk
Antonio Lolli

Antonio Lolli (ca. 1725 – 1802) var en italiensk fiolinist og komponist fra overgangen mellom seinbarokken og klassismen.
Lolli var en av de mest kjente fiolinistene på 1700-tallet. I 1764 og 1768 var han i Paris, og skrev ved begge anledninger verk til en annen av tidens kjente fiolinister, Joseph Bologne, Chevalier de Saint-Georges.Fra 1758 til 1774 var Lolli fiolinsolist ved hoffkapellet i Stuttgart og fra 1774 til 1783 kammerfiolinist hos tsarina Katarina II av Russland i St. Petersburg, der han sluttet fordi helsa ikke hadde godt av klimaet i byen. I årene etter gav han konserter i Warszawa, Stettin, Berlin, Wien, Roma, Amsterdam, Utrecht og Skandinavia. I 1794 ble han kapellmester ved det kongelige hoffkapell i Napoli.
Lolli publiserte ni fiolinkonserter, hvorav Konsert nr. 7 i G-dur fikk størst suksess. Han skrev også sonater for to fioliner opus 9 (1785), tre samlinger hver med seks sonater for fiolin og generalbass (1760, 1769, 1767) og 36 kapriser for fiolin solo. Læreverket L'école du violon en quatuor (Berlin, 1784) kom ut i fem opplag fram til 1804.
Sønnen Filippo Lolli (1773 – ?) ble en kjent cellist.


== Referanser ==


== Kilder ==
«LOLLI, Antonio», Dizionario Biografico degli Italiani - bind 65 (2005)


== Eksterne lenker ==
(en) Fritt tilgjengelige noter av Antonio Lolli i International Music Score Library Project
Vulgærrett

Vulgærrett er en betegnelse for den delen av romerretten som overlevde Romerrikets fall og som under påvirkning av germansk rett dannet grunnlaget for rettsutviklingen i Italia, Sør-Frankrike, Spania og Portugal i middelalderen.
Vulgærretten var preget av en forenkling og til dels misforståelse («vulgarisering») av den klassiske romerretten.


== Litteratur ==
Jan Fridthjof Bernt: Juss, samfunn og rettsanvendelse. Oslo: Gyldendal, 1999


== Se også ==
Vulgærlatin