jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Lee A. Bygrave

Lee Andrew Bygrave (født 22. januar 1963 i Australia) er en australskfødt norsk jurist. Han er professor ved Det juridiske fakultet og leder for Senter for rettsinformatikk ved Universitetet i Oslo. Han forsker på personvernrett, immaterialrett, internasjonal privatrett og regulering av internett, og har samarbeidet mye med Jon Bing.Han er utdannet jurist med graden Bachelor of Laws fra Australian National University i 1989 og ble advokat (barrister) i New South Wales i 1992. Han ble stipendiat ved Senter for rettsinformatikk i Oslo i 1993, og ble i 1999 dr.juris ved Universitetet i Oslo. Han var postdoktor 1999–2003, ble førsteamanuensis i 2004 og professor i 2013. Han har også vært gjesteprofessor ved Universität Wien. Han er en av redaktørene for Oslo Law Review fra 2014.
Han har vært ekspertkonsulent for Europakommisjonen, Justisdepartementet og andre myndigheter i spørsmål om personvern og teknologi.


== Bibliografi ==
Internet Governance by Contract. Oxford University Press, 2015.  ISBN 978-0-19-968734-3.
Data Privacy Law: An International Perspective. Oxford University Press, 2014.  ISBN 978-0-19-967555-5.
Jon Bing: En Hyllest/A Tribute. Gyldendal Norsk Forlag, 2014.  ISBN 9788205468504.
Personvern i informasjonssamfunnet. En innføring i vern av personopplysninger. 2. utgave. Fagbokforlaget, 2011.  ISBN 978-82-450-0996-5.
Internet Governance: Infrastructure and Institutions. Oxford University Press, 2009. ISBN 978-0-19-956113-1.


== Referanser ==
Anahi

Anahi er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Små (6–8 millimeter), avlange, blanke, brunsvarte oldenborrer. Undersiden er kledt med lange hår. Beina er nokså lange og svært kraftige, leggene nærmest trekantede, med stive børster.


== Levevis ==
Ingenting er kjent om levesettet til disse billene. De finnes i den såkalte Chaco-regionen i Sør-Amerika, i nokså tørre, høytliggende skogområder.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Bolivia, Paraguay, Argentina).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Tanyproctini Erichson, 1847
Gruppen Tanyproctina Erichson, 1847
Slekten Anahi Martínez, 1958 - ofte ført til stammen Pachydemini
Anahi dentata Ocampo & Ruiz-Manzanos, 2007
Anahi guaraniticus Martínez, 1958
Anahi oblivia Ocampo & Ruiz-Manzanos, 2007


== Kilder ==
Ocampo, F. & Ruiz-Manzanos, E. (2007) A Revision of the Neotropical Genus Anahi  Martínez (Coleoptera:Scarabaeidae: Melolonthinae) with the Description of Two New Species. Neotropical Entomology 36(5):729-736 [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Anahi i Global Biodiversity Information Facility 
Anahi – detaljert informasjon på Wikispecies
Warwickia

Warwickia er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 15 millimeter), avlang, blank, rødbrun oldenborre. Undersiden er kledt med lange, lyse hår. "Snuten" (clypeus) har to trekantede tenner.


== Utbredelse ==
Arten forekommer i Texas og det sentrale Mexico.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Tanyproctini Erichson, 1847
Gruppen Tanyproctina Erichson, 1847
Slekten Warwickia Smith & Evans, 2005 - ofte ført til stammen Pachydemini
Warwickia pilosa (Sanderson, 1939)


== Kilder ==
hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)


== Eksterne lenker ==
(en) Warwickia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Warwickia hos ITIS 
Warwickia – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av arten
Puelchesia

Puelchesia er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En liten (3,7–5,6 millimeter), avlang, blank, brun oldenborre. Antennene er 8-leddete med en tre-leddet klubbe. Hodet er kraftig punktert, snuten noe framskutt, oval. Pronotum er blankt, spredt punktert, litt bredere enn dekkvingene, parallellsidig i den bakre delen, rettlinjet tilsmalnet forover i den fremre. Forkanten er kraftig buet innbuktet slik at forhjørnene blir skarpe. Dekkvingene er parallellsidige, med litt uregelmessife punktrader og korte, oppstående hår som står på litt uryddige rekker. Kroppssidene og undersiden er spredt kledt med lange, lyse hår. Beina er forholdsvis lange, leggene ytterst med bremmer av stive børster, føttene tynne.


== Levevis ==
Arten ble funnet i store mengder i et uttørket elveleie med spredt vegetasjon. Det var svært tørt der da materialet ble samlet inn. Hanner av denne arten kom tallrikt til lys om natten, hunner ble derimot ikke funnet, kanskje lever de hele livet under jordoverflaten.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Argentina, i Monte-regionen.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Tanyproctini Erichson, 1847
Gruppen Tanyproctina Erichson, 1847
Slekten Puelchesia Ocampo & Smith, 2006 - ofte ført til stammen Pachydemini
Puelchesia gracilis Ocampo & Smith, 2006


== Kilder ==
Ocampo, F.C. og Smith, A,B.T. (2006) Puelchesia gracilis , a new genus and species of Pachydeminiendemic to the Monte biogeographic province in Argentina (Coleoptera: Scarabaeidae: Melolonthinae). Zootaxa  1349: 53 –
62. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Puelchesia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Puelchesia hos NCBI 
Puelchesia gracilis – detaljert informasjon på Wikispecies
MF «Nårasund» (1957)

MF «Nårasund» er en bilferge bygget i 1957 og levert som «Torulf» til Ålesund. I 1979 ble skipet innkjøpt av Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane. Fergen gikk i rute for rederiet frem til 1992.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1957
Bygget av: Ulstein mek. Verksted, Ulsteinvik (byggenummer 11)
Brutto RT: 99
Netto RT: 41
Personbilkapasitet: 10
Lengde: 76,2 meter
Bredde: 22,4 meter
Motor: 2x 6cyl. 4T DM (Volvo-Penta-Verken AB, Skövde), 232 bHK


== Historie ==
1957:	Sept.: Levert som «Torulf» for A/L Torulf, Ulsteinvik/Ålesund
1967:	Juni: Solgt til Møre og Romsdal Fylkesbåtar, Molde/Kristiansund. Omdøpt «Valsøy»
1979:	Sept.: Innkjøpt av Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane, Bergen/Florø. Omdøpt «Nårasund»
1986:	Mars: Rederiet flyttet til Florø
1992:	Febr.: Solgt til Solund Havbruksenter AS, Hardbakke/Florø.Omdøpt «Solund Havbruksenter»
1995:	Aug.: Solgt til Norevåg Fisk AS, Hjønnevåg v/Kolgrov/Florø
2003:	Mai: Solgt til Odd Steinar Viseth Kollektivtransport, Øksendal (Odd Steinar Åfar Viseth, Molde), Florø.
2007:	02.11.: Solgt til Norbar M/S (Ståle Kristoffersen, Vedavågen), Kopervik. Omdøpt «Hector»
2009:	Overført til Ståle Kristoffersen, Vedavågen/Kopervik
2013:	Solgt og brukt som arbeidsbåt i Glomfjord.


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012. 
Langes, W. (2015). «Fjordfaehren.de» (tysk). Arkivert fra originalen 4. februar 2015. Besøkt 6. april 2015.
«Nårasund» (skip)

Nårasund har flere betydninger:

MF «Fusa», en bilferge som gikk som «Nårasund» fra 1974 til 1979
MF «Nårasund»,en bilferge fra 1957, gikk som «Nårasund» fra 1979 til 1992
MF «Nårasund», en bilferge fra 1968. Har gått som «Nårasund» fra 1992.
MS «Årdal»

MS «Årdal» er et lasteskip bygget i 1980 for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane. Skipet gikk i godsrute for rederiet frem til 1992.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1980
Bygget av: A/S Mjellem & Karlsen, Bergen (byggenummer 127)
Brutto RT: 447
Netto RT: 228
Lengde: 49,65 meter
Bredde: 11,02 meter
Motor: 8cyl. 4T EV DM (Bergens MV), 1300 bHK


== Historie ==
1980:	Jan.: Levert som «Årdal» for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane, Bergen/Florø
1986:	Mars: Rederiet flyttet til Florø
1992:	Mars: Solgt til Svenska Staten (Försvarets Materialverk), Omdøpt «Sleipner»
2009:	24.08.: Solgt til Eagle Shipping Ltd., Vaduz/Kingstown, Saint Vincent og Grenadinene
2009:	Des.: Disp. overtatt av Triton Shipping AB, Helsingborg/Kingstown, Saint Vincent og Grenadinene.
2016:  Desember: Registrert i St. Petersburg (Russland) og omdøpt «Akvamarin»


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012. 
MarineTraffic (2015). «MarineTraffic» (engelsk). Besøkt 11. april 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 7825552 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MS «Årdal» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
MS «Hyen»

MS «Hyen» er et passasjerskip av katamarantypen, bygget i 1980 for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane. Skipet gikk i rute for rederiet frem til 1998. Skipet er nå i bruk i Reykjarvik på Island.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1980
Bygget av: Brødrene Aa Båtbyggeri, Hyen (byggenummer 152)
Brutto RT: 181
Netto RT: 107
Lengde: 25,05 meter
Bredde: 8,35 meter
Motor: 2x 12cyl. 4T EV DM (MTU, Friedrichshafen), 2400 bHK


== Historie ==
1980:	Juni: Levert som «Hyen» for Brødrene Aa Båtbyggeri, Hyen/Bergen. Leid ut til Fylkesbaatane
1981:	Innkjøpt av Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane, Bergen/Måløy
1986:	Mars: Rederiet flyttet til Florø/Måløy
1997:	Aug.: Rederiet omdøpt Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane AS, Florø
1998:	Nov.: Solgt til Rogalandscruise AS, Sandnes/Måløy
1998:	Des.: Omdøpt «Fjordingen»
1999:	Jan.: Reg.havn endret til Sandnes
2001:	Mars: Solgt til ukjent kjøper på Island. Omdøpt «Havsulan»
2003:	14.07.: Tatt tilbake av Rogalandscruise AS, Sandnes.
2003:	30.12.: Solgt til Farskip EHF, Njardarvikur, Island. Omdøpt «Hafsula»
2009:	13.04.: Solgt til Hvalaskodun Reykjavik ehf, Reykjavík, Island. Omdøpt «Hafsulan»
2011:	Fremdeles i fart.


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012. 
MarineTraffic (2015). «MarineTraffic» (engelsk). Besøkt 11. april 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 8028436 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MS «Hyen» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
MS «Firda»

MS «Firda» har flere betydninger:

MS «Firda» (1978)
MS «Hardangerfjord» (1959)
En kvinne eller to

En kvinne eller to (fransk originaltittel: Une Femme ou Deux) er en fransk romantisk komedie fra 1985, regissert av Daniel Vigne, som også har skrevet manuset med Elizabeth Rappeneau. På rollelister står blant andre Gérard Depardieu, Sigourney Weaver, Ruth Westheimer, Michel Aumont, Zabou Breitman, Jean-Pierre Bisson og Yann Babilée. Filmen fikk veldig dårlige kritikker, og den anerkjente filmentusiasten Roger Ebert ga den kun en halv stjerne.


== Handling ==
Gérard Depardieu gjør et enestående arkeologisk funn av en to millioner år gammel fransk kvinne som han kaller Laura. Men Gérard blir oppsøkt og narret av en amerikansk reklame-aktør (spilt av Sigourney Weaver) som utgir seg for å være en veldedig organisasjonsleder for å bruke det arkeologiske funnet til sin egen parfyme-reklame. 
Men senere dukker den virkelige sjefen for veldedighetsorganisasjonen (spilt av Ruth Westheimer) opp, og situasjonen utvikler seg derfra. 


== Medvirkende ==
Gérard Depardieu som Julien Chayssac
Sigourney Weaver som Jessica Fitzgerald
Michel Aumont som Pierre Carrière
Ruth Westheimer som Mrs. Heffrner
Zabou Breitman som Constance Michaux
Jean-Pierre Bisson som Gino Grimaldi
Yann Babilée som Alex Grimaldi
Maurice Barrier som ordføreren
Robert Blumenfeld som Patrick
Michael Goldman som direktøren i Maxwell International
Adrian Howard som Patricks assistent
Tanis Vallely som Zoé
Jean-Quentin Chatelain som Homère
Axel Bogousslavsky som Antoine
André Julien som gammel mann
Jean-Paul Muel som Marc


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Une Femme ou Deux på Internet Movie Database 
(fr) Une Femme ou Deux på Allociné 
(nl) Une Femme ou Deux på MovieMeter 
(en) Une Femme ou Deux på AllMovie
MS «Fjordprins» (1987)

MS «Fjordprins» er et passasjerskip av katamarantypen bygget i 1987 for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane. Skipet gikk i rute for rederiet frem til cirka 2011.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1987
Bygget av: Fjellstrand A/S, Omastrand (byggenummer 1577)
Brutto RT: 409
Netto RT: 128
Lengde: 40,30 meter
Bredde: 9,40 meter
Motor: 2x 16cyl. 4T DM (MTU, Friedrichshafen), 5550 bHK


== Historie ==
1987:	Okt.: Levert som «Fjordprins» for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane, Florø
1997:	Aug.: Rederiet omdøpt Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane AS, Florø
2005:	Mars: Rederiet omdøpt Fjord 1 Fylkesbaatane, Florø
2009: 	23.06.: Omdøpt «Fjordprins I»
Cirka 2011:  Omdøpt «Journeyful 5»
2015  Observert i Zanzibar


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012. 
MarineTraffic (2015). «MarineTraffic» (engelsk). Besøkt 30. mars 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) Fjordprins (ship, 1987) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) IMO 8709781 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MS «Fjordprins» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
MS «Sognekongen» (1988)

MS «Sognekongen» er et passasjerskip av katamarantypen, bygget i 1988 for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane. Skipet gikk i lokalrute for rederiet frem til 2003. I 2015 er skipet observert i rute i Buenos Aires i Argentina.
Skipet er et søsterskip til MS «Fjordprins».


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1988
Bygget av: Fjellstrand A/S, Omastrand (byggenummer 1580)
Brutto RT: 409
Netto RT: 128
Lengde: 38,82 meter
Bredde: 9,42 meter
Motor: 2x 16cyl. 4T DM (MTU, Friedrichshafen), 5550 bHK


== Historie ==
1988:	Jan.: Levert som «Sognekongen» for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane, Florø
1997:	Aug.: Rederiet omdøpt Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane AS, Florø
2003:	Jan.: Overført til reg. i Valparaiso, Chile
2005:	Mars: Eier omdøpt Fjord 1 Fylkesbaatane, Florø/Valparaiso, Chile
2005:	06.06.: Solgt til Naviera Sognekongen SA (Aysen Express SA), Valparaiso, Chile
2006:	24.05.: Solgt til Lumary SA, Montevideo/Panama
2006:	24.07.: Reg.havn endret til  Montevideo, Uruguay.
2007:	20.08.: Solgt til Colonia Express SA, Buenos Aires/Montevideo, Urugugay. Omdøpt «Colonia Express»
2011:	Fremdeles i fart.
2015:  Observert i Argentina.


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012. 
MarineTraffic (2015). «MarineTraffic» (engelsk). Arkivert fra originalen 23. april 2015. Besøkt 30. mars 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 8704937 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MS «Sognekongen» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Aegostheta

Aegostheta er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Middelsstore til store (13–33 millimeter), kraftige oldenborrer. Kroppen, særlig forkroppen, er tett hårete. Hode og pronotum er vanligvis svarte, dekkvingene rødbrune. Hannene har lange antenneblader.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige Afrika,


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Tanyproctini Erichson, 1847
Slekten Aegostheta Dejean, 1833
Aegostheta boa Erichson, 1847
Aegostheta brachiata (Péringuey, 1904)
Aegostheta capicola (Péringuey, 1904)
Aegostheta ciliata (Herbst, 1790)
Aegostheta longicornis (Fabricius, 1787)
Aegostheta maritima Burmeister, 1855
Aegostheta natalensis (Péringuey, 1904)
Aegostheta nigra (Blanchard, 1851)
Aegostheta nigricollis (Péringuey, 1904)
Aegostheta pubens (Péringuey, 1904)
Aegostheta simplex (Péringuey, 1904)
Aegostheta sjoestedti Moser, 1922
Aegostheta vestita (Péringuey, 1904)


== Kilder ==
Liste over artene
hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)


== Eksterne lenker ==
(en) Aegostheta i Global Biodiversity Information Facility 
Aegostheta – detaljert informasjon på Wikispecies
Siegfried Passarge

Siegfried Passarge (født 28. november 1866 i Königsberg i Tyskland, død 26. juli 1958 i Bremen) var en tysk geograf og geolog. Som paleontologisk tenkende geolog utviklet han en biostratigrafiak og litostratigrafisk fininndeling av øvre eldre trias i Thüringen, en tilnærmingsmåte som fremdeles har gjennomslagskraft. Som geograf bidro han særlig vesentlig til utforskningen av Afrika. Hen anses som en av grunnleggerne av landkapsgeografien. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Siegfried Passarge var sønn av forfatteren Ludwig Passarge, kjent for sine reiseskildringer. Han studerte geografi i Berlin og Jena. Han tok også medisinsk utdannelse, og virket som lege under sin militærtjeneste.


=== Vitenskapelig karriere ===
Han foretok omfattende reiser 1893–1894 i Kamerun, 1896–1899 i det sørlige Afrika, særlig i og rundt Ngami, 1901–1902 i Venezuela, 1906–1907 i Algerie og Sahara og i 1914 Egypt.
Under den første reisen var Passarge del av en ekspedisjon til Adamawa, i de nordlige deler for den daværende tyske koloni Kamerun. Under denne ekspedisjonen ble koloniens nordgrenser definert. Passarges geografiske og geologiske undersøkeser av sedimentbekkenet i Benueområdet dannet skole.  
Under oppholdet i Sør-Afrika virket Passarge som geolog og landmåler for British West Charterland Company, og han utførte samtidig grundige etnografiske studier av khoisan- og bantubefolningen.Reisen i Venezuela tok ham til floden Orinoco. 
Passarge var assisterende professor i geografi i Berlin 1904–1905, og 1905 ble han progfessor i geografi i Breslau. Han ble så professor i geografi ved Kolonialinstittutet, det senere universitetet i Hamburg, i 1908.  Hans styrke lå i å utlede landskapets former fra dets indre strukturer, hvorved han stilte seg i motsetning til den geomorfologiske skole som utgikk fra William Morris Davis.
«Rasegeografi» og antisemittisme: Passarges teorier om rasegeografi (fremstilt i 1920-årene i Das Judentum als landschaftskundlich-ethnologisches Problem) ble populære i nazistiske kretser etter 1933. Før den tid hadde rasesynspunktene heller til en viss grad svekket hans faglige anseelse. Ved sin antisemittiske ytringer ble han i 1929 beskyldt for å bedrive «Judenfresser-Propaganda».Han meldte seg inn i NSDAP i 1933.


== Bibliografi i utvalg ==
Die Kalahari (1904)
Die Buschmänner der Kalahari (1907)
Südafrika (1908)
Physiologische Morphologie (1912)
Die Grundlagen der Landschaftskunde (tre bind, 1919-20)
Vergleichende Landschaftskunde (fire hefter, 1921-24)
Erdkundliches Wanderbuch: die Landschaft (1921)
Landschaft und Kulturentwicklung (1922)
Die Landschaftsgürtel der Erde (1923)
Das Buch vom Kahal (to bind, 1928)
Das Judentum als landschaftskundlich-ethnologisches Problem (1929)
Geographische Völkerkunde (1951)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Passarge, Siegfried i Nordisk familjebok (2. utgaves supplement, 1925)
Elaphocera

Elaphocera er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Middelsstore, brede, blanke, brunlige til svarte oldenborrer.


== Utbredelse ==
Slekten er artsrik i middelhavsområdet. I Europa forekommer den i Spania, på Sardinia, i Hellas og Tyrkia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Pachydemini Reitter, 1902
Slekten Elaphocera Gene, 1836
Europeiske arter:
Elaphocera affinis Schaufuss, 1874
Elaphocera alonsoi López-Colón, 1992
Elaphocera ampla Baguena, 1955
Elaphocera angusta Kraatz, 1882
Elaphocera autumnalis Motschulsky, 1859
Elaphocera baguenae Mancini, 1925
Elaphocera cacerensis López-Colón & Rodrigues-Arias, 1986
Elaphocera capdeboni Schaufuss, 1879
Elaphocera carteiensis Rambur, 1843
Elaphocera christina Baraud, 1966
Elaphocera churianensis Rambur, 1843
Elaphocera cretica Reitter, 1902
Elaphocera dalmatina Motschulsky, 1859
Elaphocera denticornis Reitter, 1902
Elaphocera elongata Schaufuss, 1874
Elaphocera emarginata (Gyllenhal, 1817)
Elaphocera erberi Kraatz, 1882
Elaphocera erichsoni Kraatz, 1882
Elaphocera ferreri López-Colón & Plaza Lama, 1989
Elaphocera gracilis Waltl, 1838
Elaphocera heydeni Kraatz, 1882
Elaphocera hiemalis Erichson, 1840
Elaphocera hirticollis Kraatz, 1882
Elaphocera hispalensis Rambur, 1843
Elaphocera ibicensis Escalera, 1926
Elaphocera insularis Fairmaire, 1877
Elaphocera kosensis Keith & Trichas, 2007
Elaphocera lajonquierei Baraud, 1966
Elaphocera lucidicollis Kraatz, 1882
Elaphocera martini López-Colón, 1993
Elaphocera martorellii Fairmaire, 1879
Elaphocera nigroflabellata Burmeister, 1855
Elaphocera nupcialis Ruiz & Avila, 1995
Elaphocera ochsi Baraud, 1987
Elaphocera perezlopezi Ruiz, 1996
Elaphocera phungae Baraud, 1987
Elaphocera segurensis Escalera, 1923
Elaphocera suturalis Schaufuss, 1874
Elaphocera tethys Reitter, 1902
Øvrige arter:
Elaphocera aristidis Raffray, 1871
Elaphocera barbara Rambur, 1843
Elaphocera gibbifrons Reitter, 1902
Elaphocera longitarsis (Illiger, 1803)
Elaphocera roessneri Keith, 2005
Elaphocera schmidti Keith, 2005
Elaphocera staudingeri Reitter, 1902
Elaphocera sulcatula Fairmaire, 1884
Elaphocera syriaca Kraatz, 1882


== Kilder ==
Liste over artene
hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)
Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr


== Eksterne lenker ==
(en) Elaphocera i Encyclopedia of Life 
(en) Elaphocera i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Elaphocera – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Elaphocera – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Elaphocera bedeaui
Bilde av Elaphocera emarginata
Bilde av Elaphocera erichsoni
Bilde av Elaphocera ibicensis
Gorilla Glass

Gorilla Glass er en type herdet glass utviklet og produsert av Corning. Gorilla Glass er et registrert varemerke og markedsføres som ripesikkert, med en verdi i Vickers hardhetstest på 622 til 702. Det produseres i USA, Syd-Korea og Taiwan.
Det alkaliske aluminiumsilikatglasset brukes hovedsakelig som dekkglass på berøringsskjermer i bærbare enheter slik som mobiltelefoner og håndholdte datamaskiner.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Gorilla Glass – kategori av bilder, video eller lyd på Commons