jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bäckaskogskvinnen

Bäckaskogskvinnen eller Barumskvinnen er betegnelsen på et funn av benrester etter en kvinne fra eldre steinalder som ble gjort i 1939 under et veiarbeid. Stedet ligger like ved Oppmannasjön, to kilometer nord for Bäckaskogs kongsgård i nærheten av Barum nordøst for Kristianstad i Skåne i Sør-Sverige. Ifølge en radiologisk datering har hun levd en eller annen gang i tiden mellom 7010 og 6540 f.Kr.
Analyser av levningene viser at kvinnen var 1,51 meter høy, spenstig, og at hun hadde født flere barn. Da hun døde, var hun om lag 45 år gammel, men hva hun døde av er ukjent. Hun hadde nedslitte tenner, og har levd av kjøtt, trolig også fisk. Livsgrunnlaget i denne tiden var jakt og sanking. Spor etter boplasser med redskaper og matavfall viser at det har vært småsamfunn sammensatt av noen familier eller grupper. De flyttet mellom boplasser på ulike steder i løpet av året for å få størst sesongmessig utbytte av jakt og fiske, og av å sanke bær, frukt og annet som kunne spises av det som skogen, elven og sjøen hadde å by på.
Kvinnen har vært begravet på seremonielt vis. Hun var plassert i sittende stilling i en 1,2 meter dyp grop i jorden, med bena trukket opp og hendene lagt fremfor brystet. Rester i jorden tyder på at hun har vært svøpt i et skinn, og pollenkorn indikerer at begravelsen foregikk da bjørk og hassel hadde begynt å blomstre på vårparten. Hun hadde fått med seg i graven et godt spyd av små flintegger festet i en elgknokkel, brukbart til jakt på både småvilt og storvilt. Dessuten hadde hun fått med seg et redskap av en kløvet elgknokkel utformet med en egg i ene enden, og som kan ha vært brukt til graveredskap.
Graven med kvinnelevningene er rekonstruert i utstillingen i Historiska museet i Stockholm.


== Eksterne lenker ==
Bäckaskogskvinnen på Historiska museet i Stockholm.
Mannekeng i rødt

Mannekeng i rødt (svensk tittel: Mannekäng i rött) er en svensk thriller fra 1958 i regi av Arne Mattsson. Manuset ble skrevet av Folke Mellvig og Lars Widding.
Mannekeng i rødt var en oppfølger til Damen i svart og ble etterfulgt av Ryttere i blått, Vita frun og Den gule bilen.
Norske Lillebil Ibsen ses i rollen som Thyra Lennberg. Signaturen Filmson i Aftonbladet skrev dette om henne: «Rene funnet er Lillebil Ibsen som sentralfiguren, den harde hensynsløse motehussjefen med metall i stemmen og stikkende svarte øyne.»


== Innspillingsfakta ==
Filmen ble spilt inn fra august til september 1958 i Sandrew-Ateljéerna, Forumgallerian i Uppsala, Nordiska museet, Ulriksdals galoppbana, Örbyhus slott i Tierp og Sigtuna. Mannekengoppvisningsscenen ble spilt inn i Gävle Teater.
Brannscenen ble filmet da varmbadehuset i Furusund brant ned i 1958.


== Handling ==
Kommissær Sune Öhrgen forteller privatdetektiven John Hilman om en aktuelt og uløst sak. Den gjelder den forsvunne, røde mannekengen Katja Sundin, som jobbet på motehuset La Femme. Hillmans hustru, Kajsa, begynner som mannekeng på La Femme for å holde et øye med personalet. Motehuset eies av den rullestolbundne Thyra Lennberg.
John og asisstenten Freddy Sjöström ser en utstillingsdukke falle sammen bak et vindu på La Femme. Det viser seg å være den savnede kvinnen. Hun er drept. En dolk sitter i ryggen. Den røde mannekengen bedrev utpresning i stor skala. Hennes notatbok var full av navnene til høyt oppsatte personer. En natt brenner Thyra Lennberg inne da noen tente på hennes hus.


== Rolleliste (i utvalg) ==
Karl-Arne Holmsten - John Hillman, privatdetektiv
Annalisa Ericson - Kajsa Hillman, Johns hustru
Nils Hallberg - Freddy Sjöström, Johns assistent
Lena Granhagen - Sonja Svensson, ekspeditrise på motehuset La Femme, Freddys forlovede
Anita Björk - Birgitta Lindell, sjefsmannekeng på La Femme
Lillebil Ibsen - Thyra Lennberg, eier av La Femme
Bengt Brunskog - Robert «Bobbie» Nordahl, Thyra Lennbergs fostersønn
Lennart Lindberg - Rickard von Hook, Thyra Lennbergs søstersønn
Gio Petré - Gabriella von Hook, Thyra Lennbergs søsterdatter
Kotti Chave - Sune Öhrgren, kriminalførstebetjent
Torsten Winge - Oskar Lindkvist, vaktmester
Lissi Alandh - «Peter» Morell, moteskaper
Eivor Landström - Damen med katten
Elsa Prawitz - Katja Sundin, mannekengen i rødt
Anita Lindblom - Monika, mannekeng
Maritta Marke - Elsa Magnusson, husholderske
John Norrman - Johansson, slottsvaktmester
John Melin - Westman, slottsvaktmester
Georg Skarstedt - Kirkegårdsvaktmester
Bellan Roos - Lærerinne på muséet
Ludde Juberg - Museumsvaktmester
Björn Gustafson - Pettersson-Starck, utpresser
Rune Carlsten - Kommerseråd, utpresningsoffer
Manne Grünberger - Taxisjåfør


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mannekeng i rødt på Internet Movie Database 

(no) Mannekeng i rødt hos Filmfront 
(sv) Mannekeng i rødt i Svensk Filmdatabas 
(nl) Mannekeng i rødt på MovieMeter 
(en) Mannekeng i rødt på AllMovie
Amy Aquino

Amy Aquino (født 20. mars 1957 i Teaneck i New Jersey) er en amerikansk skuespiller. Hun har utdannet seg på Harvard University og Yale University, og har spilt i TV-serier som Brooklyn Bridge, ER, Glee og Being Human. Aquino ble nominert til en Screen Actors Guild Award for rollen i Picket Fences. Hun er for øyeblikket sekretær hos SAG-AFTRA, og spiller for tiden i TV-serien Bosch som løytnant Grace Billets.


== Filmografi ==


=== Fjernsyn ===


=== Filmer ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Amy Aquino på Internet Movie Database 

(sv) Amy Aquino i Svensk Filmdatabas 
(da) Amy Aquino på Scope 
(fr) Amy Aquino på Allociné 
(en) Amy Aquino på AllMovie 
(en) Amy Aquino hos The Movie Database 
(en) Amy Aquino hos Internet Broadway Database
Marie Serneholt

Marie Eleonor Serneholt (født 11. juli 1983 i Lidingö kommune, Stockholms län) er en svensk sangerinne, modell og programleder.


== Musikkariære ==
Marie Serneholt startet sin musikalsk karriere i gruppen A-Teens, som ble dannet 1998 for å synge Abba-covers. Våren 2006 gav hun ut sin første solosingel, «That's the Way My Heart Goes», skrevet av Jörgen Elofsson.
Hun deltok i Melodifestivalen 2009 med låten «Disconnect Me» der hun endte på sjetteplass i sin delkonkurranse i Göteborg. Den 4 februar 2012 deltok hun i Melodifestivalen og framførte låten "Salt & Pepper" av Figge Boström samt Lina og Mårten Eriksson.


== Som programleder ==
I SVT:s sändninger fra Sveriges nasjionaldagsfeiring i 2009, var Marie Serneholt og André Pops programledere. Marie Serneholt var programleder for Melodifestivalen 2011 sammen med Rickard Olsson. Der framførtee de blant annat en parodi på musikkvideoen til Aquas «Barbie Girl».
Hun ble høsten 2013 programleder for TV-programmet Bingolotto, og for spørreprogrammet "Upp till miljonen". I august 2014 ble Serneholt etterfulgt av Ingvar Oldsberg som programleder av Bingolotto.


== Diskografi ==


=== Album med A-Teens ===
1999 – The ABBA Generation
2001 – Teen Spirit
2002 – Pop 'til You Drop!
2003 – New Arrival
2004 – Greatest Hits


=== Album som soloartist ===
2006 – Enjoy the Ride


=== Singler som soloartist ===
2006 - «That's The Way My Heart Goes»
2006 - «Oxygen»
2006 - «I Need A House»
2009 - «Disconnect Me»
2012 - «Salt And Pepper»


=== Samlingsalbum, div. artister ===
2009 - Melodifestivalen 2009 - «Disconnect Me»
2012 - Melodifestivalen 2012 - «Salt & Pepper»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Marie Serneholt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Marie Serneholt på Internet Movie Database 
(en) Marie Serneholt hos The Movie Database 
(en) Marie Serneholt på Apple Music 
(en) Marie Serneholt på Discogs 
(en) Marie Serneholt på MusicBrainz 
(en) Marie Serneholt på Spotify 
(en) Marie Serneholt på Last.fm 
(en) Marie Serneholt på Genius — sangtekster 
(en) Marie Serneholt på AllMusic 
Marie Serneholt på Twitter 
Marie Serneholt på Facebook 
Marie Serneholt på Instagram 
Marie Serneholt på YouTube 
Offisielt nettsted
Carl Julius Evensen

Carl Julius Evensen (født	3. desember 1851 i Drøbak, død 3. oktober 1937 i Brooklyn) var en norsk ishavsskipper og oppdager. 
Han ble født i 1851 i Drøbak. Han utforsket Antarktis sammen med blant andre Carl Anton Larsen, og i 1893 nådde han Den antarktiske halvøya med dampbarken «Hertha» på  69° 10ʹ sørlig bredde. Reisene til Evensen og Larsen var medvirkende til å vekke interessen for utforskningen av Antarktis. Blant annet oppdaget han trolig Hugo Island.
Han har fått Cape Evensen og Evensen nunatak i Antarktis oppkalt etter seg.


== Personlig liv ==
Carl Julius Evensen var gift med Severine Marie Jensen i 1879. Karl var skipper og døde 67 år gammel. Han bodde i Oslo og Sandefjord. Carl og Severine fikk åtte barn i alt, og de fleste emigrerte til USA.


== Referanser ==
Iran Air Flight 277

Iran Air Flight 277 var en innenriksflyvning som styrtet 9. januar 2011 under dårlige værforhold. Flyet var av typen Boeing 727-286, og det var på vei fra Mehrabad internasjonale lufthavn i Teheran i Iran til Urmia lufthavn i Vest-Aserbajdsjan. Første landingsforsøk var mislykket og flyet styrtet da det forsøkte å lande igjen. Av de totalt 105 ombord omkom 77 og 26 ble skadet. Under krasjlandingen ble flyet delt i flere deler, men tok ikke fyr.


== Nasjonaliteten til de omkomne ==


== Eksterne lenker ==
Aviation-Stafett net
High Wycombe

High Wycombe, (tidligere Chepping Wycombe eller Chipping Wycombe frem til omkring 1911 ) er en by i den sørlige delen av Buckinghamshire i distriktet Wycombe i England. Byen ligger knapt 50 km nordvest for London; På Corn Market-bygningen i sentrum av byen er avstanden på 29 miles (til London) inngravert. Byen har i overkant av 80 000 innbyggere. Wycombe er delvis en industriby og markedsby for de omkringliggende landdistrikter, og byen har hatt et marked på High Street siden middelalderen. Siden 1600-tallet har industrien vært den dominerende økonomiske faktor i byen. Befolkningen i Buckinghamshire er av de rikeste i hele Storbritannia, men likevel finnes det i Wycombe flere relativt fattige områder.


== Historie ==
Navnet på byen er avledet av elven Wye og det gammelengelske ordet for en skogkledd dal, «combe». Byen ble første gang nevnt i historiske kilder i 970 som Wicumun, og senere er den nevnt i Domesday Book, på det tidspunktet hadde den seks møller. Omkring år 2 var det en romersk villa på stedet som flere ganger er blitt utgravd, senest i 1954; da ble det blant annet funnet mosaikker og badehus. Under den engelske borgerkrigen ble det utkjempet et mindre slag i nærheten av High Wycombe. Den senere statsministeren Benjamin Disraeli bodde i byen.


== Referanser ==
Jamle

Jamle, eller Jämle, (russisk og tatarisk: Ямьле) er et vokalensemble og en jentegruppe fra Tatarstan. Gruppa besto opprinnelig av Gulnaz Battalova, Veronika Kuznetsova, Albina Kazykhanova og Dilia Akhmätşina. Gruppa vant førsteprisen i musikkfestivalen Ural mono 2016.I 2015 deltok Jamle i Tatarstans nasjonale finale før Tyrkvisjonens sangkonkurranse, hvor de kom på en delt førsteplass med melodien «Siña kajtam». De ble senere valgt til å representere republikken i sangkonkurransen, men av politiske årsaker ble bidraget trukket fra konkurransen. Ett av de tidligere medlemmene, Dilia Akhmätşina, representerte Tatarstan i konkurransen i 2020.


== Referanser ==
Organisasjonen for prøvestansavtalen

Organisasjonen for prøvestansavtalen er en internasjonal organisasjon som etableres når prøvestansavtalen trer i kraft. Den vil ha sete i Wien i Østerrike.
Prøvestansavtalen er en internasjonal avtale som forbyr prøvesprengninger. Organisasjonen vil ha ansvar for å verifisere forbudet mot prøvesprengninger og operere et verdensomspennende overvåkningssystem, og vil kunne utføre stedlige inspeksjoner. Den forberedende kommisjonen for organisasjonen for prøvestansavtalen ble opprettet i 1997.


=== Internasjonalt overvåkningsystem (IMS) ===
Det Internasjonale overvåkningsystemet (IMS) består av 337 fasiliteter over hele verden for overvåkning av indikasjoner på kjernefysiske eksplosjoner. Dette inkluderer 321 overvåkningsstasjoner, 16 laboratorier. Den 19.november 2018 ble det annonsert at også alle 21 overvåkningssystemer lokalisert i Australia var fullførte og klare til å sende data til IMS-senteret i Wien i Østerrike.Systemet inkluderer:

170 seismiske overvåkningsstasjoner (50 primærsystemer + 120 hjelpesystemer)Disse stasjonene overvåker hele jordkloden for kjernefysiske eksplosjoner under jordoverflaten
11 Hydroakustiske overvåkningsstasjoner (6 hydrofoner + 5 T-fase)Disse stasjonene overvåker hele jordkloden for kjernefysiske eksplosjoner under havets overflate.
60 Infralyd-overvåkningsstasjonerDisse stasjonene overvåker hele jordkloden for kjernefysiske eksplosjoner i jordens atmosfære
96 Radionuklide overvåkningsstasjoner (80 stasjoner + 16 laboratorier)Disse stasjonene overvåker hele jordklodens atmosfære for radioaktive elementer fra eventuelle kjernefysiske eksplosjoner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nettsted
Tefrokronologi

Tefrokronologi er en metode for å avgjøre alder i geologien ved hjelp av vulkanske askelag eller tefra i torv og andre avleiringer. Fordelen ved metoden er at askelagene legger seg over store områder nesten samtidig, og gir et nyttig referansepunkt for å bekrefte andre dateringsmetoder. 
I Norge finnes vulkansk aske som har blåst over havet etter store utbrudd på Island. Det som trolig var det største vulkanutbruddet på Island i nyere tid har satt spor etter seg som et lyst lag, vanligvis 1-5 cm tykt. Det finnes i borekjerner fra innsjøer på Sunnmøre. Dette laget blir kalt Veddelaget og er omkring 10 300 til 12 000 år gammelt. Det er et nyttig lag ved studier av sediment fra slutten av den siste istiden.
Brömsebäck

Brömsebäck er en elv i Sør-Sverige, på grensen mellom Småland og Blekinge. Før 1658 dannet elven grensen mellom Sverige og Danmark. Freden i Brömsebro ble skrevet under på en holme i elven da Danmark avsto Jämtland, Härjedalen, Gotland og Halland til Sverige.


== Eksterne lenker ==
Brömsebäck hos VISS
Grythaugen

Grythaugen (nordsamisk: Stuorra Ruitu) er et fjell i Vardø, Båtsfjord og Vadsø kommune på Varangerhalvøya i Finnmark. Toppen på 492,4 meter over havet er det høyeste punktet i Vardø, og danner grensepunkt mellom de tre kommunene.


== Referanser ==
Fukusa

Fukusa (japansk: 袱紗, også skrevet 帛紗 og 服紗), er en type japanske tekstiler som brukes til Furoshiki (innpakking av gaver) eller for å rense utstyr under Chanoyu eller den japanske teseremonien. Fukusa er firkantige og nesten kvadratiske deler av foret stoff som varierer i størrelse fra 20 til 350 cm på den ene siden.


== Eksterne lenker ==
Victoria & Albert Museum, Story on a fukusa.
Dai-Gohonzon

Dai-Gohonzon i den høye helligdom av essensiell undervisning, informativt kalt Dai-Gohonzon eller den store Gohonzon, er et kalligrafisk mandala som er skrevet med bokstaver på sanskrit og kinesisk på en planke av japansk kamfertre. Mandalaet eies og bevares av presteskapet til Nichiren Shōshū og blir permanent oppbevart i det høye alter Shumidan innenfor Hoando-bygningen i Taiseki-ji.Mandalaet skal være tegnet av Nichiren den 12. oktober 1279.


== Litteratur ==
The Writings of Nichiren Daishonin Arkivert 19. juni 2016 hos Wayback Machine., Soka Gakkai, 1999 (available online [ here].)

The Life of Nichiren Daishonin. Kirimura, Yasuji. NSIC, 1980
Norsk dukat

Norsk dukat ble preget i Kristiania i 1660/70-årene.  Dette er den eneste gullmynten som ble preget i Norge før gullstandarden ble innført i 1874.
Dukaten ble preget etter mønster fra den venetianske dukaten. I Norge ble den utmyntet under kong Fredrik III  og Kristian V i verdiene 4 dukat, 3 dukat, 2 dukat, dukat og 1/2 dukat.


== Se også ==
Dukat
Norske mynter


== Kilder ==
«Dukat» ved Norsk mynt i 1000 år
Grønhovdelva kraftverk

Grønhovdelva kraftverk er et vannkraftverk i Eggedal i Sigdal kommune i Viken.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 120 meter i Grønhovdelva.
Installert effekt er 65 kW. Årsproduksjon er 0,5 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Strandeelva kraftverk

Strandeelva kraftverk er et vannkraftverk ved Soneren i Sigdal kommune i Viken.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 197 meter i Strandeelva.
Installert effekt er 370 kW. Årsproduksjon er 1,6 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Midt i starten av livet

Midt i starten av livet er et musikkalbum med Askil Holm, utgitt den 17. oktober 2014.


== Sporliste ==
«For siste gang» (Askil Holm/Jon Niklas Rønning)
«Lenge sida no» (A. Holm/J.N. Rønning)
«Midt i starten av livet» (A. Holm/Freddy Holm/J.N. Rønning)
«Uten dæ» (A. Holm/F. Holm/J.N. Rønning)
«På tide å levva» (A. Holm/F. Holm/J.N. Rønning)
«Evig lykke» (A. Holm/J.N. Rønning)
«Alt du sa» – Oh My Love (Tony Björkenvall/Markus Fagervall/A. Holm/J.N. Rønning)
«Du e den» (A. Holm/F. Holm/J.N. Rønning)
«Spor av ei tid» (A. Holm/F. Holm/J.N. Rønning)
«Livet glir forbi» (A. Holm/F. Holm/J.N. Rønning)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Askil Holm - sang, gitarer, mandolin, låtskriver, produsent
Freddy Holm - gitarer, sang, kor, banjo, mandolin, sitar, fiolin, bratsj, cello, piano, autoharpe, låtskriver, produsent, tekniker
John Holm - bass
Gunnar Sæter - trommer, perkusjon
Lise Backstrøm - kor på Evig lykke


=== Øvrige medvirkende ===
Jon Niklas Rønning - låtskriver
Tony Björkenvall - låtskriver
Markus Fagervall - låtskriver
Björn Engelmann - mastering


== Eksterne lenker ==
Midt i starten av livet
Bayard

Bayard er en fortryllet hingst som forekommer i franske ridderlegender fra middelalderen.
Hesten forekommer første gang i Quatre fils Aymon, en chanson de geste fra 1100-tallet, der den tilhører Renaud de Montauban og spiller en avgjørende rolle i Renauds forsoning med Karl den store. Quatre fils Aymon fikk stor spredning i middelalderen med flere etterligninger og bearbeidelser.
Renaud og Bayard fikk gå igjen i andre ridderepos, som det italienske Morgante (1483) av Luigi Pulci, da med navnene Rinaldo og Baiardo. De forekommer også i renessanseeposene Den forelskede Roland og Den rasende Roland.Bayard kjennetegnes av ridderkulturens forhold til hesten. Han er et uttrykk for det heroiske ideal og kjennetegnes ved sin troskap, intelligens og høye prestasjonsevne.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Steed Bayard – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Haimonssønnene

Haimonssønnene, Aaalart, Richart, Guichart og Renaut, var heltene i Les quatre fils Aymon eller Renaut de Montauban, et fransk epos på nesten 20.000 aleksandriner fra 1100-tallet.
Haimonssønnene var sønner av en legendarisk Aimon (Haimon), i sin tur sønn av Doon de Mayence. Haimonssønnene strider med Karl den store utgjør innholdet i dette epos, hvis fortellibngre ble spredt i hele Europa. I Norden tok Magnussagaen opp deler av fortellingen.


== Kilder ==
Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 12 s. 297.
Elsa Isefiær

Elsa Isefiær (født 5. september 1918 i Hamar, død 15. juli 2013 i Oslo) var en norsk skuespiller.Hun var engasjert ved Det Nye Teater og Det norske teatret. Isefjær hadde også en mindre rolle i filmen Skøytekongen (1953).Hun ligger begravet på Vestre gravlund i Oslo.


== Filmografi ==
1953 – Skøytekongen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Elsa Isefiær på Internet Movie Database 
(no) Elsa Isefiær hos Sceneweb
Deep Sea Thriller

Deep Sea Thriller var en norsk revyforestilling av teatergruppa Tramteatret som hadde premiere i 1977.
Forestillingen handlet om olje og problematikk. Regien var ved Sigve Bøe og Peter Lindbæk var instruktør. 
Erik Pierstorff som på den tiden jobbet som anmelder i Dagbladet ble overtalt til å komme på premieren av forestillingen. Pierstorff ga den god kritikk med overskriften «en unik teateropplevelse.» Dette ble Tramteatrets gjennombrudd. 


== Eksterne lenker ==
Deep Sea Thriler
Per Morten Karlsen

Per Morten Karlsen (født 19. juni 1952 i Orkanger, død 2. mars 2018) var en norsk billedkunstner. Sin kunstneriske utdannelse hadde han fra Kunstakademiet i Trondheim (1975–1977) under John Anton Risan og Georg Suttner, og Statens kunstakademi i Oslo (1977–83) under Knut Rose og Ludvig Eikaas.
Per Morten Karlsen debuterte på Kunstnerforbundet i Oslo i 1982, og hadde en rekke separatutstillinger bl.a. flere ganger hos Galleri Ismene i Trondheim, Galleri Haaken i Oslo og i Stavanger Kunstforening. Han deltok på flere kollektivutstillinger, bl.a. Høstutstillingen, Trøndelagsutstillingen, Høvikodden og den internasjonale akvarellutstillingen i Tyskland og Latvia «Mellom Berlin og New York».
Kunstneren er innkjøpt av bl.a. Riksgalleriet, Oslo kommunes kunstsamling, Sør-Trøndelag fylke og Trondheim kommune. Han mottok stipender fra bl.a. Vederlagsfondet, Thomas Fearnleys minnefond og Ingrid Lindbäck Langaards fond.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Per Morten Karlsen» i Norsk kunstnerleksikon
Trachysomus

Trachysomus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, brunlige trebukker. De er kamuflasjefarget og ligner bark. Dekkvingene har markerte, mer eller mindre rettvinklede "skuldre", og gjerne en tverr-rynke nær spissen som skiller dekkvingespissen fra resten av vingen..


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika, fra det sørvestlige Mexico i nord til det nordlige Argentina i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Onciderini J. Thomson, 1860
Slekten Trachysomus Audinet-Serville, 1835
Trachysomus apipunga Martins & Galileo, 2008
Trachysomus arriagadai Galileo & Martins, 1991
Trachysomus buquetii Thomson, 1858
Trachysomus camelus Buquet, 1852
Trachysomus cavigibba Martins, 1975
Trachysomus clarkei Martins & Galileo, 2009
Trachysomus dromedarius (Voet, 1778)
Trachysomus fragifer (Kirby, 1818)
Trachysomus gibbosus Buquet, 1852
Trachysomus hydaspes Dillon & Dillon, 1946
Trachysomus luederwaldti Martins, 1975
Trachysomus mexicanus Dillon & Dillon, 1946
Trachysomus peregrinus Thomson, 1858
Trachysomus santarensis Bates, 1865
Trachysomus surdus Dillon & Dillon, 1946
Trachysomus thomsoni Aurivillius, 1923
Trachysomus wappesi Martins & Galileo, 2009


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 11. april 2016 hos Wayback Machine.
(en) Trachysomus i Encyclopedia of Life 
(en) Trachysomus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Trachysomus hos NCBI 
(en) Kategori:Trachysomus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Trachysomus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Onciderini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Stenoparmena

Stenoparmena er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Morimopsini er nokså små, kraftige, gråaktige trebukker. De ligner mye på artene i gruppen Dorcadionini.
Dekkvingene er ofte noe knudrete.


== Utbredelse ==
Slekten lever i Sør-Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Morimopsini Lacordaire, 1869 eller Parmenini
Slekten Stenoparmena J. Thomson, 1864
Stenoparmena crinita Thomson, 1864
Stenoparmena ferruginea Aurivillius, 1915
Stenoparmena grobbelaarae Sudre, Jiroux & Vitali, 2018
Stenoparmena mussardi Breuning, 1971
Stenoparmena nigra Breuning & Téocchi, 1983


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata


== Eksterne lenker ==
(en) Stenoparmena i Encyclopedia of Life 
(en) Stenoparmena i Global Biodiversity Information Facility 
Stenoparmena – detaljert informasjon på Wikispecies