jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Scitala

Scitala er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, hvelvede, brunlige skarabider.


== Levevis ==
Artene lever på gressmarker der larvene lever i jorden og eter på røtter.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia, mest i de sørlige og sørøstlige delene, og på Ny-Guinea inkludert Aru-øyene.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Scitalini
Slekten Scitala Erichson, 1842
Scitala aruensis Moser, 1920
Scitala aureorufa (Blanchard, 1850)
Scitala calescens Blackburn 1907
Scitala celata Britton, 1987
Scitala citra Britton, 1987
Scitala coracina Britton, 1987
Scitala eremia Britton, 1987
Scitala fustula Britton, 1987
Scitala glabra (Blanchard, 1850)
Scitala hirticeps Blackburn 1907
Scitala howdeni Britton, 1987
Scitala iridipennis Britton, 1987
Scitala juvenis Blackburn 1907
Scitala minuta Britton, 1987
Scitala nana Britton, 1987
Scitala nemesis Blackburn 1907
Scitala papuana Moser, 1920
Scitala pullata (Boisduval, 1835)
Scitala rorida Burmeister, 1855
Scitala satelles Britton, 1987
Scitala sericans Erichson, 1842
Scitala simulans Britton, 1987
Scitala sororia Britton, 1987
Scitala uptoni Britton, 1987
Scitala volux Britton, 1987


== Kilder ==
Atlas of Living Australia - Scitala [1]
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Scitala i Encyclopedia of Life 
(en) Scitala i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Scitala hos NCBI 
(en) Kategori:Scitala – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Scitala – detaljert informasjon på Wikispecies
Trefingerurt

Trefingerurt (Sibbaldia procumbens) er en plante i rosefamilien.
Den er lav, tuete, flerårig, hårete urt med vedaktig stengel. Bladene er trekoblede, og de ovale småbladene har tre grove tenner i spissen. Blomstringstiden er juli–august, og blomstene er små med fem gule kronblad og fem pollenbærere. Frukten er en liten nøtt.
Trefingerurt vokser på grasbakke, steingrunn og snøleier. Den er nesten sirkumpolart utbredt i arktiske strøk, men mangler i store deler av nordlige Asia og på de canadiske ishavsøyene. Arten finnes også i fjellområder lenger sør, for eksempel i Pyreneene, Alpene, Kaukasus, Altaj og Sierra Nevada i California. I Norge er den vanlig i fjellet over hele landet og vokser opptil 2130 moh. i Jotunheimen. Trefingerurt finnes også på Jan Mayen og på Svalbard, der den er bare er kjent fra ett sted ved de varme kildene i Bockfjorden.


== Litteratur ==
C. Grey-Wilson og M. Blamey; norsk utgave T. Faarlund og P. Sunding (1992). Teknologisk Forlags store illustrerte flora for Norge og Nord-Europa. Teknologisk Forlag. s. 192–193. ISBN 82-512-0355-4. 
«Dvärgfingerört». Den virtuella floran. Besøkt 19. mai 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) Trefingerurt i Encyclopedia of Life 
(en) Trefingerurt i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Trefingerurt hos Artsdatabanken 
(sv) Trefingerurt hos Dyntaxa 
(en) Trefingerurt hos ITIS 
(en) Trefingerurt hos NCBI 
(en) Trefingerurt hos Panarctic Flora 
(en) Trefingerurt hos The International Plant Names Index 
(en) Trefingerurt hos Tropicos 
(en) Kategori:Sibbaldia procumbens – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Sibbaldia procumbens – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Pedro Pablo Pichardo

Pedro Pablo Pichardo (født 30. juni 1993 i Santiago de Cuba) er en cubansk friidrettsutøver som konkurrerer i tresteg. Hans personlige rekord er på 18,06 meter, satt 15. mai 2015. Det er det tredje lengste trestegspranget noen sinne. Han ble portugisisk statsborger 7. desember 2017, og har representert Portugal etter det.


== Idrettskarrière ==
Pichardo deltok i junior-VM i friidrett 2012 i Barcelona, der han vant tresteg med 16,79 som beste resultat. Artem Primak og Latario Collie-Minns fulgte på de to neste plassene. 
I februar 2013 brøt han for første gang 17 metersgrensen, da han hoppet 17,16 meter i et stevne i Havanna. Samme sted satte han årsbeste i verden i juni, da han hoppet 17,69 meter, og satte ny personlig rekord. Han deltok i VM i friidrett 2013 i Moskva, der han kom på 2.-plass med 17,68 meter, kun slått av Teddy Tamgho. Etter å ha vunnet et stevne (Lausanne) og vunnet til sammen 5 poeng i Diamond League 2013 endte han på 3.-plass sammenlagt i denne Diamond League-sesongen. 
Han kom også på 3.-plass i VM i friidrett innendørs 2014 i Sopot i Polen. Her fikk han 17,24 som lengste hopp. 
Den 8. mai 2015 i Havanna satte han ny cubansk rekord i tresteg, med 17,94 meter. Han slo med det Yoelbi Quesadas forrige rekord fra 1997 med 9 cm. En uke senere, den 18. mai, i Diamond League-stevnet i Doha hoppet han 18,06 meter, som var det tredje lengste hoppet i historien. 
Han representerte i Portugal og tok gull i tresteg under Sommer-OL 2020 i Tokyo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Pedro Pichardo – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Pedro Pichardo – Olympics.com 
(en) Pedro Pichardo – Olympic.org 
(en) Pedro Pichardo – Olympedia 
(en) Pedro Pichardo – World Athletics 
(en) Pedro Pichardo – Diamond League 
(en) Pedro Pichardo – Track and Field Statistics 
(en) Profil hos AllAthletics Arkivert 1. juni 2015 hos Wayback Machine.
Nicola Boem

Nicola Boem (født 27. september 1989 i San Donà di Piave) er en italiensk profesjonell landeveissyklist. Han sykler for det profesjonelle kontinentallaget Bardiani-CSF. Hans største meritt er én etappeseire i Giro d'Italia, som kom i 2015. 


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nicola Boem – ProCyclingStats 
(en) Nicola Boem – Cycling Archives 
(en) Nicola Boem – Cycling Quotient 
(en) Nicola Boem – CycleBase 
(en) Nicola Boem – TheSports.org
Reinroseslekta

Reinroseslekta (Dryas) er ei slekt med lave, krypende, eviggrønne dvergbusker i rosefamilien. Bladene er spredte, enkle og tannete eller helrandete. Blomstene sitter enkeltvis og har 6–10 begerblad og 6–10 hvite eller gule kronblad. Det er mange pollenbærere. Frukten er en akene. Griffelen faller ikke av, men utvikler seg til et fjærformet organ som hjelper frøet til å spre seg med vinden.
De er sirkumpolart utbredt i Arktis og i fjell i den nordlige tempererte sone. Antall arter i slekta varierer mellom 3 og 14 i ulike oversikter. I Norge finnes én art, reinrose (Dryas octopetala).


== Litteratur ==
«Dryas». The Plant List. Besøkt 14. august 2015. 
R. Elven m.fl. (red.) Reinroseslekta i Annotated Checklist of the Panarctic Flora (PAF): Vascular plants. Besøkt 30. april 2016.
«Dryas». Flora of China. Besøkt 14. august 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) Reinroseslekta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Reinroseslekta hos Artsdatabanken 
(sv) Reinroseslekta hos Dyntaxa 
(en) Reinroseslekta hos ITIS 
(en) Reinroseslekta hos NCBI 
(en) Reinroseslekta hos Panarctic Flora 
(en) Reinroseslekta hos The International Plant Names Index 
(en) Reinroseslekta hos Tropicos 
(en) Kategori:Dryas (Rosaceae) – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dryas (Rosaceae) – detaljert informasjon på Wikispecies
Ilnur Zakarin

Ilnur Zakarin (født 15. september 1989 i Naberezjnyje Tsjelny) er en russisk profesjonell syklist som sykler for Gazprom-RusVelo.
I 2009, i en alder av 19, ble han utestengt i to år for å ha testet positivt for Methandrostenolon. Etter utestengelsen fikk han kontrakt i Itera-Katusha, og året etter ble han profesjonell syklist i RusVelo. 


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ilnur Zakarin – Olympedia 
(en) Ilnur Zakarin – ProCyclingStats 
(en) Ilnur Zakarin – Cycling Archives 
(en) Ilnur Zakarin – Cycling Quotient 
(en) Ilnur Zakarin – CycleBase 
(en) Ilnur Zakarin – TheSports.org
Cæciliaforeningen (Larvik)

Cæciliaforeningen i Larvik ble stiftet 5. februar 1945. Korets stifter og første dirigent var Ruth Lagesen. Senere overtok Åge Myklegård som dirigent, samtidig som han var dirigent for Tønsberg Cæciliaforening. Korets repertoar omfattet blant annet store kirkemusikalske verk som Messias av Händel, Skapelsen av Haydn og Gounods Mors et Vita. Flere av konsertene ble kringkastet på radio.


== Referanser ==
Frontliner

Frontliner, også kjent som Barry Drooger, er en hardstyle-DJ fra Amsterdam. Karrieren hans startet i 2005 under artistnavnet Abject da han blant annet slapp singelen Scantraxx Rootz (2006) sammen med Headhunterz. Fra 2008 startet han å utgi låter under navner Frontliner. 
Frontliner ble i 2015 kåret til verdens 73. beste artist på DJ MAG top 100. 


=== Singler & EPs ===
2008: Self Deprication / Muzyk‎
2008: Tuuduu / Rock That Thing
2009: Spin That Shit (feat. Wildstylez)
2009: One Bananaz (feat. Ruthless)
2009: Time / Rollin'
2009: The First Cut / Greenhouse
2009: Sunblast / Expressionz
2009: Outside World 2009 (vs. Marc Acardipane)
2009: To Ya Brain (feat. Deepack & MC Lan)
2010: Magic / Become The Sky (feat. B-Front)
2010: Godz Powerrr! (feat. B-Front)
2013: Come On!
2014: You Got Me Rocking
2014: Somebody Say Yeah
2014: The New Age
2014: Elevate
2014: TBA2 (One More Time)
2014: Beam Me Into Space
2014: Feel Good Right Here
2014: Our District
2014: I Wanna Give
2014: Come To Me
2014: Rains Of Fire


=== Andre utgivelser ===
2006: Scantraxx Rootz (feat. Headhunterz, als Abject)
2006: End of My Existence (feat. Headhunterz, als Abject)
2007: In Our Memories (als Abject)
2008: Spacer
2008: Warphole
2010: Save.Exit.Planet (Official In Qontrol Anthem 2010)
2010: Who I Am (feat. MC Villain)
2011: Discorecord
2011: Rebirth of the Sun
2011: Call of the Visionary (Official Reverze Anthem 2011)
2011: Creative Community
2011: You Want It
2011: Dream Dust
2011: Lose the Style
2012: Keep It Up
2012: Phaseriffic
2012: Never Come Down (feat. John Harris)
2012: Symbols (Q-Base 2012 Open Air Anthem)
2012: For The People
2012: I'm The Melodyman
2012: Halos (feat. John Harris)
2012: Death of a Demon (feat. Nikita)
2013: Weekend Warriors (Official Defqon.1 Anthem 2013)
2013: (We are) Indestructible (feat. Katt Niall)
2013: Ten Seconds
2013: Turning Into You (feat. Seraina)
2013: Planning My Escape (feat. Nikita)
2013: Running Boy (feat. John Harris)
2014: Galaxies Collide (feat. Kristina Antuna)
2014: Frontliner & Radical Redemption (feat. Radical Redemption)
2014: We are Eletric (feat. DV8 Rocks)
2014: I Can See The Light (feat. Leonie Meijer, Jan Henk De Groot)
2014: Heart Beating (feat. Katt Niall)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Frontliner – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Frontliner på SoundCloud
Gnaphalopoda

Gnaphalopoda er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, hvelvede, brunlige eller svarte oldenborrer. Oversiden er litt silkeaktig, matt til blank.


== Levevis ==
Artene lever på gressmarker der larvene lever i jorden og eter på røtter.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia, på Ny-Caledonia og på New Zealand.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Scitalini
Slekten Gnaphalopoda Reiche, 1860
Gnaphalopoda aenea Fauvel, 1903
Gnaphalopoda ascia Britton, 1987
Gnaphalopoda austrina Britton, 1987
Gnaphalopoda baladica Fauvel, 1903
Gnaphalopoda bidentata (Lea, 1917)
Gnaphalopoda biloba (Lea, 1917)
Gnaphalopoda brookesi Broun, 1921
Gnaphalopoda carnei Britton, 1987
Gnaphalopoda crassa Britton, 1987
Gnaphalopoda curticollis Fauvel, 1903
Gnaphalopoda deslongchampsi Fauvel, 1862
Gnaphalopoda eremia Britton, 1987
Gnaphalopoda fallax (Blackburn, 1892)
Gnaphalopoda fauveli Paulian, 1991
Gnaphalopoda frons Britton, 1987
Gnaphalopoda kraussi Paulian, 1991
Gnaphalopoda lepida (Blackburn, 1900)
Gnaphalopoda leptopoda (Montrouzier, 1860)
Gnaphalopoda lesouefi Britton, 1987
Gnaphalopoda lirella Britton, 1987
Gnaphalopoda lugubris (Blackburn, 1892)
Gnaphalopoda montrouzieri Paulian, 1991
Gnaphalopoda opacina Fauvel, 1903
Gnaphalopoda piceus (Broun, 1886)
Gnaphalopoda porcata Fauvel, 1903
Gnaphalopoda porosa (Blackburn, 1907)
Gnaphalopoda proxima Britton, 1987
Gnaphalopoda punctatissima (Montrouzier, 1857)
Gnaphalopoda pygialis Fauvel, 1903
Gnaphalopoda scissiceps (Blackburn, 1907)
Gnaphalopoda seriata Fauvel, 1903
Gnaphalopoda solida Britton, 1987
Gnaphalopoda spinicollis Blackburn, 1892
Gnaphalopoda suspiciosa (Blackburn, 1907)
Gnaphalopoda tridentata (Lea, 1917)
Gnaphalopoda undata Paulian, 1991
Gnaphalopoda unidentata (Lea, 1917)
Gnaphalopoda varians Reiche, 1860


== Kilder ==
Atlas of Living Australia - Gnaphalopoda [1]
Paulian, R. (1991) Les Coléoptères Sacarabaoidea de Nouvelle Calédonie. Faune Tropicale XXIX. ORSTOM Editions. [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Gnaphalopoda i Encyclopedia of Life 
(en) Gnaphalopoda i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Gnaphalopoda hos NCBI 
Gnaphalopoda – detaljert informasjon på Wikispecies
Bodegraven-Reeuwijk

Bodegraven-Reeuwijk er  en kommune i Nederland i provinsen Zuid-Holland. Kommunen ble til ved fusjonen av de to kommunene Bodegraven og Reeuwijk i 2011.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kommunens nettside
Hawaiigås

Hawaiigås (Branta sandvicensis) er en standfugl i andefamilien som tilhører gruppen med gjess. Arten er stedegen for noen av Hawaiiøyene og er valgt som delstatsfugl for Hawaii. På hawaiisk heter den nēnē. Arten er listet som sårbar (VU) på IUCNs rødliste og truet av utryddelse.


== Beskrivelse ==

Hawaiigåsa har trolig utviklet seg fra forfedre som en var eller lignet mye på kanadagås (B. canadensis), og hawaiigås minner også mye om den. Det er imidlertid flere distinkte forskjeller, også i utfarging. Selv om hawaiigås er en dyktig flyger har den relativt korte vinger og lange bein, og dessuten redusert svømmehud mellom tærne. En klar indikasjon på at arten oppholder seg mer på land enn i vann.

Det er bevis for at det har eksistert minst 8 andre gåsearter på Hawaii, men disse ble utryddet etter at polynesierne ankom øyene. Disse artene var ikke flygedyktige.


== Utbredelse ==
Hawaiigås er stedegen for Hawaii og lever vilt kun på øyene Oahu, Maui, Kauaʻi og Hawaiʻi. Den er planteeter og trives i kystsonen og lavlandet, ofte på karrig og steinet lavagrunn, der den beiter på ulike urter, frø og frukt.


== Bestandsutvikling ==
Da kaptein James Cook kom til Hawaii i 1778 antar man et det fantes omkring 25 000 hawaigås der, men midt på 1940-tallet var antallet redusert til cirka 50 individer (IUCNs rødliste hevder cirka 30 individer). Årsaken til den store reduksjonen i antall var i hovedsak jakt og konkurranse og predasjon fra andre innførte dyr.På 1970-tallet ble det ved Hawai‘i Volcanoes National Park igangsatt et eget avlsprogram for å redde arten, men forvillede tamkatter og innført indisk mungo (Herpestes edwarsi) vanskeliggjør arbeidet. Mange fugler blir også drept av biltrafikken. Bestanden av hawaiigås har imidlertid sakte økt. I 2004 ble den anslått til cirka 1 241 individer, i 2006 cirka 1 744 individer, og i 2011 til cirka 2 500 individer. Bestandsøkningen kommer imidlertid stort sett fra fugler som blir utsatt fra avlsprogrammet. Forskerne antar at færre enn 1 000 ville individer hekker suksessfullt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hawaiigås i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Hawaiigås hos Artsdatabanken 
(en) Hawaiigås hos Fossilworks 
(en) Hawaiigås hos ITIS 
(en) Hawaiigås hos NCBI 
(en) Kategori:Branta sandvicensis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Branta sandvicensis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Branta sandvicensis – detaljert informasjon på Wikispecies
Telura

Telura er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, hvelvede, blanke, brunlige oldenborrer. Fasettøynene er store og rundt utstående, antennene forholdsvis lange med en fem-leddet vifte. Pronotum og dekkvingene er gjerne gulbrune med mørke tegninger.
Beina er forholdsvis lange, leggene med skarpe pigger.


== Levevis ==
Artene lever på gressmarker der larvene lever i jorden og eter på røtter.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia (Tasmania, Victoria og New South Wales).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Scitalini - noe usikker plassering
Slekten Telura Erichson, 1842
Telura alta Britton, 1987
Telura imparilis Britton, 1987
Telura monticola Britton, 1987
Telura petiolata Britton, 1987
Telura vitticollis Erichson, 1842


== Kilder ==
Atlas of Living Australia - Telura [1]
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Telura i Encyclopedia of Life 
(en) Telura i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Telura hos NCBI 
Telura – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Telura vitticollis
«Søderhamn»

«Søderhamn» var et seilskip bygget i Sverige i 1838. Skipet ble innkjøpt av reder Wilhelm Foss i Arendal i 1848. «Søderhamn» ble blant annet brukt til frakt av tømmer på Østersjøen. Foss solgte skipet videre til Fredrik Tellefsen i 1887. Tellefsen hadde tidligere vært skipper på skipet. 


== Historie ==
1838: Bygget i Søderhamn
1848: Kjøpt av reder Wilhelm Foss i Arendal
1887: Kjøpt av skipper Fredrik Tellefsen fra Tromøy
1887: Havari utenfor Holmsund i Sverige. Båten gikk på grunn og ble vraket


== Havari ==
På Tellefsens første tur som både skipper og reder kom «Søderhamn» ut for et fælt uvær i Bottenviken. Skipet grunnstøtte flere ganger og gikk til slutt på grunn. Skipet ble vraket.


== Arkiv ==
Arkivmateriale etter barken «Søderhamn» finnes på befinner seg ved KUBEN i Arendal. Arkivmaterialet er fordelt på to arkiver etter siste eier Fredrik Tellefsen og inneholder blant annet skipsjournal, skipsregnskap, korrespondanse, telegrammer, utdrag av sjøforklaring og bilag.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Arkiv etter «Søderhamn» på Arkivportalen
Vestindisk Pakhus (København)

Vestindisk Pakhus, beliggende i Toldbodgade mellom Amalienborg og Langelinie i København, er et tidligere pakkhus fra det 18. århundre.
Det ble oppført i 1780 for Det Kongelige octroyerede Vestindiske Handelsselskab, arkitekten var C.F. Harsdorff som også tegnet de nærliggende Kieler Pakhus og Blå Pakhus, hvor tømmerplassene ved Toldboden tidligere hadde ligget.Bygningen i rød teglsten har åtte etasjer, med en tidligere heisemekanisme innkapslet i et tårn mot havnefronten, samt mansardtak med sorte, glaserte taksten. Sammen med portpillarene ved innkjørslen fra Toldbodgade – som opprinnelige stammer fra Botanisk Have i Amaliegade (ca. 1752) – ble Vestindisk Pakhus fredet i 1944.Bygningen huser i dag (2015) Den Kongelige Afstøbningssamling på de nederste etasjer. De øvre etasjer fungerer som kostymelager for Det Kongelige Teater samt for Det Kongelige Biblioteks avissamling.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vestindisk Pakhus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Smith-Sørensens Tankrederi

Smith-Sørensens Tankrederi var et norsk rederi etablert i Arendal i 1930. Rederiet holdt til på Brattekleiv. Rederiet ble opprettet av Søren Hans Smith-Sørensen ved kjøpet av mt O.B Sørensen. Skipet var oppkalt etter hans far, Ole Bertinus Sørensen. Søren Hans Smith-Sørensen hadde tidligere drevet rederivirksomhet sammen med faren.
Smith-Sørensen hadde ingen barn, men overlot ledelsen av rederiet til sine forstersønner Anders B Smith-Krøger, Hans Magnus Smith-Gunvaldsen og Birger Smith-Sørensen på 1960-tallet.


== Arkiv ==
Arkivmateriale etter Smith-Sørensens Tankrederi befinner seg på seg ved Kuben i Arendal. Arkivet omfatter materiale knyttet til D/S Heron, M/T Ora, M/T Orion og M/T O.B. Sørensen. Arkivmaterialet strekker seg over 1930 til 1950-åra og omfatter korrespondanse knyttet til de ulike skipene, deks og maskinbøker, samt skipstegninger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Arkiv etter Smith-Sørensens Tankrederi på Arkivportalen
Liste over flaggbærere for Afghanistan under OL

Liste over flaggbærere for Afghanistan under OL er en liste over afghanske idrettspersoner som bar det afghanske nasjonale flagg ved åpningsseremoniene i sommer- og/eller vinter-OL.


== Flaggbærere ==


== Referanser ==
Barkleyfjella

Barkleyfjella er en liten gruppe av fjell i Fimbulheimen i Dronning Maud Land, bestående blant annet av Kvitkjølen og Isingen (2830 moh.). Fjellpartiet ligger i H.U. Sverdrupfjella mellom Kvitsvodene og Rogstadbreen.Fjellpartiet ble oppdaget og fotografert fra fly av den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39 under ledelse av Alfred Ritscher og navngitt etter Erich Barkley som deltok som biolog på ekspedisjonen. Ytterligere kartlegging ble foretatt under Maudheimekspedisjonen 1949–52.Navnet er ikke godkjent av Norsk Polarinstitutt, som er norsk navnemyndighet i Antarktis.


== Referanser ==
Gablenzfjella

Gablenzfjella er en liten gruppe av fjell i Fimbulheimen i Dronning Maud Land, bestående blant annet av Grytøyrfjellet og Skigarden. Fjellpartiet har en utstrekning på om lag 24 kilometer og ligger i Mühlig-Hofmannfjella mellom Hochlinfjellet og Petrellfjellet.Fjellpartiet ble oppdaget og fotografert fra fly av den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39 under ledelse av Alfred Ritscher og navngitt etter direktøren for Deutsche Lufthansa.Navnet er ikke godkjent av Norsk Polarinstitutt, som er norsk navnemyndighet i Antarktis.


== Referanser ==
Gabler (selskap)

Gabler er et norsk rådgivningsselskap innen pensjon og kapitalforvaltning. Selskapet rådgir 64 av Norges største pensjonskasser, og etterser investeringer for 150 milliarder kroner. Det tilbys også tilstøtende tjenester.
Selskapet ble etablert i 1988, og har 120 ansatte i Bergen, Stavanger, Kristiansand og Oslo. Selskapet har siden starten vært eid av de ansatte. 23. august 2019 ble det kjent at de internasjonale investorene bak Nordic Insurance Consolidation Group (NICG) kjøper 70 prosent av selskapet. Selskapet ledes av Aksel Bjerkvik. Det ble ved kjøpet uttalt sterke nordiske ambisjoner for Gabler.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
Gabler AS i Brønnøysund
Gabler AS på LinkedIn
Gabler Wassum på Bloomberg Business