jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Nicoline Berg Kaasin

Nicoline Berg Kaasin (født 1989), også kjent under artistnavnet Nicoline, er en norsk sanger og danser fra Bærum. Hun har gitt ut flere singler og har deltatt i en rekke talentprogrammer på tv, blant annet Grease, The Voice og Stjernekamp. Kaasin deltok også i Melodi Grand Prix 2018.


== Bakgrunn ==
Kaasin dukket opp på tv første gang i 2008, da hun deltok i konkurransen om å få hovedrollen i Grease på TVNorge. Hun endte på andreplass i den tv-sendte audition-konkurransen.I 2015 ble hun kjent for et bredere publikum da hun deltok i TV 2-konkurransen The Voice. Etter deltakelsen i The Voice ga hun ut flere singler, og den første var «No Suitcase» i 2016. Samme år deltok hun i NRK-serien Stjernekamp, der hun nådde finalen og ble nummer to etter Knut Anders Sørum.Kaasin var en av deltakerne til Melodi Grand Prix i Oslo Spektrum 10. mars 2018. I finalen sang hun låten «Light Me Up», som hun har skrevet sammen med Johan Larsson (OnklP & De Fjerne Slektningene) og Emilie Adams (The Stream). Hun ble imidlertid slått ut i første runde og var ikke blant de fire låtene som avanserte til gullfinalen.
Kaasin har tidligere stått på scenen i Melodi Grand Prix-sammenheng, da hun koret for Margaret Berger og «I Feed You My Love». Kaasin var også korist for Berger i Eurovision Song Contest i Malmö samme år, og hun koret også for Agnete Johnsens «Icebreaker» i Eurovision Song Contest 2016 i Stockholm.


== Diskografi ==


=== Singler ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nicoline Berg Kaasin på Internet Movie Database
EM på skøyter 2018 – 1500 meter kvinner

1 500 meter kvinner under EM på skøyter 2018, var den tredje distansen og den andre for kvinnene under europamesterskap i hurtigløp på skøyter over enkeltdistanser, fellesstart og lagkonkurranser for kvinner og menn. Europamesterskapet på distansen ble avholdt fredag den 5. januar 2018 i Kolomna kunstisbane i Kolomna, Russland og teknisk arrangør var en lokal arrangørkomité på vegne av Russian Skating Union (RSU).Distansemesterskapet ble vunnet av nederlandske Lotte van Beek på 1.55,52 foran russiske Jekaterina Sjikhova på andreplass og nederlandske Marrit Leenstra på tredjeplass.


== Medaljevinnere ==


== Resultater ==


== Funksjonærer ==
Overdommer var Berri de Jonge, Nederland.
Starter var Andrè de Vries, Nederland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Menyside for parsammensetning og resultater på live.ISUresults.eu.
Parsammensetning, passerings- og rundetider i parrekkefølge og resultater på live.ISUresults.eu.
Resultater på www.isu.html.InfostradaSports.com (engelsk).
Resultater på www.SpeedSkatingStats.com (engelsk) og på www.SchaatsStatistieken.nl (nederlandsk).
Resultater på www.SpeedSkatingNews.info (engelsk).
Resultater på SpeedskatingResults.com (engelsk).
Resultater på www.The-Sports.org (med uavhengig eget poengsystem) på engelskNyhetssammendrag fra International Skating Union«Van Beek (NED) wins 1500m with superb final lap» (engelsk). 5. januar 2018. Arkivert fra originalen 10. januar 2018. Besøkt 6. januar 2018. Andre nyhetsartikler«Rukke på tiendeplass i EM». Dagbladet.no. NTB. 5. januar 2018. Arkivert fra originalen 8. januar 2018. Besøkt 7. januar 2018. 
«Round-up dag 1: Vijf medailles voor Nederland» (nederlandsk). www.schaatsen.nl. 5. januar 2018. Arkivert fra originalen 8. januar 2018. Besøkt 7. januar 2018. 
Giandomenico Tiseo (5. januar 2018). «Speed skating, Europei Kolomna 2018: Olanda in evidenza, ottimo Nicola Tumolero (6°) nei 1500 metri» (italiensk). www.oasport.it. Arkivert fra originalen 7. januar 2018. Besøkt 7. januar 2018. Nyhetsnotiser fra NRK.no«Norsk ledelse». 5. januar 2018. Besøkt 7. januar 2018. 
«Gulbrandsen inn på andreplass». 5. januar 2018. Besøkt 7. januar 2018. 
«Italiensk ledelse». 5. januar 2018. Besøkt 7. januar 2018. 
«Haugen på foreløpig tredjeplass». 5. januar 2018. Besøkt 7. januar 2018. 
«Van Beek tar ledelsen». 5. januar 2018. Besøkt 7. januar 2018. 
«Fantastisk avslutning på Van Beek». 5. januar 2018. Besøkt 7. januar 2018. 
«Nederlandsk seier». 5. januar 2018. Besøkt 7. januar 2018.
Lusing

Lusing har flere betydninger:

Lusing, fik, slag, smekk i en eller annen form.
Lusing, trekloss benyttet ved bruk av over/underliggende panel.
Getting Over It with Bennett Foddy

Getting Over It with Bennett Foddy er et fysikkbasert plattformspill fra 2017 av utvikleren Bennett Foddy for Windows og MacOS. Det kan også fås på iOS. Spillet ble først utgitt på Humble Bundle i oktober 2017 som en del av en spillpakke, og ble senere utgitt 6. desember samme år på Steam.
I spillet kontrollerer spilleren en mannlig figur i en jerngryte som har som mål å komme seg opp til toppen av et fjell. Det eneste spilleren kan bruke for å bevege seg rundt er en slags forlenget fjellklatringshammer. Hammeren kan dreies 360 grader for å fungere som et slags ben for figuren.Spilleren blir guidet gjennom spillet av Bennett Foddy, som forteller om sine inspirasjoner, og gir basisinformasjon om hvordan spillet fungerer.

Spillet har en generell høy vanskelighetsgrad, og de fleste som har prøvd spillet har aldri fullført det.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Getting Over It with Bennett Foddy på Steam 
(en) Getting Over It with Bennett Foddy hos MobyGames 
(en) Getting Over It with Bennett Foddy på Metacritic 
(en) Getting Over It with Bennett Foddy på Metacritic 
(en) Getting Over It with Bennett Foddy på Internet Movie Database 
(en) Getting Over It with Bennett Foddy hos Giant Bomb 
(en) Getting Over It with Bennett Foddy hos Internet Game Database 
(en) Getting Over It with Bennett Foddy hos GameSpot 
(en) Getting Over It with Bennett Foddy hos GameFAQs 
(en) Getting Over It with Bennett Foddy hos GameFAQs 
(en) Getting Over It with Bennett Foddy hos GameFAQs
Det Kongelige Søkort-Arkiv

Det Kongelige Sjøkart-Arkiv ble grunnlagt 1784 for å utarbeide sjøkart, tegninger av landtoninger mv. for  danske farvann. Arkivet var en dansk flåteavdeling med ansvar overfor den danske regjering.
Arkivet ble opprettet den 25. oktober 1784 ved kongelig resolusjon. Arkivets første direktør var kapteinløytnant Poul de Løvenørn, som selv ledet oppmålingsarbeidet. I 1790 kjøpte Sjøkartarkivet monopol på å fremstille sjøkart. Sjøkartarkivet har foruten å utgi sjøkart over danske, norske, færøyske, islandske og grønlandske farvann, utgitt fyrlister, loshåndbøker m.m. og har siden 1827 utgitt tidsskriftet Efterretninger for Søfarende med opplysninger om sjømerkningens tilstand, farer for seilas med mer.
1973 ble Sjøkartarkivet en del av det nyoprettede Farvannvesenet, som fortsatt publiserer Efterretninger for søfarende, fyrlister m.m., mens fremstilling av sjøkart og loshåndbøger nå gjøres av Geodatastyrelsen.
I 1873 fikk Sjøkartarkivet egen bygning på Toldbodvej (nå Esplanaden) nr. #19 ved Kastellet i København tegnet av arkitekt Vilhelm Petersen i nyrenessanse/historisme.


== Søkortansvarlige før 1784 ==
1689-1723 Jens Sørensen


== Direktører for Sjøkartarkivet ==
Denne liste er ufullstendig; hjelp gjerne med å utfylle den.

1784-1826 Poul de Løvenørn
1826-1853 C.C. Zahrtmann
1853-1888 Hans Peter Rothe
1889-1898 C.F. Wandel
1899-1909 Gustav Holm
1909-1919 Christian Bloch
1919-1933 H.O. Korp


== Kilder ==
Den Store Danske
Karlstads Mekaniska Werkstad

AB Karlstads Mekaniska Werkstad, KMW, var et svensk industriforetak grunnlagt i 1860 i Karlstad av Gustaf Adolf Andersson. Fra starten ble det produsert støpejern og mindre maskiner. Etter bybrannen i Karlstad i 1865 fikk bedriften et oppsving da den fikk oppdraget med å lage nye klokker til domkirken i Karlstad, da de gamle ikke overlevde brannen. Verkstedet overlevde brannen takket være at det lå på andre siden av Pråmkanalen. I 1873 ble produksjonen utvidet med blant annet dampkjeler, landbruksmaskiner og jernbanemateriell. Fra og med 1880-tallet ble det produsert utrustning for cellulose- og papirindustrien, blant annet massekokere og papirmaskiner.
Fra 1899 produserte bedriften vannturbiner og fra mellomkrigstiden fartøyspropeller (KaMeWa-propeller). Disse var propeller med vridbare propellerblad. Svenska marinen brukte disse i mange fartøystyper helt fram til 1980-tallet. Fordelen med konstruksjonen er at for eksempel en minesveiper som bukserer tunge minesveip kan beholde et ideelt turtall og regulere farten ved å minske eller øke propellerbladenes stigning. Etter overtagelsen av Kristinehamns Mekaniska Werkstad i 1897 hadde KMW produksjon både i Karlstad og Kristinehamn. I 1902 ble produksjonen av regulatorer, vannturbiner samt rørledninger flyttet til verkstedet i Kristinehamn.Virksomheten gikk bra fram til første verdenskrig, med eksport til land som Norge, Finland, England, Japan, Russland, Korea, India og Frankrike.I 1920 grunnla KMW Kamyr AB sammen med Myrens Verksted i Oslo. Selskapet ble verdensledende på anlegg for kontinuerlig bleking av papir og senere for kontinuerlig koking av papirmasse. Denne satsingen ble bygd opp på ingeniør Johan Richters oppfinnelser – han fikk nærmere 800 patenter. Selskapet eksisterer ennå – som del av Andritz AG og Metso Paper.
I mellomkrigstiden ble det eksportert komplette papirfabrikker og soda-sulfitfabrikker til blant annet Frankrike, Hellas, Tsjekkoslovakia og USA. Samtidig ble det lagd turbiner for nye vannkraftverk, først og fremst i Sverige og Russland, det ble også levert noe til Norge. Både i 1932 og 1933 produserte Karlstads Mekaniska Werkstad de daværende tyngste løpehjulene for Kaplanturbiner i verden.Etter andre verdenskrig gikk det rykter om at verkstedet skulle flytte fra Karlstad, dette på grunn av problemer med å ekspandere da Herrhagen vokste med boliger for de ansatte, som i 1949 var 1 200 personer. Karlstad kommune tilbød da grunn på Lamberget, og bedriften flyttet da selve produksjonen dit i 1949. De gamle lokalene ble beholdt til kontorer og lager.Mellom 1936 og 1986 ingikk KMW i Johnsonkonsernet. Produksjonen av utstyr til papirindustrien ble i 1986 overtatt av Valmet og produksjonen av propeller ble samtidig overtatt av Vickers. Konstruksjon og produksjon av vannturbiner ble solgt til Kværner Brug i Norge og et svensk firma for tilvirking av vannturbiner registrert under navnet Kvaerner Turbin AB, lokalisert i Kristinehamn. Fremdriftssystemer som propeller og vannjet utvikles og produseres nå under Kongsberg-eierskap.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Karlstads Mekaniska Werkstad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sivil klareringsmyndighet

Sivil klareringsmyndighet (SKM) er et norsk direktorat som ble opprettet som sektor­overgripende myndighet i 2018 for å samle ansvaret for sikkerhetsklarering på tvers av sivil sektor. SKM er direkte underlagt Justis- og beredskapsdepartementet og er den sentrale sikkerhets­klarerings­myndigheten i Norge.Gudmund Gjølstad er åremåls­beskikket som direktør siden 2018.


== Bakgrunn ==
SKM ble opprettet etter at Stortinget i 2016 vedtok en endring i sikkerhetsloven om reduksjon i antall klarerings­myndigheter. Dette medførte at 25 tidligere klarerings­myndigheter ble avviklet og samlet i den nye sivile klarerings­myndigheten. Opprettelsen av en slik myndighet var i tråd med sikkerhets­utvalgets ønske om å i hovedsak ha én klarerings­myndighet i sivil sektor og én klarerings­myndighet i forsvars­sektoren.Formålet med opprettelsen av SKM var å øke kvaliteten og effektiviteten hos klarerings­myndighetene for å bidra til økt rettssikkerhet for den enkelte gjennom en mer enhetlig praksis, samt å øke tilliten til klarerings­instituttet hos allmennheten generelt. Behovet for en sentral klarerings­myndighet kom også på bakgrunn av at kompleksiteten i klarerings­saker var økende og fordi det stadig måtte stilles større krav til klarerings­myndighetenes kompetanse.Etableringen ble omtalt som en milepæl for arbeidet med personell­sikkerhet i Norge av daværende justis- og beredskaps­minister Tor Mikkel Wara.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Juan Fernández-pelssel

Juan Fernández-pelssel (Arctocephalus philippii) er en sel i øreselfamilien. Den er den nest minste av øreselene, etter galápagospelsselen. Den er utbredt på Juan Fernández- og Desventuradasøyene i Stillehavet, utenfor Sør-Amerika.


== Eksterne lenker ==
(en) Juan Fernández-pelssel – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Juan Fernández-pelssel i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Juan Fernández-pelssel hos Fossilworks 
(en) Juan Fernández-pelssel hos ITIS 
(en) Juan Fernández-pelssel hos NCBI 
(en) Kategori:Arctocephalus philippii – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Arctocephalus philippii – detaljert informasjon på Wikispecies
Hans Böckler

Hans Böckler (født 26. februar 1875 i Trautskirchen ved Neustadt an der Aisch, død 16. februar 1951 i Köln) var en tysk politiker (SPD) og fagforeningsleder.
Böckler gikk i lære som sølv- og gullsmed og deltok tidlig i arbeiderbevegelsen. Han ble valgt som medlem av Riksdagen i 1928, og var under nasjonalsosialismen del av motstandsbevegelsen under ledelse av Wilhelm Leuschner.Hans Böckler ble i 1945 leder av fagbevegelsen i den britiske okkupasjonssonen av Tyskland. Etter stiftelsen av den partipolitisk uavhengige landsorganisasjonen Deutscher Gewerkschaftsbund, ble han valgt som den første leder. Böckler huskes også for at han tre uker før sin død, 21. januar 1951, lykkes med inngå avtale med daværende forbundskansler Konrad Adenauer, om arbeidernes medbestemmelsesrett i kull- og stålindustrien.


== Referanser ==
Handsome Devil

Handsome Devil er en irsk dramakomedie fra 2016, regissert av John Butler. Filmen hadde verdenspremiere på Toronto internasjonale filmfestival 11. september 2016. Lydsporet inneholder musikk av blant andre The Undertones, Big Star og Rufus Wainwright.


== Handling ==
Filmen handler om en utstøtt tenåring (Fionn O'Shea) på en rugby-gal kostskole i Irland. Han utvikler et uventet og nært vennskap med romkameraten Conor (Nicholas Galitzine), som også blir rugbylagets stjernespiller. Vennskapet blir testet fra flere hold.


== Medvirkende ==
Nicholas Galitzine som Conor
Fionn O'Shea som Ned
Andrew Scott som Dan Sherry
Moe Dunford som Pascal
Michael McElhatton som Walter Curly
Ruairi O'Connor som Weasel
Mark Lavery som Wallace
Jay Duffy som Victor
Jamie Hallahan som Spainer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Handsome Devil på Internet Movie Database 
(fr) Handsome Devil på Allociné 
(nl) Handsome Devil på MovieMeter 
(en) Handsome Devil på AllMovie 
(en) Handsome Devil på Rotten Tomatoes 
(en) Handsome Devil på Metacritic
Čoolmâsjuuhâ

Čoolmâsjuuhâ (enaresamisk) er ei elv i Enare kommune i Lappland i Finland. Den er en del av Neidenvassdraget. Elva har utløp fra innsjøen Sollomusjärvi og munner ut helt sør i Sevettijärvi.
Fra Sollomusjärvi renner elva rolig mot vest gjennom flere mindre innsjøer med korte elver mellom. Etter samløpet med sideelva Hanhivuotso snur den mot nordvest og på den en kilometer lange strekningen ned til Heinälompolo faller elva 20 meter. Etter Heinälompolo renner elva igjen rolig i et meanderende løp. Čoolmâsjuuhâ munner ut i Sevettijärvi gjennom et par sideloner som ligger på samme høyde.Hovedelva er 9,4 kilometer lang, mens hele vassdraget, fra kildene på fjellet Kiviselkä, sørvest for Sollomusjärvi, til munningen i Sevettijärvi, er 19,0 kilometer.


== Referanser ==
Elisabeth Maria Constance Løvendal

Elisabeth Maria Constance friherreinne Løvendal (født 8. februar 1742 i Reval i Estland, død 13. oktober 1785 i Paris), gift grevinne Turpin de Crissé, var en fransk forfatterinne. 
Hun var datter av Ulrik Frederik Valdemar Løvendal, senere marskalk av Frankrike og dennes tredje hustru Barbe Madeleine, riksgrevinne Szembek (1709–1762). Den 21. mars 1759 giftet hun seg med grev Lancelot Turpin de Crissé (1716–1793), med ham fikk hun fire barn. 
Grevinnen utga flere bøker, deriblant vennen Claude-Henri de Fusée de Voisenons (1708–1775) samlede verker (1781), i  Journée de l'Amour, ou Heures de Cythère (1776) samarbeidet hun med Voisenon, Nicolas-François Guillard (1752–1814) og Charles-Simon Favart (1710–1792).Turpin de Crissé døde i Paris i 1785. Hennes portrett, malt av Jean-Honoré Fragonard, ses i Museu de Arte de São Paulo, Brasil.


== Referanser ==
Sollomusjärvi

Sollomusjärvi (enaresamisk: Šalloomjävri, skoltesamisk: Solmusjäuʹrr) er en innsjø i Enare kommune i Finland. Den ligger 6 kilometer øst-sørøst for Sevettijärvi, og har utløp mot vest til Čoolmâsjuuhâ. Innsjøen er en del av Neidenvassdraget.Det er ingen bosetninger ved sjøen.


== Referanser ==
Rambergvatnet (Hol)

Rambergvatnet er et vann øst i Skurdalen i Hol kommune i Buskerud. Innsjøen får tilsig fra Hyrnekuven i vest gjennom Borgeåi. Utløpet er mot øst, via Rambergåi til Pålsbufjorden.Vannet fikk introdusert røye på 1930-tallet.


== Referanser ==
Flores og Blanseflor

Flores og Blanseflor (fransk Floire et Blanchefleur) er en fortelling fra middelalderen som finnes i flere versjoner og oversettelser. Den eldste versjonen ble skrevet på vers av en ukjent fransk trubadurdikter omkring 1160. Fortellingen ble oversatt til gammelnorsk som Flóres saga ok Blankiflúr.


== Fortellingen om Flores og Blanseflor ==
Handlingen i den gammelfranske versjonen er i korthet følgende: Felix, kongen av Andalusia (al-Andalus) angriper et følge av pilegrimer på vei til Santiago de Compostela. Blant pilegrimene befinner det seg en fransk ridder som nylig er blitt enkemann og hans datter. Felix dreper ridderen og fører datteren med seg til byen Napoli, hvor hun blir selskapsdame for Felix' dronning. På samme dag føder begge et barn til verden: Dronningen føder sønnen Flores, mens selskapsdamen føder datteren Blanseflor.
Flores og Blanseflor vokser opp sammen ved hoffet og står hverandre nær. Kong Felix frykter at Flores vil gifte seg med den «hedenske» Blanseflor og bestemmer seg for å rydde henne av veien. Han selger henne til slavehandlere, som selger henne videre til emiren av Babylon. Til Flores sier han at Blanseflor er død, men Flores tar seg så nær av denne beskjeden at kongen bestemmer seg for å si sannheten.
Flores begir seg nå ut for å lete etter Blanseflor. Han kommer til Babylon, hvor han får vite om «jomfrutårnet». Hvert år tar emiren en ny hustru derfra og lar den gamle drepe. Ryktet sier at Blanseflor er utvalgt til å være den neste hustruen. Flores beseirer emirens vaktmann i sjakk og forplikter ham til å gi ham adgang til tårnet. Her treffer han Blanseflor, men etter en tid blir de oppdaget av emiren. Emiren spør sine rådgivere hva han skal gjøre med dem. Forbløffet over de elskendes villighet til å dø for hverandre, overtaler rådgiverne emiren til å la dem leve. Flores blir slått til ridder og de to blir gift. Litt senere får de beskjed om at kong Felix er død. Flores og Blanseflor vender hjem, overtar kongeriket og omvender seg og undersåttene til kristendommen.


== Historie ==
Fortellingen har paralleller i indisk litteratur, og mange av detaljene (slik som jomfrutårnet eller haremet) tyder på østlig påvirkning. Den gammelfranske «aristokratiske» versjonen oppsto omkring 1160. En mer «folkelig» versjon oppsto omkring 1200. Romanen ble i løpet av middelalderen oversatt til en rekke andre vesteuropeiske språk, for eksempel middelhøytysk (ca. 1220), middelengelsk (før 1250) og mellomgresk (ca. 1400). Boccaccio skrev sin egen versjon av fortellingen i romanen Il Filocolo (1335).


== Flóres saga ok Blankiflúr ==
Fortellingen er blitt oversatt til gammelnorsk og er kjent som Flóres saga ok Blankiflúr. Det nøyaktige tidspunktet for oversettelsen er ikke kjent, men det må ha vært før 1319. Sagen er utgitt i en kritisk utgave av Eugen Kölbing i Halle i 1896.
Flores og Blanseflor-stoffet er også behandlet i de svenske Eufemiavisene fra begynnelsen av 1300-tallet, på grunnlag av den norske oversettelsen.


== Litteratur ==
Eugen Kölbing: Flóres saga ok Blankiflúr. Halle a. S.: Max Niemeyer, 1896
Heinrich Fichtenau

Heinrich Fichtenau (født 10. desember 1912 i Linz, død 15. juni 2000) var en østerriksk historiker og diplomatiker. Forskningsfeltet hans var først og fremst middelalderen.
Fichtenau var sønn av Heinrich von Fichtenau og Maria Schachermeyr, søster av historikeren Fritz Schachermeyr. Han studerte historie og kunsthistorie ved Universitetet i Wien og avsluttet utdannelsen ved Instituttet for østerriksk historieforskning (IÖG) i 1935. I 1936 ble han assistent for Hans Hirsch ved utgivelsen av Konrad IIIs diplomer for Monumenta Germaniae Historica. Under 2. verdenskrig var han soldat på østfronten.
I 1950 ble Fichtenau utnevnt til professor i middelalderhistorie ved Universitetet i Wien. Fra 1962 til han gikk av i 1983 var han professor i middelalderhistorie og historiske hjelpevitenskaper og samtidig leder for Instituttet for østerriksk historieforskning.
Fichtenau skrev en rekke grunnleggende monografier og artikler. Flere av bøkene hans ble oversatt til engelsk. I Arenga: Spätantike und Mittelalter im Spiegel von Urkundenformeln («Arenga: Senantikken og middelalderen i diplomformlenes speil», 1957) forfulgte han endringer i middelalderens herskeres selvforståelse gjennom analyse av retorikken i arenga-leddet i diplomene de utstedte. I 1971 utga han Das Urkundenwesen in Österreich vom 8. bis zum frühen 13. Jahrhundert («Diplomvesenet i Østerrike fra 700- til begynnelsen av 1200-tallet»), en analyse av de forskjellige formene og den sosiale og kulturelle betydningen av middelalderdiplomer fra dagens Østerrike. Sammen med kollegaen Erich Zöllner utga han Babenbergernes diplomer i tre bind (Urkundenbuch zur Geschichte der Babenberger, 1950–1968).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Herwig Wolfram: Grabrede auf Heinrich Fichtenau, i Mitteilungen des Instituts für Österreichische Geschichtsforschung, bind 109 (2001), s. 1–3 (Digital utgave)
Metopa bruzelii

Metopa bruzelii er en art av slekten Metopa som er en av de mange slektene av krepsdyr i Stenothoidae-familien, som i sin tur er plassert direkte (Incertae sedis) i den relativt store og artsrike underordenen Gammaridea av amfipoder. Gruppen består av bentiske bunndyr med relativt sett stor bevegelsesradius og små øyne, sammenliknet med de planktonisk frittsvevende og mer storøyde Hyperiidea-artene.
Gruppen ble første gang beskrevet av den norske havforskeren Jonas Axel Boeck i 1871.


== Gruppens taksonomi ==
Gruppen har, i likhet med hele Gammaridea-ordenen, gjennomgått en betydelig revisjon av sin systematiske plassering og sammensetning. Taksonomien til krepsdyrene er generelt komplisert og usikker. En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor med basis i 2013-revisjonen og oppdatert ifølge arbeidet som gjøres i WoRMS-databasen.
Rekke: Krepsdyr (Crustacea) - 67 000 arter
Klasse storkreps (Malacostraca) - +25 000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - 9 000 arter, 1 900 i ferskvann Latreille, 1816
Underorden Gammaridea - 4 overfamilier, 59 familier Latreille, 1802
Incertae sedis
Familie Stenothoidae Boeck, 1871
Underfamilie Stenothoinae  Boeck, 1871
Slekt Metopa  Boeck, 1871
Metopa bruzelii Goës, 1866 - Nord-Atlanteren


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Metopa bruzelii – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Metopa bruzelii i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Metopa bruzelii hos Artsdatabanken 
(sv) Metopa bruzelii hos Dyntaxa 
(en) Metopa bruzelii hos ITIS