jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Prestholt holdeplass

Prestholt holdeplass var en holdeplass på Sørlandsbanen i Sauherad i Telemark. Den lå mellom Akkerhaugen og Gvarv. Holdeplassen åpnet den 20. mai 1931, og navnet ble skrevet Prestholdt helt i begynnelsen. I 1944 ble holdeplassen nedlagt for så å bli gjenopprettet i 1945 og nedlagt i 1990.


== Kilder ==
Thor Bjerke, Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 238. ISBN 82-90286-28-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) Prestholt holdeplass i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Sørlandsbanen (Drm.)
Codonocera polygonia

Codonocera polygonia er en art i slekten Codonocera. Den slekten er en av tretten slekter i familien Cypridinidae. Den igjen er en av fem familier innenfor ordenen Myodocopida, under klassen av muslingkreps som er små krepsdyr. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopida-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars.
Gruppen Cypridinidae har arter med mykt skall (carapax) på overkroppen (thorax) og lang ytter-gren (i stedet for lang inner-gren) på andre antenne-par. Det særegne for artene er at antennen sitter på et feste med en nebb-liknende utvekst (rostrum). Individene er små.


== Taksonomisk plassering av gruppen ==
Taksonomien til muslingkrepsene er omstridt og inneholder vanskelig systamiserte grupper. Det er generelt omstridt å fin-inndele organismer taksonomisk. Skillene mellom de ulike gruppene av muslingkreps er usikre, og stort sett basert på  morfologi snarere enn molekylær analyse. En vanlig oppdeling anerkjenner muslingkreps som en av seks ulike klasser av krepsdyr. En moderne oppdatering av systematikken gis av Martin and Davis, som følgende oversikt følger ned til nivået orden, mens lavere nivåer i enkelte tilfeller følger Catalogue of Life: - og detaljene gis etter WoRMS-databasen.
Rekke: krepsdyr (Crustacea) - 67 000 arter Brünnich, 1772
Klasse muslingkreps (Ostracoda) - 4 ordener, 13 000 arter Latreille, 1802
Familie Leguminocythereididae - 2 arter
Slekt Leguminocythereis
Orden Palaeocopida - 1 art
Familie Punciidae
Slekt Puncia N. de B. Hornibrook, 1949
Underklasse Myodocopa  Sars, 1866
Orden Myodocopida - 3 overfamilier, 5 familier, 228 arter Sars, 1866
Underorden Myodocopina Sars, 1866
Overfamilie Cypridinoidea Baird, 1850
Familie Cypridinidae - 27 arter Baird, 1850
Slekt Codonocera Brady, 1902
Codonocera cruenta Brady, 1902
Codonocera crueta Brady, 1902
Codonocera cuspidata Kornicker, 1986
Codonocera elongata Poulsen, 1962
Codonocera goniacantha Mueller, 1906
Codonocera mortenseni Poulsen, 1962
Codonocera penicillum Mueller, 1906
Codonocera phoenix Kornicker, 1992
Codonocera polygonia Mueller, 1906
Codonocera pusilla Mueller, 1906
Codonocera stellifera Claus, 1873
Codonocera suensoni Poulsen, 1962
Codonocera weberi Mueller, 1906


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Codonocera polygonia – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Codonocera polygonia i Global Biodiversity Information Facility
Gallerørsopp

Gallerørsopp (Tylopilus felleus) tilhører slekten Tylopilus i familien rørsopper (Boletaceae) og er eneste art i denne slekten som er funnet i Europa.  Arten ble tidligere klassifisert til slekten Boletus, som blant annet inkluderer steinsopp (Boletus edulis), som den kan forveksles med. Gallerørsopp er ikke giftig, men svært bitter og regnes derfor som uspiselig.


== Kjennetegn ==
Gallerørsopp har en hatt som er 5–15 cm bred. Hodet er hvelvet og tørt med finlodden hud som ung. I eldre gallerørsopp er huden glatt. Fargen er lysebrun, gråoransje eller gråbrun. Rørene er avrundet mot stilken. Rørene, og røråpningene, er først hvite, men i eldre gallerørsopp blir de rosa. Ved trykk blir rørene skittenbrune. Sporepulveret er olivenbrunt.Stilken er 7–12 cm høy og 2–4 cm tykk. Den kan være både jevn og svakt konisk, slik at den er tykkere i bunn enn på toppen. Stilken er bar, uten krage og slire, men har små grovmaskede og brune årefelt. Stilken er hvit øverst og gulbrunt nedover. Kjøttet er hvitt, men blir svakt rødt når det skjæres i.


=== Skilletegn fra steinsopp ===
Gallerørsopp har klart grovmasket olivenbrunt årenett, mens steinsopp har finmasket hvitt årnenett. Gammel gallerørsopp er rosa under hatten, mens steinsopp som oftest er hvit eller gul til gulgrønn. Presser man under hatten på gallerørsopp, blir den skittenbrun. Steinsopp skifter imidlertid ikke farge ved press. 


== Utbredelse ==
Gallerørsopp finnes i barskog, og er mest observert i Norge og Sverige, med noen tilfeller i Danmark og Tyskland. I Norge er den relativt sjelden, mest observert rundt Oslofjorden.


== Egenskaper ==
Til tross for likheten med steinsopp, er gallerørsoppen for besk til å være spiselig. Den har en markant bitter smak. Den er imidlertid ikke påvist som giftig, men den beske smaken kan ødelegge et måltid.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) gallerørsopp i Encyclopedia of Life 
(en) gallerørsopp i Global Biodiversity Information Facility 
(no) gallerørsopp hos Artsdatabanken 
(sv) gallerørsopp hos Dyntaxa 
(en) gallerørsopp hos Index Fungorum 
(en) gallerørsopp hos MycoBank 
(en) gallerørsopp hos NCBI 
(en) Kategori:Tylopilus felleus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Tylopilus felleus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Tylopilus felleus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Soppen er «ikke en matsopp» i normlisten for soppkontrollører. (2022) Fagmykologisk råd på vegne av Norges sopp- og nyttevekstforbund.
Tjønnås stoppested

Tjønnås stoppested på Sørlandsbanen er i Midt-Telemark kommune (tidligere Bø) i Telemark. Stoppestedet åpnet den 15. desember 1925 idet banen ble forlenget til Lunde. Det ble nedgradert til holdeplass i 1967, og denne mistet persontrafikken i 1999.Stasjonsbygningen (av Veggli-typen) og privetet (av Ustaoset-typen) ble tegnet av Gudmund Hoel og Bjarne Friis Baastad ved NSB Arkitektkontor og oppført i 1925. Bygningene er solgt til private.


== Referanser ==


== Kilder ==
Thor Bjerke, Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 238–239. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1988). NSBs bygningsregistrering: Drammen distrikt: Bratsbergbanen. s. 283–290. 


== Eksterne lenker ==
(no) Tjønnås stoppested i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Sørlandsbanen (Drm.)
Jay Rand

Jay J. Rand, II (født 4. mars 1950 i Lake Placid) er en amerikansk tidligere skihopper som konkurrerte internasjonalt i årene 1968-1978.
I OL i 1968 ble han nummer 35 i storbakken i Saint-Nizier og nummer 42 i normalbakken i Autrans. Han fikk 30. plass i universiaden i Rovaniemi i 1970 og ble samme år nasjonal studentmester (NCAA-mester) som representant for University of Colorado. Det ble 37. plass i VM i skiflyging i Oberstdorf 1973. Rand ble nummer 59 sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka 1973/74. I ski-VM i Falun 1974 ble han nummer 33 i normalbakken og 52 (av 60 deltakere) i storbakken.Etter at han la opp som skihopper, var Jay Rand i mange år sjef for hoppanlegget MacKenzie Intervale Ski Jumping Complex i Lake Placid, og deretter for Whiteface Mountain Ski Area. Han har også vært leder for New York Ski Educational Foundation og kommentert skihopping på TV-kanalen ABC. Han ble valgt inn i The American Ski Jumping Hall of Fame i 2008.Jay Rand er svigerfar til alpinisten Andrew Weibrecht. Jays far med samme navn var også skihopper, på godt nasjonalt nivå.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jay Rand – Olympedia 
(en) Jay Rand – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Iman Meskini

Iman Meskini (født 3. mars 1997) er en norsk skuespiller. Hun er kjent for rollen som Sana Bakkoush i dramaserien Skam som blir sendt av NRK, og hadde hovedrollen i fjerde og siste sesong av serien. For TV-serien ble hun nominert til publikumsprisen under Gullruten 2018.I 2019 var Meskini med på 71 grader nord, der hun viste en annen siden av seg selv, enn det vi ser i «skam». Hun endte opp på 2. plass i programmet.
Meskini studerer arabisk og midtøstenstudier ved Universitetet i Oslo. Hennes mor er fra Norge og faren hennes er fra Tunisia.


== Bibliografi ==
2018 #minhistorieminmening ISBN 9788202587789


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Iman Meskini på Internet Movie Database 
(fr) Iman Meskini på Allociné 
(en) Iman Meskini hos The Movie Database 
Presentasjon på Cappelen Damms nettsider
Svenseid stasjon

Svenseid stasjon var en jernbanestasjon på Sørlandsbanen i Nome kommune i Telemark. Svenseid åpnet som stoppested den 15. desember 1925 idet banen ble forlenget fra Bø til Lunde. Statusen ble oppgradert til stasjon den 1. november 1951 og nedgradert til holdeplass den 1. april 1969, etter at kryssingssporet var fjernet i april 1968. Persontrafikken ble nedlagt i 1999.Stasjonsbygningen og godshuset ble oppført i henholdsvis 1922 og 1923. Begge er tegnet av Gudmund Hoel og Ragnvald Utne ved NSB Arkitektkontor. Bygningene er solgt til private.


== Referanser ==


== Kilder ==
Thor Bjerke, Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 238–239. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1988). NSBs bygningsregistrering: Drammen distrikt: Bratsbergbanen. s. 291–298. 


== Eksterne lenker ==
(no) Svenseid stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Sørlandsbanen (Drm.)
Tyri stoppested

Tyri stoppested på Sørlandsbanen er i Nome kommune i Vestfold og Telemark. Stoppestedet
åpnet den 2. desember 1927 idet banen ble forlenget fra Lunde til Neslandsvatn og Kragerø. Det ble nedgradert til holdeplass i 1969, og den ble nedlagt ved nyttår 1989.
Stasjonsbygningen ble tegnet av Gudmund Hoel og Bjarne Friis Baastad ved NSB Arkitektkontor og er i utgangspunktet av samme type som ved Veggli stasjon. Bygningen er solgt til private.


== Kilder ==
Thor Bjerke, Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 238–239. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1984). NSBs bygningsregistrering: Kristiansand distrikt: Sørlandsbanen. s. 37–42. 


== Eksterne lenker ==
(no) Tyri stoppested i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Sørlandsbanen (Krs.)
Kjosen stasjon

Kjosen stasjon var en jernbanestasjon på Sørlandsbanen i Drangedal kommune i Telemark. Den åpnet som stoppested den 2. desember 1927 idet banen ble forlenget fra Lunde til Neslandsvatn og Kragerø. Stoppestedet ble oppgradert til stasjon i 1935. Siden har det fulgt en serie med ned- og oppgraderinger inntil Kjosen ble nedgradert til holdeplass i 1960 og mistet persontrafikken i 2000. Holdeplassen er nedlagt.Stasjonsbygningen ble tegnet av Gudmund Hoel og Bjarne Friis Baastad ved NSB Arkitektkontor. Den ble oppført i 1924 og revet i 1987.


== Referanser ==


== Kilder ==
Thor Bjerke, Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 239. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1984). NSBs bygningsregistrering: Kristiansand distrikt: Sørlandsbanen. s. 53–60. 


== Eksterne lenker ==
(no) Kjosen stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Sørlandsbanen (Krs.)
Erich Wolfgang Korngold

Erich Wolfgang Korngold (født 29. mai 1897 i Brünn i Østerrike-Ungarn, Brno i det nåværende Tsjekkia, død 29. november 1957 i Los Angeles i USA) var en amerikansk
komponist og dirigent. Han ble en av de viktigste og mest innflytelsesrike komponistene i Hollywoods historie. Han komponerte både klassisk musikk og filmmusikk. Korngold var den første komponisten fra utlandet som komponerte lydspor til Hollywood-filmer.Da han var 11 år gammel ble ballettstykket hans Der Schneemann en sensasjon i Wien. Han skrev et pianostykke til Artur Schnabel da han var 13 år. Korngold skrev også operaene Violanta og Der Ring des Polykrates, som hadde premiere i München i 1916. Han fikk mye oppmerksomhet for operaen Die tote Stadt, og i 1921 var han dirigent for operahuset i Hamburg. I 1920-årene bearbeidet han operettene til Johann Strauss II for teateret. Fra 1931 underviste han ved Universität für Musik und darstellende Kunst Wien.
På forespørsel av Max Reinhardt dro Korngold til USA i 1934 for å komponere filmmusikk. Han fikk god kritikk for arbeidet på hans første film, En midtsommernattsdrøm (1935). Korngold vant Oscar for beste originalmusikk to ganger for arbeidet i filmene Anthony Adverse (1936) og Robin Hoods eventyr (1938). Han skrev lydsporet til 16 Hollywood-filmer og ble nominert til Oscar for to andre filmer. Korngolds filmmusikk i Robin Hoods eventyr ble kåret til tidenes 11. beste filmlydspor fra USA av det amerikanske filminstituttet.


== Filmografi (utvalg) ==

1945 – San Antonio (komponist)

1943 – Evig uskyld (komponist)

1942 – Ringer på vannet (komponist)

1941 – Ulf Larsen (komponist)

1940 – Havørnen (komponist)

1939 – Dronningens elsker (komponist)

1939 – Juarez (komponist)

1938 – Robin Hoods eventyr (komponist)

1936 – Anthony Adverse (komponist)

1935 – Kaptein Blood (komponist)


== Oscar for beste originalmusikk ==


=== Vant ===
1938 (den 11.) – Robin Hoods eventyr
1936 (den 9.) – Anthony Adverse (musikkavdelingen ved Warner Bros. ble tildelt statuetten)


=== Kun nominert ===
1940 (den 13.) – Havørnen
1939 (den 12.) – Dronningens elsker
1935 (den 8.) – Kaptein Blood


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Erich Wolfgang Korngold – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Erich Wolfgang Korngold på Internet Movie Database 
(sv) Erich Wolfgang Korngold i Svensk Filmdatabas 
(da) Erich Wolfgang Korngold på Filmdatabasen 
(fr) Erich Wolfgang Korngold på Allociné 
(en) Erich Wolfgang Korngold på AllMovie 
(en) Erich Wolfgang Korngold hos The Movie Database 
(en) Erich Wolfgang Korngold på Discogs 
(en) Erich Wolfgang Korngold på MusicBrainz 
(en) Erich Wolfgang Korngold på Spotify 
(en) Erich Wolfgang Korngold på AllMusic
Odd Rogne

Odd Reidar Rogne (født 26. juni 1942) er en norsk siviløkonom og tidligere direktør ved Norsk Polarinstitutt.
Rogne er utdannet ved Sjøkrigsskolen og Norges Handelshøyskole (NHH). Han begynte sin karriere ved NHH og arbeidet deretter ved Norsk Polarinstitutt, først som underdirektør og som direktør fra 1983 til 1991 etter Tore Gjelsvik. Han var en av initiativtakerne til opprettelsen av International Arctic Science Committee hvor han var generalsekretær fra 1991 til 2006. Han har forfattet en rekke vitenskapelige og profesjonelle artikler og publikasjoner.
Rogne har mottatt flere internasjonale utmerkelser og er ridder av den franske nasjonale fortjenstorden, Ordre national du Mérite.


== Referanser ==


== Kilder ==
75 års omtale i Aftenposten 26. juni 2017
Eggevåg stoppested

Eggevåg stoppested på Sørlandsbanen er i Drangedal kommune i Telemark. Stoppestedet åpnet den 2. desember 1927 idet banen ble forlenget fra Lunde til Neslandsvatn og Kragerø. Det ble nedgradert til holdeplass i 1960. Persontrafikken ble nedlagt en periode i 1999 og så endelig nedlagt i 2000.
Stasjonsbygningen (av Veggli-typen) ble tegnet av Gudmund Hoel og Bjarne Friis Baastad ved NSB Arkitektkontor. Den er solgt til private.


== Eksterne lenker ==
(no) Eggevåg stoppested i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Sørlandsbanen (Krs.)


== Kilder ==
Thor Bjerke, Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 240–241. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1984). NSBs bygningsregistrering: Kristiansand distrikt: Sørlandsbanen. s. 73–80.
Brøsjø stoppested

Brøsjø stoppested på Sørlandsbanen er i Drangedal kommune i Telemark. Stoppestedet åpnet den 10. november 1935 samtidig med at banen ble forlenget fra Neslandsvatn til Nelaug og Arendal. Stoppestedet ble nedgradert til holdeplass i 1958, og denne ble nedlagt den 1. januar 1989.
Stasjonsbygningen ble tegnet av Gudmund Hoel og er av samme type som ved Oggevatn. Bygningen er solgt til private.


== Kilder ==
Thor Bjerke, Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 240–241. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1984). NSBs bygningsregistrering: Kristiansand distrikt: Sørlandsbanen. s. 119–124. 


== Eksterne lenker ==
(no) Brøsjø stoppested i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Sørlandsbanen (Krs.)
Grytinggrend stoppested

Grytinggrend stoppested på Sørlandsbanen (i Gjerstad kommune i Agder) åpnet den 10. november 1935 idet banen ble forlenget fra Neslandsvatn til Nelaug og Arendal. 
Stoppestedet ble nedgradert til holdeplass i 1949. Denne mistet persontrafikken i 1988 og ble nedlagt den 1. januar 1989.
Grytinggrend hadde et venteskur med varerom som er revet.


== Kilder ==
Thor Bjerke, Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 240–241. ISBN 82-90286-28-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) Grytinggrend stoppested i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Sørlandsbanen (Krs.)
Bjorvatn stoppested

Bjorvatn stoppested på Sørlandsbanen er i Vegårshei kommune i Agder. Stoppestedet åpnet den 10. november 1935 samtidig med at banen ble forlenget fra  Neslandsvatn til Nelaug (og Arendal). Stoppestedet ble nedgradert til holdeplass i 1952, og denne ble nedlagt i 1986.
Stasjonsbygningen ble tegnet av Gudmund Hoel og Bjarne Friis Baastad. Den er av samme type som ved Espelandsmyr og Gauslå. Bygningen er solgt til private.


== Kilder ==
Thor Bjerke, Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 241. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1984). NSBs bygningsregistrering: Kristiansand distrikt: Sørlandsbanen. s. 137–144. 


== Eksterne lenker ==
(no) Bjorvatn stoppested i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Sørlandsbanen (Krs.)
Codonocera pusilla

Codonocera pusilla er en art i slekten Codonocera. Den slekten er en av tretten slekter i familien Cypridinidae. Den igjen er en av fem familier innenfor ordenen Myodocopida, under klassen av muslingkreps som er små krepsdyr. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopida-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars.
Gruppen Cypridinidae har arter med mykt skall (carapax) på overkroppen (thorax) og lang ytter-gren (i stedet for lang inner-gren) på andre antenne-par. Det særegne for artene er at antennen sitter på et feste med en nebb-liknende utvekst (rostrum). Individene er små.


== Taksonomisk plassering av gruppen ==
Taksonomien til muslingkrepsene er omstridt og inneholder vanskelig systamiserte grupper. Det er generelt omstridt å fin-inndele organismer taksonomisk. Skillene mellom de ulike gruppene av muslingkreps er usikre, og stort sett basert på  morfologi snarere enn molekylær analyse. En vanlig oppdeling anerkjenner muslingkreps som en av seks ulike klasser av krepsdyr. En moderne oppdatering av systematikken gis av Martin and Davis, som følgende oversikt følger ned til nivået orden, mens lavere nivåer i enkelte tilfeller følger Catalogue of Life: - og detaljene gis etter WoRMS-databasen.
Rekke: krepsdyr (Crustacea) - 67 000 arter Brünnich, 1772
Klasse muslingkreps (Ostracoda) - 4 ordener, 13 000 arter Latreille, 1802
Familie Leguminocythereididae - 2 arter
Slekt Leguminocythereis
Orden Palaeocopida - 1 art
Familie Punciidae
Slekt Puncia N. de B. Hornibrook, 1949
Underklasse Myodocopa  Sars, 1866
Orden Myodocopida - 3 overfamilier, 5 familier, 228 arter Sars, 1866
Underorden Myodocopina Sars, 1866
Overfamilie Cypridinoidea Baird, 1850
Familie Cypridinidae - 27 arter Baird, 1850
Slekt Codonocera Brady, 1902
Codonocera cruenta Brady, 1902
Codonocera crueta Brady, 1902
Codonocera cuspidata Kornicker, 1986
Codonocera elongata Poulsen, 1962
Codonocera goniacantha Mueller, 1906
Codonocera mortenseni Poulsen, 1962
Codonocera penicillum Mueller, 1906
Codonocera phoenix Kornicker, 1992
Codonocera polygonia Mueller, 1906
Codonocera pusilla Mueller, 1906
Codonocera stellifera Claus, 1873
Codonocera suensoni Poulsen, 1962
Codonocera weberi Mueller, 1906


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Codonocera pusilla – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Codonocera pusilla i Global Biodiversity Information Facility
Espelandsmyr stoppested

Espelandsmyr stoppested på Sørlandsbanen er i Vegårshei kommune i Agder. Stoppestedet åpnet den 10. november 1935 og ble nedgradert til holdeplass i 1958. Denne ble nedlagt den 1. januar 1989.
Stasjonsbygningen ble tegnet av Gudmund Hoel og Bjarne Friis Baastad. Den var av samme type som ved Bjorvatn og Gauslå og fikk så tilbygget et godshus i 1937. Bygningen ble revet i 1987.


== Kilder ==
Thor Bjerke, Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 241. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1984). NSBs bygningsregistrering: Kristiansand distrikt: Sørlandsbanen. s. 159–164. 


== Eksterne lenker ==
(no) Espelandsmyr stoppested i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Sørlandsbanen (Krs.)
Merkebekk stasjon

Merkebekk stasjon var en jernbanestasjon på Kragerøbanen i Drangedal kommune i Telemark. Den åpnet som stoppested den 2. desember 1927 idet strekningen fra Lunde til Kragerø åpnet. Stoppestedet ble oppgradert til stasjon i 1946, og denne ble nedgradert til holdeplass i 1960. Trafikken på strekningen ble nedlagt fra nyttår 1989.
Stasjonsbygningen ble tegnet av Gudmund Hoel og Bjarne Friis Baastad ved NSB Arkitektkontor. Den ble oppført i 1921.


== Kilder ==
Thor Bjerke, Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 263. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1984). NSBs bygningsregistrering: Kristiansand distrikt: Sørlandsbanen. NSB Arkitektkontoret. s. 175–182. 


== Eksterne lenker ==
(no) Merkebekk stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Kragerøbanen
Sannidal stasjon

Sannidal stasjon var en jernbanestasjon på Kragerøbanen i Kragerø kommune i Telemark. Den åpnet den 2. desember 1927 idet strekningen fra Lunde til Kragerø åpnet. Stasjonen ble nedgradert til holdeplass i 1971, og trafikken på strekningen ble nedlagt fra nyttår 1989.
Stasjonsbygningen ble tegnet av Gudmund Hoel og Bjarne Friis Baastad ved NSB Arkitektkontor. Den ble oppført i 1926 og huser i dag næringslokaler. Skinnegangen forbi stasjonen er revet opp.


== Kilder ==
Thor Bjerke, Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 263. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1984). NSBs bygningsregistrering: Kristiansand distrikt: Sørlandsbanen. NSB Arkitektkontoret. s. 195–204. 


== Eksterne lenker ==
(no) Sannidal stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Kragerøbanen
Vadfoss stoppested

Vadfoss stoppested var en jernbanestasjon på Kragerøbanen i Kragerø kommune i Telemark. Den åpnet den 2. desember 1927 idet strekningen fra Lunde til Kragerø åpnet. Navnet ble skrevet Vafoss før 1933. Stoppestedet ble nedgradert til holdeplass i 1970, og trafikken på strekningen ble nedlagt fra nyttår 1989.
Stasjonsbygningen ble tegnet av Gudmund Hoel og Bjarne Friis Baastad ved NSB Arkitektkontor.


== Kilder ==
Thor Bjerke, Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 263. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1984). NSBs bygningsregistrering: Kristiansand distrikt: Sørlandsbanen. NSB Arkitektkontoret. s. 205–210. 


== Eksterne lenker ==
(no) Vadfoss stoppested i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Kragerøbanen