jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kongedømmet Bosnia

Kongedømmet Bosnia (bosnisk: Bosansko kraljevstvo) er et tidligere kongedømme i området hvor dagens Bosnia-Hercegovina ligger. Kongedømmet var føydalistisk. Kongedømmets første konge var Tvrtko I. Under Tvrtko vokste Bosnia i størrelse og makt og i 1377 ble et selvstendig kongedømme. Han kronet seg selv som «konge av Serbia og av hele Bosnia». Etter hans død i 1391 falt Bosnia i tilbakegang. Det osmanske rike hadde allerede begynt sin erobring av Europa og innebar en betydelig trussel mot hele Balkan gjennom hele første halvdel av 1400-tallet. Etter tiår med politisk og sosial ustabilitet falt Bosnia for den osmanske invasjonen offisielt i 1463.


=== Liste over ledere av Kongedømmet Bosnia ===
Tvrtko I av Bosnia (første)
Dabiša av Bosnia
Jelena Gruba, dronning av Bosnia
Ostoja av Bosnia
Stephen Ostojić av Bosnia
Tvrtko II av Bosnia
Radivoj av Bosnia
Thomas av Bosnia
Stephen Tomašević av Bosnia (siste)


== Eksterne lenker ==
https://archive.org/stream/monumentaserbic00miklgoog#page/n24/mode/1up
International Motorsports Hall of Fame

International Motorsports Hall of Fame er et æresgalleri dedikert for å minnes de som har bidratt mest til bilsport og båtsport, enten som fører, eier, konstruktør eller ingeniør. Selv om folk fra mange nasjonaliteter er blitt innlemmet, blant annet legender som Juan Manuel Fangio, Stirling Moss og Ayrton Senna er flertallet av de innlemmede amerikanske førere som konkurrerte i innenlandske racingserier (spesielt NASCAR). Siden 2003 er bare to ikke-amerikanere blitt innlemmet.


== Grunnleggelsen ==
Æresgalleriet ble opprettet i 1982 av Bill France, grunnleggeren av NASCAR, og museumsbygningen ligger i Lincoln i Alabama, i tilknytning til Talladega Superspeedway.


== Kvalifikasjoner ==
For å bli nominert må personen ha vært pensjonert fra sin spesialitet i motorsport i minst fem år, med mindre det er godkjent på spesielle vilkår (alder eller verdig til spesiell tidlig innlemmelse). Kandidatene blir stemt på av et panel på 150 medlemmer fra amerikansk bilsport og bilsportsmedia.
På grunn av åpningen av NASCAR Hall of Fame, var det ingen som ble innlemmet i 2010.


== Listen over innlemmede ==


== Referanser ==
Oddrun Grønvik

Oddrun Grønvik (født 18. august 1947) er leksikograf, hovedredaktør for Norsk Ordbok og forsker på Universitetet i Oslo, der hun begynte som redaktør i juli 1987. Hun hadde ansvar for leksikografisk og digital utvikling og opplæring fra 2002 og var en av hovedredaktørene fra 2007 til 2015.
Etter å ha tatt artium på Grorud gymnas, studerte Oddrun Grønvik på Universitetet i Oslo og fra 1967 til 1970 på University of Oxford, hvor hun tok en bachelorgrad i engelsk språk og litteratur ved St Hilda's College. Deretter arbeidet hun et år i Sunday Times, London før hun fikk jobb som redaktør for barnebøker i Den norske Bokklubben.  Fra 1975 jobbet hun et år i skrivarstova i Noregs Mållag før hun i 1976 begynte som redaktør for generell litteratur i Forlaget Oktober. Etter tre år der var hun fra 1979 konsulent i Norsk språkråd til 1987. Hun tok hovedfag i 1985 på Universitetet i Oslo med en avhandling om Målbruken i offentleg teneste 1930-1940. Denne ble også gitt ut som bok på Det Norske Samlaget.
Sammen med  professor Herbert Chimhundu var Oddrun Grønvik fra 1991 til 2006 prosjektleder for ALLEX-prosjektet, et prosjekt mellom University of Zimbabwe og UiO for utvikling av ordbøker for afrikanske språk. For denne innsatsen ble hun tildelt graden Doctor of Letters (honorary) fra Universitetet i Zimbabwe da prosjektet ble avsluttet i 2006.
Blant mange verv kan nevnes at hun i 15 år, fra 1990 til 2005 var leder for foreningen for mukopolysakkaridosesykdommene i Norge. Fra 2000 til 2003 var hun medlem av fagnemnda i Norsk språkråd og fra 2007 til 2014 i Språkrådet sitt Fagråd for normering og språkobservasjon. Hun har også hatt flere verv i Norges Mållag og Studentmållaget i Oslo.
Oddrun Grønvik er datter av Einfrid Perstølen og Odd Lien Grønvik.


== Bibliografi ==
Oddrun Grønvik har skrevet vitenskapelige og populære artikler om norsk språk, språkutvikling, språknormering, leksikografi og digitalisering av språkressurser, særlig ordbøker. I mars 2017 hadde hun 152 publikasjoner i Cristin.

(no) Publikasjoner av Oddrun Grønvik i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin


== Kilder ==
Biografi i Helene Urdland Karlsen, Lars S. Vikør og Åse Wetås : Livet er æve og evig er ordet. Norsk Ordbok 1930 – 2016. Samlaget, 2016 ISBN 978-82-521-9008-3


== Eksterne lenker ==
Intervju hos forskning.no i forbindelse med at Norsk Ordbok 2014 var fullført
Om ALLEX hos uio
Ganns Potteri & Teglverk

Ganns Potteri & Teglverk, også skrevet Ganns potteri- og teglverk og omtalt som Ganns, var en norsk produsent av keramikk i Sandnes i Rogaland. Teglverket begynte virksomheten i 1873 og lagde teglstein, hånddreide husholdningsvarer og eksklusiv keramikk, både glasert og uglasert.I 1974 gikk Ganns sammen med Graverens Teglverk og danna A/S Gann-Graveren, et selskap som seinere ble kalt Sandnes Tegl AS. Det ble lagt ned i 1994.

		


== Teglverks- og pottemakerindustrien i Sandnes ==

Det finnes leirgrunn overalt i Sandnes, og den første produksjonen av tegl på stedet kom i gang allerede 1783–84. Etter hvert som teglverks- og pottemakerindustrien vokste, oppsto byen og en kunne snakke om «de sju teglverka i Sandnes»:
Sandnæs teglverk (Gamlaverket, 1784–1916)
Graverens teglverk (Østraadts Teglværk, 1852–1997)
Ullendals teglverk (Graverens teglverk nr. 3, 1860–1976)
Altona Teglverk (1854-1920)
Nynæs teglverk (O.C. Østraadt AS) (1873–1959)
Ganns potteri- og teglverk (1873–1976)
Lura teglverk limit (1900–1917)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ganns Potteri & Teglverk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Silphotrupes

Silphotrupes er en slekt av biller i familiegruppen tordivler.


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 15 millimeter), kraftige, blankt svarte tordivler. Kroppsformen er kort og bred. Dekkvingene har en litt læraktig overflate uten tydelige punktrader, beina er kraftige gravebein.


== Levevis ==
Disse billene er knyttet til husdyr og larvene lever av møkk nede i dype tunneler som foreldrene har gravd ut. Derfor finnes tordivlene helst på steder der bakken er lett å grave i, særlig på sandjord. De voksne billene flyr gjerne i skumringen, og lager en brummende lyd.


== Utbredelse ==
Slekten er endemisk for Den iberiske halvøy.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien Scarabaeoidea
Familien tordivler, Geotrupidae
Underfamilien Geotrupinae
Slekten Silphotrupes Jekel, 1866
Silphotrupes escorialensis (Jekel, 1866)
Silphotrupes orocantabricus (Verdu & Galante, 2000)
Silphotrupes punctatissimus (Chevrolat, 1840)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av Silphotrupes escorialensis
(en) Silphotrupes i Encyclopedia of Life 
(en) Silphotrupes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Silphotrupes hos Fauna Europaea 
(en) Silphotrupes hos NCBI 
Silphotrupes – detaljert informasjon på Wikispecies
Mycotrupes

Mycotrupes er en slekt av biller i familiegruppen tordivler. 


== Utseende ==
Middelsstore, mattsvarte tordivler. Hannen har et horn på hodet og en grop foran på pronotum, disse mangler hos hunnen. Dekkvingene er forholdsvis små og sammenvokste i midten. Forbeina har kraftige tenner på leggen, den ytterste tannen er kløvet hos hannen.


== Levevis ==
Artene er sterkt habitatspesialiserte og lever på tørre, sandete områder med åpen skog eller krattskog. De kan ete både gjødsel, eikenøtter og råtnende plantedeler som de graver ned. De voksne billene er aktive i vinterhalvåret. De kan ikke fly.


== Utbredelse ==
Slekten har en ganske begrenset utbredelse i det sørøstlige USA (Georgia, Florida og Sør-Carolina).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien Scarabaeoidea
Familien tordivler, Geotrupidae
Underfamilien tordivler (Geotrupinae)
Slekten Mycotrupes LeConte, 1866
Mycotrupes cartwrighti Olson & Hubbell, 1954
Mycotrupes gaigei Olson & Hubbell, 1954
Mycotrupes lethroides (Westwood, 1837)
Mycotrupes pedester Olson & Hubbell, 1954
Mycotrupes retusus LeConte, 1866


== Kilder ==
Olson, A.L. (1954) The burrowing beetles of the genus Mycotrupes (Coleoptera : Scarabaeidae: Geotrupinae) 1954. Part 1. A revision of the genus Mycotrupes, by Ada L. Olson and T.H. Hubbell Part 2. relationships and distribution of Mycotrupes by Theodore H. Hubbell Part 3. habits and life history of Mycotrupes, with a description of the larva of Mycotrupes gaigei, by Henry F. Howden. Museum of Zoology, University of Michigan, Miscellaneous Publications 084. Referanseside: [1]


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildegalleri over nordamerikanske arter
(en) Mycotrupes i Encyclopedia of Life 
(en) Mycotrupes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Mycotrupes hos ITIS 
Mycotrupes – detaljert informasjon på Wikispecies
Taurocerastes

Taurocerastes er en slekt av biller i familien tordivler (Geotrupidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor, blankt svart tordivel. Kroppen er bred og hvelvet. Hannen har et par kraftige, krumme horn på pronotum, disse er omtrent like lange som resten av pronotum, hunnen mangler disse. Dekkvingene er rundede og hvelvede med fine punktrader. Beina er kraftige gravebein.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i utgravde ganger og lever av gjødsel som foreldrene har gravd ned. Det har blitt observert av billene gravde ned sauemøkk i 10-35 centimeter dype ganger 


== Utbredelse ==
Arten lever i Patagonia (Argentina og Chile).


== Systematisk inndeling ==

ordenen biller, Coleoptera
underordenen Polyphaga
overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
familien tordivler, Geotrupidae
underfamilien Taurocerastinae
slekten Taurocerastes Philippi, 1866
Taurocerastes patagonicus Philippi, 1866


== Referanser ==


== Kilder ==
Coleoptera Neotropical, Taurocerastes patagonicus [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Taurocerastes – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Taurocerastes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Taurocerastes hos ITIS 
(en) Taurocerastes hos NCBI 
Taurocerastes – detaljert informasjon på Wikispecies
Enoplotrupes

Enoplotrupes er en slekt av biller i familiegruppen tordivler. 


== Utseende ==
Ganske store (17 - 32 millimeter) og kraftige, brede, blankt svarte biller, ofte med tydelig metallglans. Slekten omfatter de største artene i familien tordivler. Hannen har et horn på hodet og et gaffelformet fremspring på pronotum som gjerne omslutter dette hornet. Pronotum er mye bredere enn langt. De korte, hvelvede dekkvingene har dype punktstriper. Beina er kraftige gravebein, som vanlig hos tordivler.


== Levevis ==
Som vanlig for tordivler graver disse billene lange ganger. Larvene fores med møkk.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i overgangs-sonen mellom den palearktiske sone og Orientalske økosonen, med særlig mange arter i Kina, også i India, Myanmar og Vietnam.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien Scarabaeoidea
Familien tordivler, Geotrupidae
Underfamilien Geotrupinae
Slekten Enoplotrupes Lucas, 1869
Underslekten Enoplotrupes (i snever forstand)
Enoplotrupes barmanicus Gestro, 1888
Enoplotrupes chaslii (Fairmaire, 1886)
Enoplotrupes crassicornis Boucomont, 1905
Enoplotrupes gaoligong Král, Malý & Schneider, 2015
Enoplotrupes howdeni Král, Malý & Schneider, 2015
Enoplotrupes kachinensis Král, Malý & Schneider, 2015
Enoplotrupes kubani Král, Malý & Schneider, 2015
Enoplotrupes kumei Masumoto, 1991
Enoplotrupes largeteaui Oberthür, 1883
Enoplotrupes monachus Král, Malý & Schneider, 2015
Enoplotrupes rhinoceros Král, Malý & Schneider, 2012
Enoplotrupes sharpi Rothschild & Jordan, 1893
Enoplotrupes sinensis Lucas, 1869
Enoplotrupes variicolor (Fairmaire, 1886)
Underslekten Gynoplotrupes Oberthür, 1883
Enoplotrupes bieti Oberthür, 1883
Enoplotrupes gansuensis Král, Malý & Schneider, 2015
Enoplotrupes latus Boucomont, 1909
Enoplotrupes yunnanus (Fairmaire, 1888)
Underslekten Tyrannotrupes Král, Malý & Schneider, 2012
Enoplotrupes tyrannus Král, Malý & Schneider, 2012


== Kilder ==
D. Král, V. Malý og J. Schneider (2015) Descriptions of four new Enoplotrupes (Coleoptera: Geotrupidae) species from China. Studies and Reports, Taxonomical Series 11: 323-337.[1]


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri over noen arter
(en) Enoplotrupes i Encyclopedia of Life 
(en) Enoplotrupes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Enoplotrupes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Enoplotrupes – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Enoplotrupes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Graverens Teglverk

Graverens Teglverk, også kalt Graveren, var et teglverk i Sandnes i Rogaland. Virksomheten ble etablert som Østraadts Teglværk i 1852, men skifta navn som aksjeselskap i 1877. Fram til 1926 produserte fem fabrikkanlegg først og fremst ulike typer bygningsprodukter i tegl (takpanner, drensrør for drenering i blant annet landbruket og murstein), siden også mer kunstnerisk keramikk. I 1976 fusjonerte Graveren med Ganns Potteri & Teglverk til A/S Gann-Graveren, et selskap som seinere ble kalt Sandnes Tegl AS. Det ble lagt ned i 1994.


== Teglverks- og pottemakerindustrien i Sandnes ==

Det finnes leirgrunn overalt i Sandnes, og den første produksjonen av teglstein på stedet kom i gang allerede 1783–84. Etter hvert som teglverks- og pottemakerindustrien vokste, oppsto byen og en kunne snakke om «de sju teglverka i Sandnes»:
Sandnæs teglverk (Gamlaverket, 1784–1916)
Graverens teglverk (Østraadts Teglværk, 1852–1997)
Ullendals teglverk (Graverens teglverk nr. 3, 1860–1976)
Altona Teglverk (1854-1920)
Nynæs teglverk (O.C. Østraadt AS) (1873–1959)
Ganns potteri- og teglverk (1873–1976)
Lura teglverk limit (1900–1917)


== Referanser ==
Ole Martin Nesselquist

Ole Martin Nesselquist (født 24. juni 1993) er en norsk fotballtrener som er assistenttrener for Viking.Han ble landets yngste A-lagstrener høsten 2012, da han som 19-åring ble ansatt som hovedtrener i Trosvik IF, sentrumsklubben i Fredrikstad. Han fikk nasjonal oppmerksomhet da han i sin første sesong tok Trosvik IF tilbake til 3. divisjon med opprykk i 2013.Ole Martin Nesselquist ble ansatt som Sportssjef i Moss Fotballklubb mai 2015, en rolle han kombinerte med hovedtrenerjobben i Trosvik IF ut 2015-sesongen. I november 2015 ble han assistenttrener i Moss FK under Ørjan Christiansen. I juni 2016 ble Moss FK og Ørjan Christiansen enige om å avslutte arbeidsforholdet etter dårlige resultater, og Nesselquist tok over hovedtreneransvaret midlertidig. Etter gode resultater ble Nesselquist fast ansatt som hovedtrener. Nesselquist fikk forlenget sitt engasjement i Moss FK til tross for nedrykk til Norsk Tipping-ligaen høsten 2016. I 2016 ble han tidenes yngste topptrener i norsk fotball.2017-sesongen ble en rekordsesong for Moss FK; klubben hadde aldri tidligere fått flere poeng i løpet av én sesong eller scoret så mange mål på 26 kamper. Klubben rykket også opp igjen fra Norsk Tipping-ligaen etter 2017-sesongen, etter å ha vunnet serien med 11 poeng. Nesselquist forlenget etter sesongen sin kontrakt med Moss FK til ut 2018-sesongen. Den 9. oktober 2018 kom pressemeldingen fra Moss FK som fortalte at Nesselquist og klubben var enige om å ikke forlenge kontrakten etter 2018-sesongen. Hvor hans neste stoppested blir er ikke klart. Nesselquist lykkes med klubbens målsetning i 2018, nemlig å holde plassen i 2.divisjon avd.1. Moss FK holdt plassen tre serierunder før slutt.
Ole Martin Nesselquist er utdannet UEFA A-lisenstrener, og ifølge Dag Riisnæs (ansvarlig for trenerutdannelse i NFF) er han den yngste innen norsk fotball som har fått denne lisensen. Han tar i 2021 og 2022 UEFA Pro-lisens.Den 1. desember 2017 fikk Nesselquist prisen "Årets Unge Trener" i Norsk fotball av Trenerforeningen i Norge. Han er tidenes yngste mottager av denne prisen.
Etter sesongen 2018 ga han seg som hovedtrener i Moss.Den 30. november 2018 ble det klart at Nesselquist blir hovedtrener for Strømmen, og med det ble han også tidenes yngste trener i Norges to øverste divisjoner. Han skrev under kontrakt ut 2019 med opsjon på to år til.
24. juni 2020 (dagen han fylte 27 år) ble det bekreftet at Nesselquist er verdens yngste hovedtrener på profesjonelt nivå i fotball.. Dette ble bekreftet av CIES Football Observatory Strømmen IF hadde vært i Obosligaen sammenhengende siden 2010, men høsten 2021 rykket Nesselquist Strømmen ned til Postnord-ligaen.[1]
Den 29. november 2021 sa han opp jobben som hovedtrener for Strømmen.Fredag 1.april 2022 offentliggjorde Viking Fotball at Nesselquist er ansatt som assistenttrener.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ole Martin Nesselquist – Transfermarkt (manager) 
(no) Ole Martin Nesselquist – Norges Fotballforbund
Kjell Lynau

Kjell Lynau (født 21. mars 1922 i Oslo, død 22. juli 1983) var en norsk journalist og redaktør. Han ble ansatt i Norsk Telegrambyrå i 1945, og gikk over til Billedbladet NÅ fra bladets oppstart i 1952. Fra 1954 til sin død var han redaktør for dette illustrerte ukebladet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Kjell Lynau i BIBSYS
Sigmunn Salomonsen

Sigmunn Salomonsen (født 1959) er en norsk barnebokforfatter fra Vestvågøy.
Salomonsen har gitt ut fire barnebøker på Sentralforlaget hvor han også er daglig- og styreleder. Den ene av dem, Trege Trygve, fikk samiske utgaver i tillegg til den norske.


== Bibliografi ==
Svanhild, (1992)
Svanhild kommer tilbake, (1994)
Trege Trygve, (2011)
Den gærne bonden, (2013)


== Referanser ==
Svensk mesterskap i friidrett innendørs 2017

Svensk mesterskap i friidrett innendørs 2017 ble arrangert i Telekonsult Arena i Växjö i Sverige fra 25. til 26. februar 2017.


== Resultater menn ==


== Resultat mix ==
Stafetten var mellom to lag, født i hhv. 2004 og 2005


== Resultater kvinner ==


== Referanser ==


== Kilder ==
Telekonsult Arena - Resultat ISM 25-26 feb 2017


== Eksterne lenker ==
Svenska Friidrottsförbundet
Liste over ordførere i Sveio

Liste over ordførere i Sveio. Sveio ble utskilt fra Finnås som egen kommune i 1865, og fikk lagt til Vikebygd sogn fra Fjelberg. I 1902 ble Vikebygd utskilt fra Sveio som egen kommune. I 1964 ble Valestrand og de vestre delene av Vikebygd lagt til Sveio, og en mindre grensejustering ble foretatt mot Vindafjord.


== Noter ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Rossehaug, Ingebrigt (1987). Sveio kommune. Lokalt folkestyre 150 år på Tittelsneshalvøya. Sveio.
Mosambiks provinser

Mosambik er delt inn i ti provinser (províncias). I tillegg kommer hovedstadsområdet (cidade) som har status som provins. Totalt 11 administrative enheter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Provinces of Mozambique – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Korkein oikeus

Korkein oikeus er Finlands alminnelige høyesterett, og dømmer i siste instans ved siden av den høyeste forvaltningsdomstolen, Korkein hallinto-oikeus.Det skal være minst 15 dommere i Korkein oikeus, utnevnt av republikkens president. En av dommerne skal være domstolens leder og har tittelen president.Korkein oikeus ble opprettet i 1918, etter at Finland ble selvstendig, med Sveriges høyesterett som forbilde. Den første presidenten var August Nybergh, som satt fra 1918 til 1920. I perioden da Finland var en del av Russland (1809–1917) ble rollen som høyesterett utøvet av justisdepartementet i Det keiserlige senatet for Finland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nettside
Teaterdirektøren

Teaterdirektøren («Der Schauspieldirektor»), K. 486, er et syngespill i opera buffa-tradisjon av Wolfgang Amadeus Mozart.


== Bakgrunn ==
Syngespillet ble laget som del av en konkurranse arrangert av keiser Joseph II, der Mozart og Antonio Salieri skulle arrangere hvert sitt enaktersstykke på hver sin side av Orangeriet. Begge var en parodi på det å sette opp en opera, og er slik et selvrefererende stykke. Mozarts stykke var på tysk, Salieris stykke, Prima la musica e poi le parole var på italiensk. Mozart skrev på Figaros bryllup da stykket ble bestilt, og det kom så i veien for ham, men han fikk mulighet til å harselere med det å sette opp en opera. Mens det er uklart hvem som vant, fikk Salieri best betalt.


== Roller ==


== Handling ==
Stykket består av kun fire sanger, av dem to arier, en trio og en allsang på slutten.
Teaterdirektøren Frank, sammen med buffasangeren Buff, har prøvelesning på to skuespillerinner for å se om de blir del av hans nye teatertropp. Mens begge blir ansatt, krangler de om hvem som skal ha hovedrollene og få best betalt. De illustrerer sine styrker ved å synge to imponrende arier (Herz: «Da schlägt die Abschiedsstunde», Silberklang: «Bester Jüngling»). Tenoren, Vogelsang, intervenerer, og i en trio kalt «Ich bin die erste Sängerin» («Jeg er primadonnaen») når de et kompromiss der begge får høy lønn og topkreditering. Stykket avsluttes med kvartetten «Jeder Künstler strebt nach Ehre».


== Referanser ==
Wachet auf, ruft uns die Stimme

Wachet auf, ruft uns die Stimme, BWV 140, er en kantate komponert av Johann Sebastian Bach.
Kantaten ble skrevet i Leipzig i 1731 for den 27. søndagen etter treenighetssøndag, som dette året var den 25. november. Da denne søndagen bare kom i år da påsken var ekstra tidlig, ble ikke kantaten fremført ofte. Teksten er skreven av Philipp Nicolai (sats 1, 4, 7), mens resten er skreven av en ukjent tekstforfatter.Kantaten er på norsk kjent som «Vakna opp, så ljoder luren» / «Sions vekter hever røsten». Den er også kjent som en av de såkalte Schübler-koralene. 


== Instrumentering og struktur ==
Stykket er instrumentert for to oboer, engelsk horn, to fioliner, fiolin piccolo, bratsj, valthorn og basso continuo, samt tre sangsolister (sopran, tenor, bass) og firstemmig kor.
Kantaten består av sju satser:

«Wachet auf, ruft uns die Stimme», koral
«Er kommt, er kommt, der Bräut'gam kommt!», resitativ for tenor
«Wann kommst du, mein heil?», arie for sopran og bass
«Zion hört die Wächter singen», koral
«So geh' herein zu mir», resitativ for bass
«Mein Freund ist mein! Und ich bin sein!», Duett for sopran og bass
«Gloria sei dir gesungen», koral


== Media ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kantatens fullstendige tekst (tysk)
Manon Petit

Manon Petit-Lenoir (født 7. desember 1998 i Clermont-Ferrand) er en fransk snøbrettkjører som konkurrerer i snowboardcross.
Hun representerte Frankrike under Vinter-OL for ungdom 2016 på Lillehammer, der hun tok gull i snowboardcross.
Under VM i freestyle og snøbrett 2017 tok hun sølv i snowboardcross for lag sammen med Charlotte Bankes.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun utslått i åttendedelsfinalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Manon Petit på Twitter 
Manon Petit på Facebook 
Manon Petit på Instagram 
(en) Manon Petit – Olympics.com 
(en) Manon Petit – Olympedia 
(fr) Manon Petit – Frankrikes olympiske komité 
(en) Manon Petit – FIS (snøbrett)
Joar Leifseth Ulsom

Joar Leifseth Ulsom (født 1987) er en norsk hundekjører fra Mo i Rana og representerer Rana Trekk- og Brukshundklubb.
Ulsom flyttet til Willow, Alaska(USA) i 2011 for å bygge en karriere som profesjonell hundkjører med Iditarod som hovedfokus. Han deltok for første gang i 2013 og ble den raskeste «Rookie of the year» noensinne (7.-plass). I alle fem Iditarod-deltakelsene frem til 2017 har han kommet blant de ti første, og i det sjette, i 2018, vant han. Andre meritter er seier i Yukon Quest i 2012 og to vinn i Nadezhda Hope race i Sibir (2012 og 2014).


== Plasseringer i Iditarod ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joar Leifseth Ulsom – Iditarod Trail Sled Dog Race 
http://www.racingberingia.com Ulsoms kennel
Svensk mesterskap i maraton 2016

Svensk mesterskap i maraton 2016 ble arrangert 4. juni 2016, som en del av Stockholm Marathon i Stockholm. 


== Resultater ==


=== Herrer ===

Mustafa Mohamed kom på sjetteplass i Stockholm Marathon, der herreklassen ble vunnet av Stanley Kipchirchir Koech.


=== Kvinner ===

Isabellah Andersson kom på andreplass i Stockholm Marathon, bak Jane Moraa Onyangi. 


== Kilder ==
Svenska Friidrottsförbundet - Svenskt Mästerskap Marathom 2016 Arkivert 3. november 2016 hos Wayback Machine.