jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Helminda

Helminda er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor, gråbrunt-spraglete trebukk. Pronotum har en butt tann midt på hver sidekant. 
Dekkvingene har litt utstående, stumpvinklede "skuldre" og ender i en spiss.


== Utbredelse ==
Arten lever i Chile.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Forsteriini Tippmann, 1960
Slekten Helminda  Blanchard, 1851
Helminda pilipennis Blanchard, 1851


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bilde av arten Arkivert 11. april 2016 hos Wayback Machine.
(en) Helminda i Encyclopedia of Life 
(en) Helminda i Global Biodiversity Information Facility 
Helminda – detaljert informasjon på Wikispecies
Gnoma

Gnoma er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore til nokså store, mer eller mindre mørkbrune trebukker med lange antenner. Slektene ser noe ulike ut. Slekten Gnoma utmerker seg ved at pronotum er svært langt og smalt, nærmest rørformet. Imantocera kan kjennes på en kraftig dusk av stive, mørke hår omtrent midt på antennene, slekten Psectrocera har to slike dusker på hver antenne.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia og Australia, like fra India i vest til Ny-Caledonia i øst.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Gnomini J. Thomson, 1864
Slekten Gnoma Fabricius, 1801
Gnoma admirala Dillon & Dillon, 1951
Gnoma affinis Boisduval, 1835
Gnoma agroides Thomson, 1860
Gnoma atomaria Guérin de Méneville, 1834
Gnoma australis Schwarzer, 1926
Gnoma blanchardi Breuning, 1945
Gnoma boisduvali Plavilstshikov, 1931
Gnoma confusa J. Thomson, 1865
Gnoma geelvinka Dillon & Dillon, 1951
Gnoma gilmouri Dillon & Dillon, 1951
Gnoma jugalis Newman, 1842
Gnoma longicollis (Fabricius, 1787)
Gnoma luzonica Erichson, 1834
Gnoma malasiaca Breuning, 1983
Gnoma minor Gressitt, 1952
Gnoma nicobarica Breuning, 1936
Gnoma pseudosuturalis Schwarzer, 1926
Gnoma pulvurea Pascoe, 1866
Gnoma sticticollis Thomson, 1857
Gnoma subfasciata Thomson, 1865
Gnoma suturalis Westwood, 1832
Gnoma suturifera Schwarzer, 1929
Gnoma thomsoni Dillon & Dillon, 1951
Gnoma uniformis Dillon & Dillon, 1951
Gnoma vittaticollis Aurivillius, 1923
Gnoma zonaria (Linnaeus, 1758)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 13. mai 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Gnoma i Encyclopedia of Life 
(en) Gnoma i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Gnoma hos NCBI 
(en) Kategori:Gnoma – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Gnoma – detaljert informasjon på Wikispecies
Ioan Bogolea

Ioan (eller Ion) Bogolea (født 1940, døde 2000) var en rumensk håndballspiller som spilte målvakt. Han ble to ganger verdensmester med det rumenske landslaget. 
Etter å ha spilt for Flamura Roșie Sighișoara (der han hadde Rudolf Eder som trener), spilte han for Dinamo București.
Han var medlem av laget som vant gull i Håndball-VM 1961 for menn og Håndball-VM 1964 for menn. Han spilte 44 kamper for landslaget.I 1963 vant han en bronsemedalje ved Universitetsverdensmesterskapet i håndball for menn i Sverige.Som medlem av Dinamo București vant han bl.a. landsmestertittelen og EHF Champions League.


== Referanser ==
Aurel Bulgariu

Aurel Bulgariu (noen ganger stavet Bulgaru; født 13. juli 1934 i Sighișoara, død 25. mars 1995) var en rumensk håndballspiller som spilte bakspiller. Han ble to ganger verdensmester med det rumenske landslaget, i 1961 og i 1964.
Etter å ha spilt for Flamura Roșie (der han hadde Rudolf Eder som trener) og Locomotiva Sighișoara (1951–1954) byttet han klubb og spilte for C.C.A. București, som han vant landsmestertittelen med.Etter at han la opp, ble han trener og ledet blant annet herrelandslagene i Egypt, Tunisia og Marokko.


== Resultater ==
Bulgariu ble vedensmester med Romanias herrelandslag i 1961 og i 1964. Han spilte 42 landskamper og scoret 109 mål.


== Æresbevisninger ==
Han er æresborger av Sighișoara.
Han ble utnevnt til «Maestru emerit al sportului» («fortjent idrettsmester») i 1961.
Et målskyttertrofé i håndball for menn er oppkalt etter ham.
En idrettshall i hjembyen hans er oppkalt etter ham.
En internasjonal turnering for juniorer er oppkalt etter ham.


== Referanser ==
Ekstremtermometer

Et ekstremtermometer er et termometer som kan måle både maksimums- og minimumstemperatur. Det er laget slik at det blir liggende tilbake to stifter ved henholdsvis høyeste og laveste temperatur som har vært registrert gjennom et visst tidsrom.
Meteorologisk observatorium

Et meteorologisk observatorium er en meteorologisk stasjon med et omfattende, og ofte spesialisert, observasjonsprogram, gjerne også med spesialutdannet personale under vitenskapelig ledelse. Ofte er observatoriene plassert i mer øde områder,  relativt langt fra sentralinstituttene, og er utstyrt for selvstendig virksomhet. 


== Norge ==
I Norge har en hatt slike observatorier på Ås, i Bergen, på Haldde ved Alta og på Svalbard. Slike observatorier her til lands er det for en stor del ikke behov for lenger, da en har en utbygget desentralisert tjeneste med et variert observasjonsprogram.
Meteorologisk Observatorium i Bergen (Det meteorologiske observatoriet på Nordnes, Fredriksberg) ble opprettet i 1903, etter at det hadde vært gjort systematiske meteorologiske observasjoner i Bergen allerede fra 1861, tilsluttet Lungegårdshospitalet. Observatoriet i Bergen var forløperen for Værvarslinga på Vestlandet, som ble opprettet i 1920. 
Haldde-Observatoriet i Kåfjord i Finnmark, som var i drift fra 1912 til 1926, og Geofysisk Institutt i Tromsø, som var i drift fra 1918 til 1927, var forløperne for distriktsentralen for værvarslingstenesten i Nord-Norge. 
Arktiske stasjoner ble opprettet på Spitsbergen i 1912, på Bjørnøya i 1920, Jan Mayen i 1921 og i Myggbukta på Øst-Grønland i 1922.
Nihongami

Nihongami (japansk: 日本髪 nihongami, betyr ‹‹japansk hårfisyre››) er en tradisjonell japansk hårfrisyrer, som går tilbake til Edo-perioden. Nå er det først og fremst hos maiko (geisha-lærlinger) at man kan se den. 
Det er vanskelig å sette opp håret alene i en nihongami-frisyre for .Andre maiko-hårfrisyrer inkluderer wareshinobu, ofuku, yakko-shimada, katsuyama og sakko. Gion kobu maiko har en spesiell hårfrisyre for Miyako odori.
Nihongami krever bruk av spesielle kammer og en spesiell voks kalt bintsuke. Kanzashi, som er spesielle hårpynt, blir ofte brukt sammen med denne frisyren.Andre japanske hårfrisyrer:

Bunkin Shimada
Kikugasane
Mae Ware
Oshidori No Hina
Oshiyun
Shimada


== Referanser ==
Université d’Aix-Marseille

Université d'Aix-Marseille er et offentlig universitet i Provence i Frankrike. Universitetet har sin historie tilbake til 1409, da Ludvig II av Anjou, greven av Provence, spurte Pisa-konsilet motpave Alexander V om å få opprette Université de Provence. Dagens universitet ble opprettet da Université de Provence, Université de la Méditerranée Aix-Marseille II og Université Aix-Marseille III fusjonerte i 2012.


== Referanser ==
Skotsk mesterskap i friidrett innendørs 2015

Skotsk mesterskap i friidrett innendørs 2015 ble arrangert 1. februar 2015, i Glasgow i Skottland. 


== Resultater ==


=== Herrer ===


=== Kvinner ===


== Se også ==
Skotsk mesterskap i friidrett 2015


== Eksterne lenker ==
(en) The Power of 10 - Scottish National Senior Championships Emirates Arena 1 Feb 15
(en) Scottixh Athletics - National Senior Indoor Championships - 01/02/2015 Arkivert 27. april 2016 hos Wayback Machine.
Mjølkedalsbreen

Mjølkedalsbreen er en isbre i Jotunheimen på grensen mellom fylkene Innlandet og Vestland. Den ligger i kommunene Vang og Luster, nordvest for innsjøen Bygdin og nord for innsjøen Tyin. Den har et areal på 3,3 km² og en lengde på 3,3 km.
Breen ligger mellom Mjølkedalspiggan i nord og Langekalvtinden i sør. Den grenser til Uranosbreen ved Uranostinden i vest. Skogadalsbreen ligger rett vest for Ureknatten som begge grenser til.
Mjølkedalsbreen hadde tidligere regelmessige jøkulhlaupar, store og brå flommer, på 1800-tallet og første halvdel av 1900-tallet. Vannet rant da via elvene Vinstra og Mjølkedøla gjennom Mjølkedalen fra Øvre Mjølkedalsvatn. Det største på 1900-tallet kom 3. august 1921 da 33 millioner kubikkmeter vann ble tømt fra breen i løpet av 48 timer. Elven hadde da en middelvannføring på om lag 500 m³/s, som er på nivå med de mest vannrike elvene i Norge. Siste store jøkulhlaup kom 30. januar 1937 da 3 millioner kubikkmeter vann rant fra breen i løpet av kort tid.


== Se også ==
Isbreer i Norge


== Kilder ==
«Glacier Mjølkedalsbreen». Glaciorisk European Project. Besøkt 4. april 2008. .
Homonoea

Homonoea er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, slanke, stort sett lyst brunlige trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Hannen har forlengede forbein.


== Utbredelse ==
Slekten er nesten endemisk for Filippinene, men et par av artene forekommer også på Borneo og Molukkene.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Homonoeini J. Thomson, 1864
Slekten Homonoea Newman, 1842
Underslekten Homonoea (i snever forstand)
Homonoea albosignata Breuning, 1950
Homonoea boudanti Hüdepohl, 1995
Homonoea flavescens Breuning, 1958
Homonoea ornamentalis Heller, 1926
Homonoea pannosa Newman, 1842
Homonoea patrona Newman, 1842
Homonoea praecisa Newman, 1842
Homonoea rotundipennis Breuning, 1950
Homonoea samarana (Heller, 1924)
Homonoea uniformis Jordan, 1894
Underslekten Urocalymna
Homonoea longimana (Westwood, 1822)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 13. mai 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 13. mai 2016 hos Wayback Machine.
(en) Homonoea i Encyclopedia of Life 
(en) Homonoea i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Homonoea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Homonoea – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Homonoea – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jens Petter Nielsen

Jens Petter Nielsen (født 21. april 1949 i Alta) er en norsk historiker. Han har vært professor på Institutt for arkeologi, historie religionsvitenskap og teologi ved Universitetet i Tromsø fra 1994. Nielsen har særlig vært opptatt av russisk historie og russisk-norske forbindelser frem til revolusjonen.Han har utgitt bøker om nordnorsk historie, norsk-russisk relasjon og russisk historie, blant annet Dødens løser alt. Nye perspektiver på Stalins terror (2012)


== Bibliografi ==
Altas historie (2 bd. 1990, 1995)
Den menneskelige dimensjon i Nordområdet (red., 1994)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jens Petter Nielsen på Internet Movie Database
Songar frå fjorden – Den gongen me tok båten te bydn

Songar frå fjorden – Den gongen me tok båten te bydn er en samleplate med artister fra Vestlandet, utgitt av Tylden og co. Albumet er produsert av Hans Petter Gundersen i Gjøa studio. Musikk Viggo Krüger tekst Morten Lorentzen, Musikk og tekst «Den Vesle Jenta og Folungen» av Ivar Medaas.


== Spor ==
«Naust I Regn», Olav Stedje
«Den Vesle Jenta Og Folungen», Claus Sellevoll
«Reglene», Frank Hammersland
«Småbrukerkona Anne Lise Ringsby», Kim Fairchild
«Åresong», Olav Stedje
«Steinløa», Mari Persen
«Innover», Morten Lorentzen
«Båten Te Bydn», Tine Taule
«Guttormsen», Vigdis Åsgård & Marita Kleiveland
«Guten og stuten», Bjørn Jensen
«Ein fin vårdag», Hans Petter Gundersen
«Fotballkampen», Erik Arne Eknes
«Natt Over Osterfjorden», Tine Taule
«I gamle dagar», Linda Fosse


== Eksterne lenker ==
Songar frå fjorden – Den gongen me tok båten te bydn på deezer.com
Songar frå fjorden – Den gongen me tok båten te bydn på shop.klicktrack.com Arkivert 22. november 2016 hos Wayback Machine.
Sea Launch

Sea Launch (på norsk «Sjøoppskyting») var et internasjonalt, privat konsortium for oppskyting av romfarkoster med hovedbase i Long Beach i California. Sea Launch drev med oppskyting av satellitter fra en flytende plattform til havs. Fordelene med flytende oppskytingsplattformer fremfor faste oppskytingsbaser er at en kan flytte oppskytingene til det stedet som gir den beste oppskytingsbanen, og slik spare drivstoffkostnader.
Sea Launch begynte som et samarbeid mellom det daværende norske konsernet Kværner og selskap i Russland, Ukraina og USA. I 2007 eide Aker Kværner 20 % av Sea Launch, mens amerikanske Boeing Commercial Space eier 40 %. Russiske RKK Energija eier 25 % mens de resterende 15 % av SDO Yuzhnoye / PO Yuzhmash fra Ukraina. Selskapet var registrert på Caymanøyene. I juni 2009 ble selskapet slått konkurs. Sea Launch gjenoppsto med russiske eiere i 2010 som Sea Launch S.A.R.L.. Etter 2014 stoppet oppskytingsvirksomheten opp, og i 2018 ble selskapet kjøpt av det russiske konsernet S7 Space. I april 2022 innledet det statlige russiske romfartsforetaket Roskosmos samtaler med S7 Space med tanke på å overdra Sea Launch-virksomheten til Roskosmos.


== Oppskytinger ==
For å skyte opp satellittene til havs, benytter en utskytingsplattforma «Ocean Odyssey», en ombygd boreplattform, samt kommandoskipet «Sea Launch Commander». Bæreraketten som ble brukt var Zenit-3SL.
Den første oppskytinga fra Sealaunch var en testoppskyting av Demosat, en simulering av en 4 500 kg kommersiell last. Dato for oppskytingen var den 27. mars 1999. Den første kommersielle oppskytingen foregikk den 9. oktober 1999 for den amerikanske bedriften DirectTV. Den første mislykkede oppskytingen ble allerede ved den tredje oppskytingen den 12. mars 2000, da raketten med en satellitt fra ICO Global Communications feilet 8 minutter etter oppskyting. Av i alt 31 kommersielle oppskytinger (2012) har 2 av dem gått galt på et eller annet vis, mens 1 var en delvis suksess.


== Referanser ==


== Kilder ==
Interfax: Roscosmos in talks with S7 over Sea Launch handover - Rogozin (publisert 11. april 2022) Besøkt 8. november 2022


== Eksterne lenker ==
S7 - Sea Launch, offisielt nettsted Besøkt 8. november 2022
Offisielt nettsted
Kharkiv traktorfabrikk

Kharkiv traktorfabrikk (ukrainsk: Харківський тракторний завод, russisk: Харьковский тракторный завод) er en traktorfabrikk i byen Kharkiv i Ukraina. Den første traktoren ble produsert i 1931. I dag produserer Kharkiv traktorer med motoreffekt opp til 132 kW (180 hk). En av de beste kjente modellene er den rammestyrte firehjulsdrevne traktoren T-150K, som har vært i produksjon fra 1993. Før sammenbruddet av Sovjetunionen ble traktorene solgt med merkenavnet Belarus (som betyr «Hviterussland»).


== Eksterne lenker ==
Nettstedet til Karkov traktorfabrikk
Flateyjardalur

Flateyjardalur er en fraflyttet kyst nord på Island på halvøya Flateyjarskagi, ved bukten Skjálfandi. Fra kysten strekker seg en dal, Flateyjardalsheiði, sydover til Fnjóskadalur. Flateyjardalur er oppkalt etter øya Flatey, som ligger like utenfor kysten. Finnboge den ramme, en av Islendingesagaene, finner sted på kysten. De siste innbyggerne reiste bort i 1953. Samme året ble en vei bygd fra Fnjóskadalur til Flateyjardalur og området ble forbundet til andre deler av regionen. Det står tre betonghus på kysten, bygd sent i 1920-årene, som i dag bare blir benyttet som sommerhus. Ved den gamle gården Brettingsstaðir ligger en gravplass rundt grunnmuren til en gammel kirke, som ble tatt ned og flyttet til Flatey etter at området ble fraflyttet. Mange turister besøker Flateyjardalur om sommeren. 


== Eksterne lenker ==
Reiseguide til Flateyjardalar Arkivert 9. juni 2007 hos Wayback Machine.
Olympic ’64

Olympic '64 var et 60-tallsband fra Romania som spilte beat og etnisk rock.


== Begynnelsen ==
Olympic '64 hadde sine røtter i bandet Pioneers, som ble startet i 1961 av elever ved ‹‹Mihai Viteazul››-gymnaset i București og elever fra Den greske skolen. Blant de opprinnelige medlemmene var: Dimitrie William Piki Inglessis (gitar), Lukis Viratsonis (gitar), Mihai Teodorescu (klaver), Antheos (kontrabass), Titel Tățulescu (trommer).
I begynnelsen samarbeidet de også med Cornel Guriță som vokalist.
I oktober 1964 opptrådte de for første gang på fjernsyn, og produsent Valeriu Lazarov foreslo at de skulle skifte navn til Olympic '64. Medlemmener:
1965: Cornel Guriță (vokalist, gitar) / «Picky» Inglessis (solo gitar, vokalist) / Alexandru Preda (gitar) /  Dinu Rădescu (bassgitar) / Costin Petrescu (trommer) 
1966: Dorin Liviu Zaharia  (vokalist) / Dimitrie «Picky» Inglessis (sologitar) / Mircea Marian (orgel) / Dan Dimitriu (bassgitar, cello) / Costin Petrescu (trommer). Inglessis, Marian og Dimitriu var studenter ved Musikkhøyskolen, Zaharia studerte filosofi, mens Petrescu studerte arkitektur.Om sommeren pleide de å spille tre måneder ved restauranten Perla i Mamaia, og om vinteren ved baren Mon Jardin i București.


== Premier ==
Premie for konsertoppføring og rumensk stil (i forbindelse med rockeoperaen «Decameronul focului alb»), CLUB A-festivalen, 1969


== Diskografi ==
Cântic de haiduc/Ziua bradului de noapte (single), Electrecord, 1971


== Referanser ==


== Bibliografi ==
Doru Ionescu, Timpul chitarelor electrice, Humanitas Educational, București, 2005


== Se også ==
Dorin Liviu Zaharia
Yaoguai Mingdan

Yaoguai Mingdan, (妖怪名单) eller Yāoguài Míngdān, på kinesisk best kjent som Monster List er en kinesisk animasjonsserie fra 2014. Til å være kinesisk har den fått mer oppmerksomhet fra den vestlige verden enn mange av sine «forfedre». Denne serien ble produsert av det kinesiske animasjonsstudioet Haoliners Animation League. I likhet med Fox Spirit Matchmaker har Yaoguai Mingdan oppnådd popularitet utenfor Kinas grenser.


== Handling ==
Feng Xi er en helt vanlig tenåring og veldig forelsket i skolens mest populære jente, Sujiu. Til tross for at alle guttene er etter henne, overhører tilfeldigvis Sujiu Feng Xis kjærlighetserklæring og bestemmer seg for å gi ham en sjanse. Men Sujiu er ikke en hvilken som helst jente. 
Mystiske og uforklarlige dødsfall hender oftere og oftere, og alle ofrene er menn.
For å forstå hva som egentlig foregår i livet hans må Feng Xi gå tilbake i tid og studere historien mellom mennesker og monstre. Det var flere grusomme kriger mellom dem i fortiden og selv mange år etter at det ble fred er det fremdeles enkelte monstre som ønsker å skape kaos i menneskenes verden.
En mystisk og tiltrekkende fristerinne ved navn Hehuan prøver å lure Feng Xi inn i leiligheten sin. Før han vet det er han fanget mellom to mektige kvinner og må beskytte seg selv og verden for å bevare freden.
Fikenfugler

Fikenfugler (Sphecotheres) er ei slekt i pirolfamilien. Dette er sangfugler som hører hjemme i ordenen spurvefugler. Slekten består av kun tre arter.
Fikenfugler regnes som mer opprinnelige enn ekte piroler (Oriolus), som trolig har oppstått senere enn fikenfuglene.Fikenfuglene skiller seg fra ekte piroler ved en at artene har en bar, rød hudflekk rundt øynene. Hannene har sort hette og er betydelig mer fargesterke enn hunnene, som er annerledes utfarget og ganske uanselige i forhold. Hunnene har dessuten spettet bryst. Fikenfuglene hekker dessuten i kolonier og trives i flokk.Fikenfuglene har en svært begrenset utbredelse. De finnes blant annet på De små Sundaøyer og i deler av Australasia.


== Arter ==
Artene er i henhold til «Handbook of the Birds of the World». Norske artsnavn er i henhold til Norsk Ornitologisk Forening. Navn i parentes er ikke-autoriserte navn.

Sphecotheres Fikenfugler
Sphecotheres hypoleucus Wetarfikenfugl, endemisk for Wetar (De små Sundaøyer, Indonesia)
Sphecotheres viridis Grønnfikenfugl, endemisk for Timor og Roti (De små Sundaøyer, Indonesia)
Sphecotheres vieilloti Australfikenfugl (fem underarter)
S. v. cucullatus, endemisk for Kai Island (utenfor sørvestkysten av Ny-Guinea)
S. v. salvadorii, endemisk for det sørøstre Ny-Guinea
S. v. ashbyi, endemisk for Nord-Australia
S. v. flaviventris, endemisk for Torresstredet og Nordøst-Australia (Kapp York-halvøya og Queensland)
S. v. vieilloti, (nominatformen) endemisk for Øst-Australia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) fikenfugler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) fikenfugler hos Artsdatabanken 
(en) fikenfugler hos ITIS 
(en) fikenfugler hos NCBI 
(en) Kategori:Sphecotheres – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sphecotheres – detaljert informasjon på Wikispecies
Ketil Haukaas

Ketil Haukaas (født 20. mars 1963) er en norsk jurist som er sjef for Kripos. Han har tidligere arbeidet i Justis- og beredskapsdepartementet og i politidistrikt samt som statsadvokat.


== Biografi ==
Ketil Haukaas var elev ved Stavanger katedralskole.Han er cand. jur. og har juridisk embetseksamen fra Universitetet i Bergen fra 1988. Etter endt studie arbeidet han i to år som saksbehandler i Justisdepartementets polaravdeling. I 1990 ble han ansatt som politiadjutant ved Sør-Varanger politikammer.I 1993 ble Haukaas utnevnt til politiinspektør og politimesterens stedfortreder ved samme politikammer. Han var i denne stillingen inntil han i 1995 ble utnevnt til statsadvokat ved Rogaland statsadvokatembeter. 19. desember 1997 ble han konstituert i statsråd som politimester i Sør-Varanger politidistrikt.Ketil Haukaas kom til Kripos i 2005 fra Østfinnmark politidistrikt. Fra 2006 var han assisterende sjef for Kripos frem til han tok over som midlertidig Kripos-sjef etter Odd Reidar Humlegaard som ble i august 2012 utnevnt til politidirektør.


== Referanser ==
Ehab Fuad Ahmed Nagi

Ehab Fuad Ahmed Nagi (født 17. september 1968) er en jemenittisk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i sprintløp. 
Han representerte Sør-Jemen under Sommer-OL 1988 i Seoul, der han ble utslått i de innledende rundene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ehab Fuad Ahmed Nagi – Olympedia 
(en) Ehab Fuad Ahmed Nagi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Harouna Pale

Harouna Pale (født 16. august 1957) er en burkinsk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i sprintløp. 
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1988 i Seoul, der han ble utslått i de innledende rundene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Harouna Pale – Olympedia 
(en) Harouna Pale – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Harouna Pale – World Athletics
Peauope Suli

Peauope Suli (født 18. oktober 1963) er en tongansk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i sprintløp. 
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1988 i Seoul, der han ble utslått i de innledende rundene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Peauope Suli – Olympedia 
(en) Peauope Suli – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Peauope Suli – Commonwealth Games Federation
Maloni Bole

Maloni Bole (født 22. november 1968) er en fijiansk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i sprintløp. 
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1988 i Seoul, der han ble utslått i de innledende rundene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Maloni Bole – Olympedia 
(en) Maloni Bole – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Maloni Bole – Commonwealth Games Federation