jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Frederik Hauch

Frederik Hauch (født 25. august 1754 i København, død 27. oktober 1839 samme sted) var en dansk embedsmann. Han var amtmann i Smaalenenes amt og Søndre Bergenhus amt, og stiftamtmann i Bergen stiftamt.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Frederik Hauch var sønn av oberst og senere generalløytnant Andreas Hauch (1708–1782) og Sophia Stürup (1731–1760) og bror av Adam Wilhelm Hauch.Han var først pasje (fra 1766) og kammerpasje (fra 1770) hos kong Christian VII med tillatelse til samtidig å studere ved Sorø Akademi, men ble fjernet fra denne stilling av Struensee i 1771 med 400 rigsdaler i ventepenge. Årsaken var at Hauchs utnevnelse ved hoffet ifølge Struensee var ledd i en intrige, som hoffmarskalken Conrad Holck hadde arrangert for å fortrenge kongens favoritt Fritz von Warnstedt. Hauch var formentlig kun passivt medvirkende i intrigen, som altså mislyktes.
Han gikk på Sorø akademi fra 1770 til 1773, og avla examen jur. i 1773.


=== Tidlig karriere ===
Hauch ble auskultant assessor ved Højesteret i 1777. I 1781 studerte han ved Københavns Universitet, og deretter fulgte en studiereise i utlandet. 
Den 1. juni 1784 giftet han seg med Karen Tank, datter av kjøpmann i Fredrikshald Niels Tank og Sophia Catharina Leuch. De ble senere foreldre til Carsten Hauch.


=== Amtmann i Norge og så i Danmark ===
Fra 1781 til 1789 var han amtmann i Smaalenene (Østfold). Broren Johan Christian Hauch etterfulgte ham der. Fra 1789 til 1802 var Frederik Hauch amtmann i Søndre Bergenhus (Hordaland) og stiftamtmann i Bergen. Han ble også president ved Bergen stiftsoverrett i 1797, og satt i også det embetet til 1802.I 1802 forlot han Norge og ble stiftamtmann for Sjælland, Bornholm og Færøyene. Han ble generalpostdirektør - direktør for det danske Post- og Telegrafvæsenet - og medlem av Postkassepensjonsdireksjonen i 1810. I 1833 fikk han avskjed.
Hauch ble ridder av Dannebrog i 1803, og geheimekonferensråd i 1811.


== Referanser ==


== Kilder ==
(no) Frederik Hauch på NLIs Lokalhistoriewiki.
Gérard Colin

Gérard Colin (født 3. mars 1958 i La Bresse) er en fransk tidligere skihopper og senere trener. Han konkurrerte internasjonalt i årene 1972-1990.
I VM i Lahtis 1978 ble han nummer 46 av 55 deltakere i normalbakke og 50 av 55 i stor bakke. OL i Lake Placid 1980 ga 35.-plass i normalbakke og 42.-plass i stor bakke. I VM i Oslo 1982 ble det 33.-plass i stor bakke, 36.-plass i normalbakke og 15.-plass (nest sist) i lagkonkurransen for Frankrike. Han ble nummer 25 i VM i skiflyging i Harrachov 1983.
Hans beste plassering i et internasjonalt mesterskap kom i OL i Sarajevo 1984, der han ble nummer 15 i normalbakken og 32 i storbakken. I VM i 1985 ble det 37.-plass i storbakken i Innsbruck, 46.-plass i normalbakken i Seefeld og 11.-plass for Frankrike i lagkonkurransen. Samme år fikk han 31.-plass i VM i skiflyging i Planica. Hans siste internasjonale mesterskap var VM i Oberstdorf 1987, der han ble nummer 31 i normalbakke, 52 av 66 deltakere i stor bakke og 10 i lagkonkurransen.
Gérard Colin deltok i den tysk-østerrikske hoppuka i årene 1979-1987. I verdenscupen, som startet opp sesongen 1979/80, var hans beste sammenlagtplassering 29.-plass i 1982/83. Hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 4.-plass i Skui 11. mars 1983. Sesongen 1983/84 ble han nummer 3 sammenlagt i europacupen.
Sammenlagtplasseringer i Hoppuka:

Sammenlagtplasseringer i verdenscupen (poeng til de 15 beste i hvert renn):

Etter at han la opp som skihopper, begynte han som trener. Fra 2011/12 var han trener for det franske B-landslaget, og i mai 2014 ble han ansatt som hovedtrener for Frankrikes A-landslag.


== Referanser ==


== Hovedkilde ==
Adam Kwieciński: Hoppresultater Gerard Colin (besøkt 20. mars 2016)


== Eksterne lenker ==
(en) Gérard Colin – Olympedia 
(en) Gérard Colin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Gérard Colin – FIS (skihopping)
Larsen Harbour

Larsen Harbour er en, smal 2,10 km lang bukt i Drygalskifjorden, 2,8 km vest-nordvest for Nattriss Head, ved sørøstenden av Sør-Georgia. Den ble kartlagt av Den tyske antarktisekspedisjonen, 1911–12, under Wilhelm Filchner som navngav den etter kaptein Carl Anton Larsen, en norske polfarer i Antarktis, som gjorde flere oppdagelser i Antarktis.
Fjellene som nesten går i ring rundt bukten ble beskrevet av fotografen til Ernest Shackleton, Frank Hurley, som  «særdeles vakre og til og med mer praktfulle enn fjellene i Milford Sound».Niall Rankin-ekspedisjonen på skipet «Albatross», var en tid her og studerte weddellsel før de gikk inn i Esbensen Bay.Området er fridd for rotter, slik at sørgeorgiapiplerke, petreller og andre sjøfugler trives her. Fjellene stuper bratt ned i sjøen og flere isbreer kalver ut i sjøen.


== Kilder ==
Headland, Robert (1984). The Island of Sør-Georgia. New York: Cambridge University Press. ISBN 0-521-25274-1. 
Mills, William James (2003). Exploring Polar Frontiers A Historical Encyclopedia. ABC-CLIO. s. 373–374. ISBN 1-57607-422-6. 
Murphy, Shane (2001). Shackleton's photographer [CD Rom] : Photographs of scenes and diary of incidents in connection with happenings to the Weddellhavet Party, 12th October, 1914 - 16th October, 1917. Scottsdale, AZ: Shane Murphy. ISBN 0-9703148-2-5. 
Rabassa, Jorge (21. november 2006). Den antarktiske halvøya & Eldlandet. Taylor and Francis. s. 40. ISBN 978-0-415-41379-4. 
Stonehouse, Dr Bernard, red. (2002). Encyclopedia of Antarctica and the Southern Oceans. Toronto: Wiley. ISBN 0-471-98665-8. 
Wheeler, Tony (2004). The Falklands & Sør-Georgia Island. Footscray, Vic.: Lonely Planet Publications. s. 160. ISBN 1-74059-643-9. 


== Referanser ==
Johan Christian Hauch

Johan Christian Hauch (født 15. februar 1760 i København, død 15. august 1819 i Fredrikshald) var en dansk-norsk embedsmann.  Han overtok som  amtmann i Smaalenenes amt etter broren Frederik Hauch i 1789 og satt til 1794.Hauch var sønn av oberst og senere generalløytnant Andreas Hauch (1708–1782) og Sophia Stürup (1731–1760) og bror av Adam Wilhelm Hauch.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Johan Christian Hauch på NLIs Lokalhistoriewiki.
Muffens (bok)

Muffens er en grafisk roman av Knut Nærum og Karstein Volle.


== Handling ==
Boken handler om en pararellverden ved siden av vår der tegneserier er forbudt. Det er en mann som nekter å legge ned pennen og boken følger hans historie mens han opponerer mot forbundet. Boken har seks delhistorier som etterhvert bryter inn i farger og som samtidig skiller seg fra hverandre i utseende. Den første delhistorien er illevarslende rød kontemplert kun med en vagere gråblå fargre og i ekspresjonistiske linjer. Alle delhistoriene har hvert sitt uttrykk, fra det dust fargelagte til intense graffiti-inspirerte kjekkaserier, til røffe kontraster og energi i primærfarger.


== Eksterne lenker ==
Utdrag fra boken på No Comprendo Press
http://www.dagsavisen.no/kultur/boker/hvit-manns-byrde-1.705051
Wiener Peaks

Wiener Peaks er en gruppe nunataker, 9 km nordøst for Mount Passel i Ford Ranges i Marie Byrd Land. Den ble oppdaget på flyturer over området av U.S. Antarctic Service (1939–41) og oppkalt etter Murray A. Wiener, en polarlysobservatør ved West Base i løpet av denne ekspedisjonen.
Skallen

Skallen er et område med nakne kyståser som stikker ut i østsiden av Lützow-Holmbukta mellom Skallevika og Skallebreen i Dronning Maud Land. Den ble kartlagt av norske kartografer etter flyfoto tatt under Lars Christensen-ekspedisjonen 1936–1937.


== Referanser ==
Kvithovden

Kvithovden er et fjell (2197 moh.) i Dronning Maud Land i Antarktis. Det ligger ved nordenden av Kvitkjølen i H.U. Sverdrupfjella.Området ble fotografert fra luften av Den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39 og kartlagt av norske kartografer fra landmålinger og flyfoto tatt under Maudheimekspedisjonen (1949–52) og flyfoto tatt av Den norske antarktisekspedisjonen 1956–60 og navngitt Kvithovden.


== Se også ==
Liste over fjell i Dronning Maud Land


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kvithovden Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Bertil Greging

Bertil Greging (født 1957) er en norsk billedkunstner født og oppvokst i Oslo. Fra 1973 til 1976 gikk han på Westerdahl Reklameskole og fortsatte på Einar Granum Kunstfagskole til 1977.
Greging har jobbet med en rekke vidt forskjellige uttrykk; fra strengt grafiske tegninger og malerier til fargesterke og ekspressive collage- og papirarbeider. Siden slutten av 70-tallet har han en rekke utstillinger bak seg hos blant annet Museet for samtidskunst, Kunstnerforbundet, «Galleri GAD», «Galleri Trafo» og Kunstnernes Hus (Høstutstillingen). Bertil Greging er kjøpt inn av en rekke institusjoner og samlere som Nasjonalgalleriet, Norsk kulturråd, Malmö Konstmuseum, Rolf Hoff, Christen Sveaas og Tor Juul.


== Separatutstillinger ==

2015, Kunstnerforbundet, Oslo, Norge
2015, Tegnerforbundet, Oslo, Norge
2011, Galleri Infill, Oslo, Norge
2011, Kunstnerforbundet, Oslo, Norge
2009, Galleri GAD, Oslo, Norge
2007, Galleri Trafo, Asker, Norge
2006, Galleri GAD, Oslo, Norge
2011, Kunstnerforbundet, Oslo, Norge
2005, Kunstnerforbundet, Oslo, Norge
2000, Oslo Kunstforening, Oslo, Norge
2005, Kunstnerforbundet, Oslo, Norge
1999, Kunstnerforbundet, Oslo, Norge
1995, Kunstnerforbundet, Oslo, Norge
1991, Tegnerforbundet, Oslo, Norge
1985, Kunstnerforbundet, Oslo, Norge


== Gruppe- og kollektivutstillinger (utvalg) ==
“Prisme: Tegning fra 1990-2012”, Museet for samtidskunst, Nasjonalmuseet, 2012
Norske Bilder, Rådhuset, Oslo, 2007
Tegnerforbundet, Oslo, 2004, -02, 1994, -93,-92,-91,-90,-89,-88,-87,-86,-85,-84
Drammen Kunstforening, 2002
Norsk Tegnebiennale 2002, Galleri F-15, Moss, 2002
”Høstutstillingens utvalgte”, Sandefjord Kunstforening, 2004, 1999
Aalesunds Kunstforening, 1997
”Prix Emmanuel Bellini”, Cannes, Frankrike, 1994
Høstutstillingen, Oslo, 2008, 1992-1999, -89,-81, 1977-1979


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Offisiell nettside Arkivert 31. desember 2019 hos Wayback Machine.
Førstefjell

Førstefjell er en isolert nunatak i vesthellinga på Giæverryggen i Dronning Maud Land. Den ligger om lag 10 kilometer nord for Førstefjellrabben.Den ble kartlagt av norske kartografer etter landmålinger og flyfoto tatt under Maudheimekspedisjonen (1949–52) og ble navnsatt av dem.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Førstefjell Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Molholm Island

Molholm Island er en øy ved innløpet til McGrady Cove i den østlige delen av Newcomb Bay i Windmill Islands. Øya ble kartlagt fra flyfoto tatt av U.S. Navy Operasjon Highjump 1946-47. Hun ble navngitt av C.R. Eklund etter John Molholm, glasiolog ved Wilkes Station, 1957.


== Se også ==
Liste over øyer i Antarktis


== Referanser ==
Lappgeit

Lappgeit (av sv. lappget) er en nylig oppdaget liten til normalt stor nordsvensk landrase, som er utryddingstruet. Alle lappgeiter har horn. De er vanligvis hvite, men kan også være svarte, svartbroket, delvis svarte eller grå. Hunnene veier cirka 22–50 kg, bukkene cirka 35–70 kg.Ifølge Föreningen Allmogegeten var det i 2012 176 geiter (47 bukker og 129 geiter) i genbanken. Dette antallet var økt til 198 (41 bukker og 157 geiter) i 2013.Geiterasen ble oppdaget i Fatmomakke i 2001, da flere geiter skulle slaktes. De ble i stedet tatt hånd om. Senere (2004) fant man også to geiter til i Vilhelmina. Disse geitene og etterkommerne etter disse er de eneste nålevende lappgeitene.


== Referanser ==
Gaussbreen

Gaussbreen er en isbre i Antarktis. Den ligger på nordsiden av Datum Peak og siger bratt vestover fra sørvestenden av Hobbs Ridge og ut i Bluebreen i Victoria Land.Breen ble navngitt av New Zealand Geographic Board i 1993 etter den tyske matematikeren og astronomen Carl Friedrich Gauss.


== Referanser ==
Hodge Escarpment

Hodge Escarpment er en skrent nordøst i Henderson Bluff på nordvestsiden av Lexington Table i Forrestal Range i Pensacolafjellene i Antarktis. Den ble navnsatt av Advisory Committee on Antarctic Names etter Steven M. Hodge, en geofysiker i U.S. Geological Survey, som arbeidet i Dufek Massif og Forrestal Range, 1978–79.


== Kilder ==
Mount Swadener

Mount Swadener er et fjell som ligger i Edward VII Land i Vest-Antarktis. Dette fjellet ligger i Sneddon Nunataks, en gruppe nunataker ved kysten på nordsiden av Alexandra Mountains på Edward VII Peninsula. I nærheten ligger Swinburneisen og Sulzberger Bay.


== Oppdagelse og navnsetting ==
Mount Swadener ble kartlagt av U.S. Geological Survey (USGS) etter landmålinger og flyfoto tatt av US Navy mellom 1959–66. Det ble navnsatt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter løytnant John R. Swadener i US Navy, navigatør på det skiutrustede flyet R4D Skytrain som kontreadmiral George J. Dufek benyttet første gangen et fly landet på den geografiske Sydpolen den 31. oktober 1956.


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra United States Geological Survey-artikkelen  «Mount Swadener» (innhold fra Geographic Names Information System).
Polargås

Polargås (Branta hutchinsii) er en fugl i andefamilien som tilhører gruppen med gjess. Arten hekker i ulike habitat på tundraen i Canada og Alaska. Den overvintrer i det meste av USA og det nordlige Mexico, samt lokalt i det vestre Canada. Fem underarter er beskrevet. De ulike underartene varierer i størrelse, fram den minst på cirka 1,5 kg og til den største på omkring 3 kg.


== Eksterne lenker ==
(en) polargås – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) polargås i Encyclopedia of Life 
(en) polargås i Global Biodiversity Information Facility 
(no) polargås hos Artsdatabanken 
(sv) polargås hos Dyntaxa 
(en) polargås hos Fossilworks 
(en) polargås hos ITIS 
(en) polargås hos NCBI 
(en) Kategori:Branta hutchinsii – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Branta hutchinsii – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Branta hutchinsii – detaljert informasjon på Wikispecies
Lake Hoare

Lake Hoare er en innsjø om lag 4,2 km lang mellom Lake Chad og Canadabreen i Taylor Valley i Victoria Land i Antarktis. Overflatearealet er 1,94 km². Innsjøen ble navnsatt av den åttende Victoria University of Wellington Antarctic Expedition (VUWAE), 1963–64, og fikk navn etter fysikeren R.A. Hoare, et medlem av VUWAE som utforsket sjøene i Taylor, Wright og Victoria Valley.Lake Hoare er demmet opp av en tunge av Canadabreen, den ville ellers ha rent ut i Lake Fryxell, 3 km nordøst på andre siden av bretungn. Lake Chad, som bare ligger 5 meter sørøst for Lake Hoare, flyter stundom over og renner ut i Lake Hoare.


== Kilder ==
Tomaž Dolar

Tomaž Dolar (født 27. oktober 1966 i Jesenice) er en slovensk tidligere skihopper som konkurrerte internasjonalt for Jugoslavia i årene 1977-1989. Han representerte SK Triglav Kranj.I junior-VM i Murau 1982 ble han nummer 33, året etter ble det 34.-plass i junior-VM i Kuopio. I 1984 deltok han i tre mesterskap i løpet av tre uker. Han ble nummer 11 i junior-VM i Trondheim, deretter fikk han samme plassering i storbakken i OL i Sarajevo, før han var på det jugoslaviske laget som fikk 5.-plass i lag-VM i Engelberg. I VM i 1985 ble han nummer 41 i normalbakken i Seefeld. Skiflygings-VM i Planica 1985 ga 26.-plass.
Dolar deltok fire ganger i den tysk-østerrikske hoppuka. I verdenscupen var hans beste plassering i enkeltrenn 12.-plass i storbakken i Sapporo 20. desember 1987. Han ble nummer 2 sammenlagt i europacupen 1987/88 og nummer 4 i 1988/89.
Sammenlagtplasseringer i Hoppuka:

Sammenlagtplasseringer i verdenscupen (poeng til de 15 beste i hvert renn):


== Referanser ==


== Hovedkilde ==
Adam Kwieciński: Hoppresultater Tomaz Dolar Arkivert 3. august 2020 hos Wayback Machine. (besøkt 20. mars 2016)


== Eksterne lenker ==
(en) Tomaž Dolar – Olympedia 
(en) Tomaž Dolar – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Tomaž Dolar – FIS (skihopping)
Lainez Point

Lainez Point er et nes på nordsiden av innløpet til Dalgliesh Bay på vestsiden av Pourquoi Pas Island, utenfor vestkysten av Graham Land. Det ble oppdaget av Den franske antarktisekspedisjonen under Jean-Baptiste Charcot, 1908–10, og ble navnsatt av ham etter Manuel Lainez, senator i Argentina og grunnlegger av avisen El Diario.


== Referanser ==
Eskimogås

Eskimogås (Anser rossii) er en trekkfugl i andefamilien og tilhører gruppen med gjess. Den er utbredt i Nord-Amerika og hekker i arktiske strøk.


== Taksonomi ==

Arten var tidligere klassifisert i slekten Chen, men ble nylig omklassifisert til Anser.


== Beskrivelse ==
Eskimogås har hvit og lys gråhvit fjærdrakt, men unntak for vingespissene som er sorte. Nebb og lemmer er svakt rosa. Øynene mørke. Den er mellom 53 og 66 cm lang. Gassen er moderat større enn gåsa og veier typisk 1224–1880 gram. Gåsa veier cirka 1270–1660 gram og har noe kortere hals enn gassen. Begge kjønn har tydelige furer i fjærdrakta langs nakken, men gåsas er litt mindre framtredende enn gassens.Eskimogås er svært lik den hvite varianten av snøgås (Anser caerulescens), som imidlertid er betydelig større og har annen farge på nebbet.


== Utbredelse og habitat ==
Arten hekker i Canada og overvintrer i det sørlige USA og det nordlige Mexico. Arten hekker på predatorfrie øyer med stein, buskas og gress i den arktiske tundrasonen. Fuglene overvintrer på lavtliggende kultiverte beiter og jordbruksarealer, nær vann og våtmarker, i det nordlige Mexico i høyder opp mot 1200–2500 moh.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eskimogås i Encyclopedia of Life 
(en) Eskimogås i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Eskimogås hos Artsdatabanken 
(sv) Eskimogås hos Dyntaxa 
(en) Eskimogås hos Fossilworks 
(en) Eskimogås hos ITIS 
(en) Eskimogås hos NCBI 
(en) Kategori:Chen rossii – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Anser rossii – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Anser rossii – detaljert informasjon på Wikispecies
Svanegås

Svanegås (Anser cygnoid) er en fugl i andefamilien som tilhører gruppen med gjess. Arten hekker i det nordlige Mongolia, det nordlige Kina og det sørøstlige Sibir og overvintrer i Korea (Nord- og Sør-) og det sentrale og sørlige Kina (av og til også Japan).


== Taksonomi ==
Arten ble tidligere klassifisert i slekten Cygnopsis, men den ble reklassifisert til Anser av del Hoyo m. fl. i 2014. Det vitenskapelige navnet Anser cygnoides ble samtidig endret til Anser cygnoid.


== Beskrivelse ==

Svanegås tilhører grågjessene og har ei grålig fjærdrakt, ispedd brunt og rødbrunt. Ville fugler har alltid sort nebb og aldri panneknøl. Semi-ville og domestiserte fugler har typisk en hvit kant av varierende bredde i overkant av nebbet og en karakteristisk knøl i pannen. Enkelte domestiserte former kan ha helhvit eller tilnærmet helhvit fjærdrakt.
Svanegås er den nest største gåsa blant gjessene, etter grågåsa (Anser anser). Kroppen måler normalt 80–94 cm. Hannen er marginalt større enn hunnen og veier typisk cirka 3,5 kg. Hunnen veier normalt 2,85–3,45 kg. Vingespennet er cirka 165–185 cm.


== Domestisering ==
Gjess ble trolig domestisert for omkring 5 000 år siden. I Vesten stammer tamgåsa i hovedsak fra grågås og kalles Anser anser domesticus, mens den i Asia stammer fra svanegås og kalles Anser cygnoid domesticus. Det er imidlertid mer uklart når denne arten ble domestisert, men det er klart at det må ha skjedd før midten av 1700-tallet. Mange tror imidlertid at det kan ha skjedd i Kina alt omkring år 1000 f.Kr.Det domestiserte avkommet etter denne arten kalles gjerne knølgås eller afrikansk gås og kinesisk gås. Navnet knølgås stammer fra panneknølen den domestiserte formen utvikler. De domestiserte formene blir gjerne betydelig større enn viltformen og deles ofte inn i raser.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Svanegås i Encyclopedia of Life 
(en) Svanegås i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Svanegås hos Artsdatabanken 
(sv) Svanegås hos Dyntaxa 
(en) Svanegås hos ITIS 
(en) Svanegås hos NCBI 
(en) Kategori:Anser cygnoides – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Anser cygnoides – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Anser cygnoides – detaljert informasjon på Wikispecies
Fioletturako

Fioletturako (Musophaga violacea) er en turakoart, som lever i Vest-Afrika.


== Referanser ==


== Kilder ==
Avibase - the world bird database


== Eksterne lenker ==
(en) Fioletturako i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Fioletturako hos Artsdatabanken 
(en) Fioletturako hos ITIS 
(en) Fioletturako hos NCBI 
(en) Kategori:Musophaga violacea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Musophaga violacea – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Musophaga violacea – detaljert informasjon på Wikispecies
Lokal skriveform av vei

Norske kommuner har en offisiell skrivemåte av vei eller veg, hvor førstnevnte er mest benyttet i byer og bynære områder, mens sistnevnte er foretrukket i mer landlige områder. Det er også vanlig å bruke veg i tidligere og nåværende nynorskområder.


== Østfold ==
Samtlige 18 kommuner benytter skriveformen vei.


== Akershus ==
Skriveformen vei benyttes i 14 av kommunene, mens det er åtte som benytter veg.


== Oslo ==
Oslo benytter skriveformen vei.


== Hedmark ==
Skriveformen veg benyttes i 15 av kommunene, mens det er syv som benytter vei.


== Oppland ==
Samtlige 26 kommuner benytter skriveformen veg.


== Buskerud ==
Skriveformen veg benyttes i 11 av kommunene, mens 10 benytter vei.


== Vestfold ==
Samtlige 9 kommuner benytter skriveformen vei.


== Telemark ==
Skriveformen veg benyttes i 14 av kommunene, mens fire benytter vei.


== Aust-Agder ==
Skriveformen vei benyttes i ni kommuner, mens seks benytter veg.


== Vest-Agder ==
Skriveformen veg benyttes i ti kommuner, mens fem benytter vei.


== Rogaland ==
Skriveformen veg benyttes i 17 kommuner, mens ni benytter vei.


== Hordaland ==
Skriveformen veg benyttes i 32 kommuner, unntaket er Bergen som er den ene av landets tre kommuner som benytter både vei og veg.

†I bydelene Bergenhus, Årstad, Laksevåg og Fyllingsdalen brukes vei(en), mens i de tidligere kommunene Arna, Fana og Åsane brukes i hovedsak veg(en), men det finnes bruk av vei i Fana, f.eks. Vilhelm Bjerknes' vei og Åsane, f.eks. Tertnesveien.


== Sogn og Fjordane ==
Samtlige 26 kommuner benytter skriveformen veg.


== Møre og Romsdal ==
Skriveformen veg benyttes i 35 kommuner, unntaket er Kristiansund som er den ene av landets tre kommuner som benytter både vei og veg.

† I tidligere Kristiansund kommune (på byøyene) brukes vei(en), mens i tidligere Frei har 13 skriveformen veg(en), og 38 har vei(en).


== Trøndelag ==
Skriveformen veg benyttes i 24 kommuner, vei benyttes i 22, mens i Trondheim benyttes begge skrivemåter.

*To veier står oppført med skriveform veg, men er hos Kartverket skrevet med vei,.†292 har skriveformen veg(en), mens 86 har vei(en), da gamle Strinda kommune benyttet veg, mens de andre tidligere kommunene benyttet vei, og denne forskjellen er videreført.


== Nordland ==
Skriveformen vei benyttes i 36 kommuner, mens åtte benytter veg.


== Troms ==
Skriveformen vei benyttes i 20 kommuner, mens fire kommuner benytter veg.


== Finnmark ==
Skriveformen vei benyttes i 16 kommuner, mens tre kommuner benytter veg.


== Norge ==
Av landets 422 kommuner per 2018 er det 180 som har skrivemåten vei, 239 kommuner som bare bruker veg, mens tre benytter både vei og veg.


== Referanser ==


== Kilder ==
Søk på stedsnavn i Norge, kartverket.no
Sentralt stadnamnregister