jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ingvar Jónsson

Ingvar Jónsson (født 18. oktober 1989) er en islandsk fotballspiller som spiller for Knattspyrnufélagið Víkingur.


== Landslaget ==
12. november 2014 fikk han sin første landskamp for Island mot Belgia.Han ble tatt ut i Islands EM-tropp til EM i Frankrike 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ingvar Jónsson – UEFA 
(en) Ingvar Jónsson – Transfermarkt 
(en) Ingvar Jónsson – national-football-teams.com 
(en) Ingvar Jónsson – FootballDatabase.eu 
(en) Ingvar Jónsson – Soccerway 
(en) Ingvar Jónsson – FBref 
(es) Ingvar Jónsson – as.com
Ögmundur Kristinsson

Ögmundur Kristinsson (født 19. juni 1989) er en islandsk fotballspiller som spiller for den greske klubben Olympiakos.


== Landslaget ==
4. juni 2014 fikk han sin første landskamp for Island mot Estland.Han ble tatt ut i Islands EM-tropp til EM i Frankrike 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ögmundur Kristinsson – FIFA 
(en) Ögmundur Kristinsson – UEFA 
(en) Ögmundur Kristinsson – Transfermarkt 
(en) Ögmundur Kristinsson – national-football-teams.com 
(en) Ögmundur Kristinsson – WorldFootball.net 
(en) Ögmundur Kristinsson – FootballDatabase.eu 
(en) Ögmundur Kristinsson – Soccerway 
(en) Ögmundur Kristinsson – EU-Football.info 
(en) Ögmundur Kristinsson – FBref
Apodini

Apodini (typiske seilere) er en tribus med ni slekter og 29 arter av fugler som hører hjemme i seilerfamilien, som er delt i de to underfamiliene Cypseloidinae (med to basale slekter) og Apodinae (med tre tribus og 17 slekter).
Artene karakteriseres av en strømlinjeformet kropp med svært lange og smale vinger. Artene har svært korte og ubrukelige lemmer, som kun er egnet til å holde seg fast med. Fjærdrakten er typisk kamuflasjefarget. Seilere tilhører gruppen med verdens beste flygere, og mange av artene kan holde seg på vingene i måneder i strekk. De både eter, sover og parer seg i luften, og lander kun for å legge egg. Maten består av flygende insekter, som fuglene fanger i flukt, ofte kloss ved vannflaten eller like over andre typer våtmarksområder. Vann er derfor et betydningsfullt element for artene.


== Slekter ==
Listen med slekter følger HBW Alive. Norske navn på artene er i henhold til NOF, men navn i parentes er nødvendigvis ikke offisielle.

Apodidae, seilerfamilien
Apodinae (virkelige seilere)
Apodini
Aeronautes (3 arter)
Mesaseiler, Aeronautes saxatalis
Hvittippseiler, Aeronautes montivagus
Andesseiler, Aeronautes andecolus
Tachornis (3 arter)
Karibseiler, Tachornis phoenicobia
Zuliaseiler, Tachornis furcata
Moricheseiler, Tachornis squamata
Panyptila (2 arter)
Storsvaleseiler, Panyptila sanctihieronymi
Småsvaleseiler, Panyptila cayennensis
Cypsiurus (2 arter)
Afrikapalmeseiler, Cypsiurus parvus
Asiapalmeseiler, Cypsiurus balasiensis
Tachymarptis (2 arter)
Granittseiler, Tachymarptis aequatorialis
Alpeseiler, Tachymarptis melba
Apus (17 arter)
Khasiseiler, Apus acuticauda
Gaffelseiler, Apus pacificus
hvitgumpseiler, Apus caffer
Kamerunseiler, Apus batesi
Horusseiler, Apus horus
Husseiler, Apus nipalensis
Småseiler, Apus affinis
Klippeseiler, Apus niansae
Namibseiler, Apus bradfieldi
Negerseiler, Apus barbatus
(ikke navngitt), Apus sladeniae
Gasserseiler, Apus balstoni
Somaliseiler, Apus berliozi
Kanariseiler, Apus unicolor
Kappverdeseiler, Apus alexandri
Gråseiler, Apus pallidus
Tårnseiler, Apus apus


== Litteratur ==
Josep del Hoyo and Nigel J. Collar et al. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Lynx Edicions, 2014, ISBN 978-84-96553-94-1
Josep del Hoyo, Andrew Elliott, Jordi Sargatal. Handbook of the Birds of the World - Volume 5, publisert 1999. Lynx Edicions. ISBN 978-84-87334-25-2


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Apodini – detaljert informasjon på Wikispecies
Ned med vaabnene

Ned med vaabnene (dansk: Ned med Vaabnene!) er en stum dansk anti-krigsfilm fra 1914, i regi av Holger-Madsen. Manuset ble skrevet av Carl Th. Dreyer. Det var basert på østerrikske Bertha von Suttners roman Die Waffen nieder! fra 1889. Norske Alf Blütecher spiller rollen som Marthas første mann Arno von Dotzky.
Filmen ble spilt inn i april–mai 1914 og skulle hatt premiere under en internasjonal fredskongress i september. Den ble avlyst på grunn av   den første verdenskrigs utbrudd.


== Handling ==
Martha von Althaus, som er datter av gamle general, grev von Althaus, giftet seg som ganske ung med den tapre offiseren Arno von Dotzky. Etter få års lykkelig samliv ble han innkalt til krigstjeneste, hvor han døde. Martha sørget voldsomt. Fire år senere møter hun kaptein Frederik von Tilling på en hoff-fest. Han forteller Martha - under fire øyne - at han under krigen hadde kjempet side om side med hennes mann. Han hadde bedt von Tilling om å overbringe henne en siste hilsen. Når ett år er gått, er Martha og von Tilling gift. Etter en tid blir også han innkalt til krigstjeneste. Savnet gjør Martha så deprimert at hun må innlegges.
Syk av lengsel og med beskjeden om at hennes bankierfirma har gått konkurs, reiser hun av sted med tog mot slagmarken for å finne sin mann. Han har imidlertid blitt såret og ført til hovedstaden. Omsider blir paret gjenforent. Et kolerautbrudd truer med å stanse lykken. Marthas søster bukker under. Også deres far blir syk og dør. Martha og von Tilling er nå mer enn noensinne oppsatt på å arbeide for fredssaken.


== Rolleliste ==
Philip Bech - Grev von Althaus, Marthas far
Augusta Blad - Martha, grevens datter
Johanne Fritz-Petersen - Rosa, Marthas søster
Alf Blütecher - Arno von Dotzky, Marthas første mann
Olaf Fønss - Frederik von Tilling, Marthas andre mann
Carl Lauritzen - Knobelauch, krigsminister
Frederik Jacobsen - Bresser, lege
Birger von Cotta-Schønberg - Konrad, Marthas og Rosas fetter
Dagmar Kofoed
Oluf Billesborg
Ellen Ferslev
Ingeborg Olsen
Luzzy Werren
Axel Mattsson
Preben Rist


== Kilder ==
Ned med Vaabnene! i DFIs filmdatabase


== Eksterne lenker ==
(en) Ned med vaabnene på Internet Movie Database 
(da) Ned med vaabnene i Danmark Nationale Filminstitut
Apodinae

Apodinae (virkelige seilere) er en av to underfamilier i seilerfamilien. Den består av tre tribus og 17 slekter, som til sammen inkluderer 83 arter med fugler. Den andre underfamilien er Cypseloidinae.
Artene karakteriseres av en strømlinjeformet kropp med svært lange og smale vinger. Artene har svært korte og ubrukelige lemmer, som kun er egnet til å holde seg fast med. Fjærdrakten er typisk kamuflasjefarget. Seilere tilhører gruppen med verdens beste flygere, og mange av artene kan holde seg på vingene i måneder i strekk. De både eter, sover og parer seg i luften, og lander kun for å legge egg. Maten består av flygende insekter, som fuglene fanger i flukt, ofte kloss ved vannflaten eller like over andre typer våtmarksområder. Vann er derfor et betydningsfullt element for artene.


== Slekter ==
Listen med tribus og slekter følger HBW Alive. Norske navn på artene er i henhold til NOF, men navn i parentes er nødvendigvis ikke offisielle.

Apodidae, seilerfamilien
Apodinae (3 tribus, 17, slekter, 83 arter)
Chaeturini, (nålehaler) 7 slekter, 25 arter
Mearnsia (2 arter)
Zoonavena (3 arter)
Telecanthura (2 arter)
Rhaphidura (2 arter)
Neafrapus (2 arter)
Chaetura (10 arter)
Hirundapus (4 arter)
Collocaliini, (salanganer) 4 slekter, 29 arter
Collocalia (3 arter)
Hydrochous (1 art)
Aerodramus (23 arter)
Schoutedenapus (2 arter)
Apodini, (typiske seilere) 6 slekter, 29 arter
Aeronautes (3 arter)
Tachornis (3 arter)
Panyptila (2 arter)
Cypsiurus (2 arter)
Tachymarptis ( arter2)
Apus (17 arter)


== Litteratur ==
Josep del Hoyo and Nigel J. Collar et al. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Lynx Edicions, 2014, ISBN 978-84-96553-94-1
Josep del Hoyo, Andrew Elliott, Jordi Sargatal. Handbook of the Birds of the World - Volume 5, publisert 1999. Lynx Edicions. ISBN 978-84-87334-25-2


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Apodinae hos Fossilworks 
(en) Apodinae hos ITIS 
(en) Apodinae hos NCBI 
Apodinae – detaljert informasjon på Wikispecies
Cypseloidinae

Cypseloidinae (basale amerikanske seilere) er en av to underfamilier i seilerfamilien. Den består av to slekter, som til sammen inkluderer 13 arter med fugler. Den andre underfamilien er Apodinae. Artene er helst utbredt i Sør- og Mellom-Amerika, men et par arter har også tilhold i det sørlige Nord-Amerika.
Artene karakteriseres av en strømlinjeformet kropp med svært lange og smale vinger. Artene har svært korte og ubrukelige lemmer, som kun er egnet til å holde seg fast med. Fjærdrakten er typisk kamuflasjefarget. Seilere tilhører gruppen med verdens beste flygere, og mange av artene kan holde seg på vingene i måneder i strekk. De både eter, sover og parer seg i luften, og lander kun for å legge egg. Maten består av flygende insekter, som fuglene fanger i flukt, ofte kloss ved vannflaten eller like over andre typer våtmarksområder. Vann er derfor et betydningsfullt element for artene.


== Slekter ==
Listen med slekter følger HBW Alive. Norske navn på artene er i henhold til NOF, men navn i parentes er nødvendigvis ikke offisielle.

Apodidae, seilerfamilien
Cypseloidinae, (basale amerikanske seilere), 2 slekter, 13 arter
Cypseloides (8 arter)
Hvitflekkseiler, Cypseloides cherriei
Blekhakeseiler, Cypseloides cryptus
Mestisseiler, Cypseloides storeri
Svartseiler, Cypseloides niger
Hvitbrystseiler, Cypseloides lemosi
Saltaseiler, Cypseloides rothschildi
Sotseiler, Cypseloides fumigatus
Fosseseiler, Cypseloides senex
Streptoprocne (5 arter)
Rødhalsseiler, Streptoprocne rutila
Tepuiseiler, Streptoprocne phelpsi
Halsbåndseiler, Streptoprocne zonaris
Skjoldseiler, Streptoprocne biscutata
Hvitnakkeseiler, Streptoprocne semicollaris


== Litteratur ==
Josep del Hoyo and Nigel J. Collar et al. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Lynx Edicions, 2014, ISBN 978-84-96553-94-1
Josep del Hoyo, Andrew Elliott, Jordi Sargatal. Handbook of the Birds of the World - Volume 5, publisert 1999. Lynx Edicions. ISBN 978-84-87334-25-2


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cypseloidinae hos ITIS 
(en) Cypseloidinae hos NCBI 
Cypseloidinae – detaljert informasjon på Wikispecies
Kristian Sletvold

Kristian Sivertsen Sletvold eller Chr. Sletvold (født 23. desember 1867 i Geitastrand i Børsa, død 22. desember 1926 i Sandvollan) var lærer, kirkesanger og ordfører. Han var ordfører i Frøya kommune 1899–1901 og ordfører i Sandvollan kommune fra 1920–1922.Mens Sletvold bodde på Frøya var han lærer, kirkesanger og en tid herredskasserer. Familien flyttet til Sandvollan i 1905, hvor han var lærer på Hustad/Skjelvan skole. Han satt flere perioder i kommunestyret, var formann i skolestyret 1906-10 og 1923-26, og var engasjert i ungdomslag og avholdsbevegelsen.Sletvold var Venstremann, men forholdsvis radikal, og hadde ofte omgang med radikale politikere fra regionen.Han var gift med Sara Elise Skar (1871-1939) fra Beitstad; hun var utdannet jordmor, og var datter av bonde og varaordfører Anfind Skar. De fikk fem barn. På Sandvollan bodde familien den første tiden i lærerleiligheten i Skjelvan skole, men bygget etterhvert en egen bolig Solbakken nær gården Korsen, og flyttet i 1923 inn i den nybygde klokkergården Vollan.


== Referanser ==
Seyran Ismayilkhanov

Seyran Ismayilkhanov (på aserbajdsjansk stavet İsmayılxanov, kjent under artistnavnet Seyran; født 22. mai 1980 i Baku, Aserbajdsjan og bosatt i Köln) er en aserbajdsjansk vokalist og låtskriver. Ismayilkhanov har tidligere deltatt i Intervision Song Contest og i Tyrkvisjonens sangkonkurranse.


== Karriere ==
I 2000 flyttet Ismayilkhanov fra Aserbajdsjan til Moskva i Russland og i 2002 startet han sin musikkutdannelse ved Gnesin-instituttet. Senere samme år ga han ut sin første singel «Uletau». I 2005 flyttet Ismayilkhanov til Köln i Tyskland.I 2008 representerte Seyran Ismayilkhanov Aserbajdsjan i Intervision Song Contest i Sotsji, hvor han oppnådde en åttendeplass som samlet resultat. I 2011 vant han den internasjonale Golden Melody-festivalen på Kypros med melodien «Ganadsız mələklər», og i 2012 ble han nummer to i den internasjonale Suncane Scale-festivalen i Montenegro med melodien «Let the Sunshine». Ismayilkhanov representerte Tyskland i Tyrkvisjonens sangkonkurranse i 2020 med melodien «Odun».I 2011 og 2013 deltok Seyran Ismayilkhanov i de aserbajdsjanske kvalifiseringsrundene før den nasjonale finalen for å velge landets bidrag til Eurovision Song Contest. I 2015 deltok han i den sveitsiske forhåndskvalifiseringen med melodien «Keine Angst», og i 2019 deltok han i talentshowet The Voice of Germany. Ismayilkhanov arrangerte konsertene Spirit of Caucasus i 2018, og i 2020 ga han ut musikkalbumet med samme navn.


== Diskografi ==
2020: Spirit of Caucasus
2016: Masum an
2015: Nur die Liebe zählt
2012: Kanatsız melekler


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(tr) Offisielt nettsted  (tr) (de) (en)
St Olaf’s Church i Wasdale Head

St Olaf's Church i Wasdale Head i Cumbria i Nordvest-England er en av de minste kirkene i England, kan hende den aller minste. Kirken ligger vakkert til i en lund med barlind i nærheten av det høyeste fjellet og den dypeste innsjøen i Lake District National Park, og er regnet som «fjellklatrerkirken» i England.
Navnet St Olaf's Church er fra 1977, tidligere hadde kirken vært uten navn. Det var presten i kirken på denne tiden, som hadde venner i Norge, som foreslo at kirken ble vigslet til den norske helgenkongen Olav den hellige De eldste kildene som nevner kirken er fra 1550, men en regner med at den er eldre. Ifølge tradisjonen skal taksperrene opprinnelig har vært spanter i et vikingskip.


== Eksterne lenker ==
Wasdale - St Olaf's Church at Visit Cumbria
Undress me

Undress me er en svensk kortfilm fra 2012 som vant Teddy Award ved Berlin internasjonale filmfestival i 2013 for beste kortfilm,  og den ble nominert til Golden Berlin Bear i 2013 .


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Undress me på Internet Movie Database
Fakodonesis

Fakodonesis (fra gresk linseskjelving) er en tilstand hvor øyets linse henger løst i zonulatråder. Dette er oftest grunnet slappe eller overrevne zonulatråder, noe som kan ha en rekke årsaker – blant annet traume, pseudoeksfoliasjonssyndrom og Marfan syndrom.
John Barleycorn

John Barleycorn er en engelsk folkevise. Karakteren John Barleycorn i sangen er en personifisering av den viktige kronavling bygg og alkoholholdig drikke som blir laget av øl og whisky. I sangen blir John Barleycorn berørt av flere sykdommer, dødsfall og skammelig behandling under de forskjellige fasene av bygg-dyrking, som innhøsting og malting. 


== Innhold ==
Barleycorn, personifiseringen av bygg, møter mye lidelser før han til slutt dør en ubehagelig død. Følgene av døden hans er at en kan lage brød. Derfor dør Barleycorn for at andre skal få leve. Til slutt blir kroppen hans spist som brødet. En populær hymne, «We Plough the Fields and Scatter», blir ofte sunget på høsttakkefester til samme melodi. 


== Versjoner og varianter ==
Det finnes mange versjoner av sangen. En versjon av sangen finnes i Bannatyne Manuscript fra 1568, og engelske skillingviseversjoner fra 1600-tallet er vanlige. Den skotske nasjonaldikteren Robert Burns ga ut sin versjon i 1782, og det finnes flere moderne versjoner. 


== Nyere innspillinger ==
Det er spilt inn mange versjoner av sangen, mest kjent av Traffic, som har kalt opp albumet deres John Barleycorn Must Die etter sangen. Sangen er også spilt av Fire + Ice, Gae Bolg, Bert Jansch, The John Renbourn Group, Pentangle, Finest Kind, Martin Carthy, Roy Bailey, Martyn Bates i samarbeid med Max Eastley, the Watersons, Steeleye Span, Jethro Tull, Fairport Convention, The Minstrels of Mayhem, Oysterband, Frank Black, Chris Wood, Woody Lissauer, Quadriga Consort, Maddy Prior, Heather Alexander, Tim van Eyken og mange andre artister. Sangen er også en sentral del av The Imagined Village-prosjektet til Simon Emmerson. Martin og Eliza Carthy spilte sangen i lag med Paul Weller på albumet The Imagined Village. 


== Tolkninger og bruk i andre kulturuttrykk ==
Forskeren Kathleen Herbert har trukket linjer mellom Beowa (en mytisk figur fra angelsaksisk heidendom som dukker opp tidlig i angelsaksiske kongelige slekttavler. Navnet betyr «bygg») og figuren John Barleycorn. Herbert sier at Beowa og Barleycorn er en og samme, og merker seg at folkevisen skildrer lidinga, døden og oppstoda til Barleycorn, men feirer også «den legende effekten av å drikke blodet hans»
Jack London ga tittelen John Barleycorn til selvbiografien sin fra 1913, som forteller om kampen hans mot alkoholisme. 


== Kilder ==
Herbe t, Kathleen (2007). Looking for the Lost Gods of England. Anglo-Saxon Books. ISBN 1-898281-04-1
Vaughan Williams, Ralph and A.L. Lloyd (1959). The Penguin Book of English Folk Songs. Penguin.
Wood, Pete. «John Barleycorn: The Evolution of a Folk-Sang Family», Folk Music Journal, Vol. 8, pp 438-455, 2004
Wood, Pete. «John Barleycorn revisited: Evolution and folk-sang», Article 232, Musical Traditions
Samuel Wilberforce

Samuel Wilberforce (født 7. september 1805 i London, død 19. juli 1873 i Dorking i Surrey) var en britisk teolog og anglikansk biskop. Han var sønn av William Wilberforce. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Wilberforce studerte i Oxford, ble i 1830 pastor i Brightstone (på øya Wight) og i 1845 domprost i Westminster. Wilberforce var forkjemper for at Oxford skulle bli et religiøst lærested, og var motstander av den ungen garden av naturvitere som ønsket å studere naturvitenskap uavhengig av presteyrket. Striden toppet seg med debattene i etterkant av publiseringen av Charles Darwins Artenes opprinnelse i 1859, hvor Wilberforce sto på tradisjonalistenes side mot blant annet botanikeren Joseph Dalton Hooker og zoologen Thomas Henry Huxley.Han ble biskop i Oxford, hvorfra han i 1869 ble forflyttet til bispedømmet Winchester.
Han døde ved fall fra hesten under et ritt i Dorking. 


== Litteratur ==
Eminent Persons: Biographies, Reprinted from The Times. MacMillan, London 1892–1897
John William Burgon: Lives of twelve good men. Murray, London 1891, S. 242–278 (online).
Stephen Jay Gould: Soapy Sams Logic. A True Scoundrel but with Redeeming Value. In: Natural History. Band 95, Nummer 4, 1986, S. 16–18.
J. R. Lucas: Wilberforce and Huxley: A legendary encounter. In: Historical Journal. Band 22, Cambridge University Press 1979, S. 313–330 (online Arkivert 10. april 2011 hos Wayback Machine.).
Standish Meacham: Lord Bishop: The Life of Samuel Wilberforce, 1805–1873. Harvard University Press, 1970, ISBN 0-674-53913-3
R. K. Pugh, J. F. A. Mason (Hrsg.): The letter books of Samuel Wilberforce, 1843–68. Oxford 1970, ISBN 0-902509-00-4
(de) Martin Schneider: «Wilberforce, Samuel» i Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Bind 28, Nordhausen 2007, ISBN 978-3-88309-413-7, sp. 1578–1581.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Innføring i Project Canterbury
Bilder avn Wilberforce
Oxfordbevegelsen

Oxfordbevegelsen (engelsk: Oxford movement) var en anglokatolsk bevegelse som arbeidet for å gjenreise de katolske og oldkirkelige prinsipper som tilhengerne mente lå til grunn for anglikanismen.
Bevegelsen sprang ut av den anglikanske kirke rundt 1830; utgangspunktet var en preken med tittelen National Apostasy som John Keble holdt den 14. juli 1833 i universitetskirken St Mary the Virgin i Oxford. Alle de sentrale personer, John Keble, John Henry Newman og Edward Bouverie Pusey, underviste ved University of Oxford. Et annet kjent medlem var Frederick William Faber, som likesom Newman ble katolsk prest og oratorianer.
Et annet navn på bevegelsen, Tractarian Movement, fikk den på grunn av de mange traktatene Newman utgav i serien Tracts for the time (1833 til 1841). Newman skrev Oxfordbevegelsens historie i selvbiografien Apologia pro vita sua (1864).
Lederne i den anglikanske kirke fordømte først deres lære, idet oxfordtilhengerne stilte spørsmål ved legitimiteten til anglikanismen, men senere utviklet bevegelsen seg til «High Church»-retningen i den anglikanske kirke som fikk innvirkning på det liturgisk-teologiske område, i motsetning til den protestantiske «Low Church»-retningen.


== Litteratur ==
Wilfrid Philip Ward: William George Ward and the Oxford movement. Macmillan, London 1889 (nytrykk New York 1977)
Hvorfor jeg tror på Oxfordbevegelsen. Besvart av dr. Cathrine Hambro, skibsreder Mørland, kommandør Larsson, fengselsprest Selvig med flere. 125 sider. Blix forlag.


== Eksterne lenker ==
John Kebles preken National Apostasy
Newmans traktatserie Tracts for the Times
Bjørn O. Hansen: Oxfordbevegelsens hemmelighet: Lev i lyset!
Elsa Stackelberg

Elsa Juliane Stackelberg (født Lund 28. februar 1929 i Oslo, død 2014) var en norsk-svensk grevinne, designer og grunnlegger av Fri Form. Hun var også filmregissør og filmmanusforfatter.
Stackelberg, datter av direktør Asbjørn Lund og Marie Bolstad, laget i samarbeid med sin første mann filmen Susanne i 1960. På begynnelsen av 1960-tallet designet hun hagemøblene Fri Form og grunnla sammen med sin andre mann foretaket med samme navn (som senere ble Stackelberg Design).Hun var 1947–1960 gift med den danske fotografen, legen og regissøren Kit Colfach (1923–2002) og fra 1960 med administrerende direktør for Fri Form, grev Berndt Stackelberg (1926–2007).


== Filmografi ==
1960 – Susanne (regissør, manusforfatter, medprodusent under navnet Elsa Colfach)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Elsa Stackelberg på Internet Movie Database 
(en) Elsa Stackelberg hos The Movie Database
Kfar Yehoshua

Kfar Yehoshua (hebraisk כְּפַר יְהוֹשֻׁעַ, betyr Josvalandsbyen) er en moshav nord i Israel. Den ligger mellom Ir HaKarmel og Nasaret og tilhører  Jezreeldalen regionale kommune. I 2006 hadde  den et folketall på 732.
Moshaven ble grunnlagt i 1927 og oppkalt etter Yehoshua Hankin, som var ansvarlig for de fleste store oppkjøpene av landområde for World Zionist Organization i det osmanske Palestina. Han bodde i en jernbanestasjon langs Jezreeldalen-banen som ble lagt ned midt på 1900-tallet. 


== Bildegalleri ==
Sverige under EM i svømmesport 1926

Sverige deltok under EM i svømmesport 1926 i Budapest, Ungarn i 1926.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==