jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Annihilation

Annihilation er en roman fra 2014 av Jeff VanderMeer.
Den er den første i en serie på tre bøker som kalles «Southern Reach»-trilogien. Boken beskriver en gruppe på fire kvinner (en biolog, en sosialantropolog, en psykolog og en landmåler) som begir seg ut i et område kalt «Område X.» Området er forlatt og avskåret fra resten av sivilisasjonen. De er den tolvte ekspedisjonen. De andre ekspedisjonene har blitt rammet av forsvinninger, selvmord, aggressive kreftformer og psykiske traumer. Romanen vant Nebula-prisen for beste roman i 2015 og Shirley Jackson-prisen for beste roman i 2014.


== Bakgrunn ==
Inspirasjonen for Annihilation og «Southern Reach»-trilogien var en 14 kilometer lang fottur gjennom St. Marks National Wildlife Refuge i Nordvest-Florida. Mange av dyrene og vegetasjonen som VanderMeer så på denne turen gjennom de siste 17 årene dukket opp i romanen. Han har uttalt at en dag håper han å gjøre en «merkelig natur»-antologi i tillegg.I mars 2014 besøkte VanderMeer fyret St. Marks Lighthouse, som gav inspirasjon til én av scenene i Annihilation.


== Film ==
Den amerikanske filmen Annihilation (2018) av Alex Garland er basert på boken.


== Referanser ==
Pierre Gasly

Pierre Gasly (født 7. februar 1996 i Rouen) er en fransk racerfører. Han vant GP2-mesterskapet i 2016 og ble nummer to i Formel Renault 3,5-liter i 2014. I 2017 kjører han for Team Mugen i det japanske Super Formula-mesterskapet. Han fikk sin Formel 1-debut i Malaysias Grand Prix 2017. Gasly kjørte deler av 2019-sesongen for Red Bull Racing, men mistet plassen til Alexander Albon midtveis i sesongen, og måtte tilbake til å kjøre for Toro Rosso.[1] Gasly tok sin første pallplassering med en 2. plass i Brasil Grand Prix 2019. Året etter tok han sin første seier i Italias Grand Prix 2020 med AlphaTauri Honda, laget som tidligere het Toro Rosso.


== Resultater ==


=== Karriereoversikt ===


=== Fullstendige Formel 1-resultater ===
Se også: Forklaring på F1-resultaterNoter til tabellene:† - Føreren brøt løpet, men ble klassifisert ettersom han hadde fullført over 90% av løpsdistansen.‡ - Halvparten av poengene ble tildelt under Belgias Grand Prix 2021 etter at under 75% av løpsdistansen ble fullført på grunn av kraftig regn.P - pole position.R - raskeste runde.* - Sesongen pågår.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Pierre Gasly – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Pierre Gasly – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Pierre Gasly – racing-reference.info 
(en) Pierre Gasly – Driver Database 
(es) Pierre Gasly – as.com
Telodorcus intermedius

Telodorcus intermedius (også kjent som Dorcus intermedius) er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor til stor (hannen 19-57 millimeter), blank, rødbrun til svart, nokså bred hjortebille, hannens kjever krumme med en kraftig, butt tann nær roten og noen mindre tenner lenger ute. På beina er føttene kledt med gulaktige hår. Hunnen er mye mindre enn hannen.


== Levevis ==
De voksne billene besøker blomster på kokospalmer.


== Utbredelse ==
Arten lever på Ny-Guinea, Admiralitetsøyene, Bismarckøyene og Salomonøyene.


== Systematisk inndeling ==
Arten blir ofte plassert i slekten Dorcus.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Dorcini
Slekten Telodorcus Didier, 1931
Telodorcus intermedius (Gestro, 1881)


== Kilder ==
Oversikt over artene


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Bilde av en hann
Bildegalleri
(en) Dorcus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Rássejohka

Rássejohka eller Rásjohka (nordsamisk, historisk Rassejåkka) er ei elv i Båtsfjord kommune i Finnmark. Den er ei sideelv til Syltefjordelva og er 12,4 kilometer lang.
Elva har utspring nord for Krokfjellet og renner først mot øst og passerer gjennom innsjøen Rássejávri. En kilometer nedenfor Rássejávri forlater elva viddelandskapet og renner ned i en dyp V-dal og snur gradvis mot nord. Fra sør mottar den sideelva Noaidejohka, som kommer fra området ved Kjøpmannskjølen, og en noe mindre sideelv kommer inn fra Trangdalen i øst. Den siste strekningen før samløpet med Syltefjordelva er skogkledt.
Mesteparten av nedbørfeltet ligger innenfor Varangerhalvøya nasjonalpark, mens området ved munningen er vernet som Syltefjorddalen naturreservat.


== Referanser ==
Adiathella

Adiathella er en slekt av insekter innen familien Chelisochidae som igjen hører inn under ordenen saksedyr. Navnet kommer av tangen eller saksen på bakkroppen.


== Utseende ==
Mørkt fargede saksedyr med lange, trådformede antenner. Tangen på bakkroppsspissen er kraftig. De kan kjennes på at det andre fotleddet har et utskudd på undersiden som går under det tredje leddet.


== Levevis ==
Saksedyr har bitende munndeler og lever av forskjellig organisk føde, men kan gjerne ta mindre levende byttedyr.


== Utbredelse ==
Slekten finnes på Salomonøyene og Filippinene.


== Systematisk inndeling ==
Det er usikkerhet om inndelingen spesielt når det gjelder plasseringen av slekter i forhold til underfamilier.

Orden saksedyr (Dermaptera)
Underorden Forficulina
Overfamilie Forficuloidea
Familie Chelisochidae Burr, 1907 – ca. 96 arter fordelt på 16 slekter
Slekt Adiathella Brindle, 1970
Adiathella incisa Brindle, 1970
Adiathella lingua Brindle, 1970
Adiathella philippinensis Srivastava, 1976
Adiathella spinosa Brindle, 1970
Slekt Adiathetus Burr, 1907
Slekt Euenkrates Rehn, 1927
Slekt Exypnus Burr, 1907
Slekt Gressitolabis  Brindle, 1970
Slekt Lamprophorella Mjöberg, 1924
Slekt Proreus Burr, 1907
Slekt Schizochelisoches Steinmann, 1987
Slekt Schizoproreus Steinmann, 1987
Slekt Solenosoma Burr, 1907
Underfamilie Chelisochelinae - usikker
Slekt Chelisochella Verhoeff, 1902
Slekt Kinesis Burr, 1907
Underfamilie Chelisochinae - usikker
Slekt Chelisoches Scudder, 1876
Slekt Hamaxas Burr, 1907
Underfamilie Genitalatinae - usikker
Slekt Genitalata  Kapoor, 1974


== Referanser ==


== Kilder ==
Hansen, Lars Ove. Naturhistorisk museum (UiO) og Museumsprosjektet. Norges gresshopper (Orthoptera) og andre gresshoppe-lignende insekter. https://web.archive.org/web/20091030115318/http://www.nhm.uio.no/norort/
Australian Faunal Directory, Chelisochidae


== Eksterne lenker ==
(en) Adiathella i Global Biodiversity Information Facility 
Adiathella – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk entomologisk forening – Norsk entomologisk forening, En forening for og om Insekter.
Tegning av Chelisoches morio
Bildegalleri over nordamerikanske arter
Serrognathus kyanrauensis

Serrognathus kyanrauensis (også kjent som Dorcus kyanrauensis) er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor til stor (hannen 27-55 millimeter), mørkbrun, kraftig bygd hjortebille, hannens kjever kraftige, nokså rette. Kroppen er litt flattrykt, hannens hode er svært stort for å gi plass til de store kjevene, hunnen har en mer jevnbred kroppsform. Hos store hanner har kjevene en tann omtrent en tredjedel ut, oftest med en ganske liten tann utenfor denne. Forkroppen er nokså kraftig punktert og litt matt. Hunnen er mindre enn hannen, fint og tett punktert.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer, hunnene legger egg i nokså harde, døde trestammer med hvitråte.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på Taiwan.


== Systematisk inndeling ==
Arten blir ofte plassert i slekten Dorcus.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Dorcini
Slekten Serrognathus Motschulsky, 1861 – 28 arter
Underslekten Serrognathus (i snever forstand)
Serrognathus kyanrauensis (Miwa, 1934)


== Kilder ==
Oversikt over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Serrognathus kyanrauensis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Serrognathus kyanrauensis hos NCBI 
Bildegalleri
(en) Dorcus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Serrognathus (Eurytrachelus) lhoba

Serrognathus lhoba (også kjent som Dorcus lhoba) er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor(hannen ca. 23-28 millimeter), blankt svart, kraftig bygd hjortebille, hannens kjever gjerne nokså rette, kraftige med en innoverrettet tann nær spissen, uten tenner i den indre delen. Kroppen er litt flattrykt, hannens hode er stort for å gi plass til de store kjevene, hunnen har en mer jevnbred kroppsform. Hannenes kjever er ikke sagtakkede (i motsetning til de fleste andre Serrognathus-artene). Hunnen er mindre enn hannen, dekkvingene er lengdestripete.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer, hunnene legger egg i døde trestammer med hvitråte.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Tibet.


== Systematisk inndeling ==
Arten blir ofte plassert i slekten Dorcus.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Dorcini
Slekten Serrognathus Motschulsky, 1861 – 28 arter
Underslekten Eurytrachelus Thomson, 1862
Serrognathus lhoba (Huang & Chen, 2013)


== Kilder ==
Oversikt over artene


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Bildegalleri
(en) Dorcus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Adiathella incisa

Adiathella incisa er en art av insekter innen familien Chelisochidae som igjen hører inn under ordenen saksedyr. Navnet kommer av tangen eller saksen på bakkroppen.


== Utseende ==
Rødbrunt fargede  saksedyr med lange, trådformede antenner. Tangen på bakkroppsspissen er kraftig. De kan kjennes på at det andre fotleddet har et utskudd på undersiden som går under det tredje leddet.


== Levevis ==
Saksedyr har bitende munndeler og lever av forskjellig organisk føde, men kan gjerne ta mindre levende byttedyr.


== Utbredelse ==
Arten finnes på Guadalcanal, Salomonøyene.


== Systematisk inndeling ==
Det er usikkerhet om inndelingen spesielt når det gjelder plasseringen av slekter i forhold til underfamilier.

Orden saksedyr (Dermaptera)
Underorden Forficulina
Overfamilie Forficuloidea
Familie Chelisochidae Burr, 1907 – ca. 96 arter fordelt på 16 slekter
Slekt Adiathella Brindle, 1970
Adiathella incisa Brindle, 1970
Adiathella lingua Brindle, 1970
Adiathella philippinensis Srivastava, 1976
Adiathella spinosa Brindle, 1970
Slekt Adiathetus Burr, 1907
Slekt Euenkrates Rehn, 1927
Slekt Exypnus Burr, 1907
Slekt Gressitolabis  Brindle, 1970
Slekt Lamprophorella Mjöberg, 1924
Slekt Proreus Burr, 1907
Slekt Schizochelisoches Steinmann, 1987
Slekt Schizoproreus Steinmann, 1987
Slekt Solenosoma Burr, 1907
Underfamilie Chelisochelinae - usikker
Slekt Chelisochella Verhoeff, 1902
Slekt Kinesis Burr, 1907
Underfamilie Chelisochinae - usikker
Slekt Chelisoches Scudder, 1876
Slekt Hamaxas Burr, 1907
Underfamilie Genitalatinae - usikker
Slekt Genitalata  Kapoor, 1974


== Referanser ==


== Kilder ==
Hansen, Lars Ove. Naturhistorisk museum (UiO) og Museumsprosjektet. Norges gresshopper (Orthoptera) og andre gresshoppe-lignende insekter. https://web.archive.org/web/20091030115318/http://www.nhm.uio.no/norort/
Australian Faunal Directory, Chelisochidae


== Eksterne lenker ==
(en) Adiathella incisa i Global Biodiversity Information Facility 
Norsk entomologisk forening – Norsk entomologisk forening, En forening for og om Insekter.
Tegning av Chelisoches morio
Symposium on Operating Systems Principles

Symposium on Operating Systems Principles (SOSP) er en prestisjefylt akademisk konferanse om operativsystemer som blir organisert av Association for Computing Machinery (ACM).SOSP blir avholdt annet hvert år, og veksler med konferansen om Operating Systems Design and Implementation (OSDI). Den første SOSP ble avholdt i 1967. Den blir sponset av ACM's Special Interest Group on Operating Systems (SIGOPS).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
http://sosp.org/
Oversikt over Team Hitec Products stall

Denne siden inneholder en oversikt over Team Hitec Products sine lag, fordelt på år.


== 2021 ==


== 2020 ==


== 2019 ==


== 2018 ==
Ryttere 2018  


== 2017 ==
Ryttere 2017  Alder vist som 1. januar 2017. 


== 2016 ==
Ryttere 2016  Alder vist som 1. januar 2016. 


== 2015 ==
Ryttere 2015  Alder vist som 1. januar 2015. 


== Referanser ==
Adiathella lingua

Adiathella lingua er en art av insekter innen familien Chelisochidae som igjen hører inn under ordenen saksedyr. Navnet kommer av tangen eller saksen på bakkroppen.


== Utseende ==
Rødbrun fargede saksedyr med lange, trådformede antenner. Lengden på hanndyr er 19 mm, mens den er 14 mm for hunndyr. Tangen på bakkroppsspissen er kraftig. De kan kjennes på at det andre fotleddet har et utskudd på undersiden som går under det tredje leddet.


== Levevis ==
Saksedyr har bitende munndeler og lever av forskjellig organisk føde, men kan gjerne ta mindre levende byttedyr.


== Utbredelse ==
Arten finnes på Guadalcanal, Salomonøyene.


== Systematisk inndeling ==
Det er usikkerhet om inndelingen spesielt når det gjelder plasseringen av slekter i forhold til underfamilier.

Orden saksedyr (Dermaptera)
Underorden Forficulina
Overfamilie Forficuloidea
Familie Chelisochidae Burr, 1907 – ca. 96 arter fordelt på 16 slekter
Slekt Adiathella Brindle, 1970
Adiathella incisa Brindle, 1970
Adiathella lingua Brindle, 1970
Adiathella philippinensis Srivastava, 1976
Adiathella spinosa Brindle, 1970
Slekt Adiathetus Burr, 1907
Slekt Euenkrates Rehn, 1927
Slekt Exypnus Burr, 1907
Slekt Gressitolabis  Brindle, 1970
Slekt Lamprophorella Mjöberg, 1924
Slekt Proreus Burr, 1907
Slekt Schizochelisoches Steinmann, 1987
Slekt Schizoproreus Steinmann, 1987
Slekt Solenosoma Burr, 1907
Underfamilie Chelisochelinae - usikker
Slekt Chelisochella Verhoeff, 1902
Slekt Kinesis Burr, 1907
Underfamilie Chelisochinae - usikker
Slekt Chelisoches Scudder, 1876
Slekt Hamaxas Burr, 1907
Underfamilie Genitalatinae - usikker
Slekt Genitalata  Kapoor, 1974


== Referanser ==


== Kilder ==
Hansen, Lars Ove. Naturhistorisk museum (UiO) og Museumsprosjektet. Norges gresshopper (Orthoptera) og andre gresshoppe-lignende insekter. https://web.archive.org/web/20091030115318/http://www.nhm.uio.no/norort/
Australian Faunal Directory, Chelisochidae


== Eksterne lenker ==
(en) Adiathella lingua i Global Biodiversity Information Facility 
Norsk entomologisk forening – Norsk entomologisk forening, En forening for og om Insekter.
Tegning av Chelisoches morio
Pacific Grove

Pacific Grove er en kystby i Monterey County i California i USA. Bureau of the Census estimerte i 2013 befolkningen til 15,504. Pacific Grove ligger mellom Point Pinos og Monterey.Pacific Grove er kjent for sine viktorianske hjem, Asilomar State Beach og som «sommerfuglbyen i USA» på grunn av den årlige migrasjon av monarksommerfugler. Byen har flere historiske bygninger per innbygger enn noe annet sted i California. 75% av husene i Pacific Grove blir betraktet som historiske og noen av dem har blitt omdannet til bed and breakfast-overnattingsteder.
I byen ligger Point Pinos Lighthouse, det eldste bevarte fungerende fyrhuset på vestkysten. Pacific Grove Museum of Natural History og Pacific Grove Art Center er lokalisert i den historiske gamlebyen. Pacific Grove var også sentral under innspillingene av Roger Spottiswoodes film Turner & Hooch fra 1989 og filmen A Summer Place med Sandra Dee.


== Referanser ==
Adiathella spinosa

Adiathella spinosa er en art av insekter innen familien Chelisochidae som igjen hører inn under ordenen saksedyr. Navnet kommer av tangen eller saksen på bakkroppen.


== Utseende ==
Rødbrun fargede saksedyr med lange, trådformede antenner. Lengden på hanndyr er 26–27 mm, mens den er 18–19 mm for hunndyr. Tangen på bakkroppsspissen er kraftig. De kan kjennes på at det andre fotleddet har et utskudd på undersiden som går under det tredje leddet.


== Levevis ==
Saksedyr har bitende munndeler og lever av forskjellig organisk føde, men kan gjerne ta mindre levende byttedyr.


== Utbredelse ==
Arten finnes på Salomonøyene.


== Systematisk inndeling ==
Det er usikkerhet om inndelingen spesielt når det gjelder plasseringen av slekter i forhold til underfamilier.

Orden saksedyr (Dermaptera)
Underorden Forficulina
Overfamilie Forficuloidea
Familie Chelisochidae Burr, 1907 – ca. 96 arter fordelt på 16 slekter
Slekt Adiathella Brindle, 1970
Adiathella incisa Brindle, 1970
Adiathella lingua Brindle, 1970
Adiathella philippinensis Srivastava, 1976
Adiathella spinosa Brindle, 1970
Slekt Adiathetus Burr, 1907
Slekt Euenkrates Rehn, 1927
Slekt Exypnus Burr, 1907
Slekt Gressitolabis  Brindle, 1970
Slekt Lamprophorella Mjöberg, 1924
Slekt Proreus Burr, 1907
Slekt Schizochelisoches Steinmann, 1987
Slekt Schizoproreus Steinmann, 1987
Slekt Solenosoma Burr, 1907
Underfamilie Chelisochelinae - usikker
Slekt Chelisochella Verhoeff, 1902
Slekt Kinesis Burr, 1907
Underfamilie Chelisochinae - usikker
Slekt Chelisoches Scudder, 1876
Slekt Hamaxas Burr, 1907
Underfamilie Genitalatinae - usikker
Slekt Genitalata  Kapoor, 1974


== Referanser ==


== Kilder ==
Hansen, Lars Ove. Naturhistorisk museum (UiO) og Museumsprosjektet. Norges gresshopper (Orthoptera) og andre gresshoppe-lignende insekter. https://web.archive.org/web/20091030115318/http://www.nhm.uio.no/norort/
Australian Faunal Directory, Chelisochidae


== Eksterne lenker ==
(en) Adiathella spinosa i Global Biodiversity Information Facility 
Norsk entomologisk forening – Norsk entomologisk forening, En forening for og om Insekter.
Tegning av Chelisoches morio
Adiathella philippinensis

Adiathella philippinensis er en art av insekter innen familien Chelisochidae som igjen hører inn under ordenen saksedyr. Navnet kommer av tangen eller saksen på bakkroppen.


== Utseende ==
Brunoransje fargede saksedyr med lange, trådformede antenner. Lengden på hanndyr er 16-17,5 mm, mens den er 17–18 mm for hunndyr. Tangen på bakkroppsspissen er kraftig. De kan kjennes på at det andre fotleddet har et utskudd på undersiden som går under det tredje leddet.


== Levevis ==
Saksedyr har bitende munndeler og lever av forskjellig organisk føde, men kan gjerne ta mindre levende byttedyr.


== Utbredelse ==
Arten finnes på Mindanao, Filippinene.


== Systematisk inndeling ==
Det er usikkerhet om inndelingen spesielt når det gjelder plasseringen av slekter i forhold til underfamilier.

Orden saksedyr (Dermaptera)
Underorden Forficulina
Overfamilie Forficuloidea
Familie Chelisochidae Burr, 1907 – ca. 96 arter fordelt på 16 slekter
Slekt Adiathella Brindle, 1970
Adiathella incisa Brindle, 1970
Adiathella lingua Brindle, 1970
Adiathella philippinensis Srivastava, 1976
Adiathella spinosa Brindle, 1970
Slekt Adiathetus Burr, 1907
Slekt Euenkrates Rehn, 1927
Slekt Exypnus Burr, 1907
Slekt Gressitolabis  Brindle, 1970
Slekt Lamprophorella Mjöberg, 1924
Slekt Proreus Burr, 1907
Slekt Schizochelisoches Steinmann, 1987
Slekt Schizoproreus Steinmann, 1987
Slekt Solenosoma Burr, 1907
Underfamilie Chelisochelinae - usikker
Slekt Chelisochella Verhoeff, 1902
Slekt Kinesis Burr, 1907
Underfamilie Chelisochinae - usikker
Slekt Chelisoches Scudder, 1876
Slekt Hamaxas Burr, 1907
Underfamilie Genitalatinae - usikker
Slekt Genitalata  Kapoor, 1974


== Referanser ==


== Kilder ==
Hansen, Lars Ove. Naturhistorisk museum (UiO) og Museumsprosjektet. Norges gresshopper (Orthoptera) og andre gresshoppe-lignende insekter. https://web.archive.org/web/20091030115318/http://www.nhm.uio.no/norort/
Australian Faunal Directory, Chelisochidae


== Eksterne lenker ==
(en) Adiathella philippinensis i Global Biodiversity Information Facility 
Norsk entomologisk forening – Norsk entomologisk forening, En forening for og om Insekter.
Tegning av Chelisoches morio
Ingvild Gåskjenn

Ingvild Gåskjenn (født 1. juli 1998 i Horten) er en norsk syklist fra Horten. Hun sykler for Team Hitec Products.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ingvild Gåskjenn – ProCyclingStats 
(en) Ingvild Gåskjenn – Cycling Archives 
(en) Ingvild Gåskjenn – Cycling Quotient
VAX-11

VAX-11 er en tidligere familie av 32-biter VAX minidatamaskiner som ble utviklet og produsert av Digital Equipment Corporation (DEC). Den første i denne familien, VAX-11/780, ble introdusert den 25. oktober 1977.
Serrognathus (Eurytrachelus) lineatopunctatus

Serrognathus lineatopunctatus (også kjent som Dorcus lineatopunctatus) er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor til stor (hannen 33-62 millimeter), blankt svart, kraftig bygd hjortebille, hannens kjever gjerne nokså rette, kraftige med en innoverrettet, butt tann nær spissen, forøvrig uten tenner. Kroppen er litt flattrykt, hannens hode er stort for å gi plass til de store kjevene, hunnen har en mer jevnbred kroppsform. Hannenes kjever er ikke sagtakkede (i motsetning til de fleste andre Serrognathus-artene). Hunnen er mindre enn hannen, dekkvingene er lengdestripete.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer, hunnene legger egg i døde trestammer med hvitråte.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i India, Nepal, Bhutan, Bangladesh, Yunnan og Myanmar.


== Systematisk inndeling ==
Arten blir ofte plassert i slekten Dorcus.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Dorcini
Slekten Serrognathus Motschulsky, 1861 – 28 arter
Underslekten Eurytrachelus Thomson, 1862
Serrognathus lineatopunctatus (Hope, 1831)
Serrognathus lineatopunctatus gaoligongshanus (Huang & Chen, 2013) - Yunnan
Serrognathus lineatopunctatus lineatopunctatus (Hope, 1831)
Serrognathus lineatopunctatus tethys (Didier, 1929)


== Kilder ==
Oversikt over artene


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Bildegalleri
(en) Dorcus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Serrognathus (Eurytrachelus) hansi

Serrognathus hansi (også kjent som Dorcus hansi) er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor til stor (hannen opptil 60 millimeter), blankt svart, kraftig bygd hjortebille, hannens kjever gjerne nokså rette, kraftige med en innoverrettet, butt tann nær spissen, forøvrig med en liten tann lenger ute. Kroppen er litt flattrykt, hannens hode er stort for å gi plass til de store kjevene, hunnen har en mer jevnbred kroppsform. Hannenes kjever er ikke sagtakkede (i motsetning til de fleste andre Serrognathus-artene). Hunnen er mindre enn hannen, dekkvingene er lengdestripete.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer, hunnene legger egg i døde trestammer med hvitråte.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Kina (Guangxi).


== Systematisk inndeling ==
Arten blir ofte plassert i slekten Dorcus.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Dorcini
Slekten Serrognathus Motschulsky, 1861 – 28 arter
Underslekten Eurytrachelus Thomson, 1862
Serrognathus hansi (Schenk, 2008)


== Kilder ==
Oversikt over artene


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Bildegalleri
Bilde av en hann
(en) Dorcus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons