jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kaveri

Kaveri, også skrevet Cauvery, er en stor indisk elv. Elvens utspring blir generelt ansett som Talakaveri, Kodagu, i de vestlige Ghatfjellene i Karnataka, og elven renner så videre sørøstover gjennom Karnataka og Tamil Nadu, før den krysser Deccan og de sørøstlige lavlandene der, også så munner ut i Bengalbukten gjennom to hovedelvemunninger. Elven blir ekstensivt brukt som en kilde for vanningssystemer og for hydroelektrisk strømproduksjon, og elven har støttet gårdsbruk i århundrer, samt vært livnærende for mange eldgamle kongedømmer og moderne byer i Sør-India.
Kaveribassenget er estimert til å være rundt 81 155 kvadratkilometer, og har mange sideelver, som Shimsa, Hemaveti, Arkavati, Honnuhole, Lakshmana Tirtha, Kabini, Bhavani, Lokapavani, Noyyal, og Amaravati. Elvebassenget dekker fire stater og territorier i India: Tamil Nadu, 43 856 kvadratkilometer; Karnataka, 34 273 kvadratkilometer; Kerala, 2866 kvadratkilometer, og Puducherry, 160 kvadratkilometer. Etter å ha steget sørvestlige Karnataka strømmer elven videre 800 kilometer før den når Bengalbukta. Øst for Mysore danner elven øyen Shivanasamudra, hvorav man finner de billedlige Shivanasamudrafallene, med fossefall på omtrent 100 meter.


== Referanser ==
George Kitchin

George William Kitchin (født 7. desember 1827 i Naughton i Suffolk i England, død 13. oktober 1912 i Durham) var den første som hadde tittelen «Chancellor» ved Universitetet i Durham. Han var med andre ord lederen for universitetet fra 1908 fram til sin død i 1912. Han var også den siste dekanus ved Durhamkatedralen som også ledet universitetet.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
George Kitchin var sønn av en anglikansk prest og ble født i prestegården i Naughton i Suffolk i England. Han gikk på King's College School og King's College London. Senere studerte han ved Christ Church i Oxford, der han først studerte klassiske fag og matematikk og fikk en Master of Arts-tittel i 1852.


=== Karriere ===
I 1854 jobbet han med matematikkseksjonen ved Christ Church. Kitchin forlot Oxford for å bli rektor ved Twyford Preparatory School i Hampshire, men kom tilbake til Oxford i 1861 for å bli censor. Mens han var ved Christ Church var han delvis ansvarlig for at det i 1861 ble slutt på bønn på latin, noe man alltid hadde hatt, og som det var blitt lagt særlig vekt på i Act of Uniformity 1662.Kitchin giftet seg i 1863, og var Oxfords første junior censor for såkalte «non-collegiate» studenter fra 1868 til 1883. Han hadde titlene Select Preacher i Oxford fra 1863–64 og Whitehall Preacher fra 1866–67. Han bodde i Brantwood i Lake District fra 1869-71. Der tok han oppdrag for Clarendon Press, blant annet som korrekturleser for Richard Cleasby og Gudbrand Vigfussons islandsk-engelsk ordbok.Han var kapellan for biskopen av Chester fra 1871, privatlærer for kronprins Frederik av Danmark og foreleser og privatlærer i historie ved Christ Church fra 1870-83. Han var også kommissær til biskopen av Gibraltar fra 1874-1904, og var en æresfellow av King's College London og æresstudent ved Christ Church. Teologisk var han moderat liberal.I 1883 ble han dekanus i Winchester og i 1894 fikk han den tilsvarende tittelen i Durham. I Oxford hadde han John Ruskin og Lewis Carroll i vennekretsen.Kitchin skrev salmen «Lift High the Cross» i 1887. Denne salmen er med i Norsk salmebok 2013. Han beskrev vitenskapelig flere bibelske manuskripter: Uncial 0132, minuskel 73, minuskel 506, minuskel 507 og minuskel 639.


== Verker ==
Catalogus codicum MSS. qui in bibliotheca Aedis Christi, (Oxford 1867.)
Bacon's Novum Organum (2 bind, Oxford, 1855)
Bacon's Advancement of Learning (London, 1860)
Catalogue of Manuscripts in the Library of Christ Church, Oxford (Oxford, 1867)
A History of France (3 bind, 1873–77); Life of Pope Pius II. (1881)
Winchester Cathedral Records (2 bind, Winchester, 1886)
Documents Relating to the Foundation of the Chapter of Winchester, A.D. 1541-1547 (London, 1889)
Winchester (1890)
Rolls of the Obedientaries of St. Swithin's Priory, A.D. 1309-1534 (Winchester, 1895)
The Manor of Marydown, (Hampshire, 1895)
Edward Harold Browne, Bishop of Winchester: A Memoir (London, 1895)
Ruskin in Oxford, and other Studies (1904).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 Arbeider skrevet av eller om George Kitchin hos Wikisource
Nettverksoperativsystem

Et nettverksoperativsystem er et operativsystem som håndterer et datanett hvor datamaskiner kommuniserer med hverandre gjennom datakommunikasjon. Operativsystemet kan i noen tilfeller kjøre på en tjenermaskin, og sørge for tjenermaskinens administrasjon av data, brukere, grupper, sikkerhet, applikasjoner og andre nettverksfasiliteter. Et nettverksoperativsystem tillater deling av filer og skrivere blant flere datamaskiner i et nettverk, som vanligvis er et lokalnett eller et privat nettverk.


== Referanser ==
Brillesnor

En brillesnor er en snor som festes fra den ene stangen på en brille til den andre, slik at bæreren kan henge brillen om halsen når brillen ikke er i bruk. Moderne brillesnorer har gjerne en liten gummiring i hver ende, slik at det er enkelt å feste snoren til brillestengene og å fjerne snoren.
Kuriositet: Brillesnor blir ofte kalt for "hurpesnor", og i Sverige blir den kalt "senilsnöre".


== Referanser ==
Filosofiåret 1482

Filosofiåret 1482 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1482.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
Ludovico Boccadiferro, italiensk filosof og humanist (død 1545)


== Dødsfall ==
Filosofiåret 1466

Filosofiåret 1466 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1466.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
27. oktober  1466 eller 1469 – Erasmus, nederlandsk filosof (død 1536)
16. november - Francesco Cattani da Diacceto, italiensk filosof (død 1522)
Francesco Zorzi, italiensk teolog, filosof og lekbror innen Fransiskanerordenen (død 1540)


== Dødsfall ==
...
Filosofiåret 1490

Filosofiåret 1490 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1490.


== Fødsler ==
Oktober - Olaus Magnus, svensk geistlig, humanist, etnolog og kartograf (død 1557)
Johannes Sapidus, tysk humanist, poet og dramatiker (død 1561)
Vincenzo Barsio, italiensk poet, teolog og filosof (død 1529)
Amaury Bouchard, fransk humanist (ukjent dødsår)
Pierre Gilles, fransk humanist, naturviter og oppdagelsesreisende (død 1555)
Christophe de Longueil, fransk humanist (død 1522)
Francysk Skaryna, hviterussisk lege, linguist, oversetter og humanist (død 1551)
1490-1494 - Juan de Sepúlveda, spansk humanist, filosof og teolog (død 1573)


== Dødsfall ==
Alessandro Cortese, italiensk humanist (født 1460)
Martino Filetico, italiensk humanist, hellenist og forfatter (født 1430)
Galeotto Marzio, italiensk humanist (født 1427)
Francesco Puteolano, italiensk humanist (ukjent dødsår)
Oskari Jussila

Oskari Heikki Jussila (Oskar Henrik, født 16. april 1888 i Leppävirta, Finland, død 24. april 1955 i Nedertorneå, Finland) var en finsk gammellæstadiansk prost, sogneprest og politiker. Han var sogneprest i flere prestegjeld og prost i Torneå-området fra 1938 til 1955. Han var også redaktør for de kristne avisene Siionin lähetyslehti og Zions missionstidning i årene 1919–1945, i tillegg til at han satt i riksdagen for Samlingspartiet i to valgperioder fra 1922-1933.


== Utdannelse ==
Etter å ha blitt ferdig med folkeskolen gikk Oskari Jussila på oppikoulu i Kuopio og tok klassisk lyceum - studieforbredende - i 1908, før han startet teologistudiene ved Helsingfors universitet. Han fullførte studiene i 1913. I studietiden ble Jussila involvert i læstadianismen, og ble gammellæstadianer etter splittelsen i 1910. Ved avslutnigen av studiene gjorde han en intervjurekke blant læstadianere i Tornedalen, noe som skapte et robust bånd til læstadianismen for ham. Han fikk også kontakt med den læstadianske bevegelsen i Calumet i Michigan, særlig med de lokale lederne Paul Heideman og hans far Arthur Leopold Heideman. På slutten av  1920 besøkte Jussila Michigan og Minnesota i fire måneder, og deltok der i en undersøkelse rundt heidemanismen, en lokal læstadiansk bevegelse.
Jussila ble ordinert til prest i Uleåborg i 1914. Etter dette hadde han korte vikarjobber i Tyrnävä, Kiuruvesi, Suomussalmi, Säräisniemi og Ranua. Han hadde tre sognepreststillinger: i Ranua 1918–1920, i Kuivaniemi 1920–1934 og i Alatornio fra 1934 til sin død i 1955.


== De siste årene og ettermæle ==
Helt fram til sin død holdt Jussila seg trofast til læstadianismen. Etter at han døde ble forholdet mellom prester og læstadianere preget av avstand. Jussilas skrifter fikk en sentral plass i den gammellæstadianske Elämän Sana-gruppen. Denne gruppen har mistet mesteparten av sin innflytelse, og Jussila er i dag best kjent som salmedikter og poet. En av hans salmer »Käyn armonalttarillesi» står i den finske salmeboken, og en annen i den norske Norsk salmebok 2013. I tillegg har sangsamlingen Siionin laulut, som ble samlet av Jussila mellom 1916 og 1939 hatt stor betydning i den læstadianske bevegelsen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Oskari Jussila hos Finlands riksdag
Filosofiåret 1424

Filosofiåret 1424 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1424.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
8. februar – Cristoforo Landino, italiensk humanist, filosof og forfatter (død 1498-1504)


== Dødsfall ==
..
Filosofiåret 1437

Filosofiåret 1437 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1437.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
Isaak Abrabanel, jødisk bibelkommentator og filosof, politiker og finansmann i tjenesten til kongene av Portugal, Spania og Napoli og Dogen av Venezia (død 1508)


== Dødsfall ==
Filosofiåret 1459

Filosofiåret 1459 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1459.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
Ryu Sun-jeong, politiker under det koreanske Joseon-dynastiet og neokonfuciansk filosof (død 1512)


== Dødsfall ==


== Se også ==
Simo Oskari Korpela

Simo Oscari Korpela (født 12. april 1863 i Östermark, død 14. juni 1936) var en finsk prest og salmedikter.
Korpela tok artium i 1887 og ble ordinert til prest i 1892. Han hadde mindre stillinger i Kauhava, Tammela og Humppila i perioden 1892–1898 og var deretter kapellan i Euraåminne i årene 1898–1906 og i Virdois fra 1906 til 1910. Til slutt var han sogneprest i Toivakka fra 1910 til 1936.
Han diktet rundt 900 dikt, hvorav 146 er tonesatt. Diktene hans er tonesatt av blant andre Jean Sibelius og Levi Madetoja. I den finske salmeboken fra 1987 er fem av hans egenskrevne salmer med, fem salmer han har oversatt. I Norsk salmebok 2013 er en av hans salmer tatt med.
Korpela giftet seg i 1892 med Emma Katarina Pot. Sammen fikk de sønnen Jorma Korpela.


== Verker ==
75 virttä. 1904
Elämän lauluja I-II. 1913-1914
Elämän keskeltä. 1914
Ristivirsiä. 1926
Ristin rintamalta. 1927


== Eksterne lenker ==
(finsk) Finsk Hvem er hvem på finsk Wikisource
Filosofiåret 1455

Filosofiåret 1455 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1455.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
29. januar - Johannes Reuchlin, tysk filosof, humanist og teolog (død 1522)
ca. 1455 – Martin Pollich, tysk filosof, lege og teolog (død 1513)


== Dødsfall ==
Paolo Della Pergola, italiensk filosof, matematiker og logiker (ukjent fødselsår)
		


== Se også ==
Gouraudskyggelegging

Gouraudskyggelegging, oppkalt etter franskmannen Henri Gouraud, er en metode innenfor interpolasjon som benyttes i datagrafikk. Kontinuerlige funksjoner brukes til å produsere en skyggelegging av overflater, som er presentert av polygon-nettverk. I praksis brukes metoden oftest for å oppnå kontinuerlig belysning av overflater til triangler. Dette skjer ved å beregne belysningen i hjørnene til hver triangel og lineært interpolere de resulterende fargene for hvert piksel som utgjør triangelet. Gourad publiserte denne metoden for første gang i 1971.


== Referanser ==
Arne Andersen

Arne Johan Andersen (født 21. april 1900, død 26. oktober 1986) var en norsk fotballspiller. Han representerte Kvik Halden og ble norgesmester for klubben i 1918. Han var tapende finalist i 1922.
Andersen debuterte på det norske landslaget med scoring mot Italia i OL i Antwerpen i 1920. Til sammen spilte han seks landskamper og scoret fire mål.Andersen arbeidet i politiet. 15. september 1944 ble han arrestert av de tyske okkupasjonsstyrkene i Norge under andre verdenskrig, og han satt på Grini fra oktober 1944.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arne Andersen – Olympedia 
(en) Arne Andersen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Arne Andersen – Transfermarkt 
(en) Arne Andersen – WorldFootball.net 
(en) Arne Andersen – EU-Football.info 
(no) Arne Andersen – Norges Fotballforbund
Stor-Sverjesjøen

Stor-Sverjesjøen er en innsjø i Tynset kommune i Innlandet. Den ligger i nedbørfeltet til elva Sverja, som er ei sideelv til Orkla. Sjøen er regulert som magasin for Ulset kraftverk.


== Referanser ==
Vindussystem

Et vindussystem er innen informasjonsteknologien et grafisk brukergrensesnitt som benytter paradigmet WIMP (vinduer, ikoner, menylinjer, musepekere). Hver enkelt applikasjon tildeles en rektangulær overflate på skjermen (vindu), hvor den presenterer sitt innhold for brukeren. Vinduenes størrelse kan vanligvis endres, og de kan overlappe hverandre. Vanligvis er en vindusdekorasjon tegnet rundt vinduet.


== Eksterne lenker ==
 (en) Windowing systems – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Rendering

Rendering er et begrep innenfor datagrafikk som betegner de beregninger som utføres av et dataprogram for å fremstille et bilde eller en animasjon ut fra en 2D- eller 3D-modell. Modellen kan være en datafil som beskriver betrakterens, lyskildens og ulike objekters posisjon og bevegelser, samt deres overflater, farger, refleksjoner, lysbrytning, materiale, dybdeskarphet, motion blur, refleksflekker, etc. Et eksempel på en algoritme for rendering er ray tracing. Ved større renderinger benyttes dataklynger for å gjøre prosessen raskere.
Tove Diesen

Tove Diesen (født 18. juli 1945) er en norsk journalist og matskribent, fra 1966 ansatt i Aftenposten der hun virket som matspaltist frem til 2007. Hun er fra Halden og ble kjent som spaltist i A-magasinet på 1980-tallet, og har siden utgitt kokebøker på norske forlag. På 1970-tallet var hun også gårdbruker i Nordfjord.


== Premier ==
1998: Ernæringsprisen, delt ut av Statens ernæringsråd.
1998:  «Lutefiskens førsteelsker», 5 000 kroner og diplom delt ut av Eksportrådet for fisk.
2008: Ingrid Espelid Hovigs matkulturpris på 30 000 kroner.


== Utgivelser ==
Diesen, Tove (1989). Man tager en hai -: på ville matveier med A-Magasinet. Oslo: Schibsted. ISBN 8251612551. 
Diesen, Tove (1991). Mitt eget kjøkken. [Oslo]: Cappelen. ISBN 8202129281. 
Diesen, Tove (1993). 7x7 slag: tradisjonsrik julebakst. Oslo: Schibsted. ISBN 8251615070. 
Diesen, Tove og Yngve Ekern (2000). Av en annen verden: fra fransk kvekk-lunsj til kveldskos med couscous. Oslo: Schibsted. ISBN 8251618193.  [Med blant andre Ikke få hetta, gi dem bruschetta]
Tove Diesen (2011). Markeds grøde:  Bondens marked. Tun forlag. 


== Referanser ==
Silicon Graphics

Silicon Graphics, Inc. (SGI), tidligere kjent som Silicon Graphics Computer Systems (SGCS), var et amerikansk IT-selskap som produserte superdatamaskiner og andre IT-løsninger med høy ytelse. Selskapet hadde sitt hovedkvarter i Mountain View i California.
Deres produkter omfattet både maskinvare og programvare, og selskapet er kjent for utviklingen av operativsystemet IRIX for datamaskiner som var basert på RISC-arkitekturen MIPS. Selskapet ble grunnlagt i 1982 av James H. Clark og dets første marked var skjermer for 3D-grafikk. Over tid endret dets markedsposisjon seg radikalt, og selskapet produserte skjermkort såvel som arbeidsstasjoner for høyytelses datagrafikk.
Den 1. april 2009 ble selskapet erklært konkurs, og den 11. mai samme år ble det oppkjøpt av Rackable Systems.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Silicon Graphics – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) SGI – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Ceramida

Ceramida er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Middelsstore, ovale, blanke, mørkt rødbrune til brunsvarte oldenborrer. Oversiden er svært blank. Antennene er ti-leddete, de sju ytterste leddene danner en vifte av lange blader. "Snuten" (clypeus) er ganske variabel i formen. Pronotum har rundede sider, sterkt tilsmalnet forover, bakerst så bredt som dekkvingene. Beina er brungule.


== Levevis ==
Larvene lever i jorda og eter på røtter. Disse artene kan være betydelige skadedyr på oliventrær. Larveutviklingen tar trolig tre år, de voksne billene er aktive i oktober-januar. De voksne billene er dagaktive.


== Utbredelse ==
Slekten har en svært begrenset utbredelse i de sørvestlige delene av Den iberiske halvøya og tilstøtende deler av kysten av Nord-Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Tanyproctini (eventuelt Pachydeminae)
Slekten Ceramida Baraud, 1987
Ceramida adusta (Kraatz, 1882)
Ceramida baraudi (Branco, 1981)
Ceramida bedeaui (Erichson, 1840)
Ceramida brancoi (Baraud, 1975)
Ceramida brandeiroi (Flach, 1906)
Ceramida cobosi (Baguena, 1955)
Ceramida dinizi (Branco, 1981)
Ceramida longitarsis (Illiger, 1803)
Ceramida malacensis (Rambur, 1843)
Ceramida mauritanica (Rambur, 1843)
Ceramida moelleri (Flach, 1906)
Ceramida ohausi (Reitter, 1902) - litt usikker status


== Kilder ==
hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)
Lacroix, M.: hannetons.fr, med beskrivelse av slekten (på fransk) [1]
Sanmartin, I. 2007: Biology and larval morphology of the genus Ceramida Baraud (Coleoptera: Melolonthidae: Pachydeminae). — Entomologica Fennica 18: 117–125.


== Eksterne lenker ==
(en) Ceramida i Encyclopedia of Life 
(en) Ceramida i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ceramida hos Fauna Europaea 
Ceramida – detaljert informasjon på Wikispecies
Scapanoclypeus

Scapanaoclypeus er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Små til middelsstore (5-12 millimeter), avlange, sylindriske, hårete, brunlige oldenborrer. "Snuten" (clypeus) er loddrett og danner en vinkel mot pannen, ved roten med tre tenner. Antennene er ni-leddete med en tre-leddet vifte av lange blader. Pronotum har rundede sider. Dekkvingene er parallellsidige og dekker ikke de bakerste bakkroppsleddene.


== Levevis ==
Disse artene lever i sandete områder. De er aktive om natten, flyr godt og kommer gjerne til lys. Larvene er foreløpig ukjente.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Afrika (Northern Cape) og Namibia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 (eventuelt Pachydeminae)
Slekten Scapanoclypeus Evans, 1987
Scapanoclypeus aberrans (Frey, 1974)
Scapanoclypeus aulacocoleatus Evans, 1987
Scapanoclypeus brunneus Evans, 1987
Scapanoclypeus carinatus Evans, 1987
Scapanoclypeus cornutus Evans, 1987
Scapanoclypeus testaceus Evans, 1987


== Kilder ==
hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)


== Eksterne lenker ==
(en) Scapanoclypeus i Global Biodiversity Information Facility 
Scapanoclypeus – detaljert informasjon på Wikispecies
Stafett-VM i friidrett 2014

Stafett-VM i friidrett 2014 var det første Stafett-VM i friidrett og ble arrangert 24. og 25. mai 2014 på Thomas Robinson Stadium i Nassau.


== Deltakernasjoner ==


== Forkortelser ==


== Menn ==


=== 4 × 100 m stafett ===
Dato: 25. mai


=== 4 × 200 m stafett ===
Dato: 24. mai


=== 4 × 400 m stafett ===
Dato: 25. mai


=== 4 × 800 m stafett ===
Dato: 24. mai


=== 4 × 1500 m stafett ===
Dato: 25. mai


== Kvinner ==


=== 4 × 100 m stafett ===
Dato: 24. mai


=== 4 × 200 m stafett ===
Dato: 25. mai


=== 4 × 400 m stafett ===
Dato: 25. mai


=== 4 × 800 m stafett ===
Dato: 25. mai


=== 4 × 1500 m stafett ===
Dato: 24. mai


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
IAAF - IAAF World Relays
Eirik Kaasa

Eirik Kaasa (født 1975) er en norsk musiker og sangpedagog. Han har sunget for NRK Supers «Lillepri» Han er også dirigent for gospelkoret «Safari».Kaasa er sammen med Åshild Kristin Stensrud Kaasa representert med en salmetekst i Norsk salmebok 2013.


== Referanser ==
Finavia

Finavia er et finsk statsaksjeselskap som driver lufthavner og leverer lufttrafikktjenester. Selskapet har 2 814 ansatte (2013) og hovedkontor i Vanda.
Finavia eier 24 lufthavner, hvorav den største er Helsingfors–Vanda lufthavn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Jean-Charles de Borda

Jean-Charles de Borda (født 4. mai 1733 i Dax i Frankrike, død 19. februar 1799 i Paris) var en fransk matematiker, fysiker, samfunnsviter og marineoffiser.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Borda var sønn av Jean‐Antoine de Borda og Jeanne‐Marie Thérèse de Lacroix. Han fikk sin høyere utdannelse fra Collège Henri-IV de La Flèche og inntrådte deretter i ingeniørvåpenet. Allerede i 1756 ble han medlem av  Académie des sciences takket være hans forskning på ballistiske problemer.


=== Karriere ===
Han deltok i 1757 som adjutant for marskalk Jean-Baptiste Desmarets i kamp ved Hastenbeck. Året etter gikk han inn i marinen. Her beskjeftiget han seg for det meste med nautiske, astronomiske og hydrauliske problemer.  Han behandlet spørtsmål vedrørende sannsynlighetsberegning, variasjonskalkyle, differensialligninger med mer. Han syslet blant annet med ballistiske beregninger med hensyntagen til luftmotstandet. Som grunnlegger av den franska skipsbygningsskole, gjennom teknisk-teoretiske fartøysundersøkelser og ved instrumentskonstruksjoner har de Borda hatt stor innflytelse på den franske sjøfarts utvikling.
I 1770 formulerte Borda et valgsystem for preferansevalg som kalles Bordavalg, eller Borda-telling. Det franske vitenskapsakademiet brukte Bordas metode for å velge sine medlemmer i omtrent tjue år før Napoléon Bonaparte insisterte på å bruke en egen metode etter at han ble akademiets president i 1801. Bordas metode brukes også i dag av noen akademiske institusjoner, konkurranser og ved noen politiske valg.
I 1771 reiste han med Jean-René de Verdun de la Crenne (1741−1805) og Alexandre Guy Pingré til USA og rundt i Karibia for under reisen å teste ut et kronometer, og kunne underveis beriktige geografiske lengde- og breddegrader til en rekke kystpunkter, øyer og klipper. Resultatene offentliggjorde de tre i Voyage fait par ordre du roi en 1771 et 1772 en diverses parties de l'Europe et de l'Amerique, 2 bind, Paris (1778).
Da det metriske systemet ble innført etter den franske revolusjonen ble det bestemt at en sirkel skulle deles inn i 400 grader i stedet for 360 grader. Dette krevde nye geometriske tabeller og logaritmer som samstemte med den nye graden, og Borda konstruerte nye instrumenter for revolusjonens nye enheter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jean-Charles de Borda – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jean-Charles de Borda – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
The de Borda Institute