jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Peder Kjellsby

Peder Kjellsby (født 7. februar 1972) er en norsk musiker som er mest kjent for sin filmmusikk. 
Han har laget musikk til flere kortfilmer og musikken til TV-seriene Nattskiftet og Thomas P.. Som filmmusiker har han laget musikken til Varg Veum-filmene Svarte får, Dødens drabanter, Kalde hjerter og  De døde har det godt og til filmen Barn fra 2019. Han vant Amandaprisen 2012 for musikken til Varg Veum – De døde har det godt og Amandaprisen 2020 for musikken til Barn. 


== Priser ==
Amandaprisen 2012 i klassen beste musikk for Varg Veum – De døde har det godt
Amandaprisen 2020 i klassen beste originalmusikk for Barn (sammen med Arnaud Fleurent-Didier)


== Referanser ==


== Kilder ==
imdb.com: Peder Kjellsby


== Eksterne lenker ==
(en) Peder Kjellsby på Internet Movie Database 
(en) Peder Kjellsby hos The Movie Database
Garnatálg

Garnatálg er en tradisjonell færøysk matrett. Tarmfett fra sau eltes sammen til en klump. Fettet blir lufttørket i såkalte hjallur (et uthus med vindtrekk) og fermentert. Garnatálg serveres skivet og smeltet, gjerne som tilbehør til ræstur fiskur, tørrfisk.


== Referanser ==
Et gutteliv (film)

For TV-serien fra 1993, se Et gutteliv! (TV-serie)Et gutteliv (orig. This Boy's Life) er en dramafilm fra 1993, regissert av Michael Caton-Jones, med Robert De Niro, Leonardo DiCaprio og Ellen Barkin i hovedrollene. 


== Handling ==
Filmen omhandler Tobias «Toby» Wolff (DiCaprio) som blir både fysisk og psykisk mishandlet av stefaren Dwight (De Niro). Da moren Caroline (Barkin) ikke vil blande seg inn for å holde fast på ekteskapet, må Toby selv ordne opp.


== Litterært forelegg ==
Filmen bygger på den selvbiografiske boken This Boy's Life : A Memoir av den amerikanske forfatteren Toby Wolff. 


== Skuespillere ==
Leonardo DiCaprio som Tobias "Toby" Wolff
Robert De Niro som Dwight Hansen
Ellen Barkin som Caroline Wolff Hansen
Jonah Blechman som Arthur Gayle
Eliza Dushku som Pearl Hansen
Chris Cooper som Roy
Carla Gugino som Norma Hansen
Zack Ansley som Skipper Hansen.
Tracey Ellis som Kathy.
Kathy Kinney som Marian.
Tobey Maguire som Chuck Bolger
Michael Bacall som Terry Taylor
Gerrit Graham som Mr. Howard
Sean Murray som Jimmy Voorhees
Lee Wilkof som rektor Skippy
Bill Dow som vise-rektor.
Jen Taylor som O'Riley (ukreditert)
Deanna Milligan og Morgan Brayton som Silver Sisters.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Et gutteliv på Internet Movie Database 
(no) Et gutteliv hos Filmfront 
(no) Et gutteliv på NRK TV 
(sv) Et gutteliv i Svensk Filmdatabas 
(da) Et gutteliv i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Et gutteliv på Allociné 
(nl) Et gutteliv på MovieMeter 
(en) Et gutteliv på AllMovie 
(en) Et gutteliv på Turner Classic Movies 
(en) Et gutteliv på Rotten Tomatoes
Koroška

Koroška kan vise til:

En historisk region i Slovenia, se Koroška (Slovenia)
En statistikkregion i Slovenia, se Koroška
Det slovenske navnet på Kärnten i Østerrike
VisitOslo

VisitOslo AS er et markeds- og kompetanseorgan for Oslo-regionen med ansvar for profilering av Oslo på vegne av besøksnæringen. Selskapet er organisert som et aksjeselskap.
VisitOslo arbeider med vertskap, presse/PR, kongressmarkedsføring og markedsføring i digitale medier, og driver blant annet turistinformasjonen i Oslo og det offisielle nettstedet visitoslo.com. VisitOslo har en aktiv rolle i ulike samarbeid og prosjekter som berører Oslo.
Oslo Visitor Centre, som drives av VisitOslo, ligger i Østbanehallen og har åpent 365 dager i året.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Bildebank
VisitOSLO på Facebook
VisitOSLO på Instagram
Hans Piekenbrock

Hans Piekenbrock (født 3. oktober 1893 i Essen, død 16. desember 1959 i Köln) var en tysk general under andre verdenskrig. Han var sentral i etterretningsorganisasjonen Abwehr før og under andre verdenskrig, og tjenestegjorde senere i krigen som generalløytnant i infanteriet.
Piekenbrock kom fra en velstående katolsk familie. Han studerte opprinnelig rettsvitenskap, men avbrøt studiene da første verdenskrig brøt ut. Han tjenestegjorde i kavaleriet under krigen, og fortsatte tjenesten som offiser i Reichswehr etter krigen. Han søkte overgang til Abwehr i 1936, der han ble en av Wilhelm Canaris' mest betrodde menn som leder for Abwehr-avdelingen for spionasje. Som Abwehr-oberst møtte han blant annet Vidkun Quisling i København like før angrepet på Norge i 1940 for å diskutere den norske forsvarsberedskapen.I 1943 gikk Piekenbrock tilbake til aktiv tjeneste i hæren, som leder for 208. infanteridivisjon på Østfronten. I mai 1944 fikk han Jernkorsets ridderkors. 
Piekenbrock ble tatt til fange av sovjetiske styrker i mai 1945 i Tsjekkoslovakia, og satt i krigsfangenskap frem til 1955.


== Referanser ==
Mona Hoel

Mona Johanne Hoel (født 3. oktober 1960) er en norsk dramatiker, manusforfatter, filmregissør og filmprodusent.Hun startet produksjonselskapet Freedom from Fear i 1982, og blåste nytt liv i det på slutten av 1990-tallet.


== Karriere ==
Hoel er født og oppvokst i Askim, og studerte fotografi i New York fra 1982 til 1985, ved International Center of Photography. Parallelt tok hun mellomfagseksamen i teatervitenskap ved Universitetet i Oslo. Utdannelsen i filmregi tok hun ved Dramatiska institutet i Stockholm. Det første skoleåret hadde hennes kull Ingmar Bergman som mentor. Hennes 40 minutter lange eksamensfilm Huset vant hovedfilmprisen ved den Internasjonale Skolefilmfestivalen i München i 1989, med Alan Parker som juryformann. Hun har senere høstet stor oppmerksomhet og mottatt flere norske og internasjonale utmerkelser.
I 2000 hadde hun premiere på den første dogmefilmen som ble laget i Norge, spillefilmen Når nettene blir lange. Hoel hadde skrevet manus og var regissør. Dette var den nittende filmen som ble «sertifisert» som dogmefilm, det vil si som ble godkjent av det danske kunstkollektivet Dogme 95.På filmfestivalen Oslo Pix i juni 2019 skal Hoels nyeste spillefilm, kammerspillet Skal dere gå allerede?, vises. I denne filmen har hun på nytt fulgt reglene for dogmefilmer. Skuespilleren Kjersti Holmen spiller en av rollene i dette verket. I et intervju våren 2019 opplyste Hoel at hun har laget Skal dere gå allerede? uten noen form for statlig støtte, og at hun planlegger ordinær kinopremiere på denne filmen i løpet av høsten 2019.


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==
Dokumentarfilmen Skjønnheten eller udyret fra 1995 handlet om skogsdrift ved hjelp av hester, og vant Terje Vigen-prisen på Kortfilmfestivalen i Grimstad.Spillefilmen Salto, salmiakk og kaffe deltok i 2004 på festivalen New Directors/New Films ved Museum of Modern Art i New York. Den vant noen måneder senere hovedprisen ved Filmfestivalen i Mannheim-Heidelberg.


== Filmografi ==
1985: Noras Hemmelighet; kortfilm
1989: Huset; novellefilm, 40 min.
1992: Skjønnheten eller udyret (svensk tittel: Skönheten eller odjuret); kortfilm, 16 min.
1993: Høstens første bilde; TV-film
1995: Noe beroligende; spillefilm
1996: Bli med meg til det hellige fjellet; musikkvideo med Mari Boine
1997: Pust på meg; spillefilm i fem sekvenser, regissert av Eva Dahr, Oddvar Einarson, Mona J. Hoel, Marius Holst og Eva Isaksen
2000: Når nettene blir lange; spillefilm
2004: Salto, salmiakk og kaffe
2017: Haydn på hjernen; dokumentarfilm
2018: Et siste forsøk; kortfilm
2019 (planlagt): Skal dere gå allerede? 


== Referanser ==


== Kilder ==
Om Mona J. Hoel på nettstedet Nordic Women in Film. Besøkt 22. april 2019.


== Eksterne lenker ==
filmbasen.no: Når nettene blir lange (2000)
(en) Mona Hoel på Internet Movie Database 
(sv) Mona Hoel i Svensk Filmdatabas 
(da) Mona Hoel på Filmdatabasen 
(en) Mona Hoel på AllMovie 
(en) Mona Hoel hos The Movie Database
Når nettene blir lange

Når nettene blir lange er en norsk film fra 2000. Filmen er den første og eneste dogmefilmen i Norge, nr. 19 i rekken av filmer som er tildelt Dogme sertifikat. Mona J. Hoel er filmens manusforfatter og regissør. Den er produsert av Malte Forsell og Mona J. Hoel i deres selskap, Freedom From Fear. Hovedrollene spilles av  Svein Scharffenberg, Kari Simonsen, Zbigniew Zamachowski, Gørild Mauseth, Benedikte Lindbeck, Turid Gunnes, Geir Kvarme, og Bjarte Hjelmeland. Svein Scharffenberg fikk Amanda for beste mannlige hovedrolle og Kari Simonsen mottok æresprisen for rollen som mamma i filmen. 


== Handling ==
Storfamilien drar avgårde for å feire jul i en enkel hytte langt inne på fjellet. En alkoholisert far, en mor i fornektelse, 4 barn med egne familier, polske svigerforeldre og en hund ankommer den iskalde hytta, og bestemmer seg for at denne julen skal bli annerledes. Utover kvelden, i takt med alkoholinntaket, dukker det stadig opp konfrontasjoner, latente følelser og vanvittige historier.


== Kilder ==
platekompaniet.no: Når Nettene Blir Lange
filmbasen.no: Når nettene blir lange


== Eksterne lenker ==
(en) Når nettene blir lange på Internet Movie Database 
(no) Når nettene blir lange i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Når nettene blir lange hos Filmfront 
(no) Når nettene blir lange på NRK TV 
(da) Når nettene blir lange i Danmark Nationale Filminstitut 
(nl) Når nettene blir lange på MovieMeter 
(en) Når nettene blir lange på AllMovie
Hej Matematik

Hej Matematik er en dansk popduo som består av Søren Rasted og hans nevø Nicolaj Rasted. 
Duoen utga i 2007 singlene Gymnastik og Centerpubben fra albumet Vi burde ses noget mere, og fikk i 2008 en hit med singlen Walkmand, som solgte platina i Danmark. Nummeret er inspirert av en utgivelse fra tidligere Shu-bi-dua gitarist Michael Hardinger.


== Diskografi ==
2008 – Vi burde ses noget mere
2010 –	Alt går op i 6


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hej Matematik på Discogs 
(en) Hej Matematik på MusicBrainz 
(en) Hej Matematik på Songkick 
(en) Hej Matematik på AllMusic 
Walkmand, youtube.com
Ngawang Lobsang Gyatso

Ngawang Lobsang Gyatso (Tibetansk: ངག་དབང་བློ་བཟང་རྒྱ་མཚོ་; Wylie: Ngag-dBang bLo-bZang rGya-mTsho, født 1617 i Taktséborgen i Chonggya i Tibet, død 1682) var den femte inkarnasjonen av Dalai Lama i Gelug-skolen innen den tibetanske buddhisme og kalles gjerne for «den store femte». Han var Tibets leder siden 1642.
Under den femte Dalai Lama ble fyrsten av Tsang beseiret i Shigatse, og den rivaliserende Kagyu-skolen i den tibetanske buddhisme, og hele Tibet, ble forenet i Gelug-skolen. Det meste av dette skjedde under regenten Sonam Rapten, som var Dalai Lamas formynder.
I 1645 begynte den femte Dalai Lama med byggingen av Potalapalasset på et fjell i Lhasa etter at en av hans åndelige rådgivere hadde utpekt stedet som egnet for et palass.
I 1653 besøkte den femte Dalai Lama Qing-dynastiets hovedstad Beijing, der han fikk audiens hos Shunzhi-keiseren den 9. februar samme år. Spørsmålet om de to herskerne møttes som likemenn er omtvistet blant historikere.
Lobsang Chökyi Gyaltsen var den femte Dalai Lamas lærer og den første som ble identifisert som Panchen Lama i sin livstid. Da Lobsang Chökyi Gyaltsen døde i 1682 ble Panchen Lama-tradisjonen etablert, og han ble erkjent som den fjerde Panchen Lama.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Dalai Lama: Dzogchen - Die Herz-Essenz der Großen Vollkommenheit, Theseus Berlin 2001, ISBN 3-89620-171-9.
The fifth Dalai Lama: Practice of Emptiness - The Perfection of Wisdom Chapter of the Fifth Dalai Lamas's "Sacred Word of Manjushri", Library of Tibetan Works and Archives, Dharamsala 1974.
The fifth Dalai Lama: Sacred Word of Manjushri, Library of Tibetan Works and Archives, Dharamsala 1974.
Günther Schulemann: Die Geschichte der Dalai Lamas. Leipzig 1958.
Andreas Gruschke: Diederichs kompakt - Dalai Lama. Kreuzlingen - München 2003, ISBN 3-7205-2461-2.
Martin Brauen (Hrsg.): Die Dalai Lamas. Völkerkundemuseum der Universität Zürich 2005, ISBN 3-89790-219-2.
Karmay/Samten Gyaltsen, The Secret Visions of the Fifth Dalai Lama, Serindia Press, [1].
Karl-Heinz Golzio, Pietro Bandini: Die vierzehn Wiedergeburten des Dalai Lama. O. W. Barth, Bern/München/Wien 1997, ISBN 3-502-61002-9.


== Eksterne lenker ==
(en) Lozang Gyatso, 5th Dalai Lama – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mugur Isărescu

Mugur Isărescu (uttales IPA: [ˈmuɡur isəˈresku]; født 1. august 1949 i Drăgășani i Vâlcea) er en rumensk økonom og politiker, som var statsminister fra 1999 til 2000.
Isărescu har siden 2000 vært sentralbanksjef for Romanias nasjonalbank (Banca Natională a României).


== Utdanning og yrkeskarriere ==
Isărescu er utdannet innen utenlandshandel ved Academia de Studii Economice i București, og de neste 19 årene jobbet han for Institutul de Economie Mondială. Han tok en doktorgrad i 1989. Etter den rumenske revolusjonen i 1989 jobbet han i det rumenske utenriksdepartementet, deretter i Romanias ambassade i USA. 
I september 1990 ble han utnevnt til sentralbanksjef for Romanias nasjonalbank, og overtok da etter Decebal Urdea. I 1991 var han visepresident i Verdensbanken.Isărescu ble utnevnt til statsminister 22. desember 1999, men den sittende koalisjonen tapte valget i 2000, dermed gikk han av som statsminister 28. desember 2000. Han stilte også som presidentkandidat i dette valget, men fikk bare 9,5 % av stemmene. Ion Iliescu vant presidentvalget. Isărescu returnerte da som sentralbanksjef, og har hatt denne stillingen siden. 
Han er medlem av Romaklubben og Den trilaterale kommisjon, og har mottatt storkors av Stjerneordenen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Presentasjon på sentralbankens hjemmeside
Yonten Gyatso

Yonten Gyatso (født 1589 dagens i Høyre Tumed-banner i Baotou i Indre Mongolia, død 1616 i Drepungklosteret i Lhasa) var den fjerde inkarnasjonen av Dalai Lama i Gelug-skolen i den tibetanske buddhisme. Yonten Gyatso var mongol, og med mulig unntak av den sjette Dalai Lama, som tilhørte det med tibetanerne nært beslektede folkeslaget monpa, er han den eneste Dalai Lama som ikke var av tibetansk byrd.
Da den tredje Dalai Lama døde forutså statsorakelet at den neste inkarnasjonen av Dalai Lama skulle fødes i Mongolia, og derfor ble en grupper munker og embetsmenn sendt dit for å identifisere den nye Dalai Lama. De fant der en gutt som var sønnesønn fra den mongolske Chokur-stammen som var barnebarn av Altan Khan og dennes annen hustru PhaKhen Nula. Gutten forlot Mongolia i 1599, da han var ti år gammel, og kom til Tibet i 1603 for å  bli kronet til Dalai Lama.
Mellom Yonten Gyatsho og Penchen Lama Lobsang Chökyi Gyeltshen i Trashilhünpo begynte transisjonen med deres gjensidige religiøse undervisning. Det regjerende religiøse overhode for Gelugpa, Ganden Thripa, foreslo for Yonten Gyatsho at han skulle begi seg til Trashilhünpo og la seg undervise der av ham som den gang ble ansett for Tibets fremste lærde. Det var til slutt Penchen Lobsang Chökyi Gyeltshen som mottok hans munkeløfter.


== Litteratur ==
Günther Schulemann: Die Geschichte der Dalai Lamas. Leipzig 1958.
Andreas Gruschke: Diederichs kompakt - Dalai Lama. Kreuzlingen - München 2003, ISBN 3-7205-2461-2.
Martin Brauen (Hrsg.): Die Dalai Lamas. Völkerkundemuseum der Universität Zürich, Zürich 2005, ISBN 3-89790-219-2.
Karl-Heinz Golzio, Pietro Bandini: Die vierzehn Wiedergeburten des Dalai Lama. O. W. Barth, Bern/München/Wien 1997, ISBN 3-502-61002-9.


== Referanser ==
Ernesto Gouveia Gove

Ernesto Gouveia Gove er sentralbanksjef for Mosambiks bank (Banco de Moçambique).
Han overtok som sentralbanksjef i 2006, og ble i juli 2011 utnevnt til fire nye år som sentralbanksjef. Han kom da fra stillingen som visesentralbanksjef, og overtok etter Adriano Maleiane, som hadde hatt denne stillingen i 15 år.


== Referanser ==
Råbyggelaget sorenskriveri

Råbyggelaget sorenskriveri besto av tinglagene Hornnes, Ose, Valle, Vegusdal og Risland. Sorenskriveriet eksisterte fram til rundt 1660. Da ble det delt i Østre Råbyggelag sorenskriveri og Vestre Råbyggelag sorenskriveri.


== Se også ==
Raabyggelaget
Jakob Thinn

Jakob Thinn (født 1890 i Strinda, død 1976) var en norsk høyesterettsadvokat.
Han var sønn av høyesterettsjustitiarius Karenus Kristofer Thinn og Olga Wegner. Han ble cand.jur. i 1913, overrettssakfører i 1914 og høyesterettsadvokat i 1918. Han var dommerfullmektig ved Hallingdal sorenskriverembede 1913–1914 og Aker kriminaldommerembede 1914–1915, fullmektig 1915–19 og associé 1919–25 hos høyesterettsadvokatene Kr. Fr. Brøgger og Ole Røed, Oslo, høyesterettsadvokat i kompaniskap med Ole Røed 1925–32 og Valentin Foss 1929–32, og drev egen advokatpraksis fra 1932, da han overtok Joh. H Næsers praksis. Han var fast forsvarer ved Eidsivating lagmannsrett 1945–61, og var styremedlem i en rekke selskaper, bl.a. i Høyer-Ellefsen og Sørlandets Granitindustri, samt medlem av representantskapet og kontrollkomiteen for forsikringsselskapet Glitne (fusjonert med Gjensidige i 1968 som Gjensidige-Glitne) og representantskapet for Det norske garantiselskap.
Han ble gift i 1915 i Aker med Martha Preus Petersen, og hadde tre barn.
Han var oldebarn av statsminister Christian Zetlitz Bretteville og av industriherren Benjamin Wegner.


== Litteratur ==
Halbo, Sverre M., Norges advokater og sakførere, Aschehoug, 1933
Holopterini

Holopterini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Store (opptil 60 millimeter), svært slanke og langbeinte, gulbrune trebukker. Hudpanseret er nokså tynt, disse billene er forholdsvis myke. Hodet er noe forlenget med en markert "snute". Pronotum er knudrete med en kraftig tann på hver side litt bak midten. Hos to av de tre slektene er dekkvingene noe reduserte, tilspisset bak og dekker ikke hele bakkroppen. Kroppen er bredest ved "skuldrene". Antennene er tynne og vanligvis lengre enn dekkvingene.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i det sørlige Sør-Amerika (Chile og Argentina), én art går nord til Bolivia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Holopterini Lacordaire, 1869
Slekten Holopterus Blanchard, 1851 (synonym Proholopterus Blanchard, 1851)
Holopterus annulicornis Philippi & Philippi, 1859
Holopterus chilensis Blanchard, 1851
Holopterus laevigatus Philippi & Philippi, 1859
Slekten Neholopterus Martins & Monné, 1998
Neholopterus antarcticus (Aurivillius, 1910)
Neholopterus ochraceus (Bruch, 1918)
Neholopterus reedi (Bruch, 1918)
Neholopterus richteri (Bruch, 1918)
Slekten Stenophantes Burmeister, 1861
Stenophantes herrerai Cerda, 1987
Stenophantes longipes Burmeister, 1861
Stenophantes martinezi Cerda, 1980
Stenophantes patagonicus Bruch, 1918


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Kategori:Holopterini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Holopterini – detaljert informasjon på Wikispecies
Trashilhünpo

Trashilhünpo eller Tashi Lhunpo (tibetansk: བཀྲ་ཤིས་ལྷུན་པོ, wylie: bkra shis lhun po, THL: trashilhünpo; tradisjonell kinesisk: 扎什倫布寺, pinyin: zhāshí lúnbù sì) er et tibetansk buddhistisk kloster. I tibetansk pinyin, som er det offisielle systemet for romanisering av det tibetanske språk i Folkerepublikken Kina, blir klosteret kalt Zhaxilhünbo. Klosteret befinner seg i den vestlige delen av Samzhubzēdistriktet, som befinner seg i prefekturet Shigatse i det sentrale Tibet. Dette distriktet er nærmest ekvivalent med det urbane senteret Shigatse (གཞིས་ཀ་རྩེ་གྲོང, Gzhis-ka-rtse), som er Tibets nest største by.
Det er et av de seks store klostre som tilhører Gelugpa, den yngste av de fire retningene i tibetansk buddhisme. Det er av tradisjon sete for Panchen Lama, som er den nest øverste religiøse leder av Gelugpa etter Dalai Lama.


== Historie ==

Trashilhümpo ble grunnlagt i 1447 av Gedun Drub (1391–1475), som var en av Tsongkhapas fremste disipler og som mer enn hundre år etter sin død ble anerkjent som den første inkarnasjonen av Dalai Lama. Byggingen ble finansiert av lokale aristokratiske familier.
Den fjerde Panchen Lama, Lobsang Chökyi Gyaltsen, gjennomførte utbygninger av klostret, hvorpå det tjente som hovedsete for alle følgende Panchen Lama. I 1791 ble klosteret angrepet og plyndret av nepalske Gurkha-soldater, som senere ble drevet ut av Tibet av tropper fra Qing-dynastiet.
I sin storhetstid hadde Trashilhümpo mer enn 4000 munker og fire tantriske kollegier, som hver og en hadde sine egne abbeder. I 1960 ble imidlertid klosteret oppløst under den tiende Panchen Lamas fravær. 
Trashilhünpo er et av få kloster i Tibet som klarte seg unna fullstendig ødeleggelse under kulturrevolusjonen, selv om klosteret ble angrepet av rødegardister ved forskjellige anledninger. 
På 1980-tallet ble Trashilhümpo gjenåpnet.


== Litteratur ==
Phuntsok Namgyal (phun tshogs rnam rgyal) (chief editor): Tibetan Buddhist monastery Bkra-sis-lhum-po. Encyclopedia of China Publishing House, Beijing, 1. januar 1998,  ISBN 7-5000-6101-3.
Tanjun Ranopanza: Das Kloster Tashilhunpo. Die Residenz der Großmeister Panchen (Beijing, Verlag für fremdsprachige Literatur 1993), ISBN 7-119-01618-0.
Michael Buckley, Robert Strauss, Chris Robert: Tibet: travel survival kit, 3 Rev.ed /revised by C. Taylor, 1995, Lonely Planet, ISBN 0-86442-289-X (pbk)


== Eksterne lenker ==
(en) Tashilhunpo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Vestre Råbyggelag sorenskriveri

Vestre Råbyggelag sorenskriveri var et sorenskriveri i nåværende Aust-Agder. Det ble etablert rundt 1660, da Råbyggelaget sorenskriveri ble delt i Vestre Råbyggelag sorenskriveri og Østre Råbyggelag sorenskriveri. Vestre Råbyggelag sorenskriveri besto av Hornnes tinglag (Iveland, Hornnes og Åseral), Ose tinglag (Årdal, Bygland, Austad og Sandnes) og Valle tinglag (Hylestad, Valle og Bykle). Vestre Råbyggelag sorenskriveri ble nedlagt ved kongelig resolusjon 23. mars 1852, da det ble omorganisert til Setesdal sorenskriveri.


== Arkiv ==
Arkivet etter Vestre Råbyggelag sorenskriveri inngår i arkivet etter Setesdal sorenskriveri og oppbevares i Statsarkivet i Kristiansand. Arkivet heter Setesdal sorenskriveri.


== Eksterne lenker ==
Arkivkatalog for Setesdal sorenskriveri hos Statsarkivet i Kristiansand
Skannede pantebøker fra Setesdal sorenskriveri hos Digitalarkivet.
Skannede skifteprotokoller og dødsfallsprotokoller fra Setesdal sorenskriveri hos Digitalarkivet.
Tsangyang Gyatso

Tsangyang Gyatso (Tibetansk: ཚངས་དབྱངས་རྒྱ་མཚོ; Wylie: tshangs-dbyangs rgya-mtsho; ZWPY: Cangyang Gyamco, født 1. mars 1683, død 15. november 1706) var den sjette inkarnasjonen av Dalai Lama i Gelug-skolen i den tibetanske buddhisme. Han tilhørte monpafolket og ble født i Urgellingklostret fem kilometer fra Tawang.
Han skrev også en rekke dikt og sanger som fortsatt er populære i Tibet.


== Verker oversatt til svensk ==
Den sjätte Dalai Lamas kärlekssånger: de dikter som tillskrivs Tsamyang Gyatso, den sjätte Dalai Lama (översättning från tibetanska, inledning och kommentarer av Rolf Jonsson) (Ellerström, 2000)
Snölejoninnans mjölk: sånger tillskrivna Tsamyang Gyatso, den sjätte Dalai Lama (1683-1706) (översättning från tibetanska, inledning och kommentarer av Rolf Jonsson) (Rosengården, 2009)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Rolf Jonsson: «Den Sjätte Dalai Lama, Tshangs Dbyangs Rgya Mtsho (1683-1706)», i Orientaliska studier, no. 103-4 (2000): 39-50.
Glenn H. Mullin: The Fourteen Dalai Lamas: A Sacred Legacy of Reincarnation, s. 238–271. Clear Light Publishers. Santa Fe, New Mexico, 2001. ISBN 1-57416-092-3.