jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
FF «G.O. Sars» (1970)

FF «G.O. Sars» (IMO nr. 7018379) var et norsk forskningsfartøy, tilhørende Havforskningsinstituttet. Hun ble levert som hekktråler av verftet Mjellem & Karlsen i Bergen i 1970 og var det andre av foreløpig tre forskningsfartøy med dette navnet, oppkalt etter marinbiologen Georg Ossian Sars. Fartøyet er 70 meter langt, 13 meter bredt og har en bruttotonnasje på 1447 tonn. Fartøyet er utstyrt med en dieselmotor på 2500 hestekrefter og har lugarplass til 16 forskere i tillegg til mannskapet.«G.O. Sars» ble bygget for å kunne fange med bunntrål og pelagisk trål samtidig. Skroget har en utforming som reduserer forstyrrelse på ekkoloddene, som i løpet av 1960-årene ble et viktig instrument innen fiskeriforskningen.«G.O. Sars» ble i 2004 solgt til Eagle Shipping Ltd. i Sverige og omdøpt «Sarsen». Samme år ble hun videresolgt til Moir Holding Australia. I 2014-2015 gjennomgår hun en total renovering og ombygging til cruise- og dykkerfartøy ved Westcon Yards Florø.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 7018379 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) FF «G.O. Sars» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Løvens og solens orden

Løvens og solens orden (etablert 1808 i Persia) har blitt gitt til utlendinger som har gjort seg fortjent til det, som diplomater og krigshelter.  Mottakeren fikk en medalje med bilde av en løve og en sol, som var viktige symboler for Persia. Det var sjah Fath-Ali Shah Qajar (1772–1834) som etablerte ordenen og først ut var John Malcolm (1769–1833) som var britisk ambassadør til Persia  1803–1804.  Diplomaten Erik Colban (1876–1956) fikk den uten at han var i Iran. Ambassadør Ivar Lunde fikk den, selv om han bare var sideakkreditert til Teheran 1956–1962. Også Jens-Anton Poulsson (1918–2019) fikk den, han var nemlig med på Vemork-aksjonen. Likens med Knut Haugland (1917–2009) som også var med på Kon-Tiki.  John Qvale (1911–1997) fikk den, han var blant annet dommerfullmektig på Romerike.  Diplomaten Adolf Bredo Stabell (1908–1996) også.
Ordenen ble videreført i 1925 under Pahlavi-dynastiet, under navnet Homayoun-ordenen.


== Se også ==
Den røde løvens og solens orden, en annen iransk orden som Mohammad Reza Pahlavi (1919–1980) brukte dele ut frem til 1979 da det ble revolusjon og han måtte flykte
Universitetet Juraj Dobrila i Pula

Universitetet Juraj Dobrila i Pula (kroatisk Sveučilište Jurja Dobrile u Puli) er universitet i Pula i Kroatia, grunnlagt i 2006.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Juraj Dobrila University, Pula – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fanny MacTaggart

Fanny Margaretha Basilier MacTaggart (født Aavatsmark, 22. august 1899 i Helsingfors, død 18. januar 1981) var en norskfødt skotsk journalist.
Hun var datter av generalmajor og Venstre-politiker Ivar Aavatsmark og den finlandssvenske sangerinnen Ida Flodin, og vokste opp i Kristiania og Trøndelag. Etter studentereksamen tok hun kunst- og musikkutdannelse i Kristiania, København og Frankrike. I 1937 giftet hun seg med den skotske kunstneren William MacTaggart og bosatte seg i Edinburgh. Fanny MacTaggart begynte som utenlandsstudent å arbeide for norske og finske aviser, og fungerte som mangeårig Edinburgh-korrespondent for Aftenposten. Under den andre verdenskrig arbeidet hun for den norske avdelingen i BBC, og ledet Den norske regjeringens informasjonskontor i Skottland i perioden 1942–1946.
MacTaggart ble tildelt St. Olavsmedaljen i 1947 og utnevnt til ridder av St. Olavs Orden i 1964.


== Eksterne lenker ==
Fanny MacTaggarts privatarkiv med korrespondanse og dokumenter finnes hos Norges Hjemmefrontmuseum.
William og Fanny MacTaggarts privatarkiv med korrespondanse og dokumenter finnes hos National Library of Scotland.
Norsk fotball 1999


== Herrelandslaget ==
Utdypende artikkel: Liste over Norges landskamper i fotball for herrer 1999


== Norgesmesterskapet for herrer ==
Utdypende artikkel: NM fotball 1999


== Eliteserien ==
Utdypende artikkel: Eliteserien 1999


== 1. divisjon ==
Utdypende artikkel: 1. divisjon 1999Byåsen ble fradømt tre poeng grunnet økonomisk rot


== 2. divisjon herrer ==
Utdypende artikkel: 2. divisjon 1999


== 3. divisjon herrer ==
Utdypende artikkel: 3. divisjon 1999


== Kvinnelandslaget ==


== Norgesmesterskapet for kvinner ==
Utdypende artikkel: NM i fotball for kvinner 1999


== Toppserien ==
Utdypende artikkel: Toppserien 1999Mal:Toppserien 1999 tabell


== 1. divisjon kvinner ==
Utdypende artikkel: 1. divisjon fotball for kvinner 1999


== Kilder ==
rsssf.no
Chün

Chün (kinesisk: 钧釉, pinyin: Junyou, Wade-Giles: Chün) er en keramisk glasurtype som ble utviklet i Kina i Songdynastiets tid, nærmere bestemt i Yuzhou i provinsen Henan.
Chünglasurer er transparente svakt blåaktige glasurer, som tiltar effektfullt i fargestyrke der den ligger tykkere. Keramisk tradisjon byr blant annet på å legge chünglasurer over et hvitt stykke som på forhånd, før leiren brennes første gang, blir dekorert med innrisninger eller avtrykk. Chünglasurens optimale skjønnhet uppnås gjerne når den ligger på porselen. Chün brennes ofte i redusersnde ovnsatmosfære, det vil si at man mens glasuren er flytende i ovneen reduserer ovnens surstoffstilførsel.
Glasurens blåaktige toner kommer vanligvis fra mikroskopiske bobler i glasuren. Ofte er benmel blitt anvendt for å oppnå den transparens og glans som kjennetegner glasuren.
Chün er i en viss grad beslektet med den mer grønnaktige celadonglasuren. 


== Litteratur ==
Finn Lyngaard: Keramisk håndbog, 1984,. s. 167-172
Masahiko Sato: Chinese Ceramics, Weatherhill, Tokyo, 1981, s. 117–119.
Shen Roujian: Dictionary of Chinese Fine Arts, Shanghai, s. 287–288.


== Eksterne lenker ==
A Handbook of Chinese Ceramics fra Metropolitan Museum of Art
Eulervei

En eulervei i matematisk grafteori er en vei som går gjennom hver kant (strek) nøyaktig én gang. En eulerkrets er en eulervei som ender i samme node som den startet. Temaet ble først diskutert av Leonhard Euler i 1736, da han viste at det kjente problemet Broene i Königsberg ikke kunne løses. 


== Egenskaper ==
En sammenhengende urettet graf har en eulerkrets (eulersyklus) hvis og bare hvis alle nodene har partallsgrad. (Dvs. at antallet kanter inn til hver node er et partall.)
En sammenhengende urettet graf har en eulervei (men ingen eulerkrets) hvis og bare hvis eksakt to av nodene er av odde grad. (Herav kan man se at problemet Broene i Königsberg ikke kan løses.)


== Kilder ==
Kenneth H. Rosen: Discrete Mathematics and Its Applications, 7th Edition (side 666-671) ISBN 9780071315012
Fluktdyr

Fluktdyr er dyr som har et medfødt instinkt som forteller dem at de må flykte fra farer for å overleve. Fluktdyr er typisk svært lettskremte. Flukt er en viktig forsvarsstrategi for at dyra skal kunne formere seg og overleve inn i framtiden.
Typiske fluktdyr er langbeinte flokkdyr med hurtig reaksjonsevne og ofte svært høy toppfart, som for eksempel ulike hestedyr og hjortedyr. En annen fellesnevner er gjerne store øyne, som sitter slik plassert i skallen at dyret lett oppdager bevegelser i omgivelsene, og godt utviklet hørsel, ofte med store, bevegelige ører.
Fluktdyr er typisk stillferdige, så de ikke skal oppdages av rovdyr. Ville hester vrinsker derfor svært sjelden. Derimot pruster dyra for å alarmere fare innad i flokken. Andre arter har gjerne tilsvarende alarmstrategier for å unngå å bli oppdaget.


== Kilder ==
Fluktdyr. Det Norske Akademis Ordbok (NAOB)
Fluktdyr. Bokmålsordboka | Nynorskordboka - Universitetet i Bergen og Språkrådet
Camarillo

Camarillo (IPA: /ˌkæməriːoʊ/; engelsk uttale: kam-ə-ree-oh) er en by i Ventura County i California, USA. Befolkningen var på 65 201 innbyggere ved 2010-folketellingen, opp fra 57 084 ved folketellingen i 2000. Ventura Freeway (US Route 101) er byens viktigste hovedvei.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Camarillo, California – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Camarillo, California – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Solør, Vinger og Odal prosti

Solør, Odal og Vinger prosti er et tjenestedistrikt i Hamar bispedømme i Den norske kirke, med prostesete på Kongsvinger. Det faller geografisk sammen med Glåmdalen.


== Historikk ==
Solør og Odalen prosti ble opprettet i 1855 ved fradeling av Øvre Romerike prosti. I 1868 ble nordre Solør (Våler og Åsnes prestegjeld) overført til det da nyopprettede Sør-Østerdal prosti. I 1922 ble også søndre Solør (Hof, Grue og Brandval prestegjeld) fraskilt, da Solør prosti ble opprettet, og det gjenværende prostiet skiftet navn til Vinger og Odal prosti. Brandval ble flyttet tilbake i 1990. I 2013 fikk prostiet igjen sine opprinnelige grenser da det ble utvidet med Solør prosti og fikk det nåværende navnet Solør, Vinger og Odal prosti.


== Kirkesogn ==
Kongsvinger kommune
Vinger sogn
Austmarka sogn
Brandval sogn
Eidskog kommune
Eidskog sogn
Vestmarka sogn
Sør-Odal kommune
Strøm sogn
Ullern sogn
Oppstad sogn
Nord-Odal kommune
Sand sogn
Mo sogn
Grue kommune
Grue sogn
Grue Finnskog sogn
Åsnes kommune
Åsnes sogn
Gjesåsen sogn
Åsnes Finnskog sogn
Hof sogn
Arneberg sogn
Hof Finnskog sogn
Våler kommune
Våler sogn
Gravberget sogn


== Se også ==
Hamar bispedømme
Liste over sogn i Hamar bispedømme
Liste over kirker i Hedmark


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Solør, Vinger og Odal prosti Arkivert 30. januar 2016 hos Wayback Machine.
Diphycerini

Diphycerini er en gruppe av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Levevis ==
Larvene lever i jorda, der de eter røtter.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Diphycerini Medvedev, 1952
Slekten Diphycerus Deyrolle & Fairmaire, 1878 - 6 arter
Diphycerus alcedo Arrow, 1920
Diphycerus cupripennis Arrow, 1925
Diphycerus davidis Fairmaire, 1878
Diphycerus jucundus Arrow, 1920
Diphycerus reitteri Semenov, 1891
Diphycerus tonkinensis Arrow, 1920


== Kilder ==
Oversikt over gruppen


== Eksterne lenker ==
(en) Kategori:Diphycerini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Diphycerini – detaljert informasjon på Wikispecies
Diphucephalini

Diphucephalini er en gruppe av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Middelsstore, gjerne metallisk grønne oldenborrer. Kroppen har fine, korte hår. Dekkvingenes overflate er litt rynkete.


== Levevis ==
Larvene lever i jorda, der de eter røtter. De voksne billene flyr om dagen. Disse artene kan forekomme i høytliggende regnskoger.
De voksne billene kan av og til ha masseforekomster da de snaubeiter trærne. De besøker også blomster.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Diphucephalini Laporte de Castelnau, 1840
Slekten Cunderdinia Lea, 1916 - 3 arter
Slekten Diphucephala Dejean, 1821 - 68 arter
Slekten Watkinsia Britton, 1995 - 8 arter


== Kilder ==
Oversikt over gruppen


== Eksterne lenker ==
(en) Kategori:Diphucephalini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Diphucephalini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Brisbane Insects - Diphucephala sp. Med bilder av de voksne billene og skader på trær [1]
Høgsmåsan naturreservat

Høgsmåsan naturreservat utgjør en stor nedbørsmyr, som ligger på et skogkledt høydeplatå nordvest for Skedsmokorset i Akershus. Furu forekommer mer eller mindre spredt ut over hele myra. Myra har verdi som en av svært få gjenværende store myrer i de sentrale delene av Akershus. Området er viktig for orrfugl og har også kvaliteter som rasteplass for enkelte trekkfugler.


== Referanser ==
Beverley Naidoo

Beverley Naidoo (født 21. mai 1943 i Johannesburg) er en sørafrikansk-britisk barnebokforfatter, best kjent for sine bøker om politisk motstandskamp i flere stater i Afrika, blant annet The Other Side of Truth som hun mottok Carnegie Medal in Literature for i 2000.
Hun vokste opp i et hvitt miljø i Sør-Afrika med foreldre som hadde britisk og russisk-jødisk bakgrunn. Som student engasjerte hun seg i anti-apartheidbevegelsen tidlig på 1960-tallet, og ble arrestert. Hun flyttet til England i 1965, og giftet seg der med en annen eksilsørafrikaner. Hun utdannet seg til lærer ved Universitetet i York.

Beverley Naidoo's novels for children explore serious political and social issues - such as apartheid; colonialism; dictatorships and asylum-seekers - through the perspective of children who are caught up in intense and frightening situations. She therefore brings these issues to life by presenting the real human suffering behind the politics and the news stories, and depicting events in a way that is clear and accessible for child readers without patronising them or over-simplifying things.

Hun debuterte som forfatter i 1985 med Journey to Jo'burg. Boka forteller om Naledi (13) og lillebroren Tiro som reiser 300 km til Johannesburg for å finne moren som er tjener hos en hvit familie. Barna skal fortelle moren at den yngste broren er syk. Boka vant The Other Award og ble forbudt i Sør-Afrika. I oppfølgeren Chain of fire (1989) blir familiens landsby rasert av bulldosere. Naidoo har skrevet flere bøker med handling fra Sør-Afrika. I The Other Side of Truth (2000) er handlingen lagt til Nigeria i 1995, under Sani Abachas militærregime. Sade (12) og broren Femi (10) må flykte fra landet etter at foreldrene deres, som er journalister, blir drept. Sades historie videreføres i Web of Lies (2004).
På norsk finnes Reisen til Johannesburg (1992; Journey to Jo'burg) og Ildlenken (1993; Chain of fire).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Holmen naturreservat

Holmen naturreservat ligger på en elveslette inne i en meandersving på vestsida av Leira i Lillestrøm kommune. Området grenser i vest til dyrket mark og for øvrig til Leira, og skogforekomsten vokser på marin leire og er hyppig oversvømt. Vegetasjonstypen er gråor-heggeskog med en rand mandelpilkratt langs elva. Tresjiktet er dominert av gråor. Busksjiktet er meget tett, med hegg, rødhyll og krossved, og feltsjiktet er frodig med mye storbregner.
Dette er en homogen og velutviklet gråor-heggeskog i et særpreget kulturlandskap.


== Referanser ==
Vegårshei ski- og aktivitetssenter

Vegårshei ski- og aktivitetsenter fokortet VSA, eies av Vegårshei kommune, Agder og Rogaland skikrets, Vegårshei Idrettslag og Aust-Agder Næringsselskap. I tillegg til hovedbygningen Fjellheim som har storsal, kontorer, skytebane og overnattingsrom har består VSA av Molandsbakken en K90 normalbakke, en alpinbakke med en heis og skiløyper for langrenn samt et skiskytterstadion. Deler av langrennsløypene er lysløype og benyttes både på barmark og i vinterhalvåret.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Filosofiåret 1737

Filosofiåret 1737 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1737.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
18. september – Pierre Eugène du Simitière, sveitsiskamerikansk kunstner og filosof (død 1784)
20. desember – Tommaso Valperga Caluso, italiensk filosof, astronom og fysiker (død 1815)


== Dødsfall ==
17. mai – Claude Buffier, fransk filosof, kartograf, historiker og pedagog (født 1661)
24. oktober - Alberto Radicati di Passerano, italiensk filosof (født 1698)
Acetes japonicus

Acetes japonicus er en rekeart. 
Hannene har en lengde på 11–24 mm og hunnene 15–30 mm. Den lever på eller rett over bløt bunn i havet på grunt vann. Utbredelsen omfatter det vestlige indopasifiske området fra vestkysten av India til Korea, Japan, Kina og Indonesia. 
Den fiskes i hele utbredelsesområdet og er den rekearten med størst fangst i hele verden. I 2011 var den globale fangsten 550 297 tonn. Det skilles ofte ikke mellom de ulike Acetes-artene. Det meste av fangsten blir tørket, saltet og fermentert for å brukes i produksjon av rekepasta.


== Eksterne lenker ==
(en) Acetes japonicus – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Acetes japonicus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Acetes japonicus hos ITIS 
(en) Acetes japonicus hos NCBI 
(en) Kategori:Acetes japonicus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Acetes japonicus i FAO FishFinder
Vindflomyrene naturreservat

Vindflomyrene naturreservat er en stor jordvannspåvirket strengmyr i Østre Toten og Hurdal kommuner. De største strengene og flarkene finnes i myras sørlige halvdel. Her er de lengste strengene opp til 250 meter lange. I reservatet har  glasstorvmose (Sphagnum angermanicum) sin nordligste forekomst, og tranestarr (Caexe adelostoma) sin sørligste forekomst på Østlandet.Det går skogsbilvei langs reservatet i nordøst og i sørvest.


== Referanser ==
FF «G.O. Sars» (1945)

FF «G.O. Sars» var et norsk forskningsfartøy, tilhørende Havforskningsinstituttet i Bergen. Skipet ble bygget ved Pusnes Mekaniske Verksted i Arendal i 1944/45, og var det første av foreløpig tre forskningsfartøy med dette navnet, oppkalt etter marinbiologen Georg Ossian Sars. Fartøyet var 52 meter langt, 8,7 meter bredt og hadde en bruttotonnasje på 595 tonn. Fartøyet var utstyrt med to Crossley HRL6 motorer, hver på 600 hestekrefter. I  1950/51 ble hun ferdigstillet som hvalbåt ved Moss Værft & Dokk.
«G.O. Sars»  gikk ut på tokt vinteren 1949-50 for å kartlegge sildeforekomster, og Finn Devold ble rikskjendis med sine hyppige rapporter fra «Sarsen» på radio om vintersildefisket.  Skipet brukte en spesiell silde-ASDIC.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 5124904 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) FF «G.O. Sars» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(no) «G.O.Sars» (1950) lardex.fr.yuko.com
(no) Årsberetning 1952 Bilder og info om MS «G.O. Sars» (1950) side 85
Alkinoos

Alkinoos (gresk: Ἀλκίνοος) var i henhold til gresk mytologi konge over et legendarisk sjøfarende folk kalt for faiakerne som Odyssevs møtte på sin reise. Alkinoos var gift med Arete og var far til Navsikaa, Halios, Klytonevs og Laodamas. De bodde på den mytologiske øya Skjeria, som oftest har blitt identifisert med Korfu. Alkinoos' navn betyr bokstavelig «stort sinn». Opphavet til Alkinoos er mer uklart; han oppgis som en sønnesønn av havguden Poseidon, enten ved Nausithoos eller ved Faeaks. Også Arete nedstammet fra Poseidon.


== Mytologi ==
I myten om Jason og argonautene er Alkinoos representert som boende med sin hustru Arete i byen Drepane på Sicilia. Argonautene på vei tilbake fra Kolkis, kom til øya og ble gjestemildt tatt imot. Da kolkiserne i deres jakt på argonautene likeledes kom til Drepane, forlangte de at Jasons elskerinne Medeia skulle bli utlevert til dem for å stå til ansvar for drapet på hennes far Aietes. Medeia appellerte til Arete som igjen bønnfalt sin ektemann. Alkinoos erklærte da at om hun fortsatt var en jomfru skulle han bli overgitt til dem, men var hun allerede blitt Jasons hustru, ville han beskytte henne og hennes ektemann mot dem.Arete gikk til Jason og Medeia og ba dem bruke natten til sørge for at Medeia ikke var jomfru ved daggry. Neste dag ble det meddelt til kolkiserne om Medeias tilstand og de var forpliktet, grunnet Aretes mellomkomst, å forlate øya. Argonautene kunne deretter fortsette sin reise hjemover etter at de hadde mottatt kostbare gaver fra Alkinoos.I henhold til Homer i Odysseen var Alkinoos en lykkelig hersker over faiakerne på øya Skjeria og som hadde sammen med Arete fem sønner og en datter, Navsikaa. Beskrivelsen av hans palass og hans maktområde, måten som Odyssevs ble mottatt på, underholdningen som ble gitt, og fortellingene som er knyttet til kongen om hans egne vandringer, utgjør en betydelig del av Odysseen, hovedsakelig fra femte sang til trettende sang, og utgjør eposets mest sjarmerende deler.


== Referanser ==
Filosofiåret 1757

Filosofiåret 1757 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1757.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==
Edmund Burke, A Philosophical Enquiry into the Origin of Our Ideas of the Sublime and Beautiful


== Fødsler ==
3. februar – Constantin-François Volney, fransk filosof, historiker, orientalist og politiker (død 1820)
5. juni – Pierre-Jean-Georges Cabanis, fransk medisiner, fysiolog og filosof (død 1808)
26. oktober - Karl Leonhard Reinhold, østerriksk filosof (død 1823)
13. november - Archibald Alison, skotsk episkopal prest, essayist og filosof (død 1839)


== Dødsfall ==
7. februar – Giuseppe Maria Buondelmonti, italiensk poet, taler og filosof (født 1713)
28. august – David Hartley, engelsk filosof og psykolog (født 1705)
27. november - Pierre Lemonnier, fransk matematiker og filosof (født 1675)
Bulleh Shah, sufist, poet, humanist og filosof fra Punjab (født 1680)
		
		
		
		
		


== Se også ==
Filosofi på 1700-tallet
Opplysningstiden
Liste over ordførere i Lørenskog

Lørenskogs ordførere er en liste over Lørenskogs ordførere fra kommunens løsrivelse fra Skedsmo  i 1908 fram til idag.

1908–10: Lorenz Meyer Boeck (Uavhengig)
1910–13: Hans J. Henriksen (Høyre)
1914–16: Lorenz Meyer Boeck (Uavhengig)
1917–20: Kasper Brodahl (Fellesliste av frie bønder)
1920–22: Sigvart Trondsen (Ap)
1923–40: Ingvald Kristiansen (Ap)
1942-45: Landbrukssekretær Trolsnes (Nasjonal Samling)
1945–55: Bjarne Haugen (Ap)
1956–63: Arne Arnesen (Ap)
1963–67: Bjarne Haugen (Ap)
1967–74: Kåre B. Werner (Ap)
1974–87: Isak H. Wiik (Ap)
1987–99: Per O. Lund (Ap)
1999–03: Mette Korsrud (Høyre)
2003–15: Åge Tovan (Ap)
2015– d.d. : Ragnhild Bergheim (Ap)


== Litteratur ==
Alsvik, Ola. Gjennombrudd, fortvilelse og hardt arbeid. Lørenskog 2008, ISBN 978-82-992856-4-3
Filosofiåret 1706

Filosofiåret 1706 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1706.


== Hendelser ==
Filosofen Samuel Clarke angriper synspunktene til Henry Dodwell om sjelens udødelighet.


== Publiseringer ==


== Fødsler ==
17. januar – Benjamin Franklin, nordamerikansk politiker, forlegger, forfatter, naturviter og naturfilosof (død 1790)
8. november – Johann Ulrich von Cramer, tysk dommer og filosof (død 1772)
17. desember – Émilie du Châtelet, fransk matematiker, fysiker, filosof og oversetter (død 1749)


== Dødsfall ==
6. august – Jean-Baptiste Du Hamel, fransk filosof og teolog (født 1624)
28. desember – Pierre Bayle, fransk filosof og forfatter (født 1647)
Abraham Miguel Cardozo, spanskjødisk religionsfilosof, mystiker og sabbatianer (født 1626)
Erling Rimehaug

Erling Rimehaug (født 25. mars 1947) er en norsk journalist og forfatter, redaktør i avisen Vårt Land .
Han har arbeidet mange år i Vårt Land som journalist og samfunnsredaktør, og ble konstituert som sjefredaktør da Helge Kjøllesdal hadde permisjon fra 1990 til 1991.Rimehaug har utgitt en rekke bøker, og bidratt i tidsskriftet Strek og avisen Hallingdølen. 


== Bibliografi ==
Ett land - to folk. Hvordan jøder ble israelere og arabere ble palestinere (2015)
Jeg kan ikke hate. Testamentet i blikkesken (2013)
Veien til Betlehem (2012)
Ansikt til ansikt (2009)
Tørsten gir lys : om åndelig lengsel og modning (2007)
Hellig land - evig strid? (2005)
Når Gud blir borte (2000  - ny utgave i 2013)
Den gang det var stille (1998)
Midtbanespilleren : Kjell Magne Bondevik og Kristelig folkeparti (1997)


== Referanser ==