Liriomyza

Liriomyza er en artsrik slekt av små fluer. De voksne fluene er ofte grå og gule på farge, med slank kropp og forholdsvis store vinger. Minérfluenes larver lever inne i planter der de danner miner, det vil si de spiser plantevevet som er under huden (epidermis), men uten å komme til overflaten. De fleste minerer i blad, men alle deler av planten kan angripes. Noen arter av minérfluer er alvorlige skadedyr i landbruk og hagebruk.


== Utseende ==
Små til middelsstore (1–6 mm lange), slanke fluer, vanligvis med store vinger. Artene i denne slekten er ofte grå- eller gulaktige (gjerne grå på ryggen og mer eller mindre gule på sidene) med glassklare vinger. Hodet  er rundt med runde fasettøyne. Langs innerkanten av fasettøynene sitter det flere børster, men disse kan variere mye i størrelse og antall. Pannen er bred, og de tre punktøynene sitter på en litt opphøyet trekant som ofte er annerledes farget enn resten av pannen. Antennene er av vanlig fluetype, tre-leddete, det ytterste leddet kan være ganske stort eller tilspisset, og bærer en ganske lang og kraftig antennebørste (arista) på oversiden nær roten. Kinnbørste (vibrissa) finnes, munndelene er av vanlig fluetype, ikke påfallende store. Brystet (thorax) har vanligvis kraftige børster på ryggen og sidene. Vingene er store sammenlignet med kroppen, vanligvis gjennomsiktige uten fargeflekker. Beina er korte og kraftige. Bakkroppen er kort og kjegleformet. Hunnene har et kort, men kraftig eggleggingsrør (ovipositor). Larvene er pølseformede, ganske tykke. De eneste tydelige strukturene sett fra utsiden er åndehullene (spiraklene), som sitter på opphøyde vorter på den fremste og bakerste segmentet.


== Levevis ==
Alle minérfluene har larver som lever inne i planter, de fleste i blad, men også noen i stengler, røtter og frø. Liriomyza-artene angriper særlig planter i kurvplantefamilien, men også kaprifolfamilien, skjermplantefamilien, klokkefamilien, erteblomstfamilien og gressfamilien, og også på karsporeplanter i snellefamilien. Noen arter kan angripe et vidt spenn av vertsarter. Eggene stikkes inn under huden på planten, og larven klekkes etter noen få dager. Larvene spiser opp vevet innenfor ytterhuden og etterlater seg ganger i blad eller stengler, som er synlige utenfra som hvite felter eller tunneler. Disse kalles miner. Lignende miner lages av mange små sommerfugler og enkelte biller og planteveps. Larveutviklingstiden varierer fra en uke til flere måneder. Når larven er utvokst, kryper den vanligvis ut av planten og faller ned på bakken, der den forvandler seg til en puppe. Noen minérfluer kan gjøre stor skade, på jordbruksvekster og særlig på prydplanter der de lyse minene er skjemmende og kan gjøre planten uselgelig. Formen på minene kan ofte brukes til å bestemme arten av minérflue.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen tovinger, Diptera
Underordenen høyerestående fluer, Cyclorrhapha
Gruppen Schizophora
Overfamilien Opomyzoidea
Familien minérfluer, Agromyzidae
Underfamilien Phytomyzinae
Slekten Liriomyza Mik, 1894  - 28 arter i Norge:
Liriomyza artemisicola de Meijere, 1924
Liriomyza bryoniae (Kaltenbach, 1858)
Liriomyza buhri Hering, 1937
Liriomyza centaureae Hering, 1927
erteblomstminérflue Liriomyza congesta (Becker, 1903)
Liriomyza equiseti de Meijere, 1924
liten kurvplanteminérflue Liriomyza eupatorii (Kaltenbach, 1873)
Liriomyza flaveola (Fallén, 1823)
Liriomyza gudmanni Hering, 1928
Liriomyza hieracii (Kaltenbach, 1862)
søramerikansk minérflue Liriomyza huidobrensis (Blanchard, 1926)
Liriomyza infuscata Hering, 1926
Liriomyza intonsa Spencer, 1976
Liriomyza lutea (Meigen, 1830)
Liriomyza occipitalis Hendel, 1931
Liriomyza orbona (Meigen, 1830)
Liriomyza pedestris Hendel, 1931
Liriomyza phryne Hendel, 1931
ryllikminérflue Liriomyza ptarmicae de Meijere, 1925
Liriomyza pusio (Meigen, 1830)
Liriomyza richteri Hering, 1927
grønnsakminerflue Liriomyza sativae Blanchard, 1938
Liriomyza sonchi Hendel, 1931
dåminérflue Liriomyza strigata (Meigen, 1830)
Liriomyza suecica Rydén, 1956
Liriomyza tanaceti de Meijere, 1925
liten løvetannminérflue Liriomyza taraxaci Hering, 1927
floridaminérflue Liriomyza trifolii (Burgess in Comstock, 1880)
Liriomyza valerianae Hendel, 1932
Liriomyza virgo (Zetterstedt, 1838)
Liriomyza virgula Frey, 1946


== Referanser ==


== Kilder ==
Andersen, A. 2012. On the Agromyzidae (Diptera) in Norway, Part I. Norwegian Journal of Entomology 59: 5-30.
Darvas, B., Skuhravá, M. og Andersen, A. 2000. Agricultural dipteran pests of the Palaearctic region. I: Papp, L. og Darvas, B. (red.): Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera 1: 565-649. Science Herald, Budapest.
Skuhravá, M. og Roques, A. 2000. Palaearctic dipteran forest pests. I: Papp, L. og Darvas, B. (red.): Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera 1: 650-692. Science Herald, Budapest.
Spencer, K.A. 1976. The Agromyzidae (Diptera) of Fennoscandia and Denmark. Fauna entomologica Scandinavica 5: 1-2. Scandinavian Science Press Ltd, Klampenborg, Danmark.


== Eksterne lenker ==
(en) Liriomyza – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Liriomyza i Encyclopedia of Life 
(en) Liriomyza i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Liriomyza hos Artsdatabanken 
(sv) Liriomyza hos Dyntaxa 
(en) Liriomyza hos Fauna Europaea 
(en) Liriomyza hos ITIS 
(en) Liriomyza hos NCBI 
(en) Kategori:Liriomyza – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Liriomyza – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Liriomyza – kategori av bilder, video eller lyd på Commons