jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Walsingham

Walsingham er landsby (bestående av to sammenvokste landsbyer; Little Walsingham and Great Walsingham) og verdslig sogn i distriktet North Norfolk i grevskapet Norfolk, England. Stedets berømmelse skyldes dets status som valfartssted. Det er ruiner etter to middelalderklostre i kommunen for jomfru Maria. Arealet er på 18,98 km². I henhold til folketellingen i 2011 har landsbyen og sognet 819 innbyggere.


== Historie ==
Kommunen består også av en fraflyttet middelalderlandsby ved navn Egmere.
På 1000-tallet ble Walsingham valfartssted. I 1061 skal jomfru Maria ha vist seg for adelskvinnen Richeldis de Faverches og vist henne sin bolig i Nasaret. Det fortelles at Maria bød henne å bygge en kopi av huset til ære for Herrens Bebudelse. I 1150 ble det i tillegg til dette valfartsstedet også etablert et augustinerkorherrekloster i Walsingham. Da det ble bygget hadde det hellige huset i Walsingham panel av treverk, og inneholdt en utskåret statue i tømmer av jomfru Maria på tronen, og med jesubarnet på sitt fang. Blant dets relikvier var en liten flaske som det ble hevdet inneholdt jomfruens brystmelk.Bygningene ble ødelagt under den engelske reformasjonen. På 1800- og 1900-tallet ble valfartstradisjonen gjenopplivet, og både katolikker, anglikanere og ortodokse har valfartskirker i kommunen. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Walsingham – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Walsingham Village
Walsingham Abbey
Walsingham history
Gennadij Tsygankov

Gennadij Dmitrijevitsj Tsygankov (russisk: Геннадий Дмитриевич Цыганков; født 16. august 1947 i Vanino, død 16. februar 2006 i St. Petersburg) var en sovjetisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1972 i Sapporo og 1976 i Innsbruck.
Tsygankov ble olympisk mester i Vinter-OL 1972 i Sapporo. Han var med på det sovjetiske laget som vant ishockeyturneringen foran USA og Tsjekkoslovakia. Det var seks lag som spilte i A-gruppen, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Sovjetunionen vant serien med ti poeng foran USA og Tsjekkoslovakia som begge fikk seks poeng. Tsygankov spilte alle fem kampene og scoret tre mål i OL-turneringen.


== OL-medaljer ==
1972  Sapporo -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1976  Innsbruck -  Gull i ishockey  Sovjetunionen


== VM-medaljer ==
1971  Bern/Genève -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1973  Moskva -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1974  Helsingfors -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1975  München / Düsseldorf -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1978  Praha -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1979  Moskva -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1972  Praha -  Sølv i ishockey  Sovjetunionen
1976  Katowice -  Sølv i ishockey  Sovjetunionen
1977  Wien -  Bronse i ishockey  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gennadij Tsygankov – Olympics.com 
(en) Gennadij Tsygankov – Olympic.org 
(en) Gennadij Tsygankov – Olympedia 
(en) Gennadij Tsygankov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Gennadij Tsygankov – Eurohockey.com 
(en) Gennadij Tsygankov – Hockeydb.com 
(en) Gennadij Tsygankov – Eliteprospects.com
Käpplingedrapene

Käpplingedrapene fant sted i juni 1389 eller 1392 da 70 svenske innbyggere ble sperret inne i en låve, som deretter ble antent. Drapene skal ha funnet sted på Käpplingeholmen i Stockholm, tilsvarende dagens Blasieholmen.


== Bakgrunn ==
Stockholm hadde siden 1250-tallet forbindelser med hanseatene og de tyske handelsbyene. Forbindelsene førte etterhvert til innvandring, hvor tyske handelsmenn og administrasjonsansatte flyttet til byen. De tyske innvandrerne utgjorde etterhvert noen av de fremste borgerne i byen. De fleste håndverkere var imidlertid fortsatt svenske. I 1348/49 ble Magnus Erikssons bylov innført for å begrense den tyske innflytelsen over byens administrasjon. Den tyske innflytelsen kulminerte da Albrekt av Mecklenburg ble innsatt som konge av Sverige i 1364.
Svenske borgere som ønsket å avsette Albrekt allierte seg med dronning Margrete, som beseiret tyskerne i slaget ved Åsle 1389. Seieren gjorde dronningen i praksis til regent over Sverige, med unntak av Stockholm, hvor tyskerne fortsatt holdt stand. Spenningen tiltok derfra mellom tyskere og svensker i Stockholm. I et forsøk på å enighet angående makten i Stockholm, ble representanter for byen invitert til å møte ledende svensker i Tälje (Södertälje). Partene kom ikke til noen enighet. Stockholms representanter vendte tibake til byen, og urolighetene tiltok. Tyskerne organiserte en livvaktstyrke kalt hettebrødrene, som begynte å trakassere den svenske befolkningen i byen.
Den 14. juni 1389 møtte de tyske hettebrødrene, soldater samt handelsmenn opp på Stortorget, og de samlet seg ved Kåkbrinken. En liste med 76 navn på svenske angivelige forrædere som skulle pågripes, ble lest opp. Enkelte av disse ble låst inne på slottet, mens andre ble dratt til Gråmunkeholmen (Riddarholmen) for å tortureres. Den 15. juni ble Jöns Kabbemagher, Lars Uphughom og Gregers Röde brent levende på bålet. Den 17. juni ble slottets fanger rodd over til Käpplingeholmen, hvor de ble stengt inne i en bygning som ble antent. Sifrene for antall drepte i Käpplingedrapene varierer fra 15 som laveste anslag, til 76.


== Kilder ==


=== Referanser ===


=== Litteratur ===
Swahn, Jan-Öjvind: Svenska mord. Märkliga mordfall ur den svenska kriminallhistorien, (2003) (sv)
Jean-Marie Pfaff

Jean-Marie Pfaff (født 4. desember 1953 i Lebbeke i Belgia) er en belgisk tidligere fotballspiller som spilte som keeper for KSK Beveren og Lierse SK i Belgie og FC Bayern München i Tyskland og Trabzonspor i Tyrkia. Hans aktive karriere strakk seg fra 1973 til 1990.
Med Beveren ble Pfaff i 1979 belgisk mester og i 1978 cupvinner. Med Bayern München var han med på å vinne Bundesligaen tre år på rad, fra 1985 til 1987. I 1984 og 1986 vant han og laget også den tyske cupen. Pfaff ble i 2004 utvalgt til FIFA 100, en kåring av de 125 beste dalevende fotballspillerne gjennom historien. Pfaff ble også regnet som turneringens beste keeper i VM i 1986.


== Landslag ==
Pfaff spilte for Belgia mellom 1976 og 1987, og fikk dermed med seg EM-sølv i 1980, mellomgruppespill i 1982, gruppespill i EM 1984 og semifinale i VM i 1986. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jean-Marie Pfaff – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Jean-Marie Pfaff – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Jean-Marie Pfaff – FIFA 
(en) Jean-Marie Pfaff – Transfermarkt 
(en) Jean-Marie Pfaff – Transfermarkt (manager) 
(en) Jean-Marie Pfaff – national-football-teams.com 
(en) Jean-Marie Pfaff – WorldFootball.net 
(en) Jean-Marie Pfaff – FootballDatabase.eu 
(de) Jean-Marie Pfaff – fussballdaten.de 
(en) Jean-Marie Pfaff – EU-Football.info 
(en) Jean-Marie Pfaff – Belgias fotballforbund 
Spillerinfo
Empire Award

En Empire Award er en utmerkelse gitt av Empire, Storbritannias mestselgende filmmagasin, som gjenkjenner fortreffelighet av fagfolk i den lokale og globale filmindustrien. Tildelingene er stemt frem av leserne av bladet og i en årlig seremoni, Empire Awards, blir vinnerne presentert med tildelingen som omfattet Empire og noen ganger også fjernsyn.
Briskebyveien (Oslo)

Briskebyveien (3–21, 2–86; ikke alle numre er i bruk) er en gate i strøket Briskeby i bydel Frogner i Oslo. Den er en fortsettelse av Riddervolds gate fra Riddervolds plass og går noen hundre meter nordvestover til den møter Schives gate. Gatenavnet er fra 1866, men ikke hele det nåværende gateløpet var opparbeidet da. Siste stykke opp mot Schives gate var ferdig først i 1933. Før dette endte gaten ved Munthes plass. Det ble lagt trikkespor i gaten i 1892–94. Briskebytrikken svinger av ved Holtegata og går videre til Majorstuen.
Opprinnelig dannet gaten østgrense for det en gang landsbypregede området, men i dag oppfattes bebyggelsen på begge sider av gaten som Briskeby. Bebyggelsen varierer en god del. Noe er rester av eldre hus, annet er fra da gateløpet ble opparbeidet, eller senere. I øvre del finner vi nyklassisistiske teglblokker fra 1930-årene på vestsiden og restene av Langgaardsløkken med bl.a. Briskeby transformatorstasjon (adresse Løvenskiolds gate 26) på østsiden. Nr. 62 og 42 er trehus, med Vinmonopolets bygning imellom, og også nr. 70 har trepanel over sokkeletasjen. Nr. 66 (fra 1850-årene) er i tømmer og utmuret bindingsverk. Nedre del av Briskebyveien består for en stor del av klassiske bygårder fra siste halvdel av 1800-tallet på vestsiden av gaten, mens Uranienborg skole holder til i nr. 7 på østsiden.


== Bebyggelse ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Joar Nyquist og P.D. Hofflund, red. (1955). Oslo gårdkalender: Nybygg 1925–1945 (samt tillegg for 1945–1955). Oslo: Fredhøi. 
Ragnar Olsen (2017). Gatevandring Majorstuen. Bok 3. Oslo. s. 16–32. ISBN 978-82-999615-3-0. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (B)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015. 
Listeførte bygninger på kartet
Listeførte bygninger i Kulturminnesøk
Aleksandr Maltsev

Aleksandr Nikolajevitsj Maltsev (russisk: Александр Николаевич Мальцев ; født 20. april 1949 i Setkovtsy) var en sovjetisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1972 i Sapporo, 1976 i Innsbruck og 1980 i Lake Placid.
Maltsev ble olympisk mester under Vinter-OL 1972 i Sapporo. Han var med på det sovjetiske laget som vant ishockeyturneringen foran USA og Tsjekkoslovakia. Det var seks lag som spilte i A-gruppen, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Sovjetunionen vant serien med ti poeng foran USA og Tsjekkoslovakia som begge fikk seks poeng. Maltsev spilte alle fem kampene og scoret fire mål i OL-turneringen.


== OL-medaljer ==
1972  Sapporo -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1976  Innsbruck -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1980  Lake Placid -  Gull i ishockey  Sovjetunionen


== VM-medaljer ==
1969  Stockholm -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1970  Stockholm -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1973  Moskva -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1974  Helsingfors -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1975  München / Düsseldorf -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1978  Praha -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1979  Moskva -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1981  Göteborg -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1983  München / Dortmund / Düsseldorf -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1972  Praha -  Sølv i ishockey  Sovjetunionen
1976  Katowice -  Sølv i ishockey  Sovjetunionen
1977  Wien -  Bronse i ishockey  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aleksandr Maltsev – Olympedia 
(en) Aleksandr Maltsev – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Aleksandr Maltsev – Eurohockey.com 
(en) Aleksandr Maltsev – Hockeydb.com 
(en) Aleksandr Maltsev – Eliteprospects.com
Elak

Elak (En landeplage av konspirasjonen) er et album av Robin og Bugge som ble gitt ut 14. mars 2014.
Det er blitt møtt med blandede mottagelser. VG, som ga albumet terningkast tre, betegner musikken som «Feststemt og folkelig forbruksvare.»


== Sporliste ==
Blås
Tirsdag
Elak Elak
Fritt fall (feat. Sarah West)
Bongo Drum (feat. Freddy Genius)
Ulovlig
Konspirasjoner og Demoner
Rister Det
Monster (feat. Christina Skaar)


== Referanser ==
Harelabbveien (Oslo)

Harelabbveien var en kort gate som gikk mellom Briskebyveien og Skovveien i Briskeby i Oslo.
I dag er enden mot Briskebyveien avstengt med et gjerde, mens en bom hindrer biltrafikk inn fra Skovveien. Det som en gang var en vei, er nå å betrakte som en del av Uranienborg skoles uteområde.
Navnet er fra 1891 og henspiller på harelabb som synonym til kattefot, som det skal ha vokst mye av i området.
Ingen hus har adresse Harelabbveien.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Harelabbveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 232. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Statens kartverk – Faktaark
Samar-klassen

Samar-klassen er en indisk klasse av seks store, havgående patruljeskip bygget for den indiske kystvakten av verftet Goa Shipyard Limited i byen Vasco da Gama i Goa. De er «halvsøstre» til de syv patruljeskipene av Sukanya-klassen som for tiden er i tjeneste hos den indiske marinen. Skipene ble bestilt i april 1990. Den indiske kystvakten hadde opprinnelig planer om å skaffe tolv skip, men dette tallet ble senere nedjustert til seks. Fartøyenes primære funksjon er offshore patruljering for å beskytte oljeplattformer og Indias eksklusive økonomiske sone.


== Beskrivelse ==
Fartøyene i Samar-klassen er 105 meter lange og 12,9 meter brede. De drives av to Kirloskar-SEMT-Pielstick-dieselmotorer som driver to propeller og til sammen yter 8 000 hk. Skipene har en toppfart på 25 knop (46 km/t) og en rekkevidde på 6 500 nautiske mil (12 000 km). Om bord på skipene finnes Integrated Bridge System (IBS), Integrated Machinery Control System (IMCS), et høyeffekts ekstern brannslukkingssystem, to indiskproduserte 30 mm våpenfester og en Oto Melara 76 mm dual purpose-kanon. I tillegg er fartøyene utstyrt med et infrarødt dag og natt-overvåkningssystem fra BEL for å kunne oppdage unnvikende mål som kan unngå radardeteksjon som følge av deres lave radarsignatur eller ved høyere sjø.Hvert skip har en egen hangar og helikopterdekk, og frakter med seg et lett helikopter av typen HAL Dhruv Advanced Light og fem hurtiggående motorbåter. Skipene har også slepekapasitet for å håndtere berging, samt støtte for satellittkommunikasjon gjennom Inmarsat-systemet. De har innkvartering for tolv offiserer og 112 sjømenn. Det finnes også ekstra lugarer for passasjerer.


== Skip ==


== Se også ==
Jija Bai-klassen
Tara Bai-klassen
Priyadarshini-klassen
Sarojini Naidu-klassen
Vikram-klassen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Samar-class Large Patrol Ship Arkivert 27. juli 2020 hos Wayback Machine. − worldwarships.com (en)
FFL Samar class − harpoondatabases.com (en)
GSL: Product History − goashipyard.co.in (en)
Priyadarshini-klassen

Priyadarshini-klassen er en indisk patruljebåtklasse som består av åtte hurtiggående fartøyer bygget for den indiske kystvakten av Garden Reach Shipbuilders and Engineers (GRSE) i Kolkata og Goa Shipyard Limited (GSL) i byen Vasco da Gama i Goa i perioden 1991−98.


== Beskrivelse ==
Fartøyene i Priyadarshini-klassen er 46 meter lange og har et deplasement på 215 tonn. Fremdriften besørges av to MTU 12V538 TB82-dieselmotorer som hver yter 2 970 bhk og som driver to uavhengige propeller med fire blader hver. Patruljebåtene har en toppfart på 24 knop (44 km/t) og en rekkevidde på 2 400 nautiske mil (4 445 km) ved en marsjfart på 12 knop (22 km/t). Mannskapet på fartøyene består av fem offiserer og 29 sjømenn.
Patruljebåtene er bestykket med en Bofors 40 mm Mk 3 luftvernkanon eller CRN 91 30 mm automatkanon, samt to 7,62 mm mitraljøser. ICGS «Amrit Kaur» (225) fungerte tidlig i 1998 som en testplattform for CRN 91, som er en sjøutgave av maskinkanonen Medak 30 mm.


== Skip ==


== Se også ==
Jija Bai-klassen
Tara Bai-klassen
Samar-klassen
Sarojini Naidu-klassen
Vikram-klassen


== Eksterne lenker ==
Priyadarshini-class Vessel Arkivert 27. juli 2020 hos Wayback Machine. worldwarships.com − (en)
GSL: Product History − goashipyard.co.in (en)
Aleksandr Jakusjev

Aleksandr Sergejevisj Jakusjev (russisk: Александр Сергеевич Якушев ; født 2. januar 1947 i Balasjikha) var en sovjetisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1972 i Sapporo og 1976 i Innsbruck.
Jakusjev ble olympisk mester under Vinter-OL 1972 i Sapporo. Han var med på det sovjetiske laget som vant ishockeyturneringen foran USA og Tsjekkoslovakia. Det var seks lag som spilte i A-gruppen, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Sovjetunionen vant serien med ti poeng foran USA og Tsjekkoslovakia som begge fikk seks poeng. Jakusjev spilte alle fem kampene i OL-turneringen.


== OL-medaljer ==
1972  Sapporo -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1976  Innsbruck -  Gull i ishockey  Sovjetunionen


== VM-medaljer ==
1967  Wien -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1969  Stockholm -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1970  Stockholm -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1973  Moskva -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1974  Helsingfors -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1975  München / Düsseldorf -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1978  Praha -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1972  Praha -  Sølv i ishockey  Sovjetunionen
1976  Katowice -  Sølv i ishockey  Sovjetunionen
1977  Wien -  Bronse i ishockey  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aleksandr Jakusjev – Olympics.com 
(en) Aleksandr Jakusjev – Olympic.org 
(en) Aleksandr Jakusjev – Olympedia 
(en) Aleksandr Jakusjev – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Aleksandr Jakusjev – Eurohockey.com 
(en) Aleksandr Jakusjev – Hockeydb.com 
(en) Aleksandr Jakusjev – Eliteprospects.com 
(en) Aleksandr Jakusjev – Eliteprospects.com (personale)
Jurij Blinov

Jurij Ivanovisj Blinov (russisk: Юрий Иванович Блинов ; født 13. januar 1949 i Moskva) var en sovjetisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1972 i Sapporo.
Blinov ble olympisk mester under Vinter-OL 1972 i Sapporo. Han var med på det sovjetiske laget som vant ishockeyturneringen foran USA og Tsjekkoslovakia. Det var seks lag som spilte i A-gruppen, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Sovjetunionen vant serien med ti poeng foran USA og Tsjekkoslovakia som begge fikk seks poeng. Blinov spilte alle fem kampene og scorert tre mål i OL-turneringen.


== OL-medaljer ==
1972  Sapporo -  Gull i ishockey  Sovjetunionen


== VM-medaljer ==
1972  Praha -  Sølv i ishockey  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jurij Blinov – Olympedia 
(en) Jurij Blinov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jurij Blinov – Eurohockey.com 
(en) Jurij Blinov – Hockeydb.com
Slovjansk

Slovjansk (ukrainsk: Слов'янськ; russisk: Славянск, Slavjansk) er en by øst i Ukraina, og det administrative senteret i Slovjansk rajon (distrikt) i Donetsk oblast. Byen ble grunnlagt i 1676 og har omkring 130.000 innbyggere. 


== Historie ==
I 1676 ble en festning kalt Tor bygd ved samløpet mellom elvene Kazenyj Torets og Sukhyj Torets der de danner elven Torets, en sideelv til Donets. Kort tid etter vokste det opp en by ved festningen. 
Det ligger flere saltsjøer i området, så byen ble en saltprodusent. På 1500-tallet var saltproduksjonen hovednæringen i området, men utover på 1700-tallet ble det for dyrt og industrien ble lagt ned i 1782. 
I 1784 fikk byen navnet Slovjansk. I dag er byen en kurby. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Sloviansk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jenakijeve

Jenakijeve (ukrainsk: Єнáкієве; russisk: Ена́киево, Jenakijevo) er en by i Donetsk oblast (provins) øst i Ukraina. Byen ligger ved elven Krynka omkring 60 km fra Donetsk. 
Jenakijeve er et viktig regionssenter for kullgruvedrift, metallurgi, kjemikalieproduksjon og annen industri. Den utdaterte industrien i byen har ført til ulykker som gasseksplosjonen i juni 2008 i en av kullgruvene i Jenakijeve. 
Byen ble grunnlagt i 1898 da flere arbeidsbosetninger rundt Peter jern- og stålverk ble samlet til en enkelt bosetning som fikk navn etter Fjodor Jenakijev. De første kullgruvene ble bygd alt i 1883. Bosetningen fikk bystatus i 1925. 
I Jenakijeve ligger en av de eldste metallurgiske fabrikkene i Ukraina – Jenakijeve jern- og stålverk. 
Byen har like over 100.000 innbyggere. Omkring 14 % av innbyggerne har ukrainsk som morsmål, mens resten snakker russisk. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Yenakiieve – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Uoffisielt nettsted
Vladimir Petrov

Vladimir Vladimirovisj Petrov (russisk: Владимир Владимирович Петров ; født 30. juni 1947 i Krasnogorsk, død 28. februar 2017 i Moskva) var en sovjetisk ishockeyspiller som deltok i De olympiske vinterleker i 1972 i Sapporo, 1976 i Innsbruck og 1980 i Lake Placid.
Petrov ble olympisk mester under Vinter-OL i 1972 i Sapporo. Han var med på det sovjetiske laget som vant ishockeyturneringen foran USA og Tsjekkoslovakia. Det var seks lag som spilte i A-gruppen. Det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Sovjetunionen vant serien med ti poeng foran USA og Tsjekkoslovakia, som begge fikk seks poeng. Petrov spilte fire kamper i OL-turneringen.


== OL-medaljer ==
1972  Sapporo -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1976  Innsbruck -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1980  Lake Placid -  Sølv i ishockey  Sovjetunionen


== VM-medaljer ==
1969  Stockholm -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1970  Stockholm -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1971  Bern / Genève -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1973  Moskva -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1974  Helsingfors -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1975  München / Düsseldorf -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1978  Praha -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1979  Moskva -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1981  Göteborg -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1972  Praha -  Sølv i ishockey  Sovjetunionen
1976  Katowice -  Sølv i ishockey  Sovjetunionen
1977  Wien -  Bronse i ishockey  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Vladimir Petrov – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Vladimir Petrov – Olympedia 
(en) Vladimir Petrov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Vladimir Petrov – Eurohockey.com 
(en) Vladimir Petrov – Hockeydb.com 
(en) Vladimir Petrov – Eliteprospects.com
Hannes Þór Halldórsson

Hannes Þór Halldórsson (født 27. april 1984) er en islandsk  fotballspiller som for tiden spiller for den islandske klubben Valur.
I juli 2015 gikk han til NEC Nijmegen etter en overgang fra Sandnes Ulf. I 2012 sto han en kamp for Brann etter skader på begge keeperne.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Islands EM-tropp til EM i Frankrike 2016.Han ble tatt ut i Islands tropp til VM i fotball 2018 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hannes Þór Halldórsson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hannes Þór Halldórsson på Internet Movie Database 
(fr) Hannes Þór Halldórsson på Allociné 
(en) Hannes Þór Halldórsson – FIFA 
(en) Hannes Þór Halldórsson – UEFA 
(en) Hannes Þór Halldórsson – Transfermarkt 
(en) Hannes Þór Halldórsson – national-football-teams.com 
(en) Hannes Þór Halldórsson – WorldFootball.net 
(en) Hannes Þór Halldórsson – FootballDatabase.eu 
(en) Hannes Þór Halldórsson – Soccerway 
(en) Hannes Þór Halldórsson – EU-Football.info 
(en) Hannes Þór Halldórsson – FBref 
(es) Hannes Þór Halldórsson – as.com 
Hannes Þór Halldórsson på Twitter
Marius Lundemo

Marius Lundemo (født 11. april 1994) er en norsk fotballspiller som spiller for Lillestrøm.


== Karriere ==
Han signerte for Lillestrøm før 2014-sesongen, og kom fra Bærum. Lundemo debuterte fra start mot Haugesund i seriepremieren sesongen 2014.


=== Rosenborg ===
Den 20. desember 2016 skrev han under en tre og et halvt-årskontrakt med Rosenborg. Han kommer på fri overgang fra Lillestrøm.Den 26. april 2017 fikk han sin offisielle A-lagsdebut for Rosenborg mot Strindheim i 1. runde i cupen.Den 1. mai 2017 fikk han sin Eliteserie-debut for Rosenborg mot Sarpsborg 08.I sesongen 2017 var han med å vinne Eliteserien.Han er sønn av Rosenborgs salgssjef Harald Lundemo. Hans mor Helen spilte toppseriefotball for bærumsklubben Jardar. Hans onkel Geir Lundemo er salgssjef i Odd.Den 4. august 2018 scoret han sitt første Eliteserie-mål for Rosenborg mot Ranheim.I sesongen 2018 var han med å vinne Eliteserien og Cupen.


== Meritter ==


==== Rosenborg ====
Seriemester Eliteserien: 2017


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marius Lundemo – Transfermarkt 
(en) Marius Lundemo – WorldFootball.net 
(en) Marius Lundemo – Soccerbase.com 
(en) Marius Lundemo – Soccerway 
(en) Marius Lundemo – PlaymakerStats.com 
(no) Marius Lundemo – Norges Fotballforbund 
(en) Marius Lundemo – FBref 
Offisiell statistikk for Rosenborg Ballklub Marius Lundemo