jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Lichnanthe

Lichnanthe er en slekt av biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea). De er hårete og livlig fargede biller som flyr mye og kan finnes på blomster.


== Utseende ==
Middelsstore (10 - 15 millimeter), avlange, hårete biller. Kroppen er nokså tett kledt med oppstående, gulaktige hår. Antennene er forholdsvis lange med tre antenneblader (lameller). som danner en vifte ytterst. Hodet er tydelig avsatt fra pronotum, som er rundet. Dekkvingene er avsmalnende bakover, og spriker bakerst slik at mye av den hårete bakkroppen synes ovenfra. Beina er temmelig lange, leggene krumme. Billene kan minne vagt om humler men det er usikkert  om likheten er stor nok til å lure særlig mange rovdyr.


== Levevis ==
De voksne billene er aktive om dagen og kan noen ganger finnes tallrikt på blomster. Larvene lever i jorda - én av artene (Lichnanthe vulpina) kan gjøre en del skade på røttene til dyrkede tranebær 


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i USA.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
Familien Glaphyridae MacLeay, 1819 – ca. 100 arter i 8 slekter
Underfamilien Glaphyrinae MacLeay, 1819
Slekten Lichnanthe Burmeister, 1842
Lichnanthe albipilosa Carlson, 1980
Lichnanthe apina Carlson, 1980
Lichnanthe brachyscelis Carlson, 1980
Lichnanthe cooperi (Horn, 1867)
Lichnanthe lupina LeConte, 1856
Lichnanthe rathvoni (LeConte, 1863)
Lichnanthe ursina (LeConte, 1861)
Lichnanthe vulpina (Hentz, 1827)


== Referanser ==


== Kilder ==
Carlson, D.C. (1980) Taxonomic Revision of Lichnanthe Burmeister (Coleoptera: Scarabaeidae). The Coleopterists' Bulletin 34: 177-208. Referanseside: [2]
Carlson, D.C. 2001. Generic Guide to New World Scarab Beetles – Glaphyridae.[3]
Oversikt over artene Arkivert 10. mars 2017 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Lichnanthe i Encyclopedia of Life 
(en) Lichnanthe i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Lichnanthe hos Fossilworks 
(en) Lichnanthe hos ITIS 
(en) Lichnanthe hos NCBI 
Lichnanthe – detaljert informasjon på Wikispecies 
bugguide.net - bildegalleri over nordamerikanske arter
Aporolaus

Aporolaus er en slekt av biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En liten til middelsstor (5,5 - 7 millimeter), oval, litt pæreformet, hvelvet, blank bille, hodet er svart, forøvrig brunlig. Hodets fremaknt har noen små tenner. Pronotum er avrundet, sidekanten nesten i flukt med dekkvingene. Disse har regelmessige rader av punkter, men ingen nedsenkede striper. Undersiden er kraftig hårete. Beina er middels kraftige, forleggene med tre tenner.


== Levevis ==
Lite er kjent om hybosoridenes biologi. Arten er funnet mellom 1000 - 1500 meter over havet.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika (Costa Rica og Panama).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien Hybosoridae – ca. 330 arter fordelt på 40 slekter
Underfamilien Hybosorinae
Slekten Aporolaus Bates, 1887
Aporolaus fimbriatus Bates, 1887


== Eksterne lenker ==
F.C. Ocampo (2010) The Central American genus Aporolaus, new status and taxonomic revision (Coleoptera: Scarabaeoidea: Hybosoridae: Hybosorinae). Revista mexicana de biodiversidad 81: [1]
(en) Aporolaus i Global Biodiversity Information Facility
Sibyllenbuchfragmentet

Sibyllenbuchfragmentet er et delvis trykt blad som kan være den tidligste bevarte rest av alle europeiske bøker som ble trykket ved hjelp av løse typer. Sibyllenbuch, eller Sibylle-boken, inneholdt et middelaldersk dikt som spådde på skjebnen til det Det tysk-romerske rike.
British Librarys onlinekatalog daterer Sibyllenbuch-fragmentet til 1452-53, noe som gjør det eldre enn noe annet europeisk eksempel på trykte bøker, eldre enn Gutenbergs bibel fra 1455. I Kina var det laget typer av brent leire for trykking så tidlig som 1041.


== Fragmentet og dens tekst ==
Sibyllenbuch-fragmentet består av et stykke papir som er trykt på tysk med gotiske bokstaver. Det eies av Gutenberg-Museet i Mainz, Tyskland.. Fragmentet ble oppdaget i 1892 i et gammelt bokbinderi i Mainz. Teksten på fragmentet handler om dommedag, og det er derfor noen ganger også kalt «Das Weltgericht» (tysk for «dommedag»). Teksten er en del av et dikt fra 14. århundre på 1040 linjer kjent som «Sibyllenbuch» (Sibyls bok) som inneholder «profetier om skjebnen til det Hellige Romerske Riket». British Library identifiserer fragmentet som en del av en quarto (en bok som består av ark på fire sider som ble skrevet ut på hver side, som så ble brettet to ganger for å danne grupper på fire blader eller åtte sider). Fra analyse av plasseringen av vannmerket på fragmentet og den kjente lengden på hele diktet, er det blitt anslått at hele arbeidet har inneholdt 37 blader (74 sider) med 28 linjer per side.Tittelen «Sibylle-bok» henspiller på de antikke sibyller, spåkvinner som var knyttet til orakler i antikkens Hellas.


== Skrifttype og datering ==
Den skriftypen som ble brukt i Sibyllenbuch er den samme som ble brukt i andre tidlige fragmenter som tilskrives Johann Gutenberg. Spesielt omfatter dette en Ars minoritets av Donatus, som var en latinsk grammatikk brukt i århundrer i skolen, og også flere blader av en brosjyre kalt «den tyrkiske kalender» fra 1455 som antas å ha blitt skrevet ut i slutten av 1454. Denne skrifttypen er blitt kalt DK font etter bruken av Donatus i Ars minor, og i Kalendar Forskere har identifisert flere ulike fragmenter av dette skriftet.En senere versjon ble brukt rundt 1459 til 1460 for å skrive ut den såkalte 36-linjers Bibel. dette er grunnen til at ulike stater av denne typen har samlet blitt kalt "36-linjers Bibel type".


== Trykksverte ==
En syklotronanalyse, utført av Crocker Nuclear Laboratory ved University of California i 1987 bekrefter at trykksverten som ble brukt i Sibyllenbuch har et høyt innhold av bly og kobber, nokså likt andre arbeider utført av Gutenberg.


== Referanser ==
Cretoglaphyrus

Cretoglaphyrus er en utdødd slekt av biller som hørte til gruppen skarabider (Scarabaeoidea) og levde i kritt-tiden.


== Utseende ==
Middelsstore, avlange biller. Den minste arten hadde en kroppslengde rundt 15 millimeter, hos den største var dekkvingen 18 millimeter lang, som skulle tilsi en kroppslengde rundt 30 millimeter .


== Funnsteder ==
Slekten er beskrevet fra Nedre kritt (125-122 millioner år før nåtid) i Russland.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien Glaphyridae MacLeay, 1819 – ca. 100 arter i 8 slekter
Underfamilien Cretoglaphyrinae Nikolajev, 2005 (utdødd)
Slekten Cretoglaphyrus Nikolajev, 2005
Cretoglaphyrus calvescens Nikolajev, 2005
Cretoglaphyrus leptopterus Nikolajev, 2005
Cretoglaphyrus olenguicus Nikolajev, 2005
Cretoglaphyrus rohdendorfi Nikolajev, 2005
Cretoglaphyrus transbaikalicus Nikolajev, 2005
Cretoglaphyrus zherikhini Nikolajev, 2005


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cretoglaphyrus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cretoglaphyrus hos Fossilworks 
Cretoglaphyrus – detaljert informasjon på Wikispecies
The Globe and Mail

The Globe and Mail er en riksdekkende kanadaisk avis utgitt i Toronto av The Woodbridge Company. Med over 2 millioner lesere ukentlig (2015) er det Canadas mest leste avis. Papirutgavene trykkes seks steder i landet. Toronto Star har et litt større opplag på grunn av sin søndagsutgave. Den regnes som Canadas ledende avis. Avisen er resultat av sammenslåing av The Globe og The Mail and Empire i 1936.


== Referanser ==
MC Ride

Stefan Corbin Burnett, bedre kjent under sitt artistnavn MC Ride, er en amerikansk rapper. Han er frontmannen til den eksperimentelle hiphop-gruppen Death Grips. Burnetts tekster har blitt beskrevet som dystre, kryptiske og vulgære.


== Biografi ==
Burnett studerte billedkunst ved Hampton University i Hampton, Virginia før sin musikkarriere. Etter å ha sluttet på universitetet, gikk han under aliaset MxlPlx og dannet hiphop-gruppen Fyre sammen med sin bror Swank Daddy og en annen Sacramento-basert rapper, Young G. Prosjektet ble avsluttet når hans bror giftet seg og ikke lenger kunne ta del i gruppen. På denne tiden arbeidet Burnett på en pizzarestaurant i Sacramento og søkte en karriere som maler.I 2010 dannet Burnett Death Grips med sin nabo Zach Hill, som var kjent som trommeslager fra rockgruppen Hella. Hill introduserte Burnett til sin venn, musikkprodusenten Andy Morin, og de tre begynte å arbeide sammen. Etter utgivelsen av deres selvtitulerte debut-EP, ga de ut mixtapen Exmilitary som mottok strålende kritikk og oppmerksomhet fra musikkpublikasjoner. Gruppen signerte med Epic Records i 2012 og ga ut deres debutalbum The Money Store samme år.
I 2012 lakk gruppen sitt andre album, No Love Deep Web, da Epic Records ikke ville slippe det før i 2013 (som førte til at de snart etter ble droppet fra Epic Records). Gruppen ga i 2013 ut et tredje album, med tittelen Government Plates. Den første platen i deres fjerde album, The Powers That B, ble utgitt i 2014. 2. juli 2014 annonserte Death Grips at de skulle oppløses, men likevel ga de ut et instrumentelt lydspor 4. januar 2014 og den andre platen av The Powers That B den 19. mars 2015. De ga ut sitt femte studioalbum, Bottomless Pit, i slutten av mai 2016. Dette var deres første fullengde-album med nytt materiale siden deres påståtte oppløsning.


== Diskografi ==
Med Death Grips

Death grips EP (2011)
Exmilitary (2011)
The Money Store (2012)
No Love Deep Web (2012)
Government Plates (2013)
The Powers That B (2015)
Bottomless Pit (2016)
Year Of The Snitch (2018)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted
Death Grips' offisielle nettsted
ALLEX-prosjektet

ALLEX-prosjektet (African Languages Lexical Project) var et prosjekt fra 1991 til 2006 innen leksikografi hvor Universitetet i Oslo, Göteborgs universitet og Universitetet i Zimbabwe samarbeidet om å utvikle ettspråklige tekstkorpusbaserte ordbøker for shona, ndebele og eventuelle andre språk i Zimbabwe. Et annet viktig mål for prosjektet var å utvikle leksikografiske metoder for å lage slike ordbøker. Fra norsk side var det også et mål at prosjektet skulle gi erfaring som kunne brukes i arbeidet med Norsk Ordbok.
I 1996 kom det første resultatet av prosjektet, ordboka Duramazwi Rechishona på shona. Prosjektet førte også til at det i 2000 ble opprettet et eget leksikografisk institutt ved Universitetet i Zimbabwe, ALRI - African Languages Research Institute. I 2001 kom en mer avansert ordbok, Duramazwi Guru Rechishona. Prosjektet førte også til ti doktorgrader for medarbeidere i Zimbabwe, flere terminologiordbøker og tre tekstkorpus over ulike afrikanske språk. I løpet av få år er shona og ndebele blitt løftet fra muntlige hverdagsspråk til universitetsfag. Ved noen universitet er de også godkjent som undervisningsspråk når undervisningsemnet er afrikansk språk og litteratur.Herbert Chimhundu var lokal prosjektleder i Zimbabwe, Oddrun Grønvik var norsk prosjektleder. Christian-Emil Smith Ore hadde ansvar for digitaliseringen. Andre medarbeidere i prosjektet var Pernilla Danielsson, Martin Gellerstam, Jouni Maho og Daniel Ridings.


== Referanser ==


== Kilder ==
Om ALLEX hos Göteborgs Universitet
Om ALRI hos Göteborgs Universitet
Om ALLEX hos Universitetet i Oslo
Helene Urdland Karlsen

Helene Urdland Karlsen (født 16. oktober 1986) er forlagsredaktør hos Cappelen Damm fra 2015 der hun jobber med revidering av Norsk ordbok. Hun vokste opp på Voss og tok  mastergrad i norsk språk og litteratur i 2011 på Universitetet i Bergen. Hun har også studert tysk på Universitetet i Oslo. Etter fullførte studier hadde hun ulike jobber før hun i 2013 fikk jobb i Språkrådet som redaktør for Nynorskordboka. Men etter kort tid der fikk hun jobb som redaktør i Norsk Ordbok, hvor hun var til hun begynte hos Cappelen Damm. 
Sammen med Lars S. Vikør og Åse Wetås sto hun for festskriftet i forbindelse med sluttføringen av Norsk Ordbok: Livet er æve og evig er ordet. Norsk Ordbok 1930 – 2016. Samlaget, 2016 ISBN 978-82-521-9008-3  Sammen med redaktør Olaf Almenningen, Åse Wetås, Andreas Tandberg, Lars S. Vikør og Oddrun Grønvik sto hun også for Frå A til Å - veneskrift til Dagfinn Worren på 70-årsdagen 28. desember 2014 Novus forlag 2014 ISBN 9788270997923


== Bibliografi ==
(no) Publikasjoner av Helene Urdland Karlsen i BIBSYS


== Kilder ==
Helene Urdland Karlsens side på linkedin.com
Judge (magasin)

Judge var et ukentlig satirisk magasin utgitt i USA fra 1881 til 1947. Det ble lansert av kunstnere som hadde løsrevet seg fra dets rival Puck. Grunnleggerne engasjerte tegneserieskaper James Albert Wales, kioskmagasinutgiver Frank Tousey og forfatteren George H. Jessop.


== Historie og profil ==
Den første utgaven av Judge kom 29. oktober 1881 under den Den lange depresjonenen. Bladet var på 16 sider og trykt i kvartformat. Mens det gjorde det bra i utgangspunktet, fikk det snart problemer med å konkurrere med Puck. William J. Arkell kjøpte bladet på midten av 1880-tallet. Arkell brukte deler av sin betydelige formue til å overtale tegneren Eugene Zimmerman («Zim») og Bernard Gillam fra Puck. Det var tilhenger av det republikanske partiet og Arkell anmodet sine tegnere å angripe Grover Clevelands demokratiske administrasjon Med G. O. P. bistand skjøt Judge i været i løpet av '80-og '90-tallet, overgikk dens rival publikasjon i innhold og opplag. Tidlig på 1890-tallet nådde magasinet 50 000 eksemplarer
Under den redaksjonelle ledelse av Isak Gregory, 1886–1901, Kudgev alliert med det Republikanske Partiet støttet Judge kandidaturet til William McKinley i stor grad gjennom tegneserier av den ledende tegner Grant E. Hamilton. Opplaget til Judge var om lag 85 000 i 1890-årene. På,1900-tallet hadde magasinet blitt vellykket, og nådde et opplag på 100 000 i 1912.Edward Anthony var redaktør på begynnelsen av 1920-tallet. Anthony ble senere med-forfatter av Frank Buck's to første bøker, Bring 'em Back Alive og Wild-Cargo.
Harold Ross var redaktør av Judge mellom 5. april og 2. august 1924. Han brukte sin erfaring fra magasinet for å starte sitt eget i 1925, The New Yorker.Suksessen til The New Yorker, så vel som depresjon la press på magasinet. Det gikk over til å komme ut en gang i måneden i 1932 og opphørte i 1947.
Judge gjenoppstod i oktober 1953 som et 32-siders ukeblad. David N. Laux var president og utgiver med Mabel Sesrch som redaksjonell leder og Al Catalano som art director. Bidragsytere omfattet Arthur L. Lippman og Victor Lasky. Det var seksjoner med lette essays om sport, golf, ridning, radio, teater, TV, bridge og aktuelle bøker, sammen med bidrag fra college magasiner, et kryssord, en tegneserie og humoristiske stykker. Det var flere politiske deler; en enkelt tegneserie og lengre essays med det meste av konservativt innhold i en stil som finnes hos Emmett Tyrrell i dagens American Spectator.
En samling av Judge  og Puck tegneserier som daterer seg fra 1887 til 1900 utgis av Special Collection Refernce Center ved George Washington-Universitetet. Samlingen er og ligger i GW ' s Estelle og Melvin Gelman-Libraryn og er åpen for forskere.


== Galleri ==

		
		
		
		


== Referanser ==
Exmilitary

Exmilitary, også kjent som Ex Military, er debut-mixtapen til den eksperimentelle hiphop-gruppen Death Grips. Den ble utgitt 25. april 2011, og var gratis å laste ned gjennom bandets hjemmeside.


== Bakgrunn ==
Mikstapen ble utgitt 25. april 2011 gjennom gruppens offisielle hjemmeside thirdworlds.net, hvor den var gratis tilgjengelig. Den ble samtidig sluppet på ITunes. Singelen "Guillotine" ble sluppet på iTunes den 3. august 2011, og har blitt gruppens mest kjente låt med over fem millioner YouTube-visninger av deres musikkvideo per 18. februar 2017. Andre spor som også er utgitt som musikkvideoer er «Known for it», «Culture Shock», «Lord of the Game», «Spread Eagle Cross the Block», «Takyon (Death Yon)» og «Beware».
Albumet ble senere utgitt ekslusivt gjennom gruppens nettside i både vinyl og på kassett. Den ble også fjernet fra iTunes og Spotify.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Exmilitary på Discogs 
(en) Exmilitary på MusicBrainz 
(en) Exmilitary på AllMusic
Milano–Sanremo 2017

Milano–Sanremo 2017 blir avholdt den 18. mars 2017. Dette er den første konkurransen i monumentene i 2017.


== Lag og ryttere ==


== Resultater ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Milan-Sanremo 2017 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Milano–Sanremo 2017 - ProCyclingStats
Dwars door Vlaanderen 2017

Dwars door Vlaanderen 2017 var den 72. utgaven av sykkelrittet Dwars door Vlaanderen og ble arrangert 22. mars 2017. Det italienske sykkelrittet, som startet i Roeselare og hadde målgang i Waregem, var for første gang inkludert på WorldTour-kalenderen og ble det tiende arrangementet på 2017-kalenderen.
Belgiske Yves Lampaert vant rittet etter at landsmann og lagkamerat Philippe Gilbert rykket opp Paterberg og fikk med seg Lampaert, kasakhstanske Aleksej Lutsenko og australske Luke Durbridge. Lampaert kontret Gilberts angrep opp den siste brosteinsbakken, Nokereberg, og kom i mål 39 sekunder foran Gilbert som tok spurten om andreplassen foran Lutsenko og Durbridge. Nordmannen Amund Grøndahl Jansen var med i 20-mannsgruppen som ble dannet etter Gilberts første angrep over Berendries, men måtte gi seg opp Oude Kwaremont.


== Lag og ryttere ==
Norske ryttereSondre Holst Enger kjørte for AG2R-La Mondiale.
Amund Grøndahl Jansen kjørte for LottoNL-Jumbo.
Truls Engen Korsæth kjørte for Astana.
Vegard Stake Laengen kjørte for UAE Team Emirates.


== Resultater ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Dwars door Vlaanderen 2017 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Dwars door Vlaanderen 2017 - ProCyclingStats
E3 Harelbeke 2017

E3 Harelbeke 2017 blir avholdt den 24. mars 2017.


== Lag og ryttere ==


== Resultater ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) E3 Harelbeke 2017 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) E3 Harelbeke 2017 - ProCyclingStats
Gent–Wevelgem 2017

Gent–Wevelgem 2017 blir avholdt den 26. mars 2017.


== Lag og ryttere ==


== Resultater ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Gent-Wevelgem 2017 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gent–Wevelgem 2017 - ProCyclingStats
Henrik Hagberg

Henrik Erik Gustav Hagberg (født 31. mars 1955 i Stockholm) er en svensk lege og hjerneforsker. Han er kjent for sin forskning innen eksperimentell hjerneforskning, perinatal medisin og obstetrikk, og er forskningsprofessor ved Centre for the Developing Brain ved Kings College London. Han er en av verdens mest siterte forskere innen perinatal hjerneskade. Ifølge Google Scholar er han sitert over 33 000 ganger i vitenskapelig litteratur og har en h-indeks på 107.Han har tidligere vært professor i obstetrikk och perinatalmedisin ved Imperial College London og professor innen samme fagområde ved Sahlgrenska akademin i Sverige.


== Referanser ==
Flandern rundt 2017

Flandern rundt 2017 var den 101. utgaven av sykkelrittet Flandern rundt og ble avholdt den 2. april 2017. Den belgiske klassiskeren, som for første gang startet i Antwerpen, var det 13. arrangementet på UCIs WorldTour-kalender i 2017.
Belgiske Philippe Gilbert fra Quick-Step Floors vant rittet etter at han rykket alene opp Oude Kwaremont for andre gang, med over fem mil igjen til mål. Fire mil tidligere hadde landsmann og lagkamerat Tom Boonen splittet hovedfeltet opp Muur-Kapelmuur, hvor et 20-talls ryttere gjensto med blant annet nordmannen Alexander Kristoff og belgiske Sep Vanmarcke. Etter at Vanmarcke skled på betongen ned mot starten av Paterberg, ble gruppen til slutt tatt igjen av gruppen til forhåndsfavorittene Peter Sagan og Greg Van Avermaet. Avstanden til Gilbert minsket gradvis, men ble for stor da Sagan falt langs gjerdet på Oude Kwaremont og tok med seg Van Avermaet i fallet. Van Avermaet kom seg raskest og knep andreplassen i spurt med nederlenderne Niki Terpstra og Dylan van Baarle. Kristoff tok spurten i hovedfeltet og kjørte inn til sin femte strake topp-5 plassering i rittet.


== Lag og ryttere ==
Norske ryttereAlexander Kristoff kjørte for Katusha-Alpecin.
Edvald Boasson Hagen kjørte for Dimension Data.
Amund Grøndahl Jansen kjørte for LottoNL-Jumbo.
Vegard Stake Laengen kjørte for UAE Team Emirates.


== Resultater ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) 2017 Ronde van Vlaanderen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Flandern rundt 2017 - ProCyclingStats
The Money Store (album)

The Money Store er debutalbumet til den eksperimentelle hiphop-gruppen Death Grips. Det ble offisielt lansert den 24. april 2012, men ble lekket på YouTube allerede 14. april og gjort tilgjengelig på vinyl den 21. april for å feire Record Store Day. Det ble annonsert på samme tid som et andre album, som ville få tittelen No Love Deep Web. Platen er oppfølgelsen til gruppens debut-mixtape, Exmilitary.


== Bakgrunn ==
Første hint til et album var utgivelsen av en musikkvideo for en sang med navn «Blackjack» den 7. februar 2012. Albumet ble senere annonsert på samme tid som utgivelsen av sangen «Get Got» den 27. februar 2012. Deretter ble det kunngjort at gruppen hadde signert med Epic Records og planla å gi ut to album i løpet av 2012. Den 28. februar 2012 lekket gruppen begge sangene som gratis nedlastbare. 2. mars 2012 lastet gruppen opp en video til deres offisielle YouTube-kanal hvor de øvde på en ny sang som skulle være på The Money Store, med tittelen «Lost Boys». Studioversjonen av sangen ble lagt ut kort tid senere, den 13. mars. Senere ble også den lagt ut for fri nedlastning på gruppens nettsted. 27. mars kom de med en musikkvideo for sangen «The Fever (Aye Aye)», etterfulgt av gratis nedlastning. 10. april ble sangen «I've Seen Footage» lagt ut for fri nedlastning på gruppens offisielle SoundCloud-side. Pitchfork Media kåret sangen til «Best New Music»-betegnelsen deres. 14. april ble hele albumet lekket, og bandet lastet opp en komplett versjon til deres YouTube-kanal og SoundCloud-konto. Den følgende dagen skrev Pitchfork Media om «Hacker», albumets sluttnummer, og kåret den til «Best New Music».


== Mottakelse ==
The Money Store har mottatt omfattende kritikk. På Metacritic har albumet per mars 2017 en score på 81 av 100 basert på 27 anmeldelser av profesjonelle kritikere, som indikerer «universell anerkjennelse». Jayson Greene fra Pitchfork Media tildelte albumet en «Best New Music»-etikett og skrev at «The Money Store er omtrent like intellektuell av en erfaring som et oppskrapet kne. Men den er like god på å minne deg på at du er i live». Albumet er også merkbart plassert på niendeplass i Pitchfork Medias «50 Beste Album i 2012».The Money Store fikk også mindre positive vurderinger. En slik gjennomgang var fra Louis Pattison av NME, som beskrev albumet som «fremmedgjørende.»


== Sporliste ==
«Get Got» – 2:52
«The Fever (Aye Aye)» – 3:07
«Lost Boys» – 3:06
«Blackjack» – 2:22
«Hustle Bones» – 3:03
«I've Seen Footage» – 3:23
«Double Helix» – 2:37
«System Blower» – 3:44
«The Cage» – 3:31
«Punk Weight» – 3:25
«Fuck That» – 2:25
«Bitch Please» – 2:57
«Hacker» – 4:36


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Money Store på Discogs 
(en) The Money Store på MusicBrainz 
(en) The Money Store på AllMusic