jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Scene fra en litauisk landsby

Scene fra en litauisk landsby (litautisk: Lietuvos kaimo peizažas) er et maleri fra 1918 av den litauiske maleren Pranas Domšaitis (født Franz Domscheit). Bildet forestiller en gruppe kvinnelige flyktninger i månelys. 
Domšaitis studerte ved kunstakademiet i Köningsberg, men i 1938 havnet han på Hitlers liste over Entartete Kunst, hvoretter han under resten av krigen malte harmløse stilleben. I 1944 flyttet han til Østerrike, og i 1949 emigrerte han til Sør-Afrika, hvor han ble en av de ledende skikkelser innenfor sørafrikansk kunst.Domšaitis regnes som en av de mest berømte litauiske diasporamalere og ekspresjonister. «Scene fra en litauisk landsby» tilhører Litauisk kunstmuseum i Vilnius.


== Referanser ==
Katrin Hirtl-Stanggassinger

Katrin Hirtl-Stanggaßinger (født 7. mai 1998) er en tysk alpinist, som representerer klubben WSV Königssee. Hun har sølv i storslalåm og bronse i kombinasjonen ved Vinter-OL for ungdom 2016 på Lillehammer som fremste internasjonale meritter.


== Idrettskarriere ==
2014/15Scheib deltok i sitt første FIS-renn i Götschen i januar 2015, der hun kom på 30.-plass i slalåm. Hennes beste plasseringer i FIS-sammenheng denne sesongen var en 10.-plass i super-G i mars og en 11.-plass i storslalåm i februar. 
Det tyske juniormesterskapet var fordelt på fem ulike konkurranser i februar og mars, og Hirtl-Stanggaßinger kom på 6.-plass i utfor, 11.-plass i storslalåm, 13.-plass i super-G, 15.-plass i kombinasjonen og 21.-plass i slalåm. Hun deltok også i det tyske mesterskapet for senior, der hun kom på 7.-plass i kombinasjonen, 8.-plass i utfor og 9.-plass i super-G. I tillegg deltok hun ved det østerrikske juniormesterskapet i alpint, der hun kjørte inn til 13.-plass i storslalåm og 17.-plass i slalåm.  

2015/16I januar 2016 debuterte hun i europacupen i alpint, med en 49.-plass i storslalåm. Hun fikk også en 32. og en 33.-plass i slalåm senere i sesongen. Ved det tyske juniormesterskapet i alpint i Götschen kom hun på 6.-plass i slalåm. Hun deltok igjen ved det østerrikske juniormesterskapet i februar, og der vant hun storslalåmrennet, og kjørte inn til 6.-plass i slalåm. 
Hun deltok i Vinter-OL for ungdom 2016, der hun fikk to medaljer; hun kom på 2.-plass i storslalåm, bak Mélanie Meillard, og 3.-plass i kombinasjonen, bak Aline Danioth og Mélanie Meillard. I tillegg kom hun på 5.-plass i super-G og 6.-plass i slalåm. 
Ved Junior-VM i alpint 2016 i Sotsji/Roza Khutor kom hun på 2.-plass i kombinasjonen, kun slått av Aline Danioth. Hun kom på 13.-plass i super-G og 32.-plass i utfor, men fullførte ikke slalåm og storslalåm. 
Hun kom også på 2.-plass ved det tyske juniormesterskapet i Jenner i mars, bak Simona Hösl, og hun kom på 7.-plass i utfor ved det tyske juniormesterskapet i Garmisch. Ved det tyske mesterskapet for seniorer i mars-april vant hun storslalåm. I tillegg kom hun på 4.-plass i kombinasjonen, 8.-plass i utfor og 18.-plass i super-G. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Katrin Hirtl-Stanggassinger – Olympedia 
(de) Katrin Hirtl-Stanggassinger – Tysklands olympiske komité 
(en) Katrin Hirtl-Stanggassinger – FIS (alpint) 
(en) Katrin Hirtl-Stanggassinger – ski-db.com 
(de) Profil hos det tyske skiforbundet
(en) Profil hos ungdoms-OL 2016 (arkivert)
David Bailey

David Royston Bailey (født 2. januar 1938) er en britisk mote- og portrettfotograf.Han ble i 2001 utnevnt til kommandør (CBE) av Order of the British Empire.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) David Bailey – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) David Bailey på Internet Movie Database 
(en) David Bailey hos The Movie Database 
(en) David Bailey på Discogs 
(en) David Bailey på MusicBrainz 
(en) David Bailey på Songkick 
(en) David Bailey hos The Peerage
To pluss fire-avtalen

To pluss fire-avtalen (engelsk: Two Plus Four Agreement; tysk: Zwei-plus-Vier-Vertrag, offisielt: Treaty on the Final Settlement With Respect to Germany; tysk: Vertrag über die abschließende Regelung in Bezug auf Deutschland, norsk meningsoversettelse: Traktat om den avsluttende regulering vedrørende Tyskland) ble inngått i 1990.


== Avtalepartnere, mål ==
Avtalen ble undertegnet 12. september 1990. Den ble inngått mellom Forbundsrepublikken Tyskland (Vest-Tyskland), Den tyske demokratiske republikk (Øst-Tyskland) («de to») og Frankrike, Sovjetunionen, Storbritannia og USA («de fire»). De fire sistnevnte statene hadde vært okkupasjonsmakter i Tyskland etter andre verdenskrig. Tyskland fikk tilbake det meste av sin selvstendighet ved Parisavtalene fra 1954/1955. 
To pluss fire-avtalen innebar at de siste rester av «de fires» okkupasjonsrettslige rettigheter i landet, ble opphevet. Dette åpnet formelt for Tysklands gjenforening samme år.


== Avtalens betydning ==
En rekke europeiske stater fryktet for at et samlet Tyskland, med sin store økonomi skulle forrykke balansen i Europa. Derfor inneholdt avtalen bestemmelser om grenser, tilhørighet til forsvarsorganisasjoner og hærens størrelse.President George H.W. Bush støttet forbundskansler Helmut Kohl i hans bestrebelser for en gjenforening av Tyskland. En betingelse var at det samlede Tyskland skulle være medlem av NATO. 31. mai 1990 ga Sovjetunionens president Mikhail Gorbatsjov sin tilslutning til frie valg for hele Tyskland. Som motytelse fikk Sovjetunionen økonomisk hjelp, og løfte om at NATO ikke skal plassere styrker øst i Tyskland.Tyskland garanterte dagens grenser mot Polen, noe som vakte en viss motstand i CDU/CSU, og i organisasjonene til de som ble fordrevet etter andre verdenskrig. 
Landet ga på nytt avkall på atomvåpen, og likeledes biologiske og kjemiske våpen. Den tyske armé, Bundeswehr, skulle begrenses til 370 000 mann. Som motytelse ga seiersmaktene etter andre verdenskrig Tyskland full statlig suverenitet.


== Se også ==
Det allierte kontrollråd
Grunnavtalen
Utenriksministerrådet
Firemaktsavtalen om Berlin
Parisavtalene
Tysklandsavtalen
Overgangsavtalen
London-Paris-konferansene
Okkupasjonsstatuttet
Petersbergavtalen
Tysklands gjenforening


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Zwei-Plus-Vier-Vertrag – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Microcleptes

Microcleptes er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Nokså små, tettbygde, brune trebukker. Kroppen er kort, bred og høyt hvelvet. Dekkvingene er nærmest eggformede.


== Levevis ==
Ulikt de fleste andre trebukker lever disse artene på bakken, de voksne kan ikke fly. Larvene lever underjordisk på røtter.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Chile.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Parmenini
Slekten Microcleptes Newman, 1840
Microcleptes aranea Newman, 1840
Microcleptes variolosus Fairmaire & Germain, 1859


== Kilder ==
Katalog over Parmenini (inkludert denne slekten) Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.
Bildegalleri Arkivert 4. juni 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Microcleptes i Encyclopedia of Life 
(en) Microcleptes i Global Biodiversity Information Facility 
Microcleptes – detaljert informasjon på Wikispecies 
Cerambycidae de Chile - Microcleptes aranea
Neodorcadion

Neodorcadion er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Små til middelsstore, tettbygde trebukker, vanligvis mørke på farge. Antennene er kraftige og omtrent så lange som kroppen. Dekkvingene er nærmest spindelformede uten markerte skuldre. Beina er korte og kraftige.


== Levevis ==
Ulikt de fleste andre trebukker lever disse artene på bakken, de voksne kan ikke fly. Larvene lever underjordisk på røtter.


== Utbredelse ==
Slekten har sin hovedutbredelse på Balkan og i Lilleasia. Én art forekommer i Italia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Dorcadiini Latreille, 1825
Slekten Neodorcadion Ganglbauer, 1883
Neodorcadion bilineatum (Germar, 1824)
Neodorcadion calabricum Reitter, 1889
Neodorcadion exornatoides Breuning, 1962
Neodorcadion exornatum (Frivaldszky von Frivald, 1835)
Neodorcadion fallax (Kraatz, 1873)
Neodorcadion laqueatum (Waltl, 1838)
Neodorcadion orientale Ganglbauer, 1883
Neodorcadion pelleti (Mulsant & Rey, 1863)
Neodorcadion virleti (Brullé, 1832)


== Kilder ==
Liste over slektene


== Eksterne lenker ==
(en) Neodorcadion i Encyclopedia of Life 
(en) Neodorcadion i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Neodorcadion hos Fauna Europaea 
(en) Neodorcadion hos NCBI 
(en) Kategori:Neodorcadion – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Neodorcadion – detaljert informasjon på Wikispecies
Raidet på Newfoundland

Raidet på Newfoundland var et tokt ledet av den engelske kaptein John Leake mellom august og oktober 1702 mot de franske kolonibebyggelsene på øyene Newfoundland og Saint Pierre som mål. Raidet skjedde i begynnelsen av Dronning Anne-krigen, som den nordamerikanske krigsskueplassen av den spanske arvefølgekrigen av og til blir kalt.
Flåten til Leake gikk mot de franske bebyggelsene på sørkysten av Newfoundland, ødela fiskevær og annen infrastruktur. De kapret fiske- og handelsskip, og ødela det meste av bebyggelsen på Saint Pierre. Før han vendte tilbake til England, tok Leake flere skip fra en fransk handelskonvoi på vei mot Europa. Mer enn 50 skip ble kapret totalt, og seks av bebyggelsene ble ødelagt. Den sterkt befestede franske basen i Plaisance ble ikke angrepet.


== Kilder ==
Campbell, John (1812). Lives of the British admirals: containing also a new and accurate naval history, from the earliest periods, Volume 3. London: C. J. Barrinton. OCLC 156196463.
Slaget ved Denain

Slaget ved Denain ble utkjempet den 24. juli 1712, som en del av den spanske arvefølgekrigen, og resulterte i en fransk seier under marskalk Villars mot østerrikske og nederlandske styrker under Eugene av Savoie.


== Opptakt ==
Eugene hadde krysset elven Scheldt med 105 000 mann med målet om å tvinge de 120 000 soldatene til Villars ut i kamp. Han marsjerte raskt til byen Denain, okkuperte den, og tok stilling på en høyde med Denain som forsyningsbase. Etter hemmelige ordre fra London ble de britiske soldatene, satt under kommando av hertugen av Ormonde, men etter kort tid ble de trukket ut og den allierte arméen forsvant.


== Slaget ==
De franske soldatene var sørøst for le Cateau i Mazinghien. Etter å ha nøye utforsket fiendens sammensetning, valgte Villars å gå til angrep på Denain. Kavaleriet ble sendt for å ta de forskjellige broene som krysset elven Selle, som rant gjennom le Cateau mot nordvest, før den rant ut i Scheldt ovenfor Denain. I løpet av kvelden tok en avdeling også stilling rundt møllene ved Haspres, og blokkerte broen der. Om natten begynte infanteriet å marsjere mot styrkene til Eugene ved Landrecies (ved Sambre, nordøst for le Cateau). Som svar til denne trusselen forsterket Eugene Landrecies, men svekket samtidig den allierte høyreflanken (under Albemarle) som holdt Denain.
Ved daggry hadde Villars snudd linjen sin og rettet den mot Denain i tre rekker. Kl. 05.00 planla Villars og de viktigste løytnantene hans angrepet ved Avesnes-le-Sec, hvor de kunne se det omkringliggende lavlandet. Kl. 07.00 nådde de franske infanteristene Neuville-sur-Escaut og fikk ordre om å ta broene over Scheldt. Kl. 08.00 ble de allierte overrasket da de oppdaget at franskmennene var i området. Albemarle advarte Eugene, som på dette stadiet ikke var særlig urolig. Kl 13.00 utviklet angrepet seg til et angrep på palisadene i Denain. Franske opprørere med økser ledet infanteriet mot kraftig ild. Det allierte infanteriet, grepet av panikk, prøvde å flykte over møllebrua. Fylt av flyktende soldater kollapset broen og flere hundre infanterister druknet.
Eugene hadde reagert for sakte til å få styrkene sine over Scheldt ved Prouvy for å hjelpe Albemarle. Under prins de Tingry holdt de franske regimentene broen ved Prouvy mot flere østerrikske angrep, og til slutt, da dagen gikk mot slutten, sprengte franskmennene broen for å hindrene at den tilfalt fienden. På venstreflanken var Eugene derfor blokkert av Scheldt og kunne ikke gå til motangrep for å ta Denain tilbake.
Slaget så ikke umiddelbart ut til å være så avgjørende som det ble, siden det meste av arméen til Eugene fremdeles var intakt. Men uten Denain begynte den allierte stillingen å løse seg opp, og i løpet av de neste månedene hadde franskmennene tatt tilbake de fleste byene de hadde tapt året tidligere.


== Kilder ==
Chandler, David G. Marlborough as Military Commander. Spellmount Ltd, (2003). ISBN 1-86227-195-X
Lynn, John A. The Wars of Louis XIV, 1667–1714. Longman, (1999). ISBN 0-582-05629-2
Miljøpsykologi

Miljøpsykologi er et felt i psykologien som handler om hvordan mennesker blir påvirket av de fysiske omgivelsene som omgir dem og om hvordan mennesker påvirker miljøet.Generelt kan man si at naturomgivelser har en positiv innvirkning på mennesker og kan ha en restituerende effekt, mens travle, urbane miljøer kan virke stressende . I miljøpsykologi er man opptatt av hvordan mennesker reagerer på ulike miljøer (sykehus, arbeidsplass, hjem, kjøpesenter, hytte osv.), hvilke psykologiske prosesser som settes i gang og hvordan dette påvirker oppfattelsen, følelsene og handlingene til mennesker. Kunnskap om restituerende sider ved miljøet vil bidra til en bedre forståelse av hva slags miljøer som er gode for mennesker. Man er også opptatt av å bruke miljøpsykologi til å bidra til en bærekraftig samfunnsutvikling, for eksempel hvordan man kan legge til rette for grønne organisasjonsendringer, kalt «greening organizations» i faglitteraturen.


== Utdanning ==
I Norge finnes det en masterutdanning i miljøpsykologi ved Høgskolen i Innlandet. Det finnes kurs i miljøpsykologi ved flere utdanningsinstitusjoner, blant annet et kurs på mastergradsnivå ved NTNU.Ved University of Surrey ble det første masterstudium i miljøpsykologi opprettet i 1974. Ved Högskolan i Gävle tilbys en mastergrad i miljøpsykologi, den er relativt nystartet og bygger på et sterkt forskningsmiljø. Det finnes masterstudier i andre europeiske land og en rekke universiteter i USA.


== Teori ==
Miljøpsykologien tar utgangspunkt i en rekke teorier.
Blant disse er:
Goal Framing Theory


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norsk miljøpsykologisk nettverk
Asbjørn Birkeland

Asbjørn Birkeland (født 11. februar 1982) er en lokalpolitiker som representerer Senterpartiet. Han er ordfører i Sauda kommune fra 2015 og overtok som ordfører etter Frode Sulen, Arbeiderpartiet, etter at Senterpartiet gjorde historiens beste valg i kommunen (44,7%).Birkeland er utdannet automatiker og har permisjon fra jobben på Ekofiskfeltet i forbindelse med sitt verv.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Asbjørn Birkeland hos Stortinget 
(no) Asbjørn Birkeland hos Norsk senter for forskningsdata
21 år

21 år er en norsk kortfilm fra 1990 regissert av René Bjerke. Han skrev også manuset, som er basert på Tarjei Vesaas' novelle 21 år, utgitt i samlingen Leiret og hjulet i 1936.


== Handling ==
To brødre bor på en avsidesliggende gård i Telemark. Det er sensommer og kornet skal skjæres. Den fagre ungjenta Hild kommer til gårds for å arbeide i skuren. En stillferdig duell mellom brødrene tar til. Hvem tør ta det avgjørende steget og hvem vil vinne ungjenta? I likhet med novellen taler også filmen mest gjennom det usagte.


== Referanser ==
Den spanske borgerkrigen fra 1820 til 1823

Den spanske borgerkrigen fra 1820 til 1823 var en spansk konflikt mellom rojalister og liberale i etterdønningene av Napoleonskrigene. Rojalistene fikk støtte av Frankrike, og monarkiet gikk til sist av med seieren.
Vanstyret til kong Ferdinand VII av Spania, som hadde nektet å godta den liberale grunnloven av 1812, forårsaket mye folkelig uro, spesielt i hæren. Kongen var i ferd med å gjenerobre de spanske koloniene i Sør-Amerika som nylig hadde løsrevet seg da opprøret brøt løs. I januar 1820 gjorde tropper samlet i Cádiz opprør mot uregelmessig lønn, dårlig mat og simpelt losji. De avsatte kommandanten  og tok oberst Rafael del Riego som leder, sverget troskap til grunnloven av 1812, og marsjerte til San Fernando med planer om å fortsette til Madrid.
Selv om opprøret ikke var spesielt sterkt godtok Ferdinand grunnloven den 9. mars 1820. En ny liberal tid tok til, men den skulle ikke vare lenge. Revolusjonære liberalere stormet kongens slottet og holdt Ferdinand under en slags husarrest i tre år? I garnisonen i Madrid skjedde et nytt mytteri, og borgerkrig brøt ut i Castilla, Toledo og Andalucía.
Den hellige alliansen (Russland, Østerrike og Preussen) nektet å gi Ferdinand hjelpen han bad om, men ved kongressen i Verona i 1822 ga alliansen mellom de fire landene Storbritannia, Frankrike, Nederland og Østerrike Frankrike tillatelse til å bruke makt for å gjeninnsette det spanske monarkiet. De franske styrkene gikk inn i Spania, erobret Madrid og drev de revolusjonære styrkene til Cádiz og Sevilla. Et slag nær Cádiz den 31. august 1823 tok knekken på dem, og snart hadde franskmennene frigjort Ferdinand og gjeninnsatt ham på tronen. Han tok en uventet brutal hevn på motstanderne sine, forkastet grunnloven av 1812 og gjeninnførte absolutt enevelde i Spania.


== Litteratur ==
Walther L. Bernecker: Spanische Geschichte, Vom 15. Jahrhundert bis zur Gegenwart. C.H.Beck, München 1999, ISBN 3-406-43311-1
Hans-Otto Kleinmann: Zwischen Ancien Regime und Liberalismus (1808-1874). In: Peer Schmidt (Hrsg.): Kleine Geschichte Spaniens. Bundeszentrale für politische Bildung, Bonn, 2005. ISBN 3-89331-652-3 S.253-328
Milothris

Milothris er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor trebukk med sylindrisk kroppsform. Kroppen er gråhvit med runde, svarte flekker, langs midtlinjen med en bred, svart stripe. Antennene er mørke og omtrent så lange som kroppen.


== Levevis ==
Disse billene har larver som lever i død ved.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på Java og Sumatra.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Pteropliini Thomson, 1860 - ca. 2000 arter i 200 slekter
Slekten Milothris Schönherr, 1817
Milothris marmorea (Fabricius, 1803)


== Kilder ==
Katalog over gruppen


== Eksterne lenker ==
(en) Milothris i Encyclopedia of Life 
(en) Milothris i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Milothris – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Milothris – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av arten Arkivert 4. juni 2016 hos Wayback Machine.
Beleiringen av Guadeloupe

Beleiringen av Guadeloupe var et mislykket forsøk av engelske styrker ledet av Christopher Codrington på å erobre den franske øya Guadeloupe under den spanske arvefølgekrigen i 1703. Guvernøren på Guadeloupe satte opp et kraftig forsvar og fikk forsterkinger fra Martinique. Engelskmennene gikk derimot tomme for forsyninger og beleiringen ble avsluttet.


== Kilder ==
Crouse, Nellis M (1943). The French Struggle for the West Indies, 1665-1713. New York: Columbia University Press. s. 273–290. , Crouse, Nellis M (1943). The French Struggle for the West Indies, 1665-1713. New York: Columbia University Press. s. 273–290.  (1943). Crouse, Nellis M (1943). The French Struggle for the West Indies, 1665-1713. New York: Columbia University Press. s. 273–290.
Raidet mot Nassau

Raidet på Nassau var en privat finansiert fransk-spansk ekspedisjon under den spanske arvefølgekrigen ledet av Blas Moreno Mondragón og Clause Le Chesnaye. Den samlede bourbonske styrken gikk til angrep på Nassau på New Providence Island. Det var hovedstaden i engelske Bahamas og en viktig base for sjørøvervirksomhet for engelske sjørøvere som herjet i Karibia mellom Cuba og Saint-Domingue. Byen Nassau ble raskt tatt plyndret og brent ned. Fortet i Nassau ble revet og den engelske guvernøren, med alle de engelske soldatene, ble førte bort som fanger.


== Raidet ==
Offiserene fra Spania og Frankrike, som så Nassau som en trussel for dem begge, satte i gang et fransk-spansk tokt av franske sjørøvere og spanske soldater ombord på to fregatter, et kommandert av Blas Moreno Mondragón og det andre av Claude Le Chesnaye. De overrasket de 250 engelske innbyggere i hovedstaden i New Providence og tok livet av mer enn 100, tok 22 kanoner og rev ned alle festningsverkene, før de vendte tilbake til Santiago de Cuba et par dager senere med 80-100 fanger. Blant dem var guvernør Ellis Lightwood.


== Ettervirkning ==
De engelske innbyggerne trakk til skogen til faren var over. Da de kom tilbake fant de øyde fullstendig i ruiner og redusert til en ørken. De flyttet så til andre bebyggelser. England hadde så få forbindelser med New Providence at de ikke en gang kjente til katastrofen da det skjedde. Edward Birch var utpekt som ny guvernør, men da han kom til Nassau fant han øya øde, så han måtte reise hiem igjen uten å ha startet i stillingen sin.
Et annet fiendtlig raid i 1706 etterlot bare 27 familier tilbake på New Providence Island.


== Kilder ==
Baker, P. Bahamas, Turks & Caicos Lonely Planet Publishing (2001). ISBN 1864501995
Oldmixon, John. The history of the Isle of Providence Providence Press (1966).
Albury, Paul. The Story of the BahamasSt Martins PR publishing (1976) ISBN 0312762658
Marley, F. David. Historic cities of the Americas: an illustrated encyclopedia ABC-CLIO(2005) ISBN 1576070271
Michael Craton & Gail Saunders. Islanders in the Stream: A History of the Bahamian People: Volume 1: From Aboriginal Times to the End of Slavery. University of Georgia Press (1999). ISBN 0820321222
Marley, F. David.. Wars of the Americas: A Chronology of Armed Konflikt in the New World, 1492 to the Present ABC-CLIO (1998). ISBN 0874368375
Sal, George, Psalmanazar, George, Bower, Archibald. The modern part of A universal history, from the earliest Vol.36. Miller (1747).


== Referanser ==
Finn Henrik Bodvin

Finn Henrik Bodvin (født 12. oktober 1928 i Trondheim, død 12. august 2002) var en norsk billedhugger. Han arbeidet i ulike typer materialer; fra leire, stein og tre til skulpturer i kopper og stål. Formspråket kunne variere fra figurative skupturer med menneskekroppen som inspirasjonskilde - til abstraherte og nonfigurative arbeider i stål og metall.Bodvin hadde kunstutdannelse fra Detroit i USA, Kunstskolen i Trondheim (nå innlemmet i Kunstakademiet i Trondheim), Statens håndverks- og kunstindustriskole (1952-1953) og Statens kunstakademi (1953-1956). Han hadde en rekke separat- og kollektivutstillinger bak seg i inn- og utland, og deltok blant annet flere ganger på Høstutstillingen i perioden 1958-1977 og seks ganger på Sørlandsutstillingen (1970-1975).
Gjennom mange år var Finn Henrik Bodvin bosatt på Flosta i Arendal kommune, og i denne perioden var han en del av en kunstnerkoloni som oppstod der i etterkrigsårene. Sammen med blant andre Ellen Iden, Ivar Jerven, Kjerstin Øvrelid, Knut Monrad, Finn Strømsted, Bodil Cappelen og Liv Nergaard dannet de kunstmiljø hvor de hentet inspirasjon fra natur og skjærgård.  Seks av disse kunstnerne hadde på midten av sekstitallet en utstilling i Skien kunstforening under navnet «Flostakunstnerne».


== Referanser ==