jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Pierre Le Moyne d’Iberville

Pierre Le Moyne d'Iberville (født 16. juli 1661 i Ville-Marie, nå Montreal i Canada, død 9. juli 1706 i Havanna på Cuba) var en fransk soldat, skipskaptein, utforsker, koloniadministrator, ridder av Saint-Louis-ordenen, eventyrer, sjørøver, kjøpmann og grunnlegger av den franske kolonien Louisiana i Ny-Frankrike.Han var den tredje sønnen til Charles Le Moyne, som kom fra Dieppe i Frankrike og var herre av Longueuil i Canada. Moren het Catherine Primot. Han var den eldre broren til vitenskapsmannen Jean-Baptiste Le Moyne de Bienville. Han ble også kalt Sieur d'Iberville.Pierre Le Moyne d'Iberville var med å grunnlegge flere byer i dagens USA, som Biloxi i Mississippi (1699) og Mobile i Alabama (1702). Iberville ledet et felttog på Newfoundland 1696-1697 og deltok i slaget i Hudsonbukta mot en britisk skvadron.
Iberville ledet i 1706 en rekke vellykkede angrep mot den britiske øya Nevis under den spanske arvefølgekrigen. Han reiste så til Havanna på Cuba for å få forsterkinger fra Castilla for et angrep på Carolina. Han døde i Havanna av gul feber.


== Referanser ==


== Kilder ==
"Le Moyne d'Iberville", Dictionary of Canadian Biography Online, Univ. of Toronto, Canada, 2009, webpage: bio-ca-940.
Guy Frégault, Iberville le conquerérant (Montréal, 19)
Catholic Encyclopedia


== Eksterne lenker ==
(en) Pierre Le Moyne d'Iberville – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Discoceps

Discoceps er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten inneholder bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor, kraftig, spraglete trebukk. Hodet er påfallende stort. Pronotum har en kraftig pigg på siden. Grunnfargen er svart, pronotum og dekkvingene har uregelmessige, hvite tegninger.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Afrika (Kamerun, Ekvatorial-Guinea, Gabon og Den demokratiske republikken Kongo).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Acmocerini J. Thomson, 1864
Slekten Discoceps Jordan, 1894
Discoceps fasciatus Jordan, 1894


== Kilder ==
Bilde av arten Arkivert 4. juni 2016 hos Wayback Machine.
Liste over slektene


== Eksterne lenker ==
(en) Discoceps i Encyclopedia of Life 
(en) Discoceps i Global Biodiversity Information Facility 
Discoceps – detaljert informasjon på Wikispecies
Raidet mot Salmon Falls

Raidet mot Salmon Falls (27. mars 1690) var et raid hvor Joseph-François Hertel de la Fresnière ledet soldatene sine og maliseet-indianere fra Fort Meductic i New Brunswick for å erobre og ødelegge den engelske bebyggelsen Salmon Falls (dagens Berwick i Maine) under Kong Vilhelm-krigen. Landsbyen ble ødelagt og de fleste av innbyggerne drept eller tatt til fange og transportert tilbake til Canada. En milits fra Portsmouth fulgte etter, men ble drevet bort i en småtrefning senere på dagen. Hertel fortsatte siden raidene i dagens Portland i Maine.


== Kilder ==
Kingsford, William. The History of Canada
Kyndelmessemassakren

Kyndelmessemassakren fant sted tidlig i 1692 under Kong Vilhelm-krigen, da om lag 150 abenakier kommandert av offiserer fra Ny-Frankrike gikk inn i byen York (den gang  i distriktet Maine og en del av provinsen Massachusetts Bay, i dag i delstaten Maine). De tok livet av om lag 100 engelske nybyggere og brente ned bygninger. I tillegg tok de med seg om lag 80 innbyggere til Canada i Ny-Frankrike, hvor de ble løst ut mot løsepenger av kaptein John Alden jr. fra Boston. Alden ble kort tid etter beskyldt for hekseri i hekseprosessene i Salem.


== Eksterne lenker ==
Drapet på Maine settlers [1]
Antodice

Antodice er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Små, spinkle, grå- eller brunaktige trebukker. Kroppsformen er ganske langstrakt.
De fleste er lyst gråbrune, ofte med vage, lysere tegninger på dekkvingene.


== Utbredelse ==
Denne gruppen er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika, nord til Mexico.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Aerenicini Lacordaire, 1872
Slekten Antodice Thomson, 1864
Antodice abstrusa Lane, 1940
Antodice aureicollis Martins & Galileo, 1985
Antodice chemsaki McCarty, 2006
Antodice cretata Bates, 1872
Antodice eccentrica Galileo & Martins, 1992
Antodice exilis Chemsak & Noguera, 1993
Antodice fasciata Linsley, 1935
Antodice inscripta Lane, 1970
Antodice juncea Bates, 1881
Antodice kyra Martins & Galileo, 1998
Antodice lenticula Martins & Galileo, 1985
Antodice lezamai McCarty, 2006
Antodice mendesi Lane, 1940
Antodice micromacula Galileo & Monne, 2008
Antodice neivai Lane, 1940
Antodice nympha Bates, 1881
Antodice opena Martins & Galileo, 2004
Antodice picta (Klug, 1825)
Antodice pinima Martins & Galileo, 1998
Antodice pudica Lane, 1970
Antodice quadrimaculata Martins & Galileo, 2003
Antodice quinquemaculata Lane, 1970
Antodice sexnotata Franz, 1959
Antodice spilota Martins & Galileo, 1998
Antodice suturalis Galileo & Martins, 1992
Antodice tricolor Martins & Galileo, 1985
Antodice venustula Lane, 1973


== Kilder ==
Liste over artene, med lenker til bilder og utbredelsesdata Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
Liste over slektene


== Eksterne lenker ==
(en) Antodice i Encyclopedia of Life 
(en) Antodice i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Antodice hos NCBI 
Antodice – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av typeeksemplarer av en del arter Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
Slaget ved Kalisz

Slaget ved Kalisz fant sted den 29. oktober 1706 i Kalisz i Det polsk-litauiske samveldet under den store nordiske krigen. Det var et tre timer lang kamp som kunne ha vært hindret om August II den sterke av Polen hadde blitt bedre informert om visse forhold om svenskene og russerne. På denne tiden fantes det en allianse mellom polakkene, saksarane og russerne. Slaget ble utkjempet av russisk kavaleri, ledet av kommandanten Aleksandr Mensjikov mot en mindre svensk styrke ledetæ av oberst Mardefelt. Russerne spilte en viktig rolle her fordi de trengte å støtte den saksiske allierte under August.


== Opptakten ==
Seieren til Karl XII av Sverige i slaget ved Fraustadt hadde tvunget August den sterke av Kurfyrstedømmet Sachsen til å trekke seg frap den store nordiske krigen og si fra seg kravet til den polske Kronen under Altranstädt-traktaten.Da August fikk høre om denne avtalen mens han reiste med Mensjikov, valgte han å ikke si noe. Avgjørelsen var basert på den brede russiske støtten han fikk. De var klare for kamp og August ville ikke risikere å gjøre russerne arge med denne nye informasjonen. En siste sjanse til å ordne opp i situasjonen hjalp heller ikke. Han sendte melding til den ventende svenske styrken og ba de om å trekke seg tilbake da de møttes, men Mardefelt, som ikke kjente til avtalen, tolket dette som et lureri. På grunn av dårlig kommunikasjon, og imot Augusts vilje, fant derfor slaget ved Kalisz sted.


== Slaget ==
Slaget startet bra for svenskene, men de allierte klarte å snu situasjonen, og svenskene havnet under kraftig geværeld. Svenskene startet med å trekke seg tilbake i en stor gruppe enn som i et organisert regiment. Dette gjorde det mulig for de allierte å ta seieren. Det viste at Mensjikov var en god kommandant, og selv om det ikke ville ha vært bedre med et tap, var det hele pinlig for August. Han ba senere Karl og tsar Peter den store om undskylning for den vanskelige situasjonen. 


== Ettervirkning ==
Det svenske tapet ble omgjort da Karl XII viste August til ratifiseringen av Altranstädt-traktaten, hvor han lovde å følge vilkårene og trekke seg tilbake til Sachsen i november.Selv om han opprinnelig hadde planlagt å avstå ffa Altranstädt-traktaten, gikk August med på vilkårene. Til slutt ble 1 800 svenske fanger sluppet fri.


== Referanser ==


== Kilder ==
Frost, Robert I (2000). The Northern Wars. War, State and Society in Northeastern Europe 1558-1721. Longman. ISBN 978-0-582-06429-4. 
Jan Wimmer: The Battle of Kalisz
Robert K. Massie: Peter the Great
"Der Ausführlichen Lebens-Beschreibung. Carls des XII. Königs in Schweden", Sechter Theil, Frankfurt unt Leipzig 1707 s. 186-188
Stim

En stim er en gruppe på tre eller flere fisker som svømmer sammen og tilpasser fart og retning til hverandre. Omtrent halvparten av alle fiskearter danner stimer på et eller annet tidspunkt i livet. Formålene med å svømme i stim er beskyttelse mot predatorer, bedre tilgang på næring, forplantning og hydrodynamiske fordeler.


== Litteratur ==
G.S. Helfman, B.B. Collette, D.E. Facey og B.W. Bowen (2009). The Diversity of Fishes: Biology, Evolution, and Ecology (2 utg.). Wiley-Blackwell. s. 488–492. ISBN 978-1-4051-2494-2. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Vigga kraftstasjon

Vigga kraftstasjon er et vannkraftverk ved Brandbu i Gran kommune i Innlandet.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 9 meter i elven Vigga.
Installert effekt er 40 kW fra en tverrstrømsturbin. Årsproduksjon er 0,3 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Oppland Arbeiderblad
Hadeland.no
Freden i Baden

Freden i Baden var avtalen som endte fiendskapen mellom Frankrike og Det tysk-romerske riket, som hadde vært i krig siden starten av den spanske arvefølgekrigen. Den ble undertegnet den 7. september 1714 i Baden i Sveits og utfylte freden i Utrecht og freden i Rastatt hvor keiser Karl VI aksepterte Utrecht-avtalen på vegne av Habsburgmonarkiet. I Baden-traktaten ble det formelt fred mellom Frankrike og Det tysk-romerske riket og den siste av de fleste konfliktene som var en del av den spanske arvefølgekrigen endte 

Under avtalen fikk Østerrike De sørlige Nederlandene og de spanske områdene i Italia, som Napoli (men ikke Sicilia), Milano, Mantova og Sardinia.
Avtalen tillot Frankrike å beholde Alsace, og ga østbredden av Rhinen (Breisgau) til Østerrike.
Kurfyrstene i Bayern og Köln ble gjeninnsatt i områdene og stillingene sine.
Keiser Karl VI holdt på tittelen konge av Spania og den spanske arvet - som i realiteten ikke hadde noe verdi  siden makten i Spania lå hos kong Filip V av Spania alene.


== Litteratur ==
Rolf Stücheli: Der Friede von Baden' 1714. Ein europäischer Diplomatenkongress und Friedensschluss des Ancien Régime.  Freiburg 1994) (= Historische Schriften der Universität Freiburg, Band 15). Freiburg. Universitätsverlag, 1997. ISBN 3-7278-1109-9.
Naustet

Naustet er en norsk novellefilm fra 1997, i regi av Trygve Hagen. Manuset bygger på Jon Fosses roman Naustet.


== Handling ==
Knut'n, som drar på ferie til hjembygda sammen med kona Ingrid og døtrene, møter igjen barndomskameraten Atle etter mer enn ti år.
Atle er blant de som aldri har blitt til noe. Han har ikke fått seg kvinnfolk og bor fremdeles hjemme hos moren. Atle og Knut'n pleide å være mye sammen i naustet som guttunger og minnene vender tilbake. Gamle konflikter og ny sjalusi kommer opp til overflaten, fordi Atle er mye sammen med Knut'n og kona hans.


== I rollene ==
Anne Krigsvoll - Ingrid
Jørgen Langhelle - Atle
Grete Nordrå
Bjørn Willberg Andersen - Knut


== Referanser ==
Den store freden i Montréal

Den store freden i Montréal var en fredsavtale mellom Ny-Frankrike og 40 First Nations i Nord-Amerika. Han ble signert den 4. august 1701 av Louis-Hector de Callière, guvernør i Ny-Frankrike, og 1300 representanter fra de 40 indianerstammene nordøst i Nord-Amerika. Avtalen endte en 100 år lang krig mellom irokeserne, som var allierte med engelskmennene, og franskmennene, som var allierte med huroner og algonquinere. Det medførte 16 år med fredelige forhold og handel før krigen startet igjen.


== Kilder ==
Alfred A. Cave The French and Indian War 2004 Greenwood Press
Atherton, William. Montreal, 1535-1914
Eccles, W. J. Biography of Denonville, Dictionary of Canadian biography
Idactus

Idactus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore trebukker med lange antenner (gjerne betydelig lengre enn kroppen). På farge er de gjerne lyst grå- eller brunaktige med svarte flekker.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika inkludert Madagaskar. Dessuten forekommer det én art i det vestlige Asia øst til Iran.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Ancylonotini Lacordaire, 1869
Slekten Idactus Pascoe, 1864
Idactus ashanticus Breuning, 1960
Idactus bettoni Gahan, 1898
Idactus blairi Breuning, 1935
Idactus browni Breuning, 1981
Idactus burgeoni Breuning, 1935
Idactus coquereli (Fairmaire, 1890)
Idactus cristulatus (Fairmaire, 1886)
Idactus damarensis Breuning, 1938
Idactus ellioti Gahan, 1890
Idactus exiguus (Quedenfeldt, 1891)
Idactus flavovittatus Teocchi, 1986
Idactus fuscovittatus Breuning, 1971
Idactus hieroglyphicus (Taschenberg, 1883)
Idactus iranicus Breuning, 1975
Idactus konso Quentin & Villiers, 1981
Idactus lateralis Gahan, 1898
Idactus maculicornis Gahan, 1890
Idactus minimus Teocchi & Sudre, 2002
Idactus multifasciculatus Breuning, 1938
Idactus nigroplagiatus Breuning, 1935
Idactus paramaculicornis Breuning, 1973
Idactus rusticus Aurivillius, 1916
Idactus spinipennis Gahan, 1890
Idactus strandi Breuning, 1935
Idactus tridens Pascoe, 1864
Idactus tuberculatus Quedenfeldt, 1885
Idactus usambaricus Hintz, 1910
Idactus verdieri Lepesme & Breuning, 1956


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog over artene Arkivert 13. april 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Idactus i Encyclopedia of Life 
(en) Idactus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Idactus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Idactus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bildegalleri Arkivert 4. juni 2016 hos Wayback Machine.
Bilde av Idactus coquereli
Reisen til planeten Nazar

Reisen til Planeten Nazar er en norsk-dansk animasjonsfilm fra 1983, i regi av Inni Karine Melbye. Manuset ble skrevet av Arild Nyquist. Det er basert på et utdrag av Ludvig Holbergs roman Nils Klims reise til den underjordiske verden fra 1741. I denne filmen bruker man maleteknikken airbrush. Den gir en effektfull multiplisering av bildenes bakgrunner.


== Handling ==
Københavnerstudenten Nils faller ned i en underjordisk verden, bebodd av underlige, menneskelignende trær.


== Referanser ==
Onychocerus

Onychocerus er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, gråbrunt-spraglete trebukker. Kroppen er påfallende kort og bred. Antennene er omtrent så lange som kroppen.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika, fra Honduras i nord til det sørlige Brasil i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Anisocerini J. Thomson, 1860
Slekten Onychocerus  Lepeletier & Audinet-Serville, 1830
Onychocerus aculeicornis (Kirby, 1818)
Onychocerus albitarsis Pascoe, 1859
Onychocerus ampliatus Bates, 1875
Onychocerus concentricus Bates, 1862
Onychocerus crassus (Voet, 1778)
Onychocerus giesberti Júlio & Monné, 2001
Onychocerus hovorei Júlio & Monné, 2001
Onychocerus versutus (Lane, 1966)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog over artene, med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Onychocerus i Encyclopedia of Life 
(en) Onychocerus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Onychocerus hos NCBI 
(en) Kategori:Onychocerus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Onychocerus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bildegalleri Arkivert 4. juni 2016 hos Wayback Machine.
Bilde av Onychocerus aculeiformis
Ptericoptus

Ptericoptus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Stort sett middelsstore, avlange, matt grå- eller brunaktige trebukker. Antennene er forholdsvis korte og kraftige, rundt halve kroppslengden.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Apomecynini J. Thomson, 1860
Slekten Ptericoptus Lacordaire, 1830
Ptericoptus acuminatus (Fabricius, 1801)
Ptericoptus avanyae Martins & Galileo, 2010
Ptericoptus borealis Breuning, 1939
Ptericoptus caudalis Bates, 1880
Ptericoptus clavicornis (Fabricius, 1801)
Ptericoptus columbianus Breuning, 1950
Ptericoptus corumbaensis Galileo & Martins, 2003
Ptericoptus dorsalis Audinet-Serville, 1835
Ptericoptus fuscus Bates, 1885
Ptericoptus griseolus Bates, 1880
Ptericoptus intermedius Breuning, 1939
Ptericoptus meridionalis Breuning, 1939
Ptericoptus panamensis Bates, 1880
Ptericoptus similis Breuning, 1939
Ptericoptus sinuatus Breuning, 1939


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog over amerikanske slekter Arkivert 8. mai 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 4. juni 2016 hos Wayback Machine.
(en) Ptericoptus i Encyclopedia of Life 
(en) Ptericoptus i Global Biodiversity Information Facility 
Ptericoptus – detaljert informasjon på Wikispecies
Phenomena (musikkprosjekt)

Phenomena er et musikkprosjekt som opprinnelig ble skapt av musikkprodusenten Tom Galley og redaktøren Wilfried F. Rimensberger (grunnlegger av bladet Metal Hammer), der også Galleys bror Mel Galley deltok. De ga ut tre plater i årene 1984, 1987 og 1993 der sangene er knyttet sammen av en bakgrunnshistorie. Tom Galley fortsatte prosjektet uten Rimensberger og ga ut ytterligere tre album.


== Phenomena (1984) ==
Debutplaten er produsert av Tom Galley og kom ut på Bronze Records i 1984. Det er det eneste albumet med samme besetning av musikere gjennom alle sangene. Rammefortellingen er gjengitt i omslaget.

MusikereVokal: Glenn Hughes
Gitar: Mel Galley
Bass: Neil Murray
Trommer: Cozy Powell
Keyboard: Don Airey, Richard Bailey


== Phenomena II: Dream Runner (1987) ==
Prosjektets største kommersielle suksess var oppfølgeren Phenomena II: Dream Runner som kom ut på Ariola i Europa. Plata var produsert av Tom Galley. Galley og Rimensberger fikk en slager med singelen «Did It All For Love» som nådde 19.-plass i Sverige. Det var også i Sverige albumet gjorde det best, med 5.-plass som beste plassering og sju uker på salgslistene.
MusikereVokal: Ray Gillen, Glenn Hughes, John Wetton, Max Bacon
Gitar: Kyoji Yamomoto, Mel Galley, Scott Gorham, John Thomas
Bass: Neil Murray, John Wetton
Trommer: Michael Sturgis, Toshihiro Miimi
Keyboard: Leif Johansen, Richard Bailey


== Phenomena III: Inner Vision (1993) ==
Den tredje plata kom ut på Dino Music i Skandinavia. Keyboardisten Leif Johansen har bidratt til produksjonen, men Galley har fortsatt hovedansvaret.

MusikereVokal: Keith Murrell
Gitar: Brian May, Mel Galley, Scott Gorham
Trommer: Michael Strugis
Keyboard: Leif Johansen


== Psychofantasy (2006), Blind Faith (2010) og Awakening (2012) ==
Phenomenas senere utgivelser ble markedsført som «Tom Galley's Phenomena» på plateselskapet Escape Music. Galley har droppet bakgrunnshistoriene som knytter sangene sammen, men fortsatt med å invitere en lang rekke vokalister til å fremføre dem. Prosjektet fikk ikke like mye oppmerksomhet som tidligere, men oppnådde likevel listeplassering i Sverige med Psychofantasy i 2006. Broren Mel Galley er på de to siste ikke med lenger, siden han døde av kreft i 2008.


== Albumdiskografi ==
Phenomena (1984)
Phenomena II: Dream Runner (1987)
Phenomena III: Inner Vision (1993)
Psychofantasy (2006)
Blind Faith (2010)
Awakening (2012)


== Referanser ==
Eustathes

Eustathes er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Små, blanke, brunrøde trebukker. Kroppen er forholdsvis kort og bred, teglrød bortsett fra at antennene og spissen av dekkvingene kan være svarte.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia (Filippinene, Sulawesi og Molukkene).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Astathini J. Thomson, 1864
Slekten Eustathes Newman, 1842
Eustathes celebensis Chemin, 2011
Eustathes flava Newman, 1842
Eustathes mindanaonis Vives, 2009
Eustathes semiusta Pascoe, 1867


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog over artene, med utbredelsesdata Arkivert 8. mai 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Eustathes i Encyclopedia of Life 
(en) Eustathes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Eustathes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Eustathes – detaljert informasjon på Wikispecies 
Salagubang - Philippine Beetles - Astathini. Med bildegalleri over en del arter [1] Arkivert 29. november 2018 hos Wayback Machine.
DS «Framnæs 4»

DS «Framnæs 4» var en ferge som trafikkerte i indre Oslofjord fra 1909 til 1956. Hun ble bygd ved Moss Verft.


== Eksterne lenker ==
(no) Offisiell nettside
Antonio Farnese av Parma

Antonio Farnese av Parma  (født 29. november 1679 i Parma; død 20. januar 1731 samme sted) var den åttende og siste hertug av Parma og Piacenza fra familien Farnese. Han giftet seg i 1727 med Enrichetta d'Este fra Modena med intensjonen om å skape en arving. Ekteskapet ble derimot barnløst og etterfølgeren ble Karl av Spania, sønn av Elisabeth Farnese, Antonios niese.


== Referanser ==


== Kilder ==
Acton, Harold: The Bourbons of Naples, Methuen & Co, London, 1956
Solari, Giovanna: The House of Farnese: A Portrait of a Great Family of the Renaissance, Doubleday & Company, New York, 1968