jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Side (dataminne)

En side, minneside eller virtuell side er en blokk i den virtuelle hukommelse. En side har en fast størrelse og har en inngangsport i en sidetabell, i motsetning til et minnesegment som brukes i segmentering (en annen form for virtuell hukommelse). I operativsystemer  som benytter sideveksling, er en side den minste enhet av data. På samme vis er en sideramme den minste blokk av fysisk minne som sidene overføres til av operativsystemet.Overføring av sider mellom hovedminnet og en harddisk, er referert til som sideveksling eller swapping.


== Referanser ==
Sideveksling

I operativsystemer er sideveksling en form for minnehåndtering hvor en datamaskin lagrer og henter data fra et sekundært datalager for bruk i hovedminnet. Operativsystemet henter data fra et sekundært datalager (for eksempel et platelager) som er inndelt i datablokker av fast størrelse kalt sider. Sideveksling er en viktig del av virtuell hukommelse i moderne operativsystemer, som bruker et sekundært lager for programmer som skal utføres i hovedminnet.


== Referanser ==
Pokémon Conquest

Pokémon Conquest (japansk: ポケモン＋ノブナガの野望 Pokemon Purasu Nobunaga no Yabō) er et strategirollespill til Nintendo DS utviklet av Tecmo Koei og utgitt av Nintendo.
Spillet var en crossover mellom Pokémon-serien og Nobunga's Adventure-serien, og ble først utgitt i Japan i mars 2012, før det ble utgitt i Nord-Amerika og Australia i juni samme år, og i Europa i juli.


== Handling ==
Spilleren, ledsaget av en pokemon Eevee, må reise gjennom hele Ransei-regionen. Underveis blir man venn med flere forskjellige Pokémon. Spilleren må slåss mot en rekke andre krigere, i forsøk å erobre og forene hele regionen. Spilleren får tilgang til flere Pokémon i løpet av spillet, som kan bruke forskjellige angrep eller bevegelser. De forskjellige krigerne og krigsherrene i spillet er oppkalt etter skikkelser fra japansk historie, og spillets antagonist Nobunaga er en oppfatning av den virkelige historiske figuren Oda Nobunaga.
En legende har blitt forutsagt at den personen som kan forene samtlige 17 kongedømmer i Ransei-regionen vil få en mulighet til å møte den legendariske Pokémon som skapte hele Ransei-regionen. Krigere og krigsherrer over hele regionen har forsøkt å oppfylle denne forutsagte legenden, noe som resulterte i en rekke konflikter. Spillet begynner med at spilleren blir utnevnt til krigsherre over Aurora, og får i oppdrag å erobre kongedømmene Violight, Chrysalia og Pugilis.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Ignalum

Ignalum er en tidligere Linuxdistribusjon fra Canada som var basert på Fedora.
Distribusjonen benyttet skrivebordsmiljøene GNOME, KDE og Xfce. Distribusjonen støttet datamaskinarkitekturen 32-biter i686
Versjonen 9.0 ble lansert 10. september 2004.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Ignalum ved DistroWatch
Rakhshan Bani-Etemad

Rakhshan Bani-Etemad (født 3. april 1954 i Teheran i Iran) er en iransk filmregissør bosatt i Iran. Hun er ansett som ledende kvinnelig regissør, og filmene hennes har blitt hyllet på internasjonale festivaler, så vel som å være bemerkelsesverdig populært med iranske kritikere og publikum.


== Filmografi i utvalg ==
Kharej az Mahdudeh (1986 - aka Off-Limits)
Zard-e Ghanari (1988 - aka Canary Yellow)
Pul-e Khareji (1989 - aka Foreign Currency)
Nargess (1992)
Rusari Abi (1995 - aka The Blue-Veiled)
Banoo-ye Ordibehesht (1998 - The May Lady)
Baran-O-Bumi (1999 - aka Baran and the Native)
Zir-e Pust-e Shahr (2001 - aka Under the Skin of the City)
Ruzegar-e ma (2002 - aka Our Times)
Gilane (2004)
Khoon Bazi (2006 - aka Mainline)
We Are Half of Iran's Population (2009)
Ghesseha (2014 - aka Tales)


== Eksterne lenker ==
Film Director Biographies R.B.Etemad(en) Rakhshan Bani-Etemad på Internet Movie Database 
(fr) Rakhshan Bani-Etemad på Allociné 
(en) Rakhshan Bani-Etemad på AllMovie 
(en) Rakhshan Bani-Etemad hos The Movie Database
Torfinn Borkhus

Torfinn Borkhus (født 6. januar 1981) er en norsk filmkritiker og programleder i NRK fra bygda Dalholen  i Folldal.
Han studerte data- og multimedieteknologi ved Høgskolen i Gjøvik og drama- og teaterstudier ved NTNU i Trondheim. Han arbeidet deretter i P3 på Tyholt i Trondheim i 2006, med ansvar for program som Show Show, Osenbanden, Hundepatruljen og Filmpolitiet. 
Han var årogramleder for radioprogrammet Lønsjsammen med Rune Nilsen 2012-2017. Radioprogrammet ble lagt ned i 2017. Borkhus tok i 2014 over etter Per Olav Alvestad som Rune Nilsons makker i TV-serien Ikke gjør dette hjemme. Han er for tiden programleder for Freddan på NRK P1 sammen med Sven Bisgaard Sundet. Han har vært programleder for NRK P1-programmet "Nesten helt sant" sammen med blant andre Are Sende Osen og Kirsti Falch-Nilsen.
Han er tildelt Folldal Mållags pris.Borkhus er gift med musiker Siri Gjære og bosatt på Svartlamoen.


== Diskografi ==
Som medlem av Charlie Rackstead & The Sticklesbergen Ramblers

Norwegian Classics (2014, Oh Yeah!)
More Norwegian Classics (2016, Oh Yeah!)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Torfinn Borkhus på Internet Movie Database 
(en) Torfinn Borkhus hos The Movie Database
Law & Order: UK

Law & Order: UK er en britisk krimserie som gikk på ITV fra 2009 til 2014. Serien ble skapt av Dick Wolf og var basert på hans amerikanske fjernsynsserie Law & Order. 


== Handlingsreferat ==
Hver eneste episode begynner vanligvis med oppdagelsen av en forbrytelse, som oftest et drap. Politiet i TV-serien blir representert av etterforskere fra Metropolitan Police Service. Under en foreløpig undersøkelse rundt åstedet foretar etterforskerne deres aller første observasjoner, og kommer med deres innledende hypoteser. Etterforskerne har ofte veldig få, eller ingen, gode ledetråder, og noen ganger vet ikke engang offerets egentlige identitet. Vanligvis må politiet gå gjennom en rekke blindveier, før de oppdager en potensiell mistenkt. De begynner med å samle forskjellige bevis ved åstedet, og besøker en rettsmedisiner for informasjon om dødsårsak eller tidspunkt for dødsfall.
Noen ganger oppdager de offerets identitet etter at de finner DNA fra en tannbørste eller på grunn av fingeravtrykk. Politiet skal også informere slektninger, intervjue eventuelle vitner, og finne ut hva som var offerets siste kjente bevegelser blant annet ved å snakke med offerets familie, venner eller kollegaer. I enkelte tilfeller blir en psykolog eller psykiater kalt inn, for å gi dem innsikt i forbryterens personlighet, oppførsel eller deres modus operandi.
Etterforskerne rapporterer deretter til deres sjef som skal gi dem råd, eller leder dem til annen nødvendig informasjon. For eksempel, når en mulig mistenkt er identifisert, bestemmer sjefen. Etterforskerne skal deretter arrestere den mistenkte, noen ganger etter å ha jaktet den mistenkte gatelangs i London. Scenen flytter seg deretter til et avhørsrom hos politiet, hvor etterforskerne forsøker å få den mistenkte til å komme med informasjon eller tilstå deres eventuelle lovbrudd. Etter hvert skal politiet samarbeide med en påtalemyndighet før en eventuell arrestasjon. Saken blir deretter oversendt til Crown Prosecution Service som blant annet skal forberede vitner, eller bestemme hva slags bevis de skal føre for rettssaken. 
Etterforskerne kan også dukke opp igjen for å vitne i løpet av rettssaken, eller arrestere eventuelle andre mistenkte. Men mesteparten av etterforskningen i andre halvdel av episodene blir gjennomført av Crown Prosecution Service. I enkelte episoder kan det hende at publikum aldri eksplisitt får se den endelige dommen i rettssaken, eller utfallet av forskjellige juridiske avtaler. Hvis CPS taper en sak mot en mistenkt, kan episoden av og til vise hvordan de forsøker å finne ytterligere anklager eller beviser mot den mistenkte. Noen episoder dreier seg også om moralske og etiske diskusjoner, inkludert retten til å dø (dødshjelp) eller retten til å få leve (abort) og retten til å bære våpen og våpen-kontroll.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Law & Order: UK på Internet Movie Database 

(en) Law & Order: UK på Metacritic
Akvanaut

En akvanaut er en person som arbeider er under vann. Akvanaut stammer fra det latinske ordet aqua (vann) og den greske nautes ("sjømann"), tilsvarende «astronaut».


== Kjente akvanauter ==
Den første menneskelige akvanaut var Robert Sténuit, som oppholdt seg i en liten en-manns-sylinder på 200 fot (61 meter) i 24 timer i september 1962 utenfor Villefranche-sur-Mer på den Den franske Riviera. Militære akvanauter omfatter Robert Sheats, forfatteren Robin Cook, og astronautene Scott Carpenter og Alan Shepard. Den sivile akvanauten Berry L. Cannon døde av karbondioksidforgiftning i US Navys SEALAB III-prosjekt.Jacques-Yves Cousteaus film Le Monde sans soleil (1964) skildrer et mannskap av akvanauter på Continental Shelf Station Two.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Code of Practice for Scientific Diving: Principles for the Safe Practice of Scientific Diving in Different Environments. UNESCO Technical Papers in Marine Science 53. 
Hellwarth, Ben (2012). Sealab: America's Forgotten Quest to Live and Work on the Ocean Floor. New York: Simon & Schuster. ISBN 978-0-7432-4745-0. LCCN 2011015725. 
Joiner, James T., red. (2001). NOAA Diving Manual: Diving for Science and Technology, Fourth Edition. U.S. Department of Commerce, National Technical Information Service. ISBN 0-941332-70-5. 
Miller, James W.; Koblick, Ian G. (1995). Living and Working In the Sea. Best Publishing Company. ISBN 1-886699-01-1.
Postfaktuell

Postfaktuell, postfaktuell politikk eller det postfaktuelle samfunn er en tilstand hvor samfunnsdebatt i stor grad er frakoblet hva som er fakta, og argumenter fremsettes ut fra hvorvidt de appellerer til følelser uavhengig av om de er sanne eller ikke. Postfaktuell debatt kjennetegnes av at påstander fortsetter å fremsettes selv om de er avsannet, og at store deler av velgere synes å være likegyldige til sannhetsgehalten i argumentasjonen.Uttrykket post-truth politics ble først tatt i bruk av bloggeren David Roberts i 2010 og har særlig blitt brukt som beskrivelse av presidentvalget i USA 2016 og brexit-folkeavstemningen i Storbritannia. Sosiale medier, døgnkontinuerlig medieoppdatering og falsk balanse i mediedekningen har blitt brukt som forklaring på utviklingen.
«Post-truth» ble i 2016 utropt til årets ord av Oxford Dictionaries. Oxford Dictionaries regner post-truth for å beskrive omstendigheter hvor objektive fakta har mindre innflytelse på offentligheten enn appell til følelser og personlige overbevisning.


== Se osgå ==
Fake news
Desinformasjon
Kulturkrig


== Referanser ==
Sumé (musikkgruppe)

Sumé (norsk: hvor) var en grønlandsk rockegruppe som eksisterte fra 1972 til 1977. Gruppa var de første som ga ut rockemusikk med grønlandske tekster.
Sume ble stiftet i 1972 i Sorø, sentrert rundt Malik Høegh og Per Berthelsen som begge var sangere, gitarister og komponister.Utgivelsen av debutalbumet Sumut (norsk: hvorhen) i 1973 sammenfalt med en politisk oppvåkning og krav om politiske endringer blant de unge på Grønland. Albumet ble produsert og utgitt av danske Demos, et sosialistisk og anti-imperialistisk selskap med bakgrunn i de danske Vietnamkomiteene.Gruppas tekster handlet primært om ønske om større selvstyre fra Danmark, og om de sosiale problemene som fulgte av kolonialiseringen. Sume oppnådde enorm popularitet på Grønland, og ble pionerer for moderne grønlandske kulturuttrykk.
I 1977 ble gruppa oppløst og medlemmene flyttet hjem til Grønland. Flere av dem har seinere markert seg i grønlandsk kulturliv. Per Berthelsen har gjort politiske karriere i de to partiene Demokraatit og Siumut.
I 1994 ble bandet gjenforent og spilte inn et nytt album som kom ut på CD. Gruppa opptrer fortsatt jevnlig på Grønland, som regel minst en gang i året.I 2014 kom dokumentarfilmen Sumé: Mumisitsinerup nipaa (dansk: Sumé: Lyden af en revolution) som omhandler gruppas betydning, innflytelse og ettermæle.


== Diskografi ==
Sumut (1973, Demos)
Inuit Nunnat (1974, Demos)
Sume (1977, Ulo)
Persesume (1994, Ulo) 
The sound of a revolution (2014, Ulo)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sume på Discogs 
(en) Sume på MusicBrainz 
(en) Sume på Songkick 
(en) Sume på Last.fm
Cordillera Oriental (Colombia)

Cordillera Oriental («Østfjellene») er en fjellkjede i de colombianske Andesfjellene.
Kjeden er den nest høyeste og den bredeste av de tre grenene (Cordillera Occidental, Cordillera Central og Cordillera Oriental) i den andinske regionen av Colombia. Det høyeste punktet er Ritacuba Blanco (5 410 moh.).
Fjellkjeden er orientert nordøst-sørvest, med en lengde på om lag 1 200 kilometer. I sør starter den der Colombia-massivet slutter i Nariño-departementet, og fortsetter nordover til Norte de Santander-departementet. Her fortsetter den som Serranía del Perijá i vest, som hører til fjellkjeden. En utløper mot øst, Cordillera de Mérida i Venezuela er ikke regnet som en del av Cordillera Oriental.
Den vestlige delen av fjellene dreneres mot nord av elva Magdalena, men de østlige hellingene tilhører nedslagsfeltene til elvene Orinoco, Amazonas og Catatumbo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cordillera Oriental – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Cordillera Central (Colombia)

Cordillera Central («Midtfjellene») er en fjellkjede i de colombianske Andesfjellene.
Kjeden er den høyeste av de tre grenene (Cordillera Occidental, Cordillera Central og Cordillera Oriental) i den andinske regionen av Colombia. Det høyeste punktet er Nevado del Huila (5 390 moh.). Fjellene strekker seg fra grensen til Colombia-massivet i sør om lag 1 000 kilometer i nordøstlig retning til og med fjellområdet Serranía de San Lucas i departementet Bolívar.
Fjellsidene dreneres av elvene Cauca i vest, og Magdalena i øst. Begge disse flyter nordover til Det karibiske hav.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cordillera Central (Colombia) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Cordillera Occidental (Colombia)

Cordillera Occidental («Vestfjellene») er en fjellkjede i de colombianske Andesfjellene.
Kjeden er den laveste av de tre grenene (Cordillera Occidental, Cordillera Central og Cordillera Oriental) i den andinske regionen av Colombia. Gjennomsnittlig høyde er på 2 000  moh., og det høyeste punktet er Cerro Tatamá (4 100 moh.).
Fjellkjeden er orientert nordøst-sørvest, med en lengde på om lag 1 200 kilometer. I sør starter den i Nariño-departementet, og fortsetter nordover gjennom departementene Cauca, Valle del Cauca, Risaralda, Chocó og Caldas til Paramillo-massivet. Her deler den seg i tre grener, og blir gradvis lavere før den går over i den karibiske sletten nord i landet.
Den vestlige delen nord til kystfjellene Baudó dreneres av en rekke mindre elver som renner ut i Stillehavet. I dalen mellom Baudófjellene og Cordillera Occidental renner elva Atrato nordover og ut i Det karibiske hav. De østlige hellingene hører til Caucas nedbørfelt som også drenerer til Det karibiske hav.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cordillera Occidental – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Peter og ulven

Peter og ulven Opus 67 (russisk: Петя и волк) er et symfonisk dikt for barn, komponert av Sergej Prokofjev i 1936. 
Diktet fremføres av en forteller, som får hjelp fra instrumentene i et kammerorkester til å skildre personer og dyr. 
Prokofjev brukte bare fire dager på å komponere verket som bare tar 25 minutter å fremføre. 


== Handling ==
Den unge Peter (strykere) er en speider og bor hos besteforeldrene.  En dag ser han en fugl (fløyte) og en and (obo) som krangler, men må rømme når en katt (klarinett) kommer.  Bestefaren (fagott) blir rasende og tar Peter inn, heldigvis, for utenfor kommer en ulv (valthorn) som sluker anden levende. Peter og fuglen fanger ulven og får hjelp av noen jegere (treblåsere) med å frakten ulven til en dyrehage. I magen kvakker anden.


== Utgivelser ==
Musikken har vært utgitt på utallige plater, blant annet av David Bowie på "David Bowie Narrates Prokofiev's Peter and the Wolf" i 1978, som julegave til sønnen. Prokofiev kjente Walt Disney som i 1946 ga ut en 15-minutts tegnefilm der anda ikke slukes, men gjemmer seg i et tre. I 1975 ble det laget en rockeversjon, Peter and the Wolf, med mange anerkjente artister. I 2006 laget norske Storm Studios en halvtimes animasjonsfilm med den vri at Peter til slutt befrir ulven. Den vant Oscar for beste animerte kortfilm i 2007.

		
		


== Instrumentering ==
Hver karakter i historien har tilknyttet et musikalsk tema spilt av hvert sitt instrument eller instrumentgruppe.
Fugl: fløyteKatt: klarinettAnd: oboPeters bestefar: fagottJegere: treblåsere, geværskudd med perkusjonPeter: strykeinstrument (fiolin, cello, bratsj og kontrabass)Ulven: valthorn


== Referanser ==
Rhae-Christie Shaw

Rhae-Christie Shaw (født 20. november 1975) er en canadisk tidligere syklist som konkurrerte i landeveissykling.
I temporittet under VM i landeveissykling 2011 endte Shaw på 7.-plass, 39:23 bak verdensmester Judith Arndt fra Tyskland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rhae-Christie Shaw – ProCyclingStats 
(en) Rhae-Christie Shaw – Cycling Archives 
(en) Rhae-Christie Shaw – Cycling Quotient 
(en) Rhae-Christie Shaw – TheSports.org
Crux (radiostasjon)

Crux var en rekke på fem radiostasjoner etablert av Secret Intelligence Service (SIS) på Helgeland under andre verdenskrig.
Ole Snefjellå betjente av Crux I-III, broren Tore Snefjellå var involvert i driften av Crux I.Crux III ble etablert i mai 1943 på øya Renga omkring 800 meter fra nærmest bebyggelse. Et bensindrevet aggregat leverte strøm til radiosenderen. De bygget en liten hytte (av stein, kvist og torv) og restene av denne er fortsatt synlig. I alt sendte Snefjellå 700 meldinger om tysk skipstrafikk forbi Renga som lå midt i skipsleia. Snefjellå og Erling Moe på Renga medvirket i oktober 1943 med etterretning til angrep fra det amerikanske hangarskipet «Ranger», operasjon Leader, den første amerikanske operasjonen i Norge. Åtte skip ble senket eller ødelagt, andre betydelig skadet i angrepet. Etter det amerikansk/britiske angrepet 4. oktober 1943 ble tyskerne overbevist om at det var britiske agenter i området og Snefjellå antok at tyskerne var i ferd med å peile inn Crux III.  Erling Moe forlot stasjonen 2. november, og Snefjellå fikk da hjelp av brødrene Klaus og Harald Lines. Tidlig i januar 1944 ble Snefjellå evakuert med ubåten «Sea Nymph» til Shetland, der Eric Welsh kom ens ærende fra London for å ta i mot Snefjellå. Samtidig ble agenten Anton Arild satt i land fra ubåten. Sammen med Erling Moe drev Anton Arild «Crux IV» fra Renga, da disse evakuerte satte Klaus Lines opp «Crux V» uten å ha vært på opplæring i England. Hele familien på den avsidesliggende gården Lines var involvert i det farlige etterretningsarbeidet.


== Litteratur ==
Jacobsen, Tor (1985). "Crux" kaller London. Oslo: Gyldendal. ISBN 8205163952. 


== Referanser ==
Asionini

Asionini (øreugler) er et tribus i underfamilien Striginae (egentlige ugler), som er en av tre underfamilier i uglefamilien (Striginae). Asionini består av ti arter fordelt i tre slekter. To av artene hekker i Norge.


== Taksonomi ==
Marks et al. (1999) delte uglefamilien (Strigidae) inn i tre underfamilier; Striginae, Surniinae og Asioninae. Imidlertid har nye molekylære beviser (Wink et al. (2008) og Fuchs et al. (2008b)) ført til en mindre justering av den opprinnelige inndelingen. Ninoxinae erstatter Asioninae og øreugler har blitt plassert som et tribus under Striginae.Striginae er videre inndelt i seks tribus; Otini, Asionini, Megascopini, Pulsatricini, Strigini og Bubonini.


== Inndeling ==
Inndelingen av Asionini følger Taxonomy in Flux og er i hovedsak basert på Wink et al. (2008) og Fuchs et al. (2008b).
Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008). Norske navn i parentes er ikke offisielle navn, men antas å være beskrivende.

Strigiformes, ugler
Strigidae, uglefamilien
Striginae, (egentlige ugler)
Asionini, (øreugler)
Ptilopsis
P. leucotis, hvitfjesugle
P. granti, rødøyeugle
Nesasio
N. solomonensis, kampugle
Asio
A. flammeus, jordugle
A. clamator, stripeugle
A. stygius, styksugle
A. grammicus, jamaicaugle
A. otus, hornugle
A. abyssinicus, fjellhornugle
A. madagascariensis, gasserhornugle


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Asionini hos ITIS 
Asioninae – detaljert informasjon på Wikispecies
Gammarelli

Gammarelli er den skredderforretning i Roma som siden 1846 har vært pavelig leverandør av liturgiske klær. Det ble grunnlagt i 1798 og ligger på Via di Santa Chiara 34 i nærheten av Pantheon.


== Historie ==
Gammarelli ble grunnlagt i 1798 og er fortsatt en familiebedrift. I løpet av århundrene er tusener av seminarister og prester, og hundrevis av biskoper, kardinaler og paver blitt utstyrt fra firmaet. Gammarelli lager blant annet spesialplagg som pileolus og galero. Under et konklave anferdiges det av Gammarelli tre hvite gavandter i forskjellige størrelser – liten, middels og stor – for den nye pave.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Homepage Ditta Annibale Gammarelli
Rettsdrama

Et rettsdrama er et drama med rettslige hovedelementer, for eksempel fra et advokatmiljø eller handling i en rettssal. Rettsdrama kan være en undersjanger av kriminallitteratur, men kan også ha sivilrettslig handling. Et rettsdrama kan ha form av roman, skuespill, spillefilm, fjernsynsprogram eller andre dramatiske fremstillinger.Blant kjente rettsdramaforfattere er John Grisham og Michael Connelly.


== Referanser ==
Lunds universitets historiska museum

Lunds universitets historiska museum, også kalte Historiska museet i Lund, er et arkeologisk museum som er en del av det statlige Lunds universitet i byen Lund i Skåne i det sydlige Sverige. 
Museet ivaretar det arkeologiske funnmaterialet fra Skåne, unntatt funn fra Lunds bykjerne og Malmö kommun. Dessuten har museet et regionalt ansvar for kirkekunst og mynt. I samlingene finnes okring ti millioner enkeltgjenstander, blant annet funn fra de arkeologiske utgravingene på jernalderboplassen i Uppåkra syd for byen.


== Museumhistorien ==
Museet ble grunnlagt i 1805 og ligger ved Krafts torg. Opprinnelsen til museet var en donasjon til Lunds universitet i 1735 fra den svenske naturforskeren, legen og historikeren Kilian Stobæus (den eldre; 1690 – 1742) av hans raritetskabinett. Etter hans død ble den omfattende myntsamlingen hans innkjøpt til universitetet. I annen halvdel av 1700-tallet hadde samlingen blitt så stor at museet i 1802 så seg nødsaget til å flytte til en annen bygning. I 1805 ble samlingen delt, slik at naturalia ble samlet i Zoologiska museet og Botaniska museet, mens arkeologiske og etnografiske gjenstander dannet grunnlaget for det som nå ble Historiska museet, hvor deler av Kilian Stobæus samling nå inngår i museets kuriosakabinett. I 2008 tok Historiska museet over Lunds universitets Antikmuseums samling i forbindelse med at Antikmuseet ble lagt ned som egen institusjon.


== Lundagård ==
Museet hadde i 1918 tatt i bruk sin nåværende bygning, Lundagård, som var oppført i 1840-45. Arkitekt var Per Axel Nyström og byggjeleder var Carl Georg Brunius. Bygningen hadde vært ment som bolig for biskopen i Lund, men ble på grunn av uenighet aldri tatt i bruk til dette formålet. I 1848 byttet derfor kirken dette huset mot et nybygg universitetet hadde reist i Sandgatan, og fra 1849 hadde universitetets zoologiske, kjemiske og fysiske institusjoner tilhold i bygningen. I 1917 ble bygningen gjennomgripende renovert under ledelse av domkirkearkitekten Theodor Wåhlin for å kunne romme Historiska museet och institutionen för arkeologi.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
(en) Lunds universitets historiska museum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons