jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
W.W. Bartley

William Warren Bartley III (best kjent som W.W. Bartley, III; født 2. oktober 1934 i Pittsburgh, død 5. februar 1990 i Oakland) var en US-amerikansk filosof. Hans bidrag lå innen vitenskapsteori, vitenskapshistorie og logikk.
Basert på Karl Poppers kritiske rasjonalisme utviklet Bartley en «pankritisk rasjonalisme». Bartleys argument var at, når man ifølge den kritiske rasjonalismen ikke kan gi endelige begrunnelser for vitenskapelige hypoteser, så kan man heller ikke gi noen endelig begrunnelse for rasjonalismen. Den «pankritiske rasjonalismen» aksepterer altså den kritiske rasjonalismens krav om at alle vitenskapelige utsagn må være kritiser- og falsifiserbare, men gjør et forsøk på å anvende de samme kravene på seg selv. Andre kritiske rasjonalister har ikke blitt overbevist av Bartleys forsøk.


== Biografi ==
Bartley, som opprinnelig hadde planer om å bli prest, men mistet troen underveis, studerte filosofi hos Willard Van Orman Quine ved Harvard University. 1962 avla han sin doktorgrad under veiledning av Karl Popper ved London School of Economics. Han begynte å undervise ved University of California, San Diego. Fra 1967 innehadde han en stilling ved University of Pittsburgh (fra 1969 som professor). I 1973 vekslet han til California State University. Sin siste stilling innehadde Bartley ved Hoover Institution.


== Verker ==
The Retreat to Commitment (1962)
Morality and Religion (1971)
Wittgenstein (1973)
Lewis Carroll’s Symbolic Logic (1977)
Werner Erhard (1978)
Evolutionary Epistemology, Rationality, and the Sociology of Knowledge (med G. Radnitzky, red., 1987)
Unfathomed Knowledge, Unmeasured Wealth: On Universities and the Wealth of Nations (1990)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kort biografi ved Bartley Institute Arkivert 2. februar 2014 hos Wayback Machine.
John W.N. Watkins

John William Nevill Watkins (født 31. juli 1924 i Woking, død 26. juli 1999 ved Salcombe) var en britisk vitenskapsteoretiker. Han var en viktig representant for den kritiske rasjonalismen og forsket hovedsakelig på samspillet mellom metafysikk og vitenskap, på historievitenskapens metode og på metodologisk individualisme. Han er også kjent for sin kritikk av Thomas Kuhns teori om paradigmeskifter.
Watkins begynte etter andre verdenskrig å studere statsvitenskap hos Friedrich von Hayek ved London School of Economics (LSE). Sin mastergrad tok han ved Yale University. Under sine studier ved LSE hørte han også på Karl Poppers forelesninger, og bestemte seg i 1958 for heller å bli filosof. Fra 1966 innehadde han et professorat og ble i 1970 Poppers etterfølger ved LSE.


== Verker ==


=== Bøker ===
Hobbes's System of Ideas: A Study in the Political Significance of Philosophical Theories (1965)
Freiheit und Entscheidung (1978)
Science and Scepticism (1984)
Human Freedom after Darwin: A Critical Rationalist View (1999)


=== Bokkapitler (utvalg) ===
«Against 'Normal Science'.» I Criticism and the Growth of Knowledge (red. I. Lakatos & A. Musgrave), London, 1970, s. 25–37 doi:10.1017/CBO9781139171434.004
«The Unity of Popper’s Thought.» I The Philosophy of Karl Popper (red. A. Schilpp), La Salle, 1974, s. 371–412


== Referanser ==
Abraham Wald

Abraham Wald (født 31. oktober 1902 i Kolozsvár, død 13. desember 1950 i India) var en matematiker som kom med viktige bidrag innen statistikk, økonometri, beslutningsteori og geometri. Han er mest kjent som beslutningsteoriens far, for å ha utvikla Wald-testen og Wald-Wolfowitz-testen, for å ha bevist Walds ligning og for ha beskrevet Wald-fordelinga (den inverse normalfordelinga).


== Biografi ==
Abraham Wald ble født i 1902 i dagens Cluj-Napoca (ungarsk Kolozsvár, tysk Klausenburg) i Transilvania (Erdély, Siebenbürgen), som den gang hørte til den ungarske riksdelen av Østerrike-Ungarn. Området ble rumensk etter første verdenskrig. Han gikk ikke på skole, men ble undervist hjemme av sine jødiske foreldre.
Wald studerte først ved Kong-Ferdinand-universitetet i sin hjemby. Fra 1927 til 1931 tok han doktorgrad i matematikk under veiledning av Karl Menger ved Universitetet i Wien. I Wien arbeida han først med geometri, deretter fremfor alt med økonomi og økonometri.
Etter Østerrikes Anschluss i 1938 emigrerte Wald til USA, der han fikk en stilling ved Columbia University og jobba hovedsakelig med statistikk. Han ble utnevnt til professor i 1941. Wald døde i en flystyrt på vei til en gjesteforelesning i India i 1950.


== Verker ==
Berechnung und Ausschaltung von Saisonschwankungen (1936)
Sequential Analysis (1947)
Statistical Decision Functions (1950)
Selected Papers in Statistics and Probability (1955, red. T.W. Anderson)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi i MacTutor History of Mathematics Archive (engelsk)
Verker tilgjengelig i Oria
Friedrich Waismann

Friedrich Waismann (født 21. mars 1896 i Wien, død 4. november 1959 i Oxford) var en østerriksk-britisk filosof, matematiker og fysiker. Han var logisk positivist og medlem av Wienerkretsen. Hovedtemaer for hans forskning var vitenskapsteori og matematikkens filosofi; i tillegg hadde han flere utvekslinger med Ludwig Wittgenstein om bl.a. språkfilosofi.
Etter å ha studert matematikk og fysikk, tok Waismann doktorgrad i filosofi hos Moritz Schlick og var 1929 til 1936 dennes assistent ved Universität Wien. Fra 1937 innehadde han stillinger i England – de første to årene ved University of Cambridge, deretter ved University of Oxford.


== Verker ==
Einführung in das mathematische Denken. Die Begriffsbild[un]g d[er] modernen Mathematik (1936; engelsk som Introduction to Mathematical Thinking: The Formation of Concepts in Modern Mathematics, 1951)
The Principles of Linguistic Philosophy (1965, red. R. Harré; tysk som Logik, Sprache, Philosophie, 1976, red. G.P. Baker, B. McGuinness og J. Schulte)
Wittgenstein und der Wiener Kreis (1967, red. B.F. McGuinness; engelsk som Wittgenstein and the Vienna Circle: Conversations, 1979)
How I See Philosophy (1968, red. R. Harre)
Was ist logische Analyse? Gesammelte Aufsätze (1973, red. G.H. Reitzig)
Philosophical Papers (1976, red. B.F. McGuinness)
Lectures on the Philosophy of Mathematics (1982, red. W. Grassl)
Wille und Motiv: Zwei Abhandlungen über Ethik und Handlungstheorie (1983, red. J. Schulte)
The Voices of Wittgenstein: The Vienna Circle (med L. Wittgenstein, 2003, red. G.P. Baker)
Causality and Logical Positivism (2011, red. B.F. MacGuinness)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Verker tilgjengelig i Oria
Olga Taussky-Todd

Olga Taussky-Todd (født den 30. august 1906 i Olmütz i Mähren i Østerrike-Ungarn, død 7. oktober 1995 i Pasadena i California i USA) var en østerriksk-amerikansk matematiker. Hennes største bidrag var innafor algebra, og hun er kjent som matriseregningas banebryter.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Olga Taussky (eller Taußky) kom fra en jødisk familie. Hennes far Julius David Taussky var indrustrikjemiker, og moren Ida Pollach var husmor. Olga var den andre av tre barn.  Hun ble født i Olmütz (dagens Olomouc i Tsjekkia, den gang i det østerriksk-ungarske kronlandet Mähren), men vokste opp i Wien og Linz. 
Hun studerte matematikk ved Universitetet i Wien og tok doktorgrad i tallteori hos Philipp Furtwängler i 1930. Hennes tema var Über eine Verschärfung des Hauptidealsatzes. 
Hun deltok på denne tiden aktivt i Karl Mengers matematiske seminarer og i noen av Wienerkretsens møter.


=== Matematiker ===
1931 fikk Taussky en assistentstilling ved Universität Göttingen, der det var hennes oppgave å bearbeide, korrigere og utgi David Hilberts verker. Her ble hun også venn med Emmy Noether, som emigrerte til USA i 1933. 
Taussky var assistent i Wien fra 1932 til 1934, men fulgte så etter Noether til Bryn Mawr College i USA (både Noether og Taussky var av jødisk avstamning og forstod i tide at de ikke hadde noen fremtid i Tyskland og Østerrike). Året etter døde Noether, og Taussky flytta videre til Storbritannia, der hun hadde fått et stipend ved Girton College i Cambridge. Fra 1937 virka hun ved University of London og gifta seg kort tid etter med den irske statistikeren John Todd. 
Under andre verdenskrig arbeida Taussky-Todd, som hun nå het, i det britiske National Physical Laboratory, der hun brukte sine analytiske metoder for å forbedre konstruksjonen og stabiliteten til fly.
Ekteparet flytta til USA i 1947 og jobba ved National Bureau of Standards. Her opparbeida Taussky-Todd seg et renommé som datapionér. 1957 ble ekteparet tilbudt stillinger ved California Institute of Technology i Pasadena (i nærheten av Los Angeles). Selv om hun hadde arbeidsoppgavene til en professor, var hun først ansatt som sin manns forskningsassistent. Dette ble ikke korrigert før i 1971. 
Taussky-Todd ble emeritert i 1977.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Albters, Alexanderson: Mathematical people, Math.Association America 1985 (autobiografisk essay)
(de) Christa Binder: «Taußky, Olga.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 25, Duncker & Humblot, Berlin 2013, ISBN 978-3-428-11206-7, s. 813 f. (digitalisering).
Case, Leggett (utg.): Complexities- woman in mathematics, Princeton 2005
Chandler Davis: Remembering Olga Taussky-Todd, Mathematical Intelligencer Bd.19, 1997, Nr.1 (sowie Beitrag von Edmund Hlawka)
Stadler, Friedrich: Studien zum Wiener Kreis. Ursprung, Entwicklung und Wirkung des Logischen Empirismus im Kontext. Frankfurt am Main: Suhrkamp 1997. Kurzbiografie und Bibliografie von Olga Taussky-Todd: 784-796.


== Eksterne lenker ==
Biografi i MacTutor History of Mathematics Archive (engelsk)
Biografi i Austria-Forum (tysk)
Biografi hos Agnes Scott College (engelsk)
Hilda Geiringer

Hilda Geiringer von Mises (også Hilda Geiringer, Hilda Pollaczek, Hilda Polatschek, Hilda Pollaczek-Geiringer; født 28. september 1893 i Wien, død 22. mars 1973 i Santa Barbara) var en østerriksk-amerikansk matematiker. Hun forsket innen sannsynlighetsteori, statistikk, plastisitet og genetikk.


== Biografi ==
Hilda Geiringer tok doktorgrad i matematikk i Wien i 1917. 1921 fikk hun en assistentstilling i anvendt matematikk hos Richard von Mises ved Universitetet i Berlin. Samme år giftet hun seg med statistikeren Felix Pollaczek, som hun fikk en datter med, men skilte seg kort tid senere. 1927 ble hun privatdosent (den første kvinnelige sådanne innen matematikk i Tyskland) og ble innstilt til en professorstilling i 1933, men på grunn av hennes jødiske avstamning ble utnevnelsen lagt på is etter Hitlers Machtergreifung. Etter ett år ved institutt for mekanikk i Brussel fulgte hun von Mises til Istanbul, hvor hun ble professor. Begge flyttet videre til USA i 1939.
Etter å ha blitt utsatt for rasediskriminering i Tyskland, ble hun utsatt for kjønnsdiskriminering i USA og slet til tross for sine kvalifikasjoner med å få en fast universitetsansettelse. Hun underviste ved Bryn Mawr College og Brown University. Geiringer og von Mises giftet seg i 1943. Året etter ble hun professor og instituttleder ved Wheaton College, som imidlertid ikke kunne tilby noe godt matematisk fagmiljø. Etter von Mises’ død utgav hun sin manns etterlatte skrifter (i en midlertidig forskerstilling ved Harvard University).


== Verker ==
Die Gedankenwelt der Mathematik (1922)
Geometrical foundations of mechanics (1942)
Mathematical theory of probability and statistics (som redaktør for Richard von Mises’ etterlatte manuskript, 1964)


== Referanser ==


== Litteratur ==
A. Reisman (2007). «Hilda Geiringer: a pioneer of applied mathematics and a woman ahead of her time was saved from fascism by Turkey». Women in Judaism. 4. 
A. Eden og G. Irzik (2012). «German mathematicians in exile in Turkey: Richard von Mises, William Prager, Hilda Geiringer, and their impact on Turkish mathematics». Historia Mathematica. 39: 432–459. doi:10.1016/j.hm.2012.07.002. 


== Eksterne lenker ==
Biografi i MacTutor History of Mathematics Archive (engelsk)
Biografi i biografische datenbank und lexikon österreichischer frauen (tysk)
Biografi hos Berliner Mathematische Gesellschaft (tysk)
Biografi i Austria-Forum (tysk)
Richard von Mises

Richard Edler von Mises (født 19. april 1883 i Lemberg, død 14. juli 1953 i Boston) var en østerriksk-amerikansk matematiker. Han kom med viktige bidrag innen aerodynamikk, fluidmekanikk, numerisk analyse, sannsynlighetsteori og statistikk. Blant oppdagelsene hans er von Mises-spenninga, fødselsdagsparadokset, von Mises-fordelinga, Bernstein-von Mises’ teorem og Cramér-von Mises’ test. Han var også filosofisk og kunstnerisk interessert – f.eks. var han medlem av Wienerkretsen og eier av en stor privatsamling om dikteren Rilke.


== Biografi ==
Richard von Mises ble født i Lemberg (dagens Lviv i Vest-Ukraina, den gang hovedstaden i det østerriksk-ungarske kronlandet Galicia og Lodomeria) i en tysktalende, jødisk adelsfamilie. Hans bror var Ludwig von Mises.
Richard von Mises studerte matematikk, fysikk og ingeniørvitenskap i Wien, der han tok doktorgrad i 1907. Etter å ha undervist i Brünn (Brno), ble han utnevnt til professor i anvendt matematikk ved Universitetet i Straßburg (Strasbourg) i 1909. Under første verdenskrig arbeida han i den østerriksk-ungarske armé med å utvikle fly.
Etter en kort periode som professor i aero- og hydrodynamikk ved Universitetet i Dresden ble von Mises professor i anvendt matematikk ved Universitetet i Berlin. Rett etter Hitlers Machtergreifung (1933) emigrerte han til Tyrkia og ble professor og instituttleder i Istanbul. 1939 flytta han videre til USA og fikk en stilling (fra 1945 professorat) ved Harvard University.
Fra 1921 samarbeida von Mises mye med sin kollega Hilda Geiringer. De to flytta sammen fra Berlin til Istanbul og videre til USA, og gifta seg i 1943.


== Verker (utvalg) ==
Fluglehre (1918)
Die Differential- und Integralgleichungen der Mechanik und Physik (med Philipp Frank, 1925–27)
Wahrscheinlichkeitsrechnung und ihre Anwendung in der Statistik und theoretischen Physik (1931)
Wahrscheinlichkeit, Statistik und Wahrheit (1928; engelsk som Probability, Statistics and Truth, 1939)
Kleines Lehrbuch des Positivismus. Einführung in die empiristische Wissenschaftsauffassung (1939; engelsk som Positivism: A Study in Human Understanding, 1951)
Fluid Dynamics (med K.O. Friedrichs, 1942)
Theory of Flight (1945)
Rilke in English: A Tentative Bibliography (red., 1947)
Mathematical Theory of Probability and Statistics (utgitt av Hilda Geiringer, 1964)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi i MacTutor History of Mathematics Archive (engelsk)
Verker tilgjengelig i Oria
Karl Menger

Karl Menger (født 13. januar 1902 i Wien, død 5. oktober 1985 i Chicago) var en østerriksk-amerikansk matematiker. Hans forskning lå hovedsakelig innen algebra, topologi, grafteori, fraktalgeometri og fuzzylogikk. Han er mest kjent for «Menger-svampen» og Mengers teorem, som begge er oppkalt etter ham.
Karl Menger var sønn av økonomen Carl Menger. Han tok doktorgrad i matematikk under veiledelse av Hans Hahn ved Universität Wien i 1924. Etter en stilling hos L.E.J. Brouwer ved Universiteit van Amsterdam fikk han i 1928 professoratet i geometri i Wien. I denne tiden var han et sentralt medlem av Wienerkretsen. 1937 emigrerte Menger til USA, der han var professor ved University of Notre Dame og fra 1946 ved Illinois Institute of Technology.


== Verker ==
Dimensionstheorie (1928)
Kurventheorie (1932)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi i MacTutor History of Mathematics Archive (engelsk)
Mengers svamp

Mengers svamp er et av de mest kjente objektene i fraktalgeometrien. Som en tredimensjonal analogi til Cantor-mengden og Sierpinskis teppe kan Mengers svamp konstrueres ved suksessivt å fjerne deler av en kube, slik at den gjennomhulles mer og mer (som en svamp). Ved hvert trinn fjernes 7/27 av kubens gjenværende volum, mens de nye hullene blir mindre og mindre. Mengers svamp er fraktalet som oppstår etter uendelig mange slike trinn.
Mengers svamp er oppkalt etter matematikeren Karl Menger, som beskrev figuren i 1926.


== Litteratur ==
K. Menger (1926). «Über die Dimensionalität von Punktmengen, II. Teil». Monatshefte für Mathematik und Physik. 34: 137–161. doi:10.1007/BF01694895.
Norway Chess 2017

Norway Chess 2017 var den femte utgaven av sjakkturneringen Norway Chess, og ble arrangert i Stavanger fra 5. til 17. juni 2017. I turneringen deltok ti av verdens tolv beste sjakkspillere, kun femteplasserte Şəhriyar Məmmədyarov og tiendeplasserte Ding Liren var utelatt.Magnus Carlsen innledet turneringen ved å vinne fem partier og spille remis i fem partier under den innledende lynsjakkturneringen, og endte på topp med 7,5 av 9 mulige poeng. I hovedturneringen endte han på niendeplass.


== Turneringsinformasjon ==


== Resultater ==


=== Lynsjakk ===


=== Hovedturnering ===

 

 


==== Sluttstilling ====


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Victor Kraft

Victor Kraft (født 4. juli 1880 i Wien, død 3. januar 1975 samme sted) var en østerriksk filosof og bibliotekar. Han bidrag lå hovedsakelig innenfor feltene vitenskapsteori, erkjennelsesteori og moralfilosofi.
Etter å ha studert filosofi, historie og geografi i Wien og Berlin, fikk Kraft i 1912 en stilling som bibliotekar ved universitetsbiblioteket i Wien. Fra 1924 var han professor i filosofi. Han var et aktivt medlem av Wienerkretsen, men var nokså kritisk til flere sider ved kretsens logiske empirisme (der han inntok posisjoner som mer lignet på Karl Poppers). Under nasjonalsosialistisk styre fikk Kraft yrkesforbud på grunn av sin «halvjødiske» kone. Han ble gjeninnsatt etter krigen og var bl.a. veilederen til Ingeborg Bachmann og Paul Feyerabend.


== Verker ==
Die Grundformen der wissenschaftlichen Methoden (1925)
Die Grundlagen einer wissenschaftlichen Wertlehre (1937; engelsk som Foundations for a Scientific Analysis of Value, 1981)
Der Wiener Kreis. Der Ursprung des Neopositivismus (1950; engelsk som The Vienna Circle: The Origin of Neopositivism, 1953)
Einführung in die Philosophie. Philosophie, Weltanschauung, Wissenschaft (1950)
Erkenntnislehre (1960)
Die Grundlagen der Erkenntnis und der Moral (1968)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkel om Kraft i Internet Encyclopedia of Philosophy (engelsk)
Hans Hahn

Hans Hahn (født 27. september 1879 i Wien, død 24. juli 1934 samme sted) var en østerriksk matematiker og filosof (vitenskapsteoretiker). Han har kommet med bidrag til bl.a. topologi, måleteori, funksjonsanalyse, mengdelære og variasjonsregning. Han er mest kjent for Vitali-Hahn-Saks’ teorem, Hahn-Banachs teorem og Hahn-Kolmogorovs teorem.
Hahn begynte på et studium i rettsvitenskap i Wien, men gikk så over til matematikk, som han studerte i Straßburg og München, før han tok doktorgrad i Wien. Etter stillinger i Innsbruck, Bonn og Tschernowitz ble han utnevnt til professor ved Universitetet i Wien i 1921. Han var blant annet veilederen til Karl Menger og Kurt Gödel. Hahn var et sentralt medlem av Wienerkretsen og publiserte også enkelte filosofiske bidrag. Han døde i 1934 etter en mislykket operasjon.


== Verker ==
Theorie der reellen Funktionen (1921)
Einführung in die Elemente der höheren Mathematik (1925)
Logik, Mathematik und Naturerkenntnis (1933)
Set Functions (1948)
Empirismus, Logik, Mathematik (1988; engelsk som Empiricism, Logic, and Mathematics, 1980)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på Austria-Forum (tysk)
Ernest Gellner

Ernest Gellner (født 9. desember 1925 i Paris, død 5. november 1995 i Praha) var en tsjekkisk-britisk filosof, sosialantropolog og sosiolog. Han er mest kjent for sine teorier om nasjonalisme, men har også bidratt til samfunnsvitenskapenes metode, har forsket på islam, og har markert seg politisk som motstander av «lukkede tankesystemer» som kommunisme og markedsliberalisme.


== Biografi ==
Ernest Gellner ble født i Paris av tyskspråklige, jødiske foreldre fra Böhmen. Kort etter fødselen flyttet familien til Praha, og i 1939 til England. Han studerte filosofi, politikk og økonomi ved Balliol College, avbrutt av en krigsdeltagelse på britisk side.
Gellner begynte sin akademiske karriere ved University of Edinburgh i 1947 og jobbet fra 1949 ved London School of Economics, der han ble utnevnt til professor i filosofi i 1962. Under påvirkning av sin kollega Karl Popper ble Gellner en overbevist kritisk rasjonalist. Fra 1984 var han professor i sosialantropologi ved Cambridge University. 1993 ble han leder av Senteret for nasjonalismestudier ved Central European University i Praha.


== Verker (utvalg) ==
Words and Things (1959)
Thought and Change (1964)
Contemporary Thought and Politics (1974)
Legitimation of Belief (1974)
Muslim Society (1981)
Nations and Nationalism (1983)
Relativism and the Social Sciences (1985)
Culture, Identity and Politics (1987)
State and Society in Soviet Thought (1988)
Plough, Sword and Book (1988)
Postmodernism, Reason and Religion (1992)
Conditions of Liberty (1994)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
"The Ernest Gellner Resource Site" (London School of Economics)
Verker tilgjengelig i Oria
Philipp Frank

Philipp Frank (født 20. mars 1884 i Wien, død 21. juli 1966 i Cambridge, Massachusetts) var en østerriksk matematiker, fysiker og vitenskapsfilosof. Som tilhenger av Ernst Mach og medlem av Wienerkretsen var han en overbevist logisk empirist.
Frank tok doktorgrad i teoretisk fysikk under veiledning av Ludwig Boltzmann ved Universitetet i Wien. På Albert Einsteins anbefalning ble Frank i 1912 Einsteins etterfølger som professor i teoretisk fysikk ved Universitetet i Praha. På grunn av Nazi-Tysklands Anschluss av Østerrike og okkupasjon av Tsjekkoslovakia emigrerte han i 1938 til USA. Der foreleste han i matematikk og fysikk ved Harvard University.


== Verker ==
Die Differential- und Integralgleichungen der Mechanik und Physik (1925, med Richard von Mises)
Das Kausalgesetz und seine Grenzen (1932)
Between Physics and Philosophy (1941)
Einstein: His Life and Times (1947)
Modern Science and its Philosophy (1949)
Philosophy of Science: The Link Between Science and Philosophy (1957)


== Referanser ==
Herbert Feigl

Herbert Feigl (født 14. desember 1902 i Reichenberg [Liberec], død 1. juni 1988 i Minneapolis) var en østerriksk-amerikansk vitenskapsfilosof. Han var en representant for den logiske empirismen og et aktivt medlem i Wienerkretsen.
Feigl studerte fysikk og filosofi under veiledning av Moritz Schlick ved Universitetet i Wien. Han tok doktorgrad i 1927. Få år senere emigrerte han til USA. Fra 1933 underviste han ved University of Iowa. I 1940 ble han tilbudt et professorat ved University of Minnesota, som han innehadde frem til 1971. 1953 grunnla han Minnesota Center for Philosophy of Science og ble dens første direktør.


== Verker ==
Theorie und Erfahrung in der Physik (1929)
The Mental and the Physical: The Essay and a Postscript (1967)
Inquiries and Provocations: Selected Writings 1929–1974 (1980)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Historia til Minnesota Center for Philosophy of Science (engelsk)