jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Karim El Zoghby

Karim El Zoghby (født 15. februar 1977) er en egyptisk rytter som spesialiserer seg i sprangridning. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble utslått i andre runde.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Karim El Zoghby – Olympedia 
(en) Karim El Zoghby – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Jillian Terceira

Jillian Terceira (født 23. juli 1971) er en bermudisk rytter som spesialiserer seg i sprangridning. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble utslått i andre runde.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jillian Terceira – Olympedia 
(en) Jillian Terceira – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jillian Terceira – FEI
José María Larocca

José Maria Larocca (født 1. januar 1969) er en argentinsk rytter som spesialiserer seg i sprangridning. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 36.Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 44 individuelt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) José María Larocca – Olympedia 
(en) José María Larocca – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(ar) José María Larocca – Argentinas olympiske komité 
(en) José María Larocca – FEI
Taizo Sugitani

Taizo Sugitani (født 27. juni 1976) er en japansk rytter som spesialiserer seg i sprangridning. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 33.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Taizo Sugitani – Olympedia 
(en) Taizo Sugitani – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Taizo Sugitani – FEI
Daniel Bluman

Daniel Bluman (født 15. mars 1990) er en colombiansk rytter som spesialiserer seg i sprangridning. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 20.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Daniel Bluman – Olympics.com 
(en) Daniel Bluman – Olympedia 
(en) Daniel Bluman – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Daniel Bluman – FEI 
(en) Daniel Bluman – TheSports.org
Luciana Diniz

Luciana Diniz (født 11. oktober 1970) er en brasilianskfødt portugisisk rytter som spesialiserer seg i sprangridning. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 17.Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble hun nummer 10 individuelt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Luciana Diniz – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Luciana Diniz – Olympedia 
(en) Luciana Diniz – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Luciana Diniz – FEI
Enhet (parti i Latvia)

Enhet (latvisk: Vienotība, V) er et liberalkonservativt parti i Latvia, etablert i 2011. Partiet er medlem av Det europeiske folkepartiet. 
Enhet ble etablert etter en sammenslåing av Ny era, Borgerunionen og Selskap for andre politikk med formål å danne en motvekt til Harmonisk senter. Partiet oppnådde ved valget i 2014 23 av 100 medlemmer av parlamentet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Tom Manley

Thomas Ronald Manley (født 7. oktober 1912 i Northwich, død 4. juli 1988 i Brentwood) var en engelsk fotballspiller og fotballtrener. Manley, som både spilte halvback og spiss i karrieren, spilte for Northwich Victoria, Manchester United og Brentford i løpet av sin karriere som aktiv fotballspiller, og kom senere til å trene Northwich Victoria.
Manley sto bak avgjørende scoringer for Manchester United, både da han i mai 1934 scoret ett av de to målene da Manchester United unngikk nedrykk til engelsk 3. divisjon ved å slå Millwall, og da han to sesonger senere scoret begge målene i et 2-2-oppgjør som sikret klubben opprykk til engelsk 1. divisjon.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Biddiscombe, Ross; Curry, Patrick; Hayden, Jonathan (2011). The Official Encyclopedia of Manchester United (engelsk). London: Simon & Schuster UK. ISBN 978-1-84737-918-4. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Gunzi, Christiane, red. (1998/2001). The official Manchester United illustrated encyclopedia (engelsk) (2001 utg.). Picthall & Gunzi. ISBN 0-233-99964-7.  
Iain McCartney (2013). The official Manchester United Players' A–Z (engelsk). London: Simon & Schuster. ISBN 978-1-47112-846-2.
Korstorn

Korstorn (Gleditsia triacanthos) er et løvfellende tre i erteblomstfamilien.
Viltvoksende trær blir 21–24 m høye med en stammediameter på 60–100 cm. Plantede trær kan blir mye høyere; i India blir de opptil 45 m høye med en stammediameter på 180 cm. De nedre greinene vokser oppover mens de øvre er vannrette, slik at kronen blir traktformet. Stammen har kvasse, forgrenede torner som blir opptil 30 cm lange. Bladene kan være både enkelt- og dobbeltfinnete på samme tre.
De gulgrønne blomstene vokser i hengende klaser. Korstorn er polygamodiøcisk; noen trær har hannblomster og tvekjønnede blomster, mens andre har hunn- og tvekjønnede blomster. Frukten er en opptil 50 cm lang vridd belg, som henger på treet om vinteren. Tornene er utviklet som beskyttelse mot store, utdødde planteetere, som mammuter og kjempedovendyr. Fruktene er tilpasset spredning med de samme planteeterne.
Korstorn hører hjemme i sentrale deler av Nord-Amerika. Den finnes aldri i store bestander og vokser sammen med blant annet borreeik, pileik, vasseik, ambratre, Celtis laevigata, rødlønn, Diospyros virginiana, sumptre, asklønn, kentuckykaffe, svartvalnøtt, alm, ask og hickory.
Arten tåler godt tørke og veisalt og er vanlig plantet i andre deler av USA, Sør-Amerika, Europa, Afrika og Vest- og Sør-Asia. I Norge er korstorn lite hardfør, men er plantet noen steder på Sør- og Østlandet. Kultivarer er 'Inermis' uten torner på stammen og 'Sunburst' med gule blad. Den naturaliseres lett i temperert klima og middelhavsklima og kan da være en invaderende art.


== Galleri ==

		
		
		


== Litteratur ==
A. Mitchell, oversatt av I. Gjærevoll (1977). Trær i skog og hage. Tiden. s. 302. ISBN 82-10-01282-7. 
«Gleditsia triacanthos (honey locust)». Invasive Species Compendium. Besøkt 4. januar 2019. 
R.M. Blair. «Honeylocust». Silvics of North America. Besøkt 25. februar 2016. 
M. Blamey og C. Grey-Wilson (2004). Wild Flowers of the Mediterranean (2 utg.). London: A & C Black. s. 110. ISBN 0-7136-7015-0. 
W. Bronaugh (2010). «The Trees That Miss The Mammoths». American Forests: 38–43. ISSN 0002-8541. 


== Eksterne lenker ==
(en) Korstorn i Encyclopedia of Life 
(en) Korstorn i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Korstorn hos Dyntaxa 
(en) Korstorn hos ITIS 
(en) Korstorn hos NCBI 
(en) Korstorn hos The International Plant Names Index 
(en) Korstorn hos Tropicos 
(en) Kategori:Gleditsia triacanthos – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Gleditsia triacanthos – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Gleditsia triacanthos – detaljert informasjon på Wikispecies
Flamboyant (tre)

Flamboyant (Delonix regia) er et tre i underfamilien Caesalpinioideae i erteblomstfamilien. 
Det blir opptil 15 m høyt med en bred krone. Bladene er store og dobbeltfinnete med mange små, elliptiske småblad. Blomstene er store med rød eller oransje farge. Ett av kronbladene, fanen, er litt større og har en gulhvit farge med mørkere flekker. En naturlig forekommende varietet (var. flavida) har gulgylne blomster. Frukten er en opptil 60 cm lang belg.
Flamboyant hører hjemme i de tørre skogene vest på Madagaskar. Det er vanlig plantet i parker og gater i tropiske og subtropiske strøk på grunn av de vakre blomstene og fordi treet kaster en tett og vid skygge. I områder med utpreget tørketid er det løvfellende, men ellers er det nesten eviggrønt. Arten tåler ikke frost, og i middelhavsområdet blir det bare plantet på de aller mildeste stedene.
Det er et av flere treslag som kalles «flammetre». Blant andre flammetrær kan en nevne Brachychiton acerifolius, Embothrium coccineum, Nuytsia floribunda og Spathodea campanulata.


== Galleri ==

		
		
		
		
		


== Kilder ==
H. Vedel (1977). Trær og busker ved Middelhavet. Cappelen. s. 58–59. ISBN 82-02-03708-5. 
M. Blamey og C. Grey-Wilson (2004). Wild Flowers of the Mediterranean (2 utg.). London: A & C Black. s. 110. ISBN 0-7136-7015-0. 
Floridata — Delonix regia Besøkt 3. oktober 2014.
M. Rivers (2014). «Delonix regia». IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2. Besøkt 3. oktober 2014. 


== Eksterne lenker ==
(en) Flamboyant i Encyclopedia of Life 
(en) Flamboyant i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Flamboyant hos ITIS 
(en) Flamboyant hos NCBI 
(en) Flamboyant hos The International Plant Names Index 
(en) Flamboyant hos Tropicos 
(en) Kategori:Delonix regia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Delonix regia – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Delonix regia – detaljert informasjon på Wikispecies
Safia Abdi Haase

Safia Abdi Haase (født 5. mai 1959) er en norsk-somalisk sykepleier, kjent for sitt arbeide mot kjønnslemlestelse. Hun kom til Norge som kvoteflyktning i 1992, som alenemor med tre døtre og uten utdannelse. Kongen utnevnte i 2014 Haase til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden for hennes arbeid til beste for kvinners og barns livsvilkår.
Haase har blant mye annet vært med på å utforme Regjeringens ”Handlingsplan mot kjønnslemlestelse” (FGM) og har sittet i det nasjonale utvalget KIM som arbeider med strategier for å bekjempe rasisme og fremme aksept og forståelse mellom kulturer.
I 2002 kom dokumentarfilmen Safia og hennes døtre. 
Hun fikk i 2011 en pris fra Unni og Jon Dørsjøs minnefond for sitt kontaktskapende arbeid mellom somaliere og nordmenn, og for at hun er en viktig rollemodell for innvandrerkvinner i Norge.I 2007 fikk Safia Abdi Haase Blanche Majors Forsoningspris for sitt engasjement for pluralisme og inkluderende politikk. Hun har satt fokus på   ukulturer både i norsk offentlig forvaltning og i ulike innvandringsmiljøer. Prisen deles ut av Aktive Fredsreiser hvert år og går til personer eller organisasjoner som på ulike plan engasjerer seg i  forsoning og forsoningsprosesser. Prisen peker på viktigheten av  forsoningsarbeidet som et ledd i fredsskapende arbeid, særlig i forhold til  parter som er, eller har vært i konflikt.
I 2016 mottok hun Amnestyprisen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«En gripende flyktningehistorie», artikkel i forbindelse med TV-aksjonen 2010
«Presentasjon av Safia Abdi Haase.», fra organisasjonen Amathea
Om Safia Abdi Haase, fra NRK Østfold 27. september 2014
«Somalia activist Safia Abdi Haase gets Norway medal», artikkel fra BBC 3. oktober 2014
Fabián González

Fabián González (født 8. mai 1992) er en spansk turner som spesialiserer seg i apparatturn. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der hans beste resultat var nummer 9 i mangekamp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fabián González – Olympics.com 
(en) Fabián González – Olympic.org 
(en) Fabián González – Olympedia 
(en) Fabián González – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Hongkongs sporveier

Hongkongs sporveier (Hong Kong Tramways, fullt navn Hong Kong Tramway Electric Company Limited, kinesisk: 香港電車, pinyin: Xiānggǎng diànchē) er et sporveissystem i det sentrale Hongkong i Kina. Det er et 13 km langt sporveisnett som er unikt med sine dobbeldekkersporvogner, inspirert av dobbeldekkerne på Blackpools sporveisnett. Sporvidden er på 1067 mm. Sporvognene begynte å trafikkere Hongkongs gater så tidlig som 1904 og er blitt en turistattraksjon. Selskapet disponerte 163 vogner i 2014, to av vognene med åpent toppdekk. I rushtidene er intervallet mellom to sporvogner på ca 90 sekunder i linjenes felles midtre seksjon. Høyeste hastighet er på 40 km/t.


== Linjer ==
Traseen følger gater som også er åpne for annen trafikk. Eiet og drevet av Veolia Transport går sporveien på Hongkongøya mellom Shau Kei Wan og Kennedy Town med en sirkellinje innom Happy Valley.  Hodeplassene ligger med om lag 250 meters mellomrom. 

Shau Kei Wan ↔ Western Market
Shau Kei Wan ↔ Happy Valley
Shau Kei Wan ↔ Kennedy Town
North Point ↔ Whitty Street
Happy Valley ↔ Kennedy Town
Western Market ↔ Kennedy Town


== Fotogalleri ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(zh-Hans) Offisielt nettsted 
(en) Hong Kong Tramways – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Responsiv nettside

Responsiv nettside (engelsk: responsive web design, forkortet RWD) er en nettside som kan vises på alle skjermstørrelser. Elementene på siden vil automatisk strekkes, krympes eller flyttes for å tilpasses den tilgjengelige skjermplassen på et bredt utvalg av enheter. Dette gjøres særlig ved at antallet spalter reduseres når bredden på nettsiden minsker. En responsiv nettside bruker bl.a. HTML og CSS-mediespørringer (engelsk: CSS media queries) til å tilpasse seg enhetens skjermstørrelse.  
For at en nettside skal være responsiv skal den være bygget opp med tre kjernefunksjonaliteter:
Fleksible spalter
Fleksible media og bilder
Bruker mediespørringer til å håndtere media samt avgjøre enhetens skjermstørrelse


== Se også ==
Adaptiv nettside


== Historie ==
Det første nettstedet som benyttet et design som dynamisk tilpasset seg nettleserens størrelse var Audi.com, lansert i slutten av 2001. Det engelske begrepet for RWD ble først brukt i 2010 av Ethan Marcotte i artikkelen «Responsive Web Design», skrevet for magasinet A List Apart.


== Referanser ==
Carl Albert von Passow

Carl Albert von Passow  (uttales: Passau) (født 4. desember 1682 i Rühn i hertugdømmet Mecklenburg-Schwerin, død 14. september 1757 i København) var en tysk offiser i dansk-norsk tjeneste i første halvdel av 1700-tallet. Han var sønn av amtskriver og skogvokter Hans Passow i Rühn og Tarnow. Dessuten var han bror av vagtmester ved Dömitz festning Hans Jürgen Passow (-1735), dansk oberstløytnant Christian Albrecht von Passow (1676-1755), dansk-norsk løytnant Johann Jochim Passow (1685-1752) og amtmann i Güstrow amt Jacob Passow (1688-1762). Han er kjent for å være den første kommandanten på det nye Vardøhus festning som stod ferdig i 1738 (Carl von Passow ankom riktignok ikke festningen før i 1739).


== Vardøhus festning ==
I 1733 approberte kong Christian 6 et forslag om bygging av en ny festning i Vardøhus amt. Denne ble som de tidligere festninger bygget i Vardø og var nr. 3 i rekken av festningsverk reist i Vardø igjennom årenes løp. festningen ble påbegynt 2. august 1734. Som arbeidskraft ble det utkommandert en løytnant, en sersjant, en korporal, en tambour og 40 soldater fra Bergenhusiske Garnisons-Compagnie. I 1735 kom ytterligere 50 mann fra det Trondhjemske Garnisons-Compagnie. Arbeidet ble hele tiden ledet av Michael Jansen von Sundt, som kongen i 1733 hadde utnevnt til kaptein ved Ingenieur-Corpset. Den nye Vardøhus festning stod ferdig i 1738 og var da et av de mest moderne og avanserte i sin tid.
Obestløytnant Carl von Passow ankom Vardøhus festning 20. juni 1739 og tiltrådte som kommandant umiddelbart. Han ble også kongelig poståpner i Vardø.


== Referanser ==


== Kilder ==
Forsvarsbygg (2002). Verneplan Vardøhus Festning
Generalstabens Bibliotek
LHA Schwerin 2.12-3/2-5 Sign. 247 Bestallung des Hans Passow zum Amtsschreiber 1679 (Kloster Rühn)
LHA Schwerin 2.12-2/18 Sign. 6454 Passow
Archiv des Ev. Luth. Kirchenkreises Mecklenburg, Taufregister Rühn 1653-1888, nr. 3/1682, s. 145
Rigsarkivet, Garnisons Sogn København Enesteministerialbog 1706-1807, nr. 124/1757, s. 425
CEA Schøller: Fremmede Adelsslægter i Danmark. XI. v. Passow. Ind: Samfundet for Dansk-Norsk Genealogi og Personalhistorie. Personalhistorisk Tidsskrift 1902-1903, 4. række, 5. bind. H. Hagerup, København 1902, s. 61–69
Utdanningsdepartementet (Sverige)

Utbildningsdepartementet er et departement i Regeringskansliet, med ansvar for nasjonale spørsmål innen utdanning og forskning.
Departementet ble etablert 16. mai 1840 under en større departementalreform, under navnet Ecklesiastikdepartementet. Det byttet navn til Utbildningsdepartementet 1. januar 1968. Ansvaret for kultursaker ble flyttet til det nye Kulturdepartementet 1. desember 1991, men ført tilbake 1. januar 2005 samtidig som departementet byttet navn til Utbildnings- och kulturdepartementet. Kulturdepartementet gjenoppsto imidlertid 1. januar 2007.
Historisk sett har Utbildningsdepartementet sine røtter i den svenske kirkens virksomhetsområde, hvilket innbefattet utdanning, forskning og kulturelle saker. Med sekulariseringen ble de rent kirkelige gradvis mindre betydning, mens saker om undervisning økte.
Siden 1. januar 2007 håndterer Utbildningsdepartementet saker om førskole, skole, voksenopplæring, studiestøtte, høyskoleutdannelse samt samordner saker om forskning.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Kleivane kraftverk

Kleivane kraftverk er et vannkraftverk i Suldal kommune i Rogaland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 199 meter i Mosåno.
Installert effekt er 750 kW. Årsproduksjon er 3,9 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Jonathan Hill (politiker)

Jonathan Hopkin Hill, baron Hill av Oareford, (født 24. juli 1960 i Hampstead i London) er en britisk konservativ politiker som var leder av det britiske overhuset 2013 til 2014 og stedfortredende skoleminister fra 2010 til 2013.
Hill har vært lobbyist, PR-konsulent, samt rådgiver for Kenneth Clarke og statsminister John Major. Han ble i 2010 utnevnt som ikke arvelig baron Hill of Oareford i Somerset og tok straks sete i overhuset.Hill ble i 2014 nominert som Storbritannias kandidat til EU-kommissær i Juncker-kommisjonen og gikk samtidig ut av regjeringen. Etter at folkeavstemningen om Storbritannias EU-medlemskap endte med flertall for å forlate unionen, kunngjorde Hill at han ville trekke seg som EU-kommissær.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Pressemelding fra Hill
Reidar Aarsand

Reidar Aarsand (født 28. januar 1946, død 23. januar 2019) var en norsk trekkspiller. Han var elev av Toralf Tollefsen og studerte i Moskva. Han har spilt med Raya Bielenberg og i orkesteret "Primas". Han har vært nordisk juniormester. Han turnerte i 10 år med Raya i Rikskonsertenes forestilling «Spill sigøyner!».


== Diskografi ==
EgneAc(c)ordeon virtuoso, 1999 (Lærdal musikkproduksjon: LMP 199).MedvirkerKvien, Anne-Marie: Livsglede (Fagerborg studio Anne-Marie Kvien: AMK 9801). 1998.
Sesame Street - Nye Spor. (NRK SSMC5) 1995.
Roar Engelberg & Primas: Café Europa (Kirkelig kulturverksted: FXCD 125) 1993.
Green Isac Happy endings (Origo Sound) 1992.
Raya: Progeja (Hot Club Records: HCRCD 63) 1990.
Raya (4) ‎– Hasiyam! (Nacksving ‎– 031-29) 1980.


== Roller ==
FilmTrekkspiller i For dagene er onde.TeaterforestillingerKanin Kanin (17. feb 1995 - Det Norske Teatret) - Musiker.
Min modige mor (11. nov 1993 - Oslo Nye Teater) - Musiker.
Piaf (15. feb 1992 - Riksteatret) - Musiker.
Nå seile vi på Mjøsa . . . (3. okt 1988 - Det Norske Teatret) - Musiker.
Puntila (14. nov 1987 - Det Norske Teatret) - Musiker.
Jordfolkets død av Elsa Qvale - Dansegruppen Huldra. (14.-18. okt 1987 - Store scene Black Box) - Musiker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Reidar Aarsand på Discogs
Lu Ban

Lu Ban (forenklet kinesisk: 鲁班; tradisjonell kinesisk: 魯班; pinyin: Lǔ Bān; Wade–Giles: Lu Pan, født 507 f.Kr. i staten Lu i Kina, død 444 f.Kr.) var en kinesisk snekker, ingeniør, filosof, oppfinner, militærteoretiker og statsmenn. Han levde på samme tid som Mozi, og er i kinesisk folketro vernehelgen for bygningarbeidere og byggherrer. 
Lu Ban var født i staten Lu som lå vest i det som er provinsen Shandong i en fremstående familie, under borgerkrigene i Vår- og høstannalenes tid. Han het opprinnelig Gongshu Yizhi (kinesisk: 公輸依智). Han omtales også som Gongshu Ban/ Kungshu Pen og Kungshu Pun, men for det meste var han kjent som Lu Ban. 
Ifølge de tradisjonelle overleveringer stod han bak en rekke oppfinnelser, beskrevet i kapittel 49 og 50 i Mozi: 

Skystige — en mobil beleiringsstide med motvekt.
Gripehaker og rambukkutstyr for sjøkrig.
Trefugl — en flyvende trefugl som kunne holde seg i luften i tre dager. Det er blitt foreslått at den var en slags drage.Han skal også ha oppfunnet blant annet en løfteanodning til jelp ved begravelser, en hestekjerre av tre, og andre trearbeider nevnt i forskjellige tekster, og som har gjort at Lu Ban skulle ble anerkjent som mesterbygger. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Du Shiran;  m.fl. (1992). Biographies of Ancient Chinese Scientists Series One: Lu Ban. Beijing: Kexue Chubanshe. s. 22–25. ISBN 7-03-002926-7. CS1-vedlikehold: Eksplisitt bruk av m.fl. (link)
Wang Fu;  m.fl. (1994). Records of Lu Ban: China's Earliest Inventor – Lu Ban. Beijing: Zhongguo Kexue Jishu Chubanshe. s. 3–6. ISBN 7-5046-1676-1. CS1-vedlikehold: Eksplisitt bruk av m.fl. (link)
Li Shaoyuan; Zhao Beizhi;  m.fl. (1996). Stories of Chinese Scientist and Inventors. Beijing: Jindun Publishing House. s. 1–8. ISBN 7-5082-0168-X. CS1-vedlikehold: Eksplisitt bruk av m.fl. (link)
Yu Xuecai; Li Chunfu (mai 2004). «Gongshu Ban, No. 22 Monograph in Research Library of Chinese Architectural Culture» (PDF). Huazhong Architecture Bimonthly. Arkivert fra originalen (PDF) 4. mars 2016. 
Le Chevoir Patrick (1998). «L'UNITE DE MESURE DE LU BAN (魯班尺)- Une unité de mesure conceptuelle au service des statuaires d'Yilan (宜蘭市) à Taiwan, Vol. III-1, [2-14]». Anthroepotes. Arkivert fra originalen 27. april 2010.  Arkivert 27. april 2010 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
A Restoration of Lu-Ban's Wooden Horse Carriage (PDF)
Mozi (Chinese text and Mei translation) - Chinese Text Project
Marianne Thyssen

Marianne Leonie Petrus Thyssen (født 24. juli 1956 i Sint-Gillis-Waas) er en belgisk politiker. Hun har vært medlem av Europaparlamentet siden 1991. Thyssen var fra 15. mai 2008 til 23. juni 2010 leder av det flamske kristeligdemokratiske partiet Christen-Democratisch en Vlaams (CD&V). Hun var fra 2014 til 2019 EU-kommissær for Belgia i Juncker-kommisjonen.
Marianne Thyssen vokste opp som ett av tre barn i en bakerfamilie i Sint-Gillis-Waas. Hun gikk på skole i Wachtebeke og Sint-Niklaas og studerte deretter jus på Katholieke Universiteit Leuven (KUL) hvor hun også var vitenskapelig assistent. Hun har arbeidet som juridisk rådgiver og senere generalsekretær for kristelig forbund for små og mellomstore bedrifter. 
Sine første politiske erfaringer fikk Thyssen som medarbeider i Belgias helsedepartement. Hun ble i 1991 for første gang innvalgt til Europaparlamentet og gjenvalgt i 1994, 1999, 2004 og 2009.  Hun ble i 2004 nestleder i Det europeiske folkepartiet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marianne Thyssen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Marianne Thyssen hos Europaparlamentet
Stefan Löfvens første regjering

Stefan Löfvens regjering var Sveriges regjering fra 3. oktober 2014 til 21. januar 2019. Den ble ledet av Sveriges statsminister Stefan Löfven, og var en mindretallsregjering med statsråder fra Socialdemokraterna og Miljöpartiet. Regjeringen ble dannet etter riksdagsvalget i Sverige 2014 og avløste Regjeringen Reinfeldt.
Regjeringen Löfven tiltrådte ved konselj på Stockholms slott den 3. oktober 2014. Sammensetning og regjeringserklæring ble presentert av Löfven i Sveriges riksdag samme formiddag. Det var første gang siden Regjeringen Erlander II at Socialdemokraterna regjerte med et annet parti.
Den 4. desember 2014 ble regjeringens budsjettforslag nedstemt i Riksdagen, etter at Sverigedemokraterna stemte på budsjettet til Alliansen. Som følge av dette, kunngjorde Löfven at han den 29. desember ville skrive ut nyvalg, som skulle bli holdt 22. mars 2015. Den 27. desember 2014 kunngjorde Löfven at det var inngått en rikspolitisk avtale (desemberavtalen) som medførte at det ikke var behov for nyvalg i 2015.
Regjeringen ble etterfulgt av Stefan Löfvens andre regjering 21. januar 2019.


== Sammensetning ==
Ved tiltredelsen besto regjeringen av 24 statsråder, hvorav tolv kvinner og tolv menn, med en middelalder på 45,4 år. Regjeringen inkluderte fire utenlandskfødte statsråder.


== Referanser ==