jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Spis deg fri

Spis deg fri (engelsk originaltittel: Bright Line Eating) er en slankebok skrevet av Susan Peirce Thompson. 
Boken introduserer «Spis deg fri»-metoden for kostholdsomlegging, og henviser til hjerneforskning som grunnlag for denne metoden. Den prøver å gi leseren kunnskap og kognitive verktøy for å bygge nye vaner rundt kosthold, noe som skal føre til vektnedgang og livsstilsendring gjennom automatiserte rutiner. Sentralt i Thompsons teorier er at overvekt ikke er et resultat av manglende viljestyrke eller manglende moral, men at det derimot er en bivirkning av hvordan moderne kosthold kaprer hjernen, slik at signaler om metthet ikke kommer frem.Bokens metode tar utgangspunkt i fire regler:
Kutt ut sukker
Kutt ut mel
Spis tre måltider hver dag
Spis en bestemt mengde mat til hvert måltidSusan Peirce Thompson anbefaler et kosthold bestående av grønnsaker, kjøtt, fisk, melkeprodukter, belgfrukter, korn og frukt, mens man skal unngå mat med mye mel og sukker. Et redusert inntak av hvitt mel og sukker er i tråd med anbefalingene til det norske Helsedirektoratet, mens fullstendige kutt av matvarer og strengt fokus på mengdekontroll gjennom veiing av mat ikke er det. Thompson anbefaler også fasting mellom de de tre daglige måltidene, og fraråder fokus på trening i perioder man skal ned i vekt. Heller ikke dette er i tråd med anbefalingene fra de norske fagmiljøene, der man heller tilråder å ikke vente for lenge mellom måltider, samt daglig fysisk aktivitet. Fagmiljøene  er samtidig skeptiske til det teoretiske grunnlaget for Thompsons metode, og peker blant annet på manglende dokumentasjon for at man blir avhengig av sukker, og at man trenger en randomisert kontrollert studie før man kan si at Thompsons metode har en effekt.Den engelskspråklige originalversjonen Bright Line Eating havnet på New York Times' bestselgerliste i april 2017. Også i Norge har Spis deg fri vært inne på den offisielle bestselgerlistene flere ganger, både etter lanseringen i august 2017 og på nytt i januar 2018. På norsk er boken er utgitt på Skriptor forlag i Tove B. Gulbrandsens oversettelse, med psykologspesialist Helle Hagness som fagkonsulent og forfatter av etterordet, og med forord ved Irina Lee.
I forbindelse med bokutgivelsen har den norske forleggeren Irina Lee lansert ulike kurs, der hun underviser i Spis deg fri-metoden. Forlaget Skriptor har i tillegg gitt ut en digital kokebok med Spis deg fri-oppskrifter for kvinner som skal ned i vekt, laget i samarbeid med forfatter Inger E. Berg og fotograf Michela Salt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Spis deg fris norskspråklige nettsider ved Irina Lee
Bright Line Eatings amerikanske nettsider ved Susan Peirce Thompson
Eudicella (Cyprolais) hornimanni

Eudicella (Cyprolais) hornimanni er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En ganske stor (25-32 millimeter), blankt grønn gullbasse. Hode og forkropp (inkludert scutellum) er skarpt grønne, dekkvingene grønngule med en mørkgrønn skråstripe. Denne arten har ikke påfallende metallglans. Hannen har et bredt, rødlig framspring i den uthulte pannen, med et T-formet horn i midten og kraftige pigger på sidene. Bakerst i pannen er det to trekantede tenner (rett over den uthulte delen). Hunnen utmerker seg med en bred, firkantet, rød "snute".


== Levevis ==
Hannene bruker "hornene" sine til å kjempe om hunnene. Hver hann prøver å vippe motstanderen over på ryggen ved å presse hornet under ham.
Som hos de fleste andre Cetoniinae utvikler larvene seg i morken, død ved, og de voksne billene besøker gjerne blomster.


== Utbredelse ==
Arten lever i Vest- og Sentral-Afrika (Kamerun, Uganda).


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821
Stammen Goliathini Griffith & Pidgeon, 1832
Slekten Eudicella White, 1839
Underslekten Cyprolais Thomson, 1880
Eudicella (Cyprolais) hornimanni (Bates, 1877)
Eudicella (Cyprolais) hornimanni elgonensis (Allard, 1982)
Eudicella (Cyprolais) hornimanni hornimanni (Bates, 1877)


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
(en) Eudicella – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bilde av en hann
Bilde av en hann
Eudicella (Cyprolais) loricata

Eudicella (Cyprolais) loricata er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En ganske stor (26-36 millimeter), blankt olivengrønn gullbasse. Denne arten har ikke påfallende metallglans. Dekkvingene har fire små, svarte flekker. Hannen har et bredt, rødlig framspring i den uthulte pannen, med et T-formet horn i midten og butte pigger på sidene. Bakerst i pannen er det to små, trekantede tenner (rett over den uthulte delen). Hunnen utmerker seg med en bred, firkantet, rød "snute".


== Levevis ==
Hannene bruker "hornene" sine til å kjempe om hunnene. Hver hann prøver å vippe motstanderen over på ryggen ved å presse hornet under ham.
Som hos de fleste andre Cetoniinae utvikler larvene seg i morken, død ved, og de voksne billene besøker gjerne blomster.


== Utbredelse ==
Arten lever i Tanzania, Rwanda, Den Demokratiske Republikken Kongo, Malawi og Zambia.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821
Stammen Goliathini Griffith & Pidgeon, 1832
Slekten Eudicella White, 1839
Underslekten Cyprolais Thomson, 1880
Eudicella (Cyprolais) loricata (Janson, 1877)
Eudicella (Cyprolais) loricata kiellandi (Allard, 1985)
Eudicella (Cyprolais) loricata knothi (Schürhoff, 1933)
Eudicella (Cyprolais) loricata loricata (Janson, 1877)
Eudicella (Cyprolais) loricata montana (Allard, 1985)
Eudicella (Cyprolais) loricata oberthueri (Kolbe, 1896)
Eudicella (Cyprolais) loricata rhodesiana (Ruter, 1978)
Eudicella (Cyprolais) loricata ruandana (Allard, 1985)
Eudicella (Cyprolais) loricata vingerhoedti (Allard, 1993)


== Eksterne lenker ==
Bilde av en hann
(en) Eudicella (Cyprolais) loricata i Encyclopedia of Life 
(en) Eudicella (Cyprolais) loricata i Global Biodiversity Information Facility 
Cyprolais loricata – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Eudicella – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hylas and the Nymphs

Hylas and the Nymphs (norsk: Hylas og nymfene) er et maleri fra 1896 av den prerafaelittiske kunstner John William Waterhouse.


== Motiv ==
Motivet er en mytologisk scene fra den greske fortelling om Jason og argonautene, og forestiller Hylas som fristes av vannymfene. En ung mann med kort, mørkt hår kneler ved den frodige vannbredden til venstre i bildet. Han er drapert i blått, med et rødt bånd om livet, og holder en vannkrukke i sin venstre hånd som for å fylle den. Han trekkes mot en av nymfene i vannet, som holder fast i hans høyre arm. Hun er omgitt av seks andre, unge og nakne nymfer som ser nesten identiske ut. De har alle satt gule og hvite blomster i håret, og stirrer på ham fra vannet, som er dekket med vannliljer og blad. Mellom vannplantene skimtes  lange stilker og nymfenes bleke underkropper som fader ut i dypet. Scenen ses ovenfra.


== Myte ==
Hylas var en av argonautene som seilte med Jason på jakt etter Det gylne skinn. Da skipet ankom en øy ble det Hylas' oppgave å finne drikkvann til besetningen. Han fant en velfylt kilde og ble straks omgitt av nymfer mens han var i ferd med å fylle vannkrukken. Nymfene hypnotiserte Hylas ned i dypet, og selv om de andre seilerne lette etter ham, kom Hylas aldri til syne igjen.


== Historikk ==
Waterhouse malte bildet i 1896, formentlig ikke på oppdrag fra noen men snarere for egen fornøyelses skyld. Ikke lenge etter at det var ferdig, tilbød Manchester Art Gallery å kjøpe det. I januar 2018 tok museet bildet ned, hvilket skapte debatt blant publikum.


== Referanser ==
Annette Widmann-Mauz

Annette Widmann-Mauz (født 13. juni 1966 i Tübingen) er en tysk politiker (CDU). Hun ble i 2009 parlamentarisk statssekretær i Tysklands helsedepartement i regjeringene Merkel II og Merkel III.Widmann-Mauz ble medlem av Forbundsdagen i 1998, og i 2000 medlem av styret i CDU/CSU-fraksjonen. Hun var fra 2000 til 2005 leder av CDU/CSU-fraksjonens kvinnegruppe og fra 2001 til 2002 CDU/CSU-fraksjonens ansvarshavende for forbrukervern og næringsmiddelsikkerhet.


== Referanser ==
Hoya lanceolata

Hoya lanceolata er en klatrende busk i gravmyrtfamilien.
Den vokser epifyttisk oppe i trær. Bladene er lansettformede og 2–5 cm lange. De duftende blomstene sitter 3–10 sammen i hengende skjermer. Kronen er hvit og 1,3 cm i diameter med en stjerneformet, rød bikrone. Arten vokser i fjellskoger fra Himalaya til nordlige Myanmar. Den deles i to underarter, subsp. lanceolata og subsp. bella. Den sistnevnte underarten er en vanlig stueplante med det norske navnet dvergvoksblomst. Den dyrkes som regel som ampelplante.


== Litteratur ==
«Hoya lanceolata subsp. bella». Missouri Botanical Garden. Besøkt 7. februar 2018. 
T. Kristoffersen (1970). Stueplantene i farger. Aschehoug. s. 250. 
R. Herwig (1995). 350 stueplanter. Oversatt av E.M. Lauritzen (2 utg.). Oslo: Schibsted. s. 111. ISBN 82-516-1573-9. 


== Eksterne lenker ==

(en) Hoya lanceolata i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Hoya lanceolata hos NCBI 
(en) Hoya lanceolata hos The International Plant Names Index 
(en) Kategori:Hoya lanceolata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hoya lanceolata – detaljert informasjon på Wikispecies
Bjørnen i det blå huset

Bjørnen i det blå huset (også kjent som Bjørnen i det store blå huset) er en amerikansk TV-dukkeserie fra 1997-2006, produsert av Disney og sendt på Playhouse Disney og NRK i Norge.


== Handling ==
Bjørnen bor i «Big Blue House» hvor han er omsorgsperson for den lille bjørnungen Jojo, en mus ved navn Smule, lemuren Tresko, to otere kalt Tripp og Trapp, samt Skygge. Bjørn og vennene hans opplever mange ulike eventyr sammen. Eventyrene inkluderer vanligvis at de lærer å løse forskjellige problemer, samarbeide med hverandre, eller utvikle flere sosiale ferdigheter.
Hver episode åpner med en velkomstssang. Episodene fokuserer på spesifikke tema, som fører frem til en leksjon mot slutten av hver episode. Karakteren «Skygge» forteller også et segment med skyggedukker i hver episode. Mot slutten av hver episode synger Bjørn farvel-sangen med Måne.


== Norske stemmer ==
Bjørn – Paul Ottar Haga
Tripp	– Trond Teigen
Trapp	– Stein Stølen Bjerkaker
Tresko – Aksel Hennie
Smule –  Anders Sundstedt
Jojo – Siri Nilsen
Måne – Jorun Erdal
Skygge – Ingeborg Hungnes


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Bjørnen i det blå huset (TV-serie)
Rygge (valgkrets)

Rygge var en valgkrets i Smaalenenes amt ved stortingsvalgene fra 1906 til 1918. Ved disse stortingsvalgene praktiserte man en valgordning med direkte flertallsvalg i enmannskretser. Glemminge valgte således én representant og én personlig vararepresentant.
Valgkretsen Rygge bestod av herredene Onsøy, Råde, Rygge, Moss landsogn, Våler og Hobøl med rundt 21 000 innbyggere og 10 000 stemmeberettigede etter innføringen av kvinnelig stemmerett.


== Valgresultat ==


== Stortingsrepresentanter ==


== Referanser ==
Beatrice Puiu

Beatrice Puiu (født 22. mars 1986) er en rumensk friidrettsutøver som konkurrerer i mangekamp. Hun har gull i sjukamp fra Balkanmesterskapet i friidrett 2016 som fremste internasjonale meritt.
Hun deltar i Bobsleigh under Vinter-OL 2018 som trener og utøver. 


== Idrettskarriere ==
2013Puiu deltok i femkamp under EM i friidrett innendørs 2013, og kom der på 13.-plass med 3561 poeng. Under Europacupen i mangekamp 2013 deltok Romania i Second league (tredje høyeste divisjon), og kom på femteplass med 5446 poeng. 

2016Hun vant sjukamp under Balkanmesterskapet i friidrett 2016. Hun satte der personlig rekord med 5890 poeng.
2018Puiu deltar i bobsleigh under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, både som utøver og trener. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Beatrice Puiu – IBSF 
(en) Beatrice Puiu – World Athletics 
(en) Profil hos European Athletics
(en) Profil hos Vinter-OL 2018 (som utøver)
(en) Profil hos Vinter-OL 2018 Arkivert 8. februar 2018 hos Wayback Machine. (som trener)
Springer Mountain

Springer Mountain er et fjell Chattahoochee-Oconee National Forest i den amerikanske delstaten Georgia. Fjellet ligger i Blue Ridge Mountains, som igjen hører til Appalachene.
Springer Mountain er det sørlige endepunktet på vandrestiene Appalachian Trail og Benton MacKaye Trail.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Springer Mountain – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Per Arne Løset

Per Arne Løset (født 1967) er en norsk figurspiller som driver figurteaterkompaniet TinkerTing, også kalt TinkerTing Løset.
Løset har også vært tilknyttet Hollow Creature, Grusomhetens Teater og Sogn og Fjordane Teater.


== Figurteatret TinkerTing ==


==== Hunger (2009) ====
I 2009 satte TinkerTing opp forestillingen Hunger. Denne produksjonen var basert på Knut Hamsuns roman Sult, og benyttet en dukketype som kalles marotter. Det britiske figurteaterkompaniet Pickled Image hadde regien. Med seg i produksjonen hadde Løset figurspilleren og skuespilleren Gisle Hass. Forestillingen ble nominert til beste forestilling i skolesekken og ble spilt i Norge, Danmark, Sverige, Russland, Nederland, England, Portugal og Kina.Produksjonsselskapet Gary Friedman Productions filmet et utdrag av forestillingen under UNIMAs verdenskongress og figurteaterfestival i den kinesiske byen Chengdu i 2012. Forestillingen vant pris for beste forestilling under festivalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Per Arne Løset på www.sceneweb.no. Besøkt 7. februar 2018.
Om TinkerTing på www.sceneweb.no. Besøkt 7. februar 2018.
Rosenhan-eksperimentet

Rosenhan-eksperimentet er et berømt psykologisk eksperiment av David Rosenhan som ble utført for å undersøke gyldigheten av psykiatriske diagnoser. Eksperimentet foregikk ved at 8 personer simulerte hallusinasjoner for å bli innlagt på psykiatriske sykehus, og i etterkant av innleggelsen opptrådte helt som vanlig. Pasientene ble diagnostisert som å ha psykiske lidelser og mottok behandling for dette. Studien ble publisert i tidsskriftet Science i 1973 under tittelen "On being sane in insane places".
Dorothee Bär

Dorothee Bär (født 19. april 1978 i Bamberg som Dorothee Mantel) er en tysk statsviter og politiker (CSU). Hun har siden 2002 vært medlem av Forbundsdagen, og var fra 2009 til 2013 familiepolitisk talskvinne for fraksjonen (gruppen). Bär var fra 2013 til 2017 parlamentarisk statssekretær i Tysklands departement for ernæring og landbruk, i regjeringen Merkel III.


== Referanser ==
Eva Högl

Eva Högl (født 6. januar 1969 som Eva Alexandra Ingrid Irmgard Anna Kampmeyer i Osnabrück) er en tysk jurist og politiker (SPD). Hun ble i 2009 innvalgt i Forbundsdagen. I 2013 ble hun valgt som stedfortredende leder av SPDs fraksjon (gruppe) i Forbundsdagen. I maj 2020 ble hun valgt til Wehrbeauftragter (tilsvarende Ombudsmannen for Forsvaret).


== Referanser ==
Castelnaudary

Castelnaudary (Castèlnòu d'Arri) er en kommune i departementet Aude i regionen Occitanie i Sør-Frankrike. Det er i den tidligere provinsen Lauragais.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Castelnaudary


== Referanser ==


== Litteratur ==
Catlos, Brian. The Rough Guide to Languedoc and Roussillon. Rough Guides. ISBN 1-84353-244-1. 
André, Jacques. Guide du Canal du Midi. Vert-Azur. ISBN 2-911793-01-3. 


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Castelnaudary – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Castelnaudary – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Castelnaudary Tourisme (på fransk)
Eudicella tetraspilota

Eudicella tetraspilota er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En ganske stor (opptil 38 millimeter), litt matt grønnlig gullbasse. Hode og pronotum er vanligvis olivengrønne, dekkvingene grønnlig gule eller brunrøde med fire små, svarte flekker. Hannen har et langt, oppoverbøyd, rødt, Y-formet horn i pannen og røde pigger på sidene av dette.


== Levevis ==
Hannene bruker "hornene" sine til å kjempe om hunnene. Hver hann prøver å vippe motstanderen over på ryggen ved å presse hornet under ham.
Som hos de fleste andre Cetoniinae utvikler larvene seg i morken, død ved, og de voksne billene besøker gjerne blomster. Arten er knyttet til skog.


== Utbredelse ==
Arten lever i Tanzania og den Demokratiske Republikken Kongo.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821
Stammen Goliathini Griffith & Pidgeon, 1832
Slekten Eudicella White, 1839
Underslekten Eudicella (i snever forstand) (synonym Ceratorrhina Westwood, 1843)
Eudicella tetraspilota (Harold, 1879)
Eudicella tetraspilota euthalia (Bates, 1881)
Eudicella tetraspilota tetraspilota (Harold, 1879)


== Kilder ==
M. de Palma (2010) Description of a new Eudicella daphnis (Buquet) from Eastern Africa (Scarabaeidae, Cetoniinae). Cetoniimania, oktober 2010: 27- [1]
M. de Palma (2010) Systematic catalogue of Eudicella White (based on De Palma, 2009 and 2010). [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Eudicella – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
(en) Eudicella tetraspilota i Encyclopedia of Life 
(en) Eudicella tetraspilota i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Eudicella tetraspilota hos NCBI 
(en) Kategori:Eudicella tetraspilota – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Eudicella tetraspilota – detaljert informasjon på Wikispecies
Liste over presidentene for Monacos nasjonalråd

Presidenten for Monacos nasjonalråd er leder for nasjonalforsamlingen.


== Kilder ==
«La liste des anciens Présidents». Conseil National. Arkivert fra originalen 1. oktober 2017. Besøkt 8. februar 2018.
Richard Hentsch

Friedrich Heinrich Richard Hentsch (født 18. desember 1869 i Köln, død 13. februar 1918 i Bucuresti) var en tysk etterretningsoffiser under første verdenskrig. Hentsch var delaktig i beslutningen som førte til den tyske tilbaketrekningen under slaget ved Marne i 1914. Beslutningen ble i Tyskland sterkt kritisert, og i Frankrike ble den omtalt som «miraklet ved Marne». Tysklands offensiv kom siden aldri i gang igjen, og kampene gikk over i vedvarende stillingskrig. Hentsch avsluttet sin karrière som oberst i de tyske styrker i Romania. 


== Hentsch' rolle under slaget ved Marne ==
Tyskerne hadde lenge fryktet en krig på to fronter, en mot Russland og en mot Frankrike. Alfred von Schlieffen hadde derfor allerede i 1905 laget sin plan (Schlieffenplanen) for et angrep mot Frankrike. Deretter skulle Tyskland konsentrere seg om østfronten. 
I september 1914 sto fem tyske armeer mellom Paris og Verdun. Tyskland angrep Frankrike gjennom Belgia, for å omringe Paris. Styrkene kom ikke helt ut til kysten, slik planen var. Moltke hadde latt 150 000 mann stå igjen i Elsass-Lothringen.Lengre sør foregikk fra 5. til 9. september 1914 slaget ved elven Marne, i Frankrike. Et overraskende fransk motangrep, der styrkene ble brakt til fronten med 1 500 rekvirerte drosjebiler, slo en ca. 40 kilometer bred luke mellom den tyske 1. og 2. armé.Den tyske sjef for hærens generalstab, general Moltke hadde i sitt hovedkvarter i Luxembourg, mottatt upålitelige opplysninger om slagets utvikling. Han sendte derfor 8. september daværende oberstløytnant Hentsch til overkommandoen for 3., 2. og 1. armé. Hentsch hadde ordre om å skaffe seg oversikt over situasjonen. Dersom han av hensyn til 1. arme fant det nødvendig, skulle han dirigere den tilbake til Soissons-Fismes-Reimslinjen.Ordren ble av ukjente grunner ikke gjort skriftlig, men det finnes notater fra den gangen, som viser innholdet. Hentsch rapporterte jevnlig tilbake til Luxembourg. Han besøkte 3. arme og kom deretter til 2. arme. 
Om ettermiddagen 8. september befant Hentsch seg i armeoverkommando 1, sammen med sjefen for generalstaben, Kühl. Kühl vurderte situasjonen som relativt gunstig, men Hentsch var av en annen oppfatning og ga ordre om å trekke 1. armé tilbake. Denne ordren førte til at også 2. og 3. armé trakk seg tilbake til Marne, overraskende for franskmennene. «Miraklet ved Marne» ble det kalt i Paris.Hentsch påberopte seg senere å ha fullmakt fra Moltke til å beordre tilbaketrekning i nødsfall, en påstand som militærhistorikere senere aldri har funnet helt ut av.  Han ble senere utsatt for sterk kritikk for sin vurdering. I en senere granskning foretatt av generalstaben, ble han frikjent for påstand om klanderverdig opptreden.Friedrich Hentsch utredet angrepet mot Serbia i 1915 og endte som oberst i tyske styrker i Romania.


== Referanser ==
Fartsgrenser i Østerrike

Fartsgrenser i Østerrike er for personbiler og motorsykler 50 km/t innen tettbygd strøk og 100 km/t utenfor tettbygd strøk, med mindre noe annet er skiltet.På motorveier er den generelle fartsgrensen for personbiler og motorsykler 130 km/t, og gjelder om ikke annen hastighet er skiltet. I 2018 ble fartsgrensen på deler av motorveien A1 satt opp til 140 km/t som en foreløpig prøveordning.For tyngre kjøretøy, busser og biler med tilhenger, gjelder en del ytterligere fartsbegrensninger.


== Referanser ==
Fartsgrenser i Slovenia

Fartsgrenser i Slovenia er for personbiler og motorsykler 50 km/t innen tettbygd strøk og 90 km/t utenfor tettbygd strøk, med mindre noe annet er skiltet.På motortrafikkveier er den generelle fartsgrensen for personbiler og motorsykler 110 km/t, tilsvarende på motorveier er 130 km/t, og gjelder om ikke annen hastighet er skiltet.For tyngre kjøretøy, busser og biler med tilhenger, gjelder en del ytterligere fartsbegrensninger.


== Referanser ==
Ridderhaugen

Ridderhaugen er en stor gravhaug som er 37 meter i diameter og 4-5 m høy. Den ligger ca. 200 m øst for Fet kirke i Østersund, Viken og daterer seg tilbake til jernalderen. 
Gravhaugen er en rundhaug bygd opp av jord, og er bevokst med gress og enkelte trær. Den avflatede toppen bærer også spor etter plyndring fra eldre tider, med et krater som måler 11 m x 9 m og som er 1,5 m dypt. Haugen ligger på en høyde med utsikt ned mot Øyeren.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Ridderhaugen». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.