jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Janet Frame

Janet Paterson Frame (født 28. august 1924 i Dunedin, Southland, død 29. januar 2004) var en newzealandsk forfatter. Hun har vunnet en rekke priser, og er særlig kjent for sin trebinds selvbiografi, som ble filmatisert som En engel ved mitt bord av Jane Campion i 1990. 
Flere tragiske hendelser definerte hennes ungdomsår. To søstre druknet i 1937 og 1947; i 1948 ble hun feildiagnostisert med schizofreni og tilbragte 7 år på ulike psykiatriske sykehus.


== Bibliografi ==
Lagoon and Other Stories, noveller (1951)
Owls Do Cry, roman (1957)
Faces in the Water, roman (1961)
The Edge of the Alphabet, roman (1962)
Scented Gardens for the Blind, roman (1963)
Snowman Snowman: Fables and Fantasies og The Reservoir: Stories and Sketches, noveller (1963)
The Adaptable Man, roman (1965)
State of Siege, roman (1966)
The Pocket Mirror, dikt (1967)
Yellow Flowers in the Antipodean Room (tittel i USA) eller The Rainbirds (UK tittel), roman (1968)
Mona Minim and the Smell of the Sun, barnebok (1969)
Intensive Care: A Novel
Living in the Maniototo
The Carpathians
You Are Now Entering the Human Heart, noveller (1983)
The Adaptable Man: A Novel
Daughter Buffalo
To the Is-Land, selvbiografi (1982)
An Angel at My Table, selvbiografi (1984)
The Envoy from Mirror City, selvbiografi (1985)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Janet Frame – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Janet Frame på Internet Movie Database 
(en) Janet Frame hos The Movie Database
Great Southern Rail

Great Southern Rail (GSR) er et australsk jernbaneselskap som driver de tre kjente passasjertogene Indian Pacific, The Ghan og The Overland, som binder kontinentet sammen fra nord til sør og fra øst til vest. Selskapet holder til i Adelaide, som fungerer som et nav for de tre togene. GSR eier selv vognene, først og fremst luftkondisjonerte stålvogner bygget på sent 60-tall og tidlig 70-tall for Commonwealth Railways, men leier inn lokomotiver fra Pacific National.


== Historie ==
GSR ble etablert 1. november 1997, da passasjertogdelen av Australian National ble privatisert. Selskapet var eid av et konsortium av forskjellige selskaper ledet av britiske Serco Group, som i oktober 1999 kjøpte ut de andre eierne. I slutten av mars 2015 ble selskapet solgt til australske Allegro Funds.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(en) Journey Beyond – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Panakeia

Panakeia (gresk Πανάκεια, av pan, 'alt', og akos, 'legemiddel') var i den gresk mytologi «all-legersken», datter av Asklepios og Epione og personifikasjon av legekunsten.


== Kilder ==
Panakeia i Nordisk familjebok (2. utgave, 1914)


== Referanser ==
Primum non nocere

Primum, non nocere eller primum, nil nocere er en latinsk frase som betyr «først og fremst, å ikke volde skade» eller «først og fremst, å ikke skade noe».
Nonmaleficence er et annet prinsipp som har blitt utledet av det førstnevnte og er knyttet til den medisinske etikk som undervises i medisinstudier, kanskje særlig innen akuttmedisin. Prinsippet innebærer at det kan være bedre å gjøre ingenting enn å gripe inn og dermed forverre tilstanden. Leger og annet helsepersonell bør med andre ord overveie risikoen ved å foreta en behandling, spesielt før en diagnose har blitt stilt.
Uttrykkets opprinnelse er usikker. I den hippokratiske ed finnes løftet å «avstå fra å forvolde skade» (ἐπὶ δηλήσει δὲ καὶ ἀδικίῃ εἴρξειν) men uten at den eksakte ordlyd fra frasen forekommer. Prinsippet forklares i Corpus Hippocraticum: legen må ha to ting for øye når det gjelder sykdom, nemlig å gjøre godt eller ikke volde skade (Bok I, Seksj. 11).


== Litteratur ==
Markwart Michler: Ärztliche Ethik. In: Würzburger medizinhistorische Mitteilungen 24, 2005, s. 268–281, her: s. 272–276 (Primum nil nocere).
Louis Kasekende

Louis A. Kasekende (født 29. august 1959 i Kampala) er en ugandisk økonom som er visesentralbanksjef i Ugandas bank. Han har hatt denne stillingen siden 2010, og har også hatt samme stilling tidligere, fra 1999 til 2002.


== Utdanning og yrkeserfaring ==
Kasekende har en Bachelor of Arts innen samfunnsøkonomi fra Makerere University i Kampala, som er landets eldste universitet. I tillegg har han en Master of Arts-grad og en Filosofisk doktorgrad (Ph.D) fra University of Manchester. Mens han studerte i Manchester underviste han også i økonometri der.Fra 1991 til 1996 jobbet han som foreleser på deltid ved Makerere University. Han begynte å jobbe i sentralbanken i 1986, og var direktør for forskningsavdelingen fra 1992 til 1994, og daglig leder (executive director) for forskning og policy fra 1994 til 1999. Han var visesentralbanksjef fra 1999 til 2002. 
I 2002 ble han utnevnt til å jobbe for Verdensbanken. Der jobbet han fram til 2004, som daglig leder (executive director) for Afrika Gruppe 1, slik at han representerte 22 afrikanske land i Verdensbanken. I november 2004 gikk han tilbake til sentralbanken, og var visesentralbanksjef fram til april 2006. Fra mai 2006 til 2009 jobbet han for Den afrikanske utviklingsbanken (African Development Bank) som sjeføkonom, og jobbet der særlig med å hjelpe afrikanske land med å takle finanskrisen.
I januar 2010 ble han igjen utnevnt til visesentralbanksjef, for 5 år.  


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Presentasjon hos Afrikabanken
Presentasjon hos Verdensbanken
Valter Filipe Duarte da Silva

Valter Filipe Duarte da Silva er en angolansk jurist, som  mars 2016 til oktober 2017 var sentralbanksjef i Angolas nasjonalbank (Banco Nacional de Angola).Han er utdannet jurist ved Universidade Católica Portuguesa. Fra 2008 til 2013 jobbet han som visepresident ved det angolanske institutt for valgordninger og demokrati, og fra 2010 til 2013 har han også vært juridisk rådgiver for Angolas visepreseident.Han ble utnevnt til sentralbanksjef i mars 2016, etter at José Pedro de Morais junior trakk seg etter en kort periode (14 mnd) i stillingen.Han trakk seg fra stillingen i oktober 2017, grunnet politiske endringer i landet, og José de Lima Massano overtok stillingen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(pt) Presentasjon på sentralbankens hjemmeside
Thomas Andersen Stang

Thomas Andersen Stang (født 30. november 1802 i Fredrikshald, død 18. januar 1875 samme sted) var en norsk trelasthandler og skogeier. Han var stortingsrepresentant i én periode da han var 2. representant for Fredrikshald til Stortinget i  1859.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Thomas Andersen Stang hos Norsk senter for forskningsdata
Ulf Norinder

Ulf (Uffe) Stellan Albert Norinder (født 19. mai 1934, død 14. november 1978 i Monte Carlo) var en svensk rikmann som kjørte internasjonale baneløp på 1950- og 1960-tallet.

Norinder fikk tre pallplasseringer i de 35 løp han deltok i. Medregnet diverse langløp hadde han to  seiere i 57 løp, som da han i 1961 vant det 12 timer lange løp for standardvogner på Skarpnäck med en 2-sylindret BMW 700. Han kjørte ofte med Joakim Bonnier (1930–72), Chris Amon, Picko Troberg, i biler som Maserati 200S, Porsche 356 Carrera, Porsche 718 RSK, Ferrari 250 GTO, Porsche 906, Lola T70 og McLaren M18.Han var sønn av Arne Johnsson (1910–40) og Anna-Lisa Ahlgren (1909–66). Morens familie laget Ahlgrens biler, hvis form er inspirert av en Bugatti eid av faren, som med broren Axel Johnsson (1908–53) eide Kilafors bruk. Moren giftet seg i 1945 med juristen Carl-Robert Norinder (1909–90), hvis etternavn Ulf tok og ble kjent som da han med søsteren Birgitta arvet Kilafors Bruk etter at faren Arne døde i en flyulykke.  Der lærte han seg racerkjøring (med gocart), blant annet sammen med den senere Formel 1-stjernen Ronnie Peterson (1944–78) som døde i Milano like før Norinder i Monte Carlo.Ulf var gift 1960–65 med Jill Donahue, dattera til Tutta Rolf.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ulr Norinder Racing Driver, minneside
A swedish documentary about Ulf Norinder the racing driver
Slaget ved Rottofreddo

Slaget ved Rottofreddo ble utkjempet den 12. august 1746 mellom en fransk armé og en liten østerriksk styrke. Franskmennene ble kommandert av marskalk Maillebois. 
Forskjellige kilder har tilskrevet seieren til begge sider, men seieren har kanskje gått til østerrikerne siden Botta Adorno og arméen hans okkuperte Genova den 7. september. 


== Kilder ==
Verdhistorie på KLMA
Johan Jakob Dahl

Johan Jakob Dahl (født 22. januar 1836 i Fredrikshald, død 9. september 1908 samme sted) var en norsk offiser og stortingsmann i én periode.Dahl var sønn av en auditør. Selv ble han offiser i 1854, var premierløytnant fra 1857. Senere ble han i 1867 kaptein i 1. akershusiske brigade og fra 1883 oberstløytnant i bergenske brigade. Han ble utnevnt til oberst i 1889, og i 1891 overført til 2. akershusiske brigade. Han tok avskjed i 1901.
Dahl var Fredrikshalds representant på Stortinget i valgperioden 1883–1885, hvor han representerte Høyre. Han var medlem av militærkomiteen.


== Utmerkelser ==
Dahl var innehaver av St. Olavs Orden, Dannebrogordenen og Sverdordenen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Johan Jakob Dahl hos Norsk senter for forskningsdata
Nettvarde

En nettvarde, eller bluetooth beacon er en enveissender som blir brukt for å markere viktige plasser og objekter. Med jevne mellomrom sender den et bluetoothsignal til enheter i nærheten. Dette kan for eksempel brukes for å gi en melding om en nettside som er spesielt relevant for området enheten befinner seg i.


== Referanser ==
Stefan IV

Stefan IV (født ca. 770 i Roma, død 24. januar 817 i Roma) var pave fra juni 816 til sin død i 817.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han var sønn av en romersk adelsmann ved navn Marinus, og var medlem av samme familie hvorfra de senere paver Sergius II og Hadrian II også kom. I en ung alder vokste han opp i Lateranpalasset mens Hadrian I var pave, og under pave Leo III ble han ordinert til subdiakon før han ble gjort til diakon.


=== Pavevalg ===
Han var populær blant det romerske folk, og ble eskortert til Peterskirken og gjort til biskop av Roma og med dette pave den 22. juni 816, innenfor ti dager etter Leo IIIs død. Det er blitt spekulert at hans hurtige valg var et forsøk fra de geistlige i Roma på at forhindre den tysk-romerske keiser å blande seg opp i valget.


=== Pave ===
Han var pave i under ett år. Dette korte pontifikat var ikke desto mindre av en viss betydning, fordi det kom til en viktig tilnærming mellom pavestolen og den styrkede frankiske kongeslekt. Av pave Stefan IV ble Ludvig den fromme den første frankiske konger som ble salvet til keiser og kronet med en formentlig Konstantinskrone; på den måten knyttet det frankiske keiserdømme samtidig an til antikkens vestromerske tradisjon.
Begivenheten fant sted i oktober 816. Pave og keiser møttes i Reims, der Ludvig la seg ned flat tre ganger foran paven. Under messen søndag 5. oktober 816, konsekrete og sakvet så Ludvig som keiser og satte på ham kronen. Under samme seremoni kronet han også Ludvigs hustru  Ermengarde av Hesbaye og tiltakte henne som augusta. Hendelsen kan gjerne også tolkes som et fremstøt fra pavedømmet om å etablere for seg en rolle ved kreeringen av keisere, noe som var blitt stilt under tvil i og medat Ludvig faltisk allerede hadde foretatt ens selvkroning i 813.Stefan oppnådde fra keiser Ludvig en garanti for at pavevalgene skulle finne sted i frihet. Dette ble da også respektert etter hans død, da hans etterfølger pave Paschalis I ble valgt - uten keiserlig innblanding. Med denne konsesjon og løfte om ikke-innblanding i Roma gjorde keiser Ludvig seg forhåpninger om at heller ikke paven ville legge seg opp i beslutninger som kunne være av betydning for hans eget dynastis fremtid som keiserslekt.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Duffy, Eamon, Saints and Sinners: A History of the Popes, Yale University Press (1997)
Mann, Horace K., The Lives of the Popes in the Early Middle Ages, Vol. II: The Popes During the Carolingian Empire, 795–858 (1906)
José Pedro de Morais

José Pedro de Morais (født 20. desember 1955 i Kuito) er en angolansk økonom og politiker, som var Angolas finansminister fra 2002 til 2008, og sentralbanksjef fra 2015 til 2016. 


== Yrkeskarriere ==
Morais jobbet som direktør i det angolanske næringsdepartementet (Ministry of Industry) fra 1977 til 1984, før han begynte å jobbe for FNs utviklingsprogram fram til 1987. I perioden 1987 til 1992 jobbet han igjen i ulike departementer, bl.a. næringsdepartementet og utenriksdepartementet (Ministry of External Relations). 
I 1993 jobbet han som governor i Verdensbanken, før han ble koordinator for Det europeiske utviklingsfondet samme år. Han ble utnevnt til minister for planlegging og økonomisk koordinering i 1994, denne stillingen hadde han fram til 1996, da han ble daglig leder (executive director) i Det internasjonale pengefondet, og bodde da i Washington. Han flyttet tilbake til Angola i 2002, da han ble landets finansminister, en stilling han hadde fram til 2008. Da han sluttet som finansminister flyttet han til Miami.I januar 2015 ble Morais utnevnt til sentralbanksjef, da José de Lima Massano trakk seg fra denne stillingen. I mars 2016 trakk Morais seg fra stillingen, etter 14 måneder som sentralbanksjef, og Valter Filipe Duarte da Silva ble utnevnt til hans etterfølger.


== Referanser ==
Slaget ved Bassignano

Slaget ved Bassignana ble utkjempet under det italienske felttoget i Den østerrikske arvefølgekrigen den 27. september 1745. Resultatet ble seier til den samlede arméen til Frankrike og Spania mot Østerrike og Kongedømmet Sardinia. 
Den fransk-spanske arméen klarte til slutt å slå sammen arméene sine i Italia etter et to år langt felttog, og vant gjennom en manøver som narret 25 000 østerrikske tropper til å flytte seg mot Piacenza slik at den sardinske arméen ble isolert. Sardinierneble så overmannet og slått. 
Slaget ved Piacenza året etter ble et nederlag for Frankrike og Spania og virkningen av Bassignano forsvant.


== Kilder ==
Browning, Reed (2008). The War of the Austrian Succession. St. Martin's Griffin. ISBN 0-312-12561-5.
Guicciardini, Francesco (1832). Storia d'Italia continuata da quella del Guicciardini sino al 1789. VIII. Presso Baudry. 
Tivaroni, Carlo (1888). L'Italia prima della rivoluzione francese 1735-1789. L. Roux. 
Hassall, Athur (1914). Periods of European History The Balance of Power 1715-1789. Macmillan. [1]
Konseptdiagram

Et konseptdiagram eller konseptkart er et grafisk verktøy brukt til å organisere og strukturere informasjon og kunnskap, og for å skildre forholdet mellom forskjellige konsepter.


== Referanser ==
Timothy Antoine

Timothy Antoine er en grenadisk økonom, som siden februar 2016 har vært sentralbanksjef i Den østkaribiske sentralbanken (ECCB), som er sentralbank for åtte østkaribiske stater. 
Han er gift og har to barn. 


== Utdanning og yrkeskarriere ==
Antoine har en Master of Science-grad i sosialpolitikk og planlegging i utviklingsland fra London School of Economics, og en Bachelor of science-grad i samfunnsøkonomi fra University of the West Indies. 
Han begynte å jobbe i finansdepartementet på Grenada i 1993, der han jobbet med planlegging. Han ble forfremmet til seniorøkonom, og senere permanent secretary fra 1999 til 2005 og 2008 til 2016. Fra november 2005 til november 2007 var han rådgiver for direktøren for Canada, Irland og Karibia i Verdensbanken, og bodde da i Washington. Han har også jobbet for ECCB før han ble sentralbanksjef - han var direktør for Grenada i sentralbankens styre fra 2002 til 2005 og fra 2008 til 2016. 
Den 1. februar 2016 overtok han som sentralbanksjef etter at Kenneth Dwight Venner gikk av sent i 2015, etter 26 år i denne stillingen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Presentasjon hos ECCB
James Thomson (1700-1748)

James Thomson (født 11. september 1700 i Ednam i Roxburgshire i Skottland, død 27. august 1748 i Richmond upon Thames i England) var en skotsk dikter som særlig er kjent for diktsamlingen The Seasons og verket The Castle of Indolence. James Thomson skrev også teksten til oden «Rule, Britannia!».


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
James Thomson var det fjerde av ni barn til Thomas Thomson og Beatrix Thomson (født Trotter). Beatrix Thomson var født i Fogo i Berwickshire og var en fjern slektning av huset Hume. Thomas Thomson var presbyteriansk pastor i Ednam til åtte uker etter Thomsons fødsel, men ble da pastor i Southdean, og det var der James hadde det meste av sine unge år.
Thomson fikk sin høyere utdannelse ved Universitetet i Edinburgh. Mens han studerte der fikk han utgitt noen av sine dikt. Disse diktene handlet hovedsakelig om Jed Valley, hans barndoms dal. Planene for ham var en karriere i kirken, men han oppgav teologien fordi prekenene hans ble kritiserte for å være for blomstrende.


=== Dikter ===
I 1725 reiste han til London der han møtte andre forfattare, blant dem skotten David Mallet. Han oppnådde raskt suksess og ble vel ansett av kronprins Frederick, som han støttet politisk. Thomson utgav sine samlede dikt sine under navnet The Seasons i 1730 med dedisering til George Lyttelton, og han ble privatlærer for sønnen ttl Charles Talbot, daværende Solicitor-General i Storbritannia. 
Lyttelton ordnet det så han ble konfliktrådssekretær, og det neste store verket hans, Liberty (1734) ble tilegnet den Tory-sympatiserende prinsen av Wales. Han skrev også flere skuespill, blent dem The Tragedy of Sophonisba (1734), og samarbeidet med Mallet om maskespilet Alfred, som blant annet inneholdt sangen «Rule, Britannia!» og som ble uroppført med musikk av Thomas Augustine Arne ved Cliveden, landsted til prinsen og prinsessen av Wales.
Etter at Talbot døde falt Thomson ut av kronprinsens nåde, og karrieren hans tok slutt med The Castle of Indolence, det mest kjente verket hans, som ble utgitt rett før James Thompson døde i 1748.
En rettstvist omkring publikasjonsrettighetene til ett av Thomsons verker, The Seasons, førte til to viktige rettsavgjørelser (Millar v. Taylor; Donaldson v. Beckett) i kopirettshistorien.


== Referanser ==
Megazostrodon

Megazostrodon er en utdødd slekt av pattedyr som levde fra sen trias til tidlig jura (225-182 millioner år siden). 
Den var en av de første pattedyrene som utviklet seg fra pattedyrlignende krypdyr i trias. Megazostrodon var 10 til 12 centimeter lang og hadde større hjerne enn dens forfedre, cynodontene. Hjernen ble brukt for å unngå å bli bytte for ndinosaurer. Selv om den er et av de første pattedyrene, la den egg akkurat som cynodontene, men de fleste av dens etterkommere begynte å føde levende unger og begynte å utvikle morkake.
Megazostrodon ble oppdaget i 1968 av Crompton og Jenkins i Lesotho, Afrika.
Frigitte slaver

Frigitte slaver er personer som før har vært slave, men som har blitt skjenket friheten av enten sin eier eller kjøpt seg fri. I antikkens Roma ønsket mange av disse frigitte slavene å forbedre sin egen status. Noe de kunne gjøre var å ta på seg offentlige embeter, vicomagistri-embetet er et eksempel på et embete populært blant frigitte slaver.
Troløs

Troløs (svensk: Trolösa) er en svensk dramafilm fra 2000, i regi av Liv Ullmann, med manus av Ingmar Bergman.


== Handling ==
Et kjærlighetsforhold fører til skilsmisse og omsorgstvist om et barn. Den aldrende Bergman sitter og skriver i sitt hus ved havet og begynner å minnes en plagsom hendelse fra sin fortid, der han innledet et forhold med Marianne. Hun var hustruen til en venn, dirigenten Markus. Bergman dro med Marianne i smug til Paris. De blir senere avslørt, noe som får alvorlige og plagsomme konsekvenser for alle involverte.


== Rolleliste ==
Lena Endre - Marianne
Erland Josephson - Bergman
Krister Henriksson - David
Thomas Hanzon - Markus
Michelle Gylemo - Isabelle, 9 år
Juni Dahr - Margareta
Philip Zandén - Martin Goldman
Thérèse Brunnander - Petra Holst
Marie Richardson - Anna Berg
Stina Ekblad - Eva
Johan Rabaeus - Johan
Jan-Olof Strandberg - Axel
Björn Granath - Gustav
Gertrud Stenung - Martha


== Utmerkelser ==
2000 – Flanderns internasjonale filmfestival - Spesialomtale, Liv Ullmann
2000 – Nordiske filmdagene Lübeck  - Baltic Film Prize for a Nordic Feature Film, Liv Ullmann
2000 – Den norske filmfestivalen - Andreasprisen, Liv Ullmann
2001 – Guldbagge - Besta kvinnelige hovedrolle, Lena Endre
2001 – Sant Jordiprisen - Beste utenlandske kvinnelige skuespiller, Lena Endre
2001 – Uruguays internasjonale filmfestival - Kritikernes pris, spesiell omtale, Liv Ullmann


== Eksterne lenker ==
(en) Troløs på Internet Movie Database 
(no) Troløs hos Filmfront 
(sv) Troløs i Svensk Filmdatabas 
(da) Troløs i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Troløs på Allociné 
(nl) Troløs på MovieMeter 
(en) Troløs på AllMovie 
(en) Troløs på Turner Classic Movies 
(en) Troløs på Rotten Tomatoes 
(en) Troløs på Metacritic
Enskilda samtal

Enskilda samtal er en svensk miniserie i to deler som gikk på SVT i 1996. Den er regissert av Liv Ullmann og med manus av Ingmar Bergman.
Enskilda samtal kan ses på som den siste delen av en løst sammenhengende trilogi - med SVT-serien Den gode viljen fra 1992 (regissert av Bille August) og langfilmen Søndagsbarn fra 1992 (regissert av sønnen Daniel Bergman) som forutgående arbeider - basert på Ingmar Bergmans historier om foreldrenes kompliserte relasjonsliv i sitt presteekteskap og noen av hans egne barndomsminner, alt i en noe omskrevet form. Det var den første av de to verkene som tidligere livskamerat og favorittskuespiller Liv Ullmann ble forespurt om å regissere etter Ingmar Bergmans manus, det andre var spillefilmen Troløs (2000).
Serien består av to deler av langfilmlengde og er produsert av SVT i samarbeid med de andre nordiske nasjonale public service-selskapene. For sin rolletolkning ble hovedpersonen Pernilla August tildelt flere internasjonale filmpriser. For fotograferingen stod Bergmans mangeårige medarbeider Sven Nykvist.


== Handling ==
Som en frittstående fortsettelse til den lengre TV-serien Den gode viljen møter vi her igjen hovedparet Anna (Pernilla August) og prestemaken Henry (Samuel Fröler) i deres ekteskap noen år senere på 1900-tallet. Paret har begynt å drive bort fra hverandre i hverdagen og Anna har tilfeldigvis kommet i kontakt med den unge studenten Tomas Egerman (Thomas Hanzon). En hemmelig fumlete kjærlighet har oppstått mellom dem. Anna fortæres av motstridende følelser og skyldfølelse over sviket mot ektemannen. I sin forvirrethet tar hun kontakt med sin gamle konfirmasjonsprest Jacob (Max von Sydow) etter mange år. Gjennom serien får vi hovedsakelig følge Anna i forskjellige dyptgående, eksistensielle samtaler med menneskene rundt henne, foruten Jacob, Henry og Thomas også moren Karin Åkerblom (Anita Björk) og hennes venninne Martha (Gunnel Fred). Spørsmålet er hvilken vei hun skal greie å velge for å fortsette sitt liv.


== Medvirkende ==
Pernilla August - Anna
Samuel Fröler - Henry
Thomas Hanzon - Tomas Egerman
Max von Sydow - Jacob
Anita Björk - Karin Åkerblom
Vibeke Falk - Miss Nylander
Kristina Adolphson - Maria
Gunnel Fred - Martha Gårdsjö
Hans Alfredson - Biskop Agrell
Bengt Schott - Vaktmester Stille


== Eksterne lenker ==
(en) Enskilda samtal på Internet Movie Database 
(no) Enskilda samtal hos Filmfront 
(sv) Enskilda samtal i Svensk Filmdatabas 
(fr) Enskilda samtal på Allociné 
(nl) Enskilda samtal på MovieMeter 
(en) Enskilda samtal på AllMovie 
(en) Enskilda samtal på Turner Classic Movies 
(en) Enskilda samtal på Rotten Tomatoes