jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Galápagospelssel

Galápagospelssel (Arctocephalus galapagoensis) er en øresel. Den er endemisk for Galápagosøyene i Stillehavet.


== Beskrivelse ==
Galápagospelsselen er den minste av øreselene. Den har gråbrun pels. Voksne hanner er ca 1,5 meter lang og veier rundt 64 kg. Hunnene er ca 1,2 meter lange og veier rundt 28 kg. Galápagosselene er de selene som bruker minst tid i vannet, rundt 70 prosent av tiden er de på land.


== Utbredelse ==
Galápagospelsselene er endemisk for Galápogosøyene, og forekommer på de steinete kystområdene på øyene, hvor de lever i store kolonier.


== Atferd ==


=== Reproduksjon ===
Hunnselene lager egne territorier i koloniene i paringstiden, som foregår mellom august og november, hvor de senere oppdrar ungene sine.
Galápagosselen er den selen som bruker lengst tid på å oppdra ungene sine. Hunnene får bare en unge, og først etter en uke drar hun ut for å skaffe mat. Så drar hun tilbake til ungen periodevis for å die den i noen få dager, før hun deretter drar for å skaffe mat igjen. Hunner kjenner igjen ungen sine på lukten og lyden deres, og ungene kjenner igjen moren sin på hennes tiltrekningsrop.


=== Ernæring ===
Galápagosselen lever for det meste av fisk, blekksprut og skalldyr. De fanger maten sin nær kysten, og som regel også på overflaten av vannet. Likevel er det sett at de har dykket ned til 169 meter. De fanger som regel maten om natten, for da det er enklere å fange dyrene i vannet.


== Eksterne lenker ==
(en) Galápagospelssel – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Galápagospelssel i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Galápagospelssel hos Fossilworks 
(en) Galápagospelssel hos ITIS 
(en) Galápagospelssel hos NCBI 
(en) Kategori:Arctocephalus galapagoensis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Arctocephalus galapagoensis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Arctocephalus galapagoensis – detaljert informasjon på Wikispecies
VM i fekting 1998

VM i fekting 1998 (verdensmesterskapet i fekting) ble arrangert i La Chaux-de-Fonds i Sveits i 1998.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i fekting 1999

VM i fekting 1999 (verdensmesterskapet i fekting) ble arrangert i Seoul i Sør-Korea i 1999.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i fekting 2000

VM i fekting 2000 (verdensmesterskapet i fekting) ble arrangert i Budapest i Ungarn i 2000.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i fekting 2001

VM i fekting 2001 (verdensmesterskapet i fekting) ble arrangert i Nîmes i Frankrike i 2001.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i fekting 2002

VM i fekting 2002 (verdensmesterskapet i fekting) ble arrangert i Lisboa i Portugal i 2002.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i fekting 2003

VM i fekting 2003 (verdensmesterskapet i fekting) ble arrangert i Havanna på Cuba i 2003.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i fekting 2004

VM i fekting 2004 (verdensmesterskapet i fekting) ble arrangert i New York i USA i 2004.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i fekting 2005

VM i fekting 2005 (verdensmesterskapet i fekting) ble arrangert i Leipzig i Tyskland i 2005.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i fekting 2006

VM i fekting 2006 (verdensmesterskapet i fekting) ble arrangert i Torino i Italia i 2006.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i fekting 2007

VM i fekting 2007 (verdensmesterskapet i fekting) ble arrangert i St. Petersburg i Russland i 2007.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i fekting 2008

VM i fekting 2008 (verdensmesterskapet i fekting) ble arrangert i Beijing i Kina i 2008.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i fekting 2009

VM i fekting 2009 (verdensmesterskapet i fekting) ble arrangert i Antalya i Tyrkia i 2009.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i fekting 2010

VM i fekting 2010 (verdensmesterskapet i fekting) ble arrangert i Paris i Frankrike i 2010.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i fekting 2011

VM i fekting 2011 (verdensmesterskapet i fekting) ble arrangert i Catania i Italia i 2011.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i fekting 2012

VM i fekting 2012 (verdensmesterskapet i fekting) ble arrangert i Kiev i Ukraina i 2012.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i fekting 2013

VM i fekting 2013 (verdensmesterskapet i fekting) ble arrangert i Budapest i Ungarn i 2013.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i fekting 2014

VM i fekting 2014 (verdensmesterskapet i fekting) ble arrangert i Kazan i Russland i 2014.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i fekting 2015

VM i fekting 2015 (verdensmesterskapet i fekting) ble arrangert i Moskva i Russland i 2015.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i fekting 2016

VM i fekting 2016 (verdensmesterskapet i fekting) ble arrangert i Rio de Janeiro i Brasil i 2016.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
Stellersjøløve

Stellersjøløve er en sel i øreselfamilien. Den forekommer nord i Stillehavet. Den er monotypisk, som eneste art i slekten Eumetopias.


== Beskrivelse ==

Stellersjøløven er lysere i fargen enn de fleste andre sjøløver. Fargen kan variere fra lyst gult til gulbrun, den kan av og til også ha rødlig farge. Ungene blir født nesten helt svarte, og veier rundt 23 kg. De beholder den mørke fargen i flere måneder etter at de har blitt født. Voksne hunner er ca 2,3-2,9 meter lange og veier ca 240-350 kg. Hannene er større enn hunnene, og er ca 2,8-3,25 meter lange. De veier ca 450-1120 kg. Hannenes panne er høyere og bredere enn hunnenes. De har flatere snute og en manke med grovt hår rundt den tykke halsen.


== Utbredelse ==

Stellersjøløven er utbredt fra Kurilene og Okhotskhavet i Russland, nordover til Beringstredet og Alaskabukta og videre langs kysten av Canada og USA til øya Año Nuevo i California i sør.


== Atferd ==


=== Ernæring ===
Fisk er en viktig næring for stellersjøløver. Fiskearter den ofte spiser er alaskatorsk, atkamakrell, kveiter, sild, lodde, flyndrefisker, stillehavstorsk, uerfisker og Cottoidea, i tillegg spiser den også blekkspruter, og i noen tilfeller andre seler.


=== Reproduksjon ===
Ungene blir som regel født en gang mellom mai og juli. Moren blir sammen med ungen i 1-2 uker før hun drar ut på jakt etter mat. Moren kommer tilbake for å ta vare på ungen en periode, før hun drar ut på havet for å fange mat igjen. Slik fortsetter hun, hvor hun gradvis bruker mer tid på havet enn hos ungen, fram til ungen er stor nok til å klare seg selv.


== Kilder ==
Steller Sea Lion, The Marine Mammal Center


== Eksterne lenker ==
(en) Stellersjøløve – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Stellersjøløve i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Stellersjøløve hos ITIS 
(en) Stellersjøløve hos NCBI 
(en) Kategori:Eumetopias jubatus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Eumetopias jubatus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Eumetopias jubatus – detaljert informasjon på Wikispecies
Kappsule

Kappsule (Morus capensis, tidligere Sula capensis) er en stor sjøfugl tilhørende gruppen suler. Den er kategorisert som "sterkt truet" på IUCNs rødliste.


== Beskrivelse ==
Kappsulen er en stor sjøfugl. Den har hvit fjærdrakt og er svart ytterst på vingene. Hodet og nakken er gult. Den er ca 85-90 cm lang og veier rundt 2600 gram. Nebbet er blått


== Utbredelse ==
Kappsulen forekommer i sørlige deler av Afrika. Den hekker på tre øyer i Sør-Afrika og på tre øyer i Namibia. De hekker i store kolonier på flate deler av øyene. Den største kolonien finnes på øya Malgas i Sør-Afrika, hvor det finnes omtrent 140 000 av dem.
Utenom hekkeperioden forekommer de fra Guineabukta på vestkysten av Afrika, rundt Sør-Afrika og nord til Mosambik på østkysten.


== Hekking ==
Kappsulen starter hekkingen i august eller september. Som regel består hvert kull av ett egg. Begge foreldrene er med på å ruge ut egget, noe som tar mellom 42 og 46 dager. Når ungen klekker ut er den helt svart, mangler fjær og er blind. Den veier kun rundt 90 gram. I løpet av tre uker vokser den og blir en tredjedel så stor som en voksen kappsule.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kappsule – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Kappsule i Encyclopedia of Life 
(en) Kappsule i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Kappsule hos Artsdatabanken 
(en) Kappsule hos Fauna Europaea 
(en) Kappsule hos Fossilworks 
(en) Kappsule hos ITIS 
(en) Kappsule hos NCBI 
(en) Kategori:Morus capensis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Morus capensis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Morus capensis – detaljert informasjon på Wikispecies
Maipú

Maipú er en kommune og by i provincia de Santiago og inngår i Santiagos storbyområde. Kommunen har en befolkning på 660.000 innbyggere, noe som gjør den til Chiles nest størsea. Human Development Index er 0,782, som plasserer den på plass 20 i Chile. 
Maipú ble grunnlagt i 1821 ved elven Maipú på det sted der avgjørende slaget ved Maipú stod i 1818 - det sikret Chiles selvstendighet.Her er det også en stor votivkirke til minne om selvsendigheten, som er pilegrimsmål for chilenske katolikker: Templo Votivo de Maipú eller Basílica de Nuestra Señora del Carmen.


== Referanser ==
Australsule

Australsule (Morus serrator) er en sjøfugl i gruppen suler. Den er utbredt i Australia, New Zealand og på nærliggende øyer.


== Beskrivelse ==
Australsulens fjærdrakt er hovedsakelig hvit. Den er svart ytterst på vingene og gul på hodet. Den er 84–94 cm lang og veier ca 2350 gram. Vingespennet er 160–170 cm langt.


== Utbredelse ==
Australsulen hekker på kysten av New Zealand, Victoria og Tasmania. De hekker vanligvis kolonivis på øyer utenfor kysten. 87 % av bestanden finnes på New Zealand.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Australsule – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Australsule i Encyclopedia of Life 
(en) Australsule i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Australsule hos Artsdatabanken 
(en) Australsule hos Fossilworks 
(en) Australsule hos ITIS 
(en) Australsule hos NCBI 
(en) Kategori:Morus serrator – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Morus serrator – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Morus serrator – detaljert informasjon på Wikispecies
Stamsund Internasjonale Teaterfestival

Stamsund Internasjonale Teaterfestival (SIT) er en festival som arrangeres i Stamsund i Nordland. Festivalen ble grunnlagt i 2001 som en arena for internasjonal utveksling av scenekunst. Det legges vekt på å formidle både teater for voksne og barneforestillinger. Figurteater har vært en viktig del av festivalene som har vært avviklet siden oppstarten i 2001.


== Arrangør og formålsparagraf ==
Festivalen arrangeres av selskapet Stamsund Internasjonale Teater AS, som ble etablert i 2001 av Teater NOR og Marit Omland.Foruten selve festivalen, som foregår i sommerhalvåret, arrangerer Stamsund Internasjonale Teater AS også kurs og workshops på helårsbasis. Stiftelsesdokumentet fastsetter at selskapet skal:
arrangere en årlig internasjonal teaterfestival
arrangere workshops, konferanser, seminarer eller fagmøter flere ganger hvert år
produsere hvert år én teaterforestilling med internasjonal deltagelse i Lofoten
legge opp turnéer for utenlandske forestillinger i Norge
legge opp turnéer for norske grupper utenlands
skape varige samarbeid med ulike arrangører i Norge og utlandet
videreutvikle sitt internasjonale kontaktnett


== 2018 ==
I 2018 finner festivalen sted i perioden 29. mai-2. juni.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Stamsund Internasjonale Teaterfestivals hjemmesider - besøkt 6. januar 2018
Kattas Figurteater Ensemble

Kattas Figurteater Ensemble er et norsk figurteaterkompani som ble etablert i 2000 av Anne Helgesen.Kompaniet har base i Tønsberg.


== Oppsetninger (utvalg) ==


=== Grå gubber ===
Jon Mihle har laget dukker for Kattas Figurteater Ensemble i flere år, og kompaniet anser ham per 2017 som sin fremste dukkemaker. Med utgangspunkt i noen små, grå figurer fremstilt av Mihle utviklet Kattas Figurteater Ensemble videoproduksjonen Grå gubber (2008). Deretter improviserte Kattas frem forestillingen Grå gubber spiller Hamlet for scenen, med premiere i 2009.  Denne forestillingen ble spilt med stor suksess i årene fremover. Da Mihle senere også laget noen kvinnelige figurer av samme type, lanserte Kattas Figurteater Ensemble stykket Grå gubber leker med fyrstikker, som tok utgangspunkt i H.C. Andersens berømte eventyr Piken med svovelstikkene og hadde premiere i 2015. Kattas Figurteater Ensemble beskriver de grå gubbene slik:«Grå Gubber, er en hel kolleksjon av små, grå mannslinger og nå også en del kvinnslinger skapt av Jon Mihle. Disse små grå underlige skapningene har blitt brukt i små episodiske videoer, til læring og til ulike improvisasjoner. I 2009 fikk de sin helt egen forestilling og siden den gang er familien vokst etter hvert som vi har ønsket oss nye grå gubber og kvinner. Grå Gubber har sin egen nettside: www.grågubber.no»Anmelder Fredrik Rütter i Tønsberg Blad var begeistret og skrev: «Det er utrolig hvor mye liv og uttrykk de små gubbene til John Mihle har.»


=== Chat Noirs skygger ===
Teaterets kunstneriske leder Anne Helgesen har forsket på teaterhistorie, og blant annet skrevet bok om Bokken Lasson. I 2016 realiserte Helgesen drømmen om å gjenfortelle historien om Bokken Lasson på scenen. Med sangeren Hilde Louise Asbjørnsen som frontfigur foran en skjerm der historien ble illustrert ved hjelp av skyggespill, og til akkompagnement av Kongelige Norske Marines Musikkorps (Marinemusikken i Horten), hadde forestillingen urpremiere i oktober 2016.


=== Katharinas Stemmer ===
I 2017 satte Kattas Figurteater Ensemble opp forestillingen Katharinas Stemmer, som hadde urpremiere i Sem kirke 2. mars 2017, under Tønsberg Middelalderfestival. Dukkene var laget av Jon Mihle. Stykket handler om Katharina von Bora, og var en produksjon i anledning 500-årsjubileet for Martin Luthers oppspikring av sine teser på kirkedøren i Wittenberg, som regnes som starten på reformasjonen.


== Referanser ==
Sverige under Paralympiske vinterleker 2018

Sverige deltok under Paralympiske vinterleker 2018 fra 9. til og med 18. mars i Pyeongchang i Sør-Korea.


== Referanser ==
VM i freestyle 1986

VM i freestyle 1986 (verdensmesterskapet i freestyle) ble arrangert i Tignes i Frankrike i 1986.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
Tyskland under Paralympiske vinterleker 2018

Tyskland deltok under Paralympiske vinterleker 2018 fra 9. til og med 18. mars i Pyeongchang i Sør-Korea.


== Medaljevinnere (ufullstendig) ==


== Referanser ==
Canada under Paralympiske vinterleker 2018

Canada deltok under Paralympiske vinterleker 2018 fra 9. til og med 18. mars i Pyeongchang i Sør-Korea.


== Medaljevinnere (utvalg) ==


== Referanser ==
Guadalupepelssel

Guadalupepelssel (Arctocephalus townsendi) er en øresel. Den utgjør en av de seks medlemmene av slekten Arctocephalus.


== Beskrivelse ==
Fargen på guadalupepelsselen kan variere fra mørkebrun til svart. Hannen er vesentlig større enn hunnen. Hannen er rundt 2 meter lang og veier ca 180 kg. Hunnen er rundt 1,5 meter og veier ca 50 kg. 


== Utbredelse ==
Guadalupepelsselen er utbredt utenfor kysten av California i USA og Californiahalvøya i Mexico, spesielt på Guadalupeøya.


== Reproduksjon ==
I paringstiden danner hannene egne territorier hvor de parer seg med flere hunner samtidig. Ungene blir født i løpet av juni eller juli. 


== Kilder ==
Guadalupe Fur Seal, NOAA Fisheries
Guadalupe Fur Seal, Marine Mammal Center


== Eksterne lenker ==
(en) Guadalupepelssel – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Guadalupepelssel i Encyclopedia of Life 
(en) Guadalupepelssel i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Guadalupepelssel hos Fossilworks 
(en) Guadalupepelssel hos ITIS 
(en) Guadalupepelssel hos NCBI 
(en) Kategori:Arctocephalus townsendi – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Arctocephalus townsendi – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Arctocephalus townsendi – detaljert informasjon på Wikispecies
Carlo Pedretti

Carlo Pedretti (født 6. januar 1928 i Bologna i Italia, død 5. januar 2018 i Lamporecchio i Toscana) var en italiensk historiker. Hans ekspertise var  renessansekunstneren Leonardo da Vincis liv og virke, i særdeleshet hans manuskripter og notisbøker.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===

Calo Pedretti kom fra Bologna. Som 13-åring hadde han lært seg å skrive med venstre hånd og til å lese baklengs, likesom Leonardo kunne.edrettis første artikler om Leonardo ble publisert i 1944 da han var 16 år gammel.  Kveldsavisen Corriere della Sera av 31. januar 1952 skrev «I en alder av 23 vet han alt om Leonardo.»


=== Kunsthistorie ===
Han var professor i kunsthistorie og  «Armand Hammer Chair» i Leonardo Studies ved University of California, Los Angeles, hvorfra han ledet Centro Hammer di Studi Vinciani med italiensk avdelingskontor i Urbino.  Videre forfattet han mer enn femti bøker og 700 essay og artikler. Han var medlem for styringskomiteen for  «Edizione Nazionale dei Manoscritti e dei Disegni di Leonardo da Vinci», som tar vare på papirene etter Leonardo. Han var også æresmedlem i Accademia degli Euteleti som ligger i San Miniato utenfor Pisa.
I 1992 var han i ledelsen av den internasjonale utstilling «I Ponti di Leonardo» (Leonardos broer), arrangert av Association Culturelle Excalibur de Lino Lavorgna, i samarbeid med byen Malmö. Utstillingen var ment som et prosjekt til støtte for Øresundsbroen fra Sverige til Danmark.
Han er blitt gitt en rekke italienske utmerkelser, og likeså amerikanske, for sitt virke; han ble æresborger av Arezzo  i 2001 og fikk æresdoktorater fra Universitetet i Ferrara (1991), Urbino (1998) og Milano (det katolske universitetet der, 1999) så vel som fra Universitetet i Caen i Frankrike (2002).


== Verker i utvalg ==
Leonardo, art and science. Giunti Editore, Firenze/Mailand 2000
Leonardo da Vinci, Il Codice Arundel 263 nella British Library, Giunti Editore, Firenze 1998
Leonardo da Vinci − Die Gewandstudien. Schirmer-Mosel, München 1990 (Originaltitel: Léonard de Vinci - les études de draperies), ISBN 3-88814-367-5 (Deutschsprachige Ausgabe des Kataloges zur erstmaligen Ausstellung der Gewandstudien von Leonardo da Vinci vom 3. Dezember 1989 bis 26. Februar 1990 im Louvre).
The Literary Works of Leonardo da Vinci: A Commentary to Jean Paul Richter's Edition. To bind, Berkeley 1977
Leonardo; a study in chronology and style. University of California Press, Berkeley 1973
The Drawings by Leonardo da Vinci in the Collection of HM Queen at Windsor Castle. Tre bind, 1968/1969
Leonardo Inedito. Tre Saggi. Giunti Editore, Firenze 1968
Leonardo da Vinci on Painting. University of California Press, Berkeley og Los Angeles 1964


== Referanser ==
Kirakkajärvi

Kirakkajärvi (enaresamisk: Karehâšjävri) er en innsjø i Enare kommune i Finland. Den ligger like nordøst for innsjøen Sevettijärvi, som den har utløp til gjennom ei kort elv. Hovedtilløpet er Vainosjoki, som renner inn i sjøen fra sørøst. Innsjøen er en del av Neidenvassdraget.Ved vestenden av innsjøen ligger den lille bosetningen Kirakkajärvi. Regionalvei 971 går langs nordbredden av sjøen.


== Referanser ==
USA under Paralympiske vinterleker 2018

USA deltok under Paralympiske vinterleker 2018 fra 9. til og med 18. mars i Pyeongchang i Sør-Korea.


== Medaljevinnere (ufullstendig) ==


== Referanser ==
Nils Erik Lenander

(Nils) Erik Lenander (født 16. april 1883 i Västervik, død 9. mars 1956 i Stockholm) var en svensk gruveingeniør og bedriftsleder. Han var sjef i Orkla fra 1922 til 1938.
Lenander tok artium i Linköping i 1901, og studerte deretter ved Uppsala universitet 1901–1904 og ved Bergshögskolan (en del av Kungliga Tekniska högskolan) 1904–1905. Han arbeidet som gruveingeniør i Vest-Afrika 1906–1907, og var for første gang innom Orkla Gruber på Løkken Verk 1907–1910. Etter en tid som disponent ved AB Ryllshytte zink- och blygruvor i Garpenberg kom han tilbake til Orkla som disponent i 1912. Fra 1922 var han selskapets administrerende direktør. Lenander trakk seg tilbake fra Orkla i 1938, og ble etterfulgt i direktørstolen av Thorry Kiær.Etter engasjementet for Orkla tok slutt reiste Lenander hjem til Stockholm. Her ledet han konsulentforetaket AB Industrimetoder, som arbeidet med malmprosessering og metallurgi. Han var også involvert i selskapet Svenska Diamantbergborrnings AB, der han gjennom datterselskapet AB Elektrisk malmletning foretok geologiske undersøkelser på vegne av Orkla.Lenander ble valgt inn i Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i 1935.


== Referanser ==
Benedicte Margrethe Løvendal

Benedicte Margrethe, friherreinne Løvendal (født Rantzau i 1683, død 26. juli 1776 på slottet Mückenberg) var en dansk-tysk adelskvinne, og grunnlegger av jernverket i Lauchammer i det sydlige Brandenburg.Benedicte Margrethe ble født på godset Neuhaus i det østlige Holsten som datter av Cai von Rantzau (1650–1704) og Catharine Margrethe von Blome (1649–1687). Den 29. januar 1709 giftet hun seg med friherre og overbergverksdirektør i Sachsen, Waldemar Løvendal, sønn av  Ulrik Frederik Gyldenløve og Sophie Jørgensdatter Urne. Sammen fikk de fire barn, som alle døde tidlig. Benedicte Margrethe tok seg av ektemannens barn fra hans forrige ekteskap – deriblant den senere marskalk i Frankrike Woldemar – samt av barna til August den sterke og hans elskerinne Constantia von Cosel.


== Jernverkseier ==
Omkring 1716 flyttet friherreinnen fra Dresden til Mückenberg i det sydlige Brandeburg, hvor hun lot oppføre slottet Mückenberg. Etter oppdagelsen av jernforekomster, grunnla hun her et jernverk i 1725, som hun kom til å drive i 51 år. Bedriften forbedret forholdene, blant anndet ved å skaffe arbeidsplasser, for befolkningen i området. Fiherreinnen oppmuntret til skolegang, oppførte bedriftsboliger til arbeiderne og beskyttet befolkningen som best hun kunne.Benedicte Margrethe overlevde sin mann med seksogtredve år. Hun døde på Mückenberg den 26. juli 1776, og ble begravet i Nikolaikirken i Lauchhammer sammen med sin ektemann og de fire, avøde barna hennes. En gate og et tidligere gymnasium i Lauchhammer er oppkalt etter henne. Det fremstilles stadig figurer og redskaper i jern og bronse ved det gamle jernverket.


== Referanser ==
Liste over formennene for Verkhovna Rada

Formannen for Verkhovna Rada er leder for Ukrainas nasjonalforsamling.


== Kilder ==
knowbysight.info
Ukrainian ministries, etc. på Rulers.org
Patsy Reddy

Patricia Lee «Patsy» Reddy (født 17. mai 1954 i Matamata) er en nyzealandsk jurist som fra 2016 er generalguvernør i Kongeriket New Zealand. Hun er den 21. embetsinnehaveren.


== Liv og virke ==
Reddy vokste opp i Te Akau, Matamata  og Hamilton. Foreldrene var lærere.Hun studerte juss ved Victoria University of Wellington, der hun fullførte bachelorgrad i 1976 og mastergrad i 1979. Deretter fikk hun ansettelse ved universitetet, først som junior lecturer, så som lecturer.Fra 1982 arbeidet hun som advokat med skatterett, selskapsrett og filmrett som spesialfelt. I 1999 etablerte hun et investeringsselskap sammen med to kolleger. Reddy har sittet i ledelsen i en rekke selskaper og vært involvert i en rekke organisasjoner og i kunstlivet.
I mars 2016 ble Reddy utnevnt til generalguvernør for en periode på fem år. Hun etterfulgte Jerry Mateparae og ble innsatt i embetet 28. september 2016.


== Utmerkelser ==
Reddy ble i 2014 utnevnt til Dame Companion av New Zealands fortjenstorden for sin innsats for kunst- og forretningslivet.I kraft av embetet som generalguvernør er Reddy ordenskansler for de nyzealandske ordenene New Zealand-ordenen og New Zealands fortjenstorden og første følgesvenn av Dronningens tjenesteorden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
New Zealands generalguvernør
Karekkijärvi

Karekkijärvi (enaresamisk: Kaareehjävri, skoltesamisk: Karekkjäuʹrr) er en innsjø i Enare kommune i Finland. Den ligger 9 kilometer sør-sørøst for Näätämö, og har utløp mot sør til ei kort elv som løper sammen med Vainosjoki. Innsjøen er en del av Neidenvassdraget.Det er ingen bosetninger ved sjøen.


== Referanser ==
USA under Paralympiske vinterleker 2010

USA deltok med i alt 50 deltakere i Paralympiske vinterleker 2010 i Vancouver, Canada 12. til 22. mars 2010. 


== Medaljevinnerne ==


== Referanser ==