jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Nordisk mesterskap i terrengløp 2015

Nordisk mesterskap i terrengløp 2015 ble arrangert i Göteborg i Sverige 7. november 2015.Løypa var ca. 9 km for herrer og 7,5 km for kvinner. I juniorklassen var løypa ca. 6 km for herrer og 4,5 km for kvinner.


== Resultater, senior ==


=== Herrer, individuelt ===


=== Herrer, lagkonkurranse ===


=== Kvinner individuelt ===


=== Kvinner, lagkonkurranse ===


== Resultater, junior ==


=== Herrer individuelt ===


=== Herrer lagkonkurranse ===

Finland hadde bare to utøvere i denne klassen, og deltok ikke i lagkonkurransen. 


=== Kvinner individuelt ===

Hanne Maridal kom på 19.-plass. 


=== Kvinner lagkonkurranse ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
ResultaterEQ Timing - Nordic Cross Country Championships (resultater senior og junior, individuelt)
Kondis.no - Tittelforsvarer Fløystad ble beste norske i nordisk mesterskap (med resultater lagkonkurranse, senior herrer)
Kondis.no - Finsk seier for damer i nordisk mesterskap i terrengløp (med resultater lagkonkurranse, senior kvinner)
Kondis.no - Jakob Ingebrigtsen tok gull på første forsøk (med resultater lagkonkurranse, junior herrer)
Anders Monsen - Norge tredje best i norden i terrengløp (med resultater lagkonkurranse, junior kvinner)
I Am Woman

«I Am Woman» er en singel av sangeren Barbra Streisand, som ble sluppet ut som B-siden til sangen «People». Den er en soloversjon av duetten «You Are Woman, I Am Man» fra scenemusikalen Funny Girl. Sangen nådde en 114.-plass på USAs singelliste.
Sangen ble spilt inn 20. desember 1963 i New York, og var en av Streisands siste innspillinger med Mike Berniker.
Sangen ble utgitt på CD for første gang i 2002 som en bonus låt på nyutgivelsen av albumet People.


== «You Are Woman, I Am Man» ==
«You Are Woman, I Am Man» ble komponert og skrevet av Jule Styne og Bob Merrill for scenemusikalen Funny Girl (1964) med Barbra Streisand og Sydney Chaplin i hovedrollene, som begge sang låten. I filmversjonen av musikalen ble sangen sunget av Streisand og Omar Sharif.
Rachel Berry (Lea Michele) og Paolo San Pablo (Ioan Gruffud) sang låten i en episode av komedieserien Glee.


== Referanser ==
People (sang)

«People» er en sang komponert av Jule Styne og skrevet av Bob Merrill for Broadway-musikalen Funny Girl (1964). Sangartisten Barbra Streisand spilte Fanny Brice i både scenemusikalen og filmversjonen, og Brice synger låten til Nicky Arnstein, som hun forelsker seg i.
I 1998 ble Streisands versjon innlemmet i Grammy Hall of Fame. I 2004 ble Streisands versjon på lydsporet til filmen stemt fram til 13.-plass på det amerikanske filminstituttets liste over tidenes beste filmlåter. Låten har blitt tolket flere ganger, blant annet av artistene Dionne Warwick, Steve Lawrence, Jack Jones, Aretha Franklin, Nat King Cole, Wes Montgomery, Perry Como og The Supremes, men er likevel ansett som Streisands signatursang. Sangen ble utgitt som en singel med «I Am Woman» som B-side, en soloversjon av duetten «You Are Woman, I Am Man», som også er fra Funny Girl.Andy Williams spilte inn en versjon av sangen på albumet The Great Songs from "My Fair Lady" and Other Broadway Hits. Ella Fitzgerald sang den live på TV-spesialen Ella Fitzgerald at the Newport Jazz Festival: Live at Carnegie Hall. The Tymes spilte også inn en versjon 1968. Rachel Berry (spilt av Lea Michele) sang låten i femte sesong av komedieserien Glee.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Funny Girl hos Internet Broadway Database (IBDB)
Full sangtekst til denne sangen hos MetroLyrics
MF «Sykkylvsfjord» (1975)

MF «Sykkylvsfjord» er en norsk bilferge som ble bygget i 1975 ved Smedvik Mek. Verksted AS, Tjørvåg i Herøy kommune, Møre og Romsdal. Ferga ble overlevert til Møre og Romsdal Fylkesbåtar (MRF), og fikk skipsverftets byggnummer 48 og Ålesund som sin hjemmehavn.
«Sykkylvsfjord» er 64,36 meter lang og 11,25 meter bred, og har en dypgående på 3,09 meter. Hun har en tonnasje på 765 brt, og en toppfart på 12 knop og kan ta 146 passasjerer og 36 personbiler. I dag opererer hun for rederiet Fjord1 AS og trafikkerer ferjesambandet Stranda – Liabygda.


== Tidligere ruter ==
1975–1998: Magerholm – Aursnes
1998–2004: Aukra – Hollingsholmen
2005–2006: Lauvstad – Volda
2006–2007: Årvik – Koparnes
Januar 2008–2010: Stranda – Liabygda


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 7405924 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Sykkylvsfjord» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(no) Her krasja ferja - igjen | Sunnmørsposten
(no) Ferje smalt inn i kaia | Sunnmørsposten
(no) Ferje grunnstøtte i Volda - NRK Møre og Romsdal
Ole Peder Arvesen

Ole Peder Arvesen (født 27. mars 1895, død 23. januar 1991) var en norsk ingeniør og matematiker.
Han ble født i Fredrikstad. Han ble utnevnt til professor i deskriptiv geometri ved Norges tekniske høgskole fra 1938 til 1965. Han var generalsekretær ved Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab fra 1950 til 1966. Blant hans publikasjoner er Under Duskens billedbok fra 1928, læreboken Innføring i nomografi fra 1932, Mennesker og matematikere fra 1940, Glimt av den store karikatur fra 1941, og memoarboken Men bare om løst og fast fra 1976. Han ble utnevnt Ridder 1. klasse St. Olavs Orden i 1965.
Et portrett av Arvesen, malt av Agnes Hiorth, befinner seg ved Studentersamfundet i Trondhjem, der han var en aktiv deltaker over mange år.


== Referanser ==
Nállu

Nállu (Samisk for Nålen) er et fjell i Kiruna kommune i Norrbotten, Sverige. 
Fjellet har fått navn etter sin spisse form, der det reiser seg bratt opp fra dalbunnen mellom høyere fjell. Toppen ser utilgjengelig ut fra øst, men kan bestiges fra vest.


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Se også ==
Liste over fjell i Skandinavia
Gazélec Ajaccio

Gazélec Football Club Ajaccio, også kalt GFC Ajaccio, er en fransk fotballklubb fra byen Ajaccio på Korsika. Gazélec Ajaccio rykket for første gang opp til Ligue 1, øverste nivået i fransk seriefotball, i 2015.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Gazélec Ajaccios offisielle hjemmeside
Red Storm Rising

Red Storm Rising er et ubåt-simulatorspill basert på Tom Clancys roman Rød storm (orig. Red Storm Rising). Spillet ble utgitt i 1988 av MicroProse og Sid Meier var med på utviklingen av spillet. Spilleren får ansvar for en amerikansk ubåt som må utføre en rekke oppdrag i Norskehavet under en Sovjetisk invasjon av Europa.Spilleren kan starte tidlig på 1980-tallet med en eldre ubåt, eller sent på 1980-tallet da også «Seawolf»-klassen er tilgjengelig, men der sovjetiske sonarer, skip og våpen også er bedre.  Målet er å utføre oppdragene, påføre fienden størst mulig tap, og stoppe invasjonen av Norge og Island. Å holde seg skjult, gjenkjenne sonarer fra andre fartøy og evnen til å styre unna fiendtlige torpedoer er viktig for å overleve.
I Commodore 64-versjonen kom spillet med en papp-ramme med tekst for hva hver knapp ble brukt til som man la over tastaturet, for lettere å holde orden på alle de kommandoene man kunne gi mannskapet på ubåten.


== Mottagelse ==
Compute! kalte Red Storm Rising et «must» for fans av Tom Clancy eller militære simulatorer. I 1996 ble spillet listet som det 39. beste PC-spillet noen gang.


== Referanser ==
Halvard Braseth

Halvard Braseth (f. 2. juli 1957 i Stokmarknes)er en norsk sosiolog  Han er utdannet cand.mag./adjunkt m/ opprykk fra UiO 1987, EDB-ing. fra NKI Ingeniørhøgskole 1989, bedr.økon. NHH fra NHH 1992 og cand. polit./sosiolog/lektor m/ opprykk fra NTNU 1999.Tema for hans vitenskapelige hovedfagsavhandling i sosiologi ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) var endringer over tid i utdanningsfaktorens rolle i den sosiale mobilitets-prosessen. Hovedhensikten med avhandlingen var å analysere endringer over tid i måten(e) utdanningsfaktoren griper inn i den sosiale mobilitetsprosessen på og å drøfte forklaringer på de observasjoner som ble gjort.Han har tilbrakt en vesentlig andel av sitt yrkesaktive liv ved bl.a. Kristelig Gymnasium, Nord universitet, Fak. for samfunnsvitenskap (tidl. Høgskolen i Bodø, Avd. for samfunnsfag) og UiT Norges arktiske universitet, Fak. for idrett, reiseliv og sosialfag (tidl. Høgskolen i Finnmark). Braseth er opptatt av samfunnsvitenskapen sitt faglige begrepsapparat og mangfoldige teoretiske og metodologiske innfallsvinkler for å beskrive, forklare og forstå moderne samfunnsutvikling. Spesielt hvordan vi kan gjøre bruk av forannevnte til å forske på empiriske problemer knyttet til enkeltindivider og grupper av slike i ulike typer av mikro- og makroprosesser, sosiale fenomener som institusjoner, organisasjoner og ulike typer av individuelle og kollektive handlinger. Stikkord for hans faglige interessefelt er sosialt kjønn (genus); skole og (ut)danning; investering i kompetanse og livssjanser; sosial endring; arbeid; ulikhet; sosial stratifikasjon; meritokrati; sosial mobilitet; elite(r) og klasse(r); IKT og samfunn; levekår og livsløp i nordområdene m.v.Braseth er sønn av tidl. lensmann i Tysfjord, Lødingen og Tjeldsund, Gisle H. Braseth (1931-2018) og Ragnhild I. L. Sjøvold (1936- ).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Braseth, H. (1999a). Utdanning, klasse og mobilitet: En komparativ mobilitetsstudie (Hovedfagsavhandling i sosiologi). Trondheim: NTNU. 
Braseth, P. (1999b). Per Andersen-slekten. Meløy, Helgeland. Trondheim: P. Braseth. 
Departementenes servicesenter Fagbokforlaget (2008). Norges statskalender: fortegnelse over konstitusjonelle organer og statsforvaltning m.v.: 2008. Oslo: Kommuneforlaget. 
Norges Lensmannslag (1980). Norges lensmenn 1980. Oslo: Norges Lensmannslag. 
Pedlex norsk skoleinformasjon (2004). Adressebok for skoleverket ... : 2004. Oslo: Pedlex norsk skoleinformasjon. 
Statens forvaltningstjeneste og Elanders Publishing AS (2001). Norges statskalender: fortegnelse over konstitusjonelle organer og statsforvaltning m.v.: 2001. Oslo: Elanders Publishing AS. 


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Halvard Braseth i BIBSYS
(no) Publikasjoner av Halvard Braseth i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Angsten eter sjelen

Angsten eter sjelen  (orig. Angst essen Seele auf') er en film av Rainer Werner Fassbinder fra 1974. Den er en av hans mest gripende og ansette filmer og har blitt kalt et mesterverk av en rekke kritikere. Brigitte Mira mottok Deutscher Filmpreis for sin rolleprestasjon.


== Handling ==
Emmi, en 60 år gammel enke, møter Ali ved en bar. De utvikler et vennskap, og Ali følger Emmi hjem og bor i leiligheten hennes over natten. Etter hvert begynner de å bli forelsket, og fortsetter å leve sammen. Emmi bestemmer seg for å besøke barna sine, for å introdusere dem for Ali. Datteren Krista og hennes tyranniske svigersønn Eugen tror Emmi har mistet forstanden. Emmi og Ali gifter seg kort tid senere. Ekteskapet deres blir sett negativt på av de som kjenner dem, inkludert andre leietakere i leilighetsblokken, og nærliggende butikk-eiere. Når Emmi inviterer sine tre voksne barn og svigersønn til å møte Ali, avviser de ham åpent. En av sønnene til Emmi smadrer et TV-apparat i irritasjon. 
Den andre sønnen hennes erklærer at Emmi må ha mistet all sunn fornuft. Datteren hennes kaller leiligheten hennes for en "grisesti" og kaller Emmi for en "hore" før alle barna reiser sin vei. Emmi bestemmer at hun og Ali burde ta en lengre ferie sammen for å unnslippe problemene sine i hverdagen, overbevist om at når de kommer tilbake vil de være savnet og vil bli ønsket velkommen tilbake. Men de opplever fremdeles problemer, og dette fører til at Ali forlater Emmi og søker trøst hos en kvinnelig bartender ved navn Barbara - som han tilsynelatende hadde et forhold til før han møtte Emmi. 


== Medvirkende ==
Brigitte Mira - Emmi Kurowski
El Hedi ben Salem - Ali
Barbara Valentin - Barbara
Irm Hermann - Krista
Rainer Werner Fassbinder - Eugen
Karl Scheydt - Albert Kurowski
Marquard Bohm - Gruber
Walter Sedlmayr - Angermayer


== Om produksjon ==
Angsten eter sjelen er en hyllest til Hollywood-regissøren Douglas Sirk, spesielt Opprør mot livet og Med kjærlighetens rett. Scenen hvor Emmis sønn sparker inn skjermen på TV-apparatet når han finner ut at mora har giftet seg med en araber er ment som en referanse til sistnevnte film.
Den amerikanske regissøren Todd Haynes har gjort sin egen hyllest til Sirk og Fassbinder med Far From heaven i 2002, som har mange av de samme sentrale konfliktene som Angsten eter sjelen og Med kjærlighetens rett, samtidig som den refererer stilen i 50-talls melodrama.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Angsten eter sjelen på Internet Movie Database 
(sv) Angsten eter sjelen i Svensk Filmdatabas 
(da) Angsten eter sjelen i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Angsten eter sjelen på Allociné 
(nl) Angsten eter sjelen på MovieMeter 
(en) Angsten eter sjelen på AllMovie 
(en) Angsten eter sjelen på Turner Classic Movies 
(en) Angsten eter sjelen på Rotten Tomatoes
Psephactus

Psephactus er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore (11-16 millimeter), brunsvarte trebukker. Det er en del forskjell mellom kjønnene, hannene er mindre enn hunnene med mer forkortede dekkvinger, men ulikt mange andre Anacolini har de ikke kamformede antenner. Antennene er kraftige og litt kortere enn kroppen. Kjevene er ikke forstørrede. Pronotum er nærmest klokkeformet, med en kort pigg ved hvert bakhjørne. Dekkvingene er forkortede og dekker ikke hele bakkroppen eller hele flygevingene, spissen er avrundet. De har en læraktig overflate. Hunnen har et utstikkende eggleggingsrør.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det østlige Asia, fra Japan i nord til Borneo i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802
Stammen Anacolini Thomson, 1857
Slekten Psephactus Harold, 1879
Psephactus pariditarsus Komiya & Heffern, 2005 - Borneo
Psephactus remiger Harold, 1879 - Japan, Sør-Korea
Psephactus scabripennis Kusama, 1973 - Japan
Psephactus taiwanicus Kano, 1933 - Taiwan


== Kilder ==
Liste over artene
Prioninae of the World - Anacolini


== Eksterne lenker ==
(en) Psephactus i Encyclopedia of Life 
(en) Psephactus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Psephactus hos NCBI 
Psephactus – detaljert informasjon på Wikispecies
Megobaralipton

Megobaralipton er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Store (gjerne 35-40 millimeter), avlange, lyst gråbrune trebukker. Oversiden er mer eller mindre tett kledt med lyse skjell. Denne gruppen har hodet noe fremstrakt, tydelig innsnevret bak fasettøynene (med tydelig "hals"). Antennene har et kraftig, sylindrisk, innerste ledd, det andre leddet er lite og knappformet, det tredje leddet svært langt. Pronotum er forholdsvis lite uten tenner langs ytterkanten. Dekkvingene har et par svake, opphøyde lengdekjøler.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia med flest arter på Borneo.


== Systematisk inndeling ==
Slektsnavnet er satt sammen av slektsnavnene "Megopis" og "Baralipton", to andre slekter av Aegosomatini.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802
Stammen Aegosomatini Thomson, 1860
Slekten Megobaralipton Lepesme & Breuning, 1932
Megobaralipton bicoloripes (Ritsema, 1881) - Myanmar, Sumatra, Java, Borneo
Megobaralipton granuliferum (Lansberge, 1887) - Sumatra
Megobaralipton itohi Komiya, 2002 - Borneo
Megobaralipton kalimantanum Komiya & Makihara, 2001 - Borneo
Megobaralipton lansbergei Lameere, 1909 - Borneo, Malaysia
Megobaralipton mandibulare Fairmaire, 1899 - Kina, Taiwan
Megobaralipton mindanaonis Hüdepohl, 1987 - Filippinene
Megobaralipton suturale Fisher, 1935 - Borneo, Malaysia


== Kilder ==
Liste over artene
Prioninae of the World - Aegosomatini. Med bilder av mange av artene


== Eksterne lenker ==
(en) Megobaralipton i Encyclopedia of Life 
(en) Megobaralipton i Global Biodiversity Information Facility 
Megobaralipton – detaljert informasjon på Wikispecies
Platygnathus

Platygnathus er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore til store (25-35 millimeter), brunsvarte trebukker. Antennene er ganske kraftige og noe kortere enn kroppen. Pronotum er noe kantete (åttekantet hos P. octangularis). Dekkvingene er tett og kraftig punkterte med to svake lengderibber.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på øyene øst for Afrika; Madagaskar, Mauritius, Seychellene og Réunion. Merkelig nok forekommer Platygnathus sechellarum også på Filippinene - kan dette skyldes at den er innført dit med mennesker?


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802
Stammen Macrotomini Thomson, 1860
Gruppen Platygnathina Quentin & Villiers, 1975
Slekten Platygnathus Audinet-Serville, 1832 - 2 arter
Platygnathus octangularis (Olivier, 1795) - Madagaskar, Mauritius og Réunion
Platygnathus sechellarum Aurivillius, 1922 - Seychellene og Filippinene


== Kilder ==
Liste over artene i Platygnathina


== Eksterne lenker ==
(en) Platygnathus i Encyclopedia of Life 
(en) Platygnathus hos Fossilworks 
(en) Kategori:Platygnathus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Akstafatepper

Akstafatapper er en type håndkyttede tepper fra Kaukasus. Teppetypen har fått sitt navn fra byen Ağstafa (iblant Akstafa) i Aserbajdsjan. Tettene er tett knyttede med tyrkisk knute og er som regel rektangulære.


== Eksterne lenker ==
Barry O'Connell Notes on Oriental Rugs: Guide to Akstafa Rugs (eng)
Eriwantepper

Eriwantepper eller Jerevantepper er tepper tilvirket i byen Eriwan (Jerevan) i Armenia i det sørlige Kaukasus. Tepper er blitt knytt der siden oldtiden og de gjenkjennes ved sine store stiliserte blomstermedaljonger, som ofte er satt flere på rekke. Medaljongene har ofte forskjellige bunnfarger, som rødt, lyseblått, mørkeblått eller beige. 
Det selges i også en stor del moderne kaukasiske tepper under samme navn.
Tunduma

Tunduma er en by på grensen mellom Tanzania og Zambia. Den ligger i Tanzania, i Mbeya-regionen. I byen er det grensestasjoner for både TanZam-vegen og TAZARA jernbanen (som har stasjon der). Den ligger 113 km sydvest for Mbeya. Det var tidligere et veikryss mellom (uasfalterte) veier via Sumbawanga gjennom de øde vestlige distrikter i Tanzania til Kasulu og Kibondo i nordvest. Etter folketellingen i 2002 hadde stedet 34 461 innbyggere.


== Se også ==
Jernbanestasjoner i Tanzania


== Referanser ==
Pazyrykteppet

Pazyrykteppet er verdens eldste bevarte knyttede teppe, og anses  å være fra 400-tallet f.Kr. Det ble funnet i en grav i Pazyrykdalen i Altaifjellene i det sørlige Sibir i 1947, og er nå utstilt i Eremitasjen i St. Petersburg.


== Om teppet ==


=== Størrelse ===
Teppet er 180 cm bredt og 200 cm langt.


=== Teknikk og materiale ===
Teppet er håndknyttet av garn i fåreull. Knutene er symmetrisk knyttet, med 420 000 knuter per kvadratmeter.


=== Tekstilfargene ===
Våren 2021 kunngjorde forskere at nye analyser hadde gitt mer innsikt i hvordan ullen som teppet er tilvirket av, hadde blitt farget. Teppet har fortsatt svært klare og sterke farger, og forskerne har nå fastslått at teppet viser at allerede for 2500 år siden kjente man teknikken med å la fargebad gjære før ullen ble farget. Rødfargen i teppet ble fremstilt av fargestoffet alzarin, som var utvunnet av røttene av krapprot (rubia tinctorum), tilsatt aluminium. Denne rødfargen kalles også for krapprød.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om mattan på den svenska föreningen Pazyryks webbplats (Arkivert nettside.)
Derbenttepper

Derbenttepper er en type dagestantepper som knyttes i den dagestanske byen Derbent. Teppene kan være meget vakre men holder ikke like høy kvalitet som de som er knytte ute på landsbygden.


== Eksterne lenker ==
Om derbentmattor på alltommattor.se
Ilir

Ilir er et svært vanlig albansk mannsnavn.


== Etymologi ==
Ilir er avledet av navnet på den indoeuropeiske stammen illyrerne i Albania. Navnet betyr «frihet». I albansk og gresk mytologi var Ilir (gresk: Illyrios) sønn av Kadmos og Harmonia.


== Utbredelse ==
Ilir er et svært vanlig navn i Albania. Varianten Ilirjan er også mye brukt der. 
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til mannsnavnet Ilir og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Ilir Meta (født 1969), albansk statsminister
Ilir Latifi (født 1983), svensk kampsportutøver
Ilir Azemi (født 1992), kosovisk fotballspiller
Ilir Zherka, albansk-amerikansk menneskerettighetsaktivist
Ilir Lluka, musiker
Ilir Jusufi, svenske medieviter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Behind the Name: Ilir
(en) Think Baby Names: Ilir
Jernbanedirektoratet

Jernbanedirektoratet er et norsk direktorat vedtatt opprettet av Kongen i statsråd 5. februar 2016. Etableringen av direktoratet var en del av Erna Solbergs regjerings jernbanereform.Direktoratet er underlagt Samferdselsdepartementet og var operativt fra 1. januar 2017. Det skal drive strategisk utvikling av togtilbud, utrede fremtidige transportbehov, koordinere togtransport med andre transportformer og ha ansvar for konkurranseutsetting av persontogtrafikk.


== Organisasjon ==
Direktoratet er organisert i fem avdelinger: Markedsavdelingen, Jernbanestrategiavdelingen, Avdeling for persontrafikkavtaler, Avdeling for infrastrukturavtaler og Organisasjonsavdelingen. I skrivende stund (2022) er direktoratet under en omorganisering, slik at disse avdelingene endres i løpet av året. Direktoratet har også ansvaret for etatsstyring av  Norsk jernbanemuseum samt drift av Norsk fagskole for lokomotivførere.


== Oppgaver ==


=== Drift og utbygging av infrastruktur ===
Jernbanedirektoratet inngår avtaler med Bane NOR SF innenfor flere områder, og alle statlige bevilgninger til infrastrukturen fordeles gjennom to avtaler:

Avtale om tilgjengelighet til dagens infrastruktur (drift og vedlikehold) for å sikre den daglige trafikken
Avtale om planlegging, prosjektering og utbygging av ny jernbaneinfrastruktur for å sikre jernbanens transporttilbud i fremtiden


=== Offentlig kjøp av persontogtrafikk ===

Jernbanedirektoratet inngår avtaler med togselskaper om å gjennomføre persontogtrafikk innenfor definerte «trafikkpakker» for perioder på 8–10 år. Avtalene inngås etter reglene for offentlige anskaffelser.
Sør (2019–2027: Go-Ahead Norge under navnet Sørtoget)
Nord (2020–2028: SJ Norge under navnet Nord)
Vest (2020–2029: Vy Tog)
Resterende trafikk på østlandet (planlagt som direktekjøp i løpet av 2022)
Flytoget (planlagt ny avtaleinngåelse i 2025)


== Se også ==
Statens jernbanetilsyn
Bane NOR


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted