jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Stilett Cabaretensemble

Stilett er et norsk kabaretensemble etablert i Oslo i 2005. Stiletts kunstneriske målsetting er å formidle utfordrende, satirisk og samfunnskritisk sanger og tekster på et høyt musikalsk nivå. 
De siste årene har ensemblet rendyrket kabaretsjangeren basert på Hanne T. Asheims tekster og musikk. Siden 2011 har Stilett spilt over 60 forestillinger på Oslo Nye Teater i Teaterkjelleren med kabaretene Griseflaks (2011), Sykt Frisk (2013) og Åpent Landskap (2015). I tillegg har de turnert med forestillingene på østlandet, og flere ganger spilt på Høstscena teaterfestival i Ålesund. Høsten 2011 framførte de låta Staten må ta ansvar på Chat Noir under utdelingen av komiprisen. Showet ble direktesendt på NRK1 TV. 


== Medlemmer ==
Johanne K. Hagen
Anne Cecilie Røsjø Kvammen
Anne Marte Slinning
Anna Karin Munkejord
Liv Anna Hagen
Jorunn Torsheim
Hege Eide Vik


== Historikk ==
Sangerne i Stilett har jobbet sammen i flere år også forut før starten i 2005, i Norsk DameEnsemble. En Romantisk Aften i 2000 sammen med Åsleik Engmark og Ingrid Bjørnov og Ivar Tindberg (regi), ble starten på et lengre samarbeid med Bjørnov. I 2001 urfremførte de Tuppen og Lillemor, en minioperette av Ingrid Bjørnov i Oslo konserthus. Utdrag fra denne operetten ble senere innlemmet Bjørnovs første soloshow Eskorteservice for hverdagsmennesker på Scene West i Oslo samme år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Leopardfroskpleco

Leopardfroskpleco (Peckoltia compta) er en art av harniskmaller. Den finnes i Brasil.


== Eksterne lenker ==
(en) Leopardfroskpleco – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Leopardfroskpleco i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Leopardfroskpleco hos FishBase 
(en) Leopardfroskpleco hos NCBI 
(en) Kategori:Peckoltia compta – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Peckoltia compta – detaljert informasjon på Wikispecies
Kristin Kloster Aasen

Kristin Kloster Aasen (født 4. januar 1961) er en norsk jurist og idrettsleder. I 2017 etterfulgte hun Gerhard Heiberg som norsk medlem i Den internasjonale olympiske komité.Hun var aktiv i ryttersport fra 1976 til 1992. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kristin Kloster Aasen – Olympics.com 
(en) Kristin Kloster Aasen – Olympic.org 
(en) Kristin Kloster Aasen – Olympedia 
(en) Kristin Kloster Aasen – FEI
Trance

Trance er en elektronisk musikksjanger som oppstod på slutten av 80-tallet eller begynnelsen av 90-tallet. Hvem som tilgav navnet Trance til musikksjangeren er ukjent. Sjangeren kalles for Trance fordi man havner i en mental tilstand av transe og eufori når man lytter til den. Innenfor Trance-sjangeren finnes det en rekke andre sjangere som for eksempel hard Trance, deep progressive Trance, progressive Trance, vocal Trance, goa Trance, psychedelic Trance, hardcore Trance etc. Trance var mer populært på 90-tallet og i millenniumtiden fra 2000, og ble mye spilt på klubber som på Hyperstate, Sensation White og Black, Ibiza etc. Trance-musikk er basert på hyppige gjentagelser av behagelig melodi for euforisk følelse og spilles gjerne mellom 125–150 bpm.
Junior-VM på skøyter 1982

Junior-VM på skøyter 1982, det 9. offisielle juniorverdensmesterskapet i ISU-regi, ble arrangert på Olympia Eisstadion i Innsbruck i Østerrike den 27. og 28. februar 1982.


== Medaljevinnere – sammenlagt ==


== Resultater ==


=== Sammenlagt kvinner ===


=== Sammenlagt menn ===


== Litteratur ==
Trond Eng, red. (november 2002). «World championships junior 1973–2002, ladies – 1982 ( 9 ) Innsbruck / Olympiaeisstadion». All time international championships – Complete results 1889–2002 (engelsk). Askim: World speed skating statisticians association (WSSSA) – Skøytenytt. s. 20. 
Trond Eng, red. (november 2002). «World championships junior 1972–2002, men – 1982 ( 9 ) Innsbruck / Olympiaeisstadion». All time international championships – Complete results 1889–2002 (engelsk). Askim: World speed skating statisticians association (WSSSA) – Skøytenytt. s. 134–135. 


== Eksterne lenker ==
(en) Junior-VM på skøyter 1982, kvinner – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
(en) Junior-VM på skøyter 1982, menn – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
Resultatoversikt på SpeedSkatingStats.com en nl. for kvinner
Resultatoversikt på SpeedSkatingStats.com en nl. for menn
(en) Junior-VM på skøyter 1982 resultatmeny for både kvinner og menn på www.ISU.html.infostradasports.com
«World Junior Championships 1982 (Men)» (engelsk). SkateResults.com. Arkivert fra originalen 26. februar 2010. Besøkt 22. september 2017.  Kvinnenes konkurranse-resultater er ikke lagret på Wayback Machine.
36-biter

36-biter heltall, minneadresser, databusser eller andre dataenheter er innen informatikken benevnelsen på de som er inntil 36 biter (8.25 oktetter) brede. Benevnelsen brukes også om 36-biter mikroprosessorer og aritmetisk logiske enheter.
36-biter binære tall har 236 eller 68 719 476 736 (1 000 000 000 000 oktale og 1 000 000 000 heksadesimale) distinkte kombinasjoner.
Eksempler på 36 biter mikroprosessor var PDP-3, PDP-6 og PDP-10, som ble produsert fra 1960 til midten av 1990-tallet.
Bikubens ånd

Bikubens ånd, (originaltittel: El espíritu de la colmena) er en spansk spillefilm fra 1973, regissert av Víctor Erice.


== Handling ==
Seks år gamle Ana er en veldig sjenert jente som bor på en herregård i en isolert spansk landsby på Castilla, sammen med foreldrene sine Fernando og Teresa - og hennes eldste søster, Isabel. Året er 1940, og den spanske borgerkrigen er nettopp avsluttet. Hennes aldrende far bruker mesteparten av tiden sin på å pleie, og skrive, om bikubene hans. Hennes mye yngre mor er fanget i dagdrømmer om en fjern elsker, som hun skriver en rekke brev til. Anas nærmeste følgesvenn er Isabel, som elsker henne, men ikke kan motstå å spille på lillesøsterens godtroenhet og naivitet.
En mobil kino bringer filmen Frankenstein til landsbyen, og de to søstrene går for å se filmen. Myndighetene bruker filmen som en advarsel til befolkningen, om menneskets gudløse kreasjoner som må drepes for allmennhetens sikkerhet. En åpningstale fra en statlig tjenestemann understreker også dette. Dette var et tildekket propaganda-forsøk, for å rettferdiggjøre det voldelige kuppet av den regjeringen i løpet av borgerkrigen.
Filmen gjør også et veldig dypt inntrykk på Ana, spesielt en scene hvor monsteret leker vennlig med en liten jente - men dreper jenta ved et uhell. Anas fascinasjon for Frankenstein øker når søsteren tar henne med til et øde og forlatt område, som hun påstår er monsterets virkelige hjem. Ana kommer tilbake til området på egen hånd flere ganger etter dette, for å lete etter monsteret. Men en dag oppdager hun plutselig en såret soldat som forsøker å gjemme seg der.
I stedet for å stikke av, gir hun ham mat og bringer ham farens frakk og klokke. Men en natt kommer politiet, og oppdager soldaten. De skyter ham, men forbinder snart Anas far med rømlingen og antar at soldaten hadde stjålet klokken og frakken fra faren hennes. Faren deres oppdager at Ana hadde hjulpet rømlingen. Men når han forsøker å konfrontere henne, løper Ana sin vei. Anas familie, og flere andre landsbyboere, leter etter henne gjennom hele natten. Dette speiler også en scene fra Frankenstein-filmen.


== Medvirkende ==
Fernando Fernán Gómez - Fernando
Teresa Gimpera - Teresa
Ana Torrent - Ana
Isabel Tellería - Isabel
Ketty de la Cámara - Milagros, la criada
Estanis González - Guardia civil
José Villasante - Frankensteins monster
Juan Margallo - rømlingen
Laly Soldevila - Doña Lucía, the teacher
Miguel Picazo - legen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bikubens ånd på Internet Movie Database 
(sv) Bikubens ånd i Svensk Filmdatabas 
(fr) Bikubens ånd på Allociné 
(nl) Bikubens ånd på MovieMeter 
(en) Bikubens ånd på AllMovie 
(en) Bikubens ånd på Turner Classic Movies 
(en) Bikubens ånd på Rotten Tomatoes 
(en) Bikubens ånd på Metacritic
En mann bortført

En mann bortført, (originaltittel: On a volé un homme) er en fransk film fra 1934 regissert av Max Ophüls.


== Medvirkende ==
Lili Damita : Annette
Charles Fallot : Victor
Lucien Callamand : Legros
Fernand Fabre : Robert
Henri Garat : Jean de Lafaye
Robert Goupil : Legros
Pierre Labry : Balafre
Raoul Marco : l'inspecteur
Nina Myral : la vieille femme
Pierre Piérade : Rémy
Guy Rapp
André Siméon


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) En mann bortført på Internet Movie Database 
(sv) En mann bortført i Svensk Filmdatabas 
(fr) En mann bortført på Allociné 
(en) En mann bortført på AllMovie
Antoine-Joseph Dezallier d’Argenville

Antoine-Joseph Dezallier d’Argenville (1680–1765) var en fransk naturhistoriker, forfatter av vitenskapelige skrifter og bidragsyter til Diderot og Alemberts oppslagsverk Encyclopédie.


== Liv og virke ==
Dezallier studerte ved Collège du Plessis. I 1711 arvet han farens gods Argenville i departementet Val-d'Oise og kunne føye d’Argenville til navnet sitt. Deretter reiste han i Tyskland, Italia og England. Han solgte godset i 1720 og slo seg ned i Bièvres.
Fra 1748 medvirket Dezallier d’Argenville på Encyclopédie. I et brev nevner han at han skrev over 2 000 av leksikonets artikler. Imidlertid er bare 597 artikler signert «K», som i Encyclopédie bare står for «d’Argenville», og også kan gjelde artikler som sønnen Antoine-Nicolas (1723–1796) står bak.


== Verk i utvalg ==
La théorie et la pratique du jardinage, ou l’on traite a fond des beaux jardins apellés communément les jardins de plaisance et de propreté, composés de parterres, de bosquets.... Nouvelle ed. - Paris : Mariette, 1709, 1713, 1747.  Digitalisert utgave, Universitäts- und Landesbibliothek Düsseldorf
Traité des vernis, où l’on donne la manière d’en composer un qui ressemble parfaitement à celui de la Chine, et plusieurs autres qui concernent la peinture, la dorure, la gravure à l'eau-forte, etc. 1723, oversetting av Filippo Buonanni italienske original.
L’Histoire naturelle éclaircie dans deux de ses parties principales, la lithologie et la conchyliologie. 1742
Enumerationis fossilium, quae in omnibus Galliae provinciis reperiuntur, tentamina, 1751
La Conchyliologie, ou Histoire naturelle des coquilles de mer, d’eau douce, terrestres et fossiles, avec un traité de la zoomorphose, ou représentation des animaux qui les habitent. 2 bind, 1752; 1757; 1780
Abregé de la vie des plus fameux peintres, avec leurs portraits gravés en taille-douce, les indications de leurs principaux ouvrages, quelques réflexions sur leurs caractères, et la maniere de connoître les desseins des grands maîtres. Par M*** de l’Académie royale des sciences de Montpellier. 3 bind, 1745–1752. Nouvelle edition, revue, corrigée & augmentée de la Vie de plusieurs peintres. 4 bind, 1762.


== Referanser ==


== Kilder ==
Frank A. Kafker: Notices sur les auteurs des dix-sept volumes de « discours » de l'Encyclopédie. Recherches sur Diderot et sur l’Encyclopédie  Année 1989  Volume  7  Numéro 7 s. 128


== Litteratur ==
Clemens Alexander Wimmer: La Theorie et la Pratique du Jardinage von Dezallier d’Argenville. Zum 300jährigen Jubiläum des Buches. I Zandera. Bind 24, Nr. 2, 2009, s. 70–82.


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Antoine-Joseph Dezallier d’Argenville i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Bilder fra Dezallier d’Argenvilles Conchyliologie
Binomial stemmegiving

Binomial stemmegiving er et valgsystem som kombinerer proporsjonal representasjon og flermannskretser med åpne lister og kårer vinnere ved bruk av D'Hondts metode. Systemet ble brukt i Polen på 80-tallet og i Chile mellom 1989 og 2013.Innen hver valgkrets velges det to representanter, og den listen som får flest stemmer får den første representanten. Når en liste har fått inn èn kandidat deles stemmetallet på to, og listen som da har flest stemmer får den andre representanten. Med åpne lister vil den av de to kandidatene på hver liste som har flest stemmer få mandatet.
I praksis fører dette til en 33,2% sperregrense innen hver valgkrets, samtidig som et parti med 34% kan få halvparten av alle plassene i den valgte forsamlingen. Valgsystemet fører til at partiene må lage koalisjoner som kan nå over 33,3% grensen.
Systemet er spesielt fordi det favoriserer den største minoriteten, ikke majoriteten. Det bruker mekanismer for proporsjonal representasjon, men er i praksis ikke proporsjonalt.


== Chile ==
Augusto Pinochet inkluderte valgordningen i grunnloven i 1980. 
I 1987 ble politiske partier tillat i Chile, i 1988 oppstod en koalisjon ledet av det kristendemokratiske partiet som fikk gjennomslag for frie valg i 1989. Regimet innførte da ordningen med binominal stemmegiving for å styrke partiene som støttet Pinochet vel vitende om at kristendemokratene kom til å vinne valget. I Chile fikk de to store koalisjonene alle representantene unntatt ett ved valget i 2001. Chile avskaffet systemet i 2015 og gikk over til forholdstallsvalg.


== Fordeler og ulemper ==
Binomial stemmegiving styrker opposisjonen, gir tydelige politiske blokker, og begrenser fremveksten av populist-partier laget rundt en person. Små partier uten koalisjonssamarbeid stenges effektivt ute. Siden en koalisjon normalt bare vinner ett sete i hver valgkrets blir den interne kampen om plasser like reell som kampen mot andre partier, og det utfordrer stabiliteten til koalisjonene. Systemet gir også stor makt til partiapparatet fordi nominasjonen i hver krets begrenser seg til to personer per koalisjon. Sist, men ikke minst kan velgere stemme i en valgkrets der resultatet nesten er gitt på forhånd, samt at deres parti ikke har egne kandidater i kretsen.


== Referanser ==
Dálajohka

Dálajohka (nordsamisk, historisk Dalajåkka) er ei elv i Vardø kommune i Finnmark. Den er ei sideelv til Komagelva og har utspring nordøst for Ryggfjellet. Elva renner i hovedsakelig sørøstlig retning løper sammen med Komagelva seks kilometer vest for Komagvær. To kilometer før munningen tar den opp ei navnløs sideelv fra vest, som er noe lengre enn hovedelva ved samløpet. Dálajohka er 12,1 kilometer lang, mens vassdraget regnet fra den navnløse sideelvas utspring sør for Ryggfjellet er 13,3 kilometer langt.


== Referanser ==
Ryggfjellet

Ryggfjellet (nordsamisk: Eartnjoaivi, historisk Ærdnjoaivi) er et fjell i Båtsfjord og Vardø kommune i Finnmark. Det ligger øst på Varangerhalvøya, på nordsida av Komagelvdalen. Fjellet har flere toppunkter, hvorav det høyeste er på 365 meter over havet.


== Referanser ==
Aunvågen gravplass

Aunvågen gravplass (eller Aunvågen kirkegård) er en gravlund i Smøla kommune. Den ble etablert i 1932 og ligger nord for fylkesvei 6200 nord på øya Smøla.


== Eksterne lenker ==
Smøla kommune: Strategiplan for gravplassane 2014, s. 24–25
Gravsøk i Smøla kommune
Kart over Aunvågen gravplass (Allslekt.org)
Ersnes gravplass

Ersnes gravplass (eller Ersnes kirkegård) er en gravlund i Smøla kommune. Den ble etablert i 1948 og ligger sør for fylkesvei 6200 vest på øya Smøla.


== Eksterne lenker ==
Smøla kommune: Strategiplan for gravplassane 2014, s. 14–15
Gravsøk i Smøla kommune
Kart over Ersnes gravplass (Allslekt.org)
Gjelberg gravplass

Gjelberg gravplass (eller Gjelberg kirkegård) er en gravlund i Smøla kommune. Den ble etablert i 1908 og ligger nord for fylkesvei 6200 vest på øya Smøla.


== Eksterne lenker ==
Smøla kommune: Strategiplan for gravplassane 2014, s. 16–17
Gravsøk i Smøla kommune
Kart over Gjelberg gravplass (Allslekt.org)
Lillenes gravplass

Lillenes gravplass (eller Lillenes kirkegård) er en gravlund i Smøla kommune. Den ble etablert i 1928 og ligger nord for fylkesvei 6200 omtrent midt på nordsiden av øya Smøla.


== Eksterne lenker ==
Smøla kommune: Strategiplan for gravplassane 2014, s. 22–23
Gravsøk i Smøla kommune
Kart over Lillenes gravplass (Allslekt.org)
Rokstad gravplass

Rokstad gravplass (eller Rokstad kirkegård) er en gravlund i Smøla kommune. Den ble etablert i 1919 og ligger øst for fylkesvei 669 omtrent midt på østsiden av øya Smøla.


== Eksterne lenker ==
Smøla kommune: Strategiplan for gravplassane 2014, s. 30–31
Gravsøk i Smøla kommune
Kart over Rokstad gravplass (Allslekt.org)
Råket gravplass

Råket gravplass (eller Langvassvågen gravplass eller Råket kirkegård) er en gravlund på Råket i Smøla kommune. Den ble etablert i 1931 og ligger øst for fylkesvei 6200 vest på øya Smøla.


== Eksterne lenker ==
Smøla kommune: Strategiplan for gravplassane 2014, s. 18–19
Gravsøk i Smøla kommune
Kart over Langvassvågen gravplass (Allslekt.org)
Sætran gravplass

Sætran gravplass (eller Sætran kirkegård) er en gravlund i Smøla kommune. Den ble etablert i 1934 og ligger vest for fylkesvei 533 nord på øya Smøla.


== Eksterne lenker ==
Smøla kommune: Strategiplan for gravplassane 2014, s. 28–29
Gravsøk i Smøla kommune
Kart over Sætran gravplass (Allslekt.org)
Veiholmen gravplass

Veiholmen gravplass (eller Veiholmen kirkegård, og skrivemåten Veideholmen forekommer også) er en gravlund i Smøla kommune. Den ble etablert i 1921 og ligger vest for fylkesvei 6200 på øya Innveien, et stykke nord for øya Smøla.


== Eksterne lenker ==
Smøla kommune: Strategiplan for gravplassane 2014, s. 26–27
Gravsøk i Smøla kommune
Kart over Veiholmen gravplass (Allslekt.org)
Vollan gravplass

Vollan gravplass (eller Skarpnes gravplass eller Vollan kirkegård) er en gravlund på Råket i Smøla kommune. Den ligger på østsiden av Skarpnesveien, akkurat der denne tar av fra Vestsideveien. Dette er nærmeste gravlund til Brattvær kirke, som ligger på Skarpneset.
Gravlunden ble etablert i 1971. Nær inngangen fra parkeringsplassen nordvest for gravlunden står et klokketårn.


== Eksterne lenker ==
Smøla kommune: Strategiplan for gravplassane 2014, s. 20–21
Gravsøk i Smøla kommune
Kart over Skarpnes-Vollan gravplass (Allslekt.org)
Ødegård gamle gravplass

Ødegård gamle gravplass (eller Ødegård gamle kirkegård) er en gravlund i Smøla kommune. Den ble etablert i 1910 og ligger sørøst for Edøy kirke, på sørsiden av fylkesvei 669.


== Eksterne lenker ==
Smøla kommune: Strategiplan for gravplassane 2014, s. 10–11
Gravsøk i Smøla kommune
Kart over Ødegård gamle gravplass (Allslekt.org)
Ødegård nye gravplass

Ødegård nye gravplass (eller Ødegård nye kirkegård) er en gravlund i Smøla kommune. Den ble etablert i 1963 og ligger nordvest for Edøy kirke.


== Eksterne lenker ==
Smøla kommune: Strategiplan for gravplassane 2014, s. 12–13
Gravsøk i Smøla kommune (PDF)
Kart over Ødegård nye gravplass (Allslekt.org)
Langbuelva

Langbuelva er ei elv i Vardø kommune i Finnmark. Den består av to greiner, Vestre og Østre Langbuelva, som møtes rundt to kilometer før munningen i Varangerfjorden. Vestre Langbuelva er den lengste av de to. Den har utspring på Raudfjellet og renner mot øst og sørøst over Slettfjellet. Østre Langbuelva har utspring sørvest for Oksevatnet og renner mot sør. Langbuelva er 10,4 kilometer lang.
Europavei 75 krysser elva ved utløpet, hvor en kraftlinje også krysser nedbørfeltet, som ellers er uten tekniske inngrep av betydning.
Øvre del av nedbørfeltet ligger innenfor Varangerhalvøya nasjonalpark, som ble opprettet i 2006.


== Referanser ==
Gjerdsvik gravplass

Gjerdsvik gravplass eller Gjerdsvik gravsted eller Gjerdsvik kirkegård er en gravlund på Gurskøya i Sande kommune i Møre og Romsdal. Den ligger øst for fylkesvei 10 vest på øya. Gravplassen ble tatt i bruk i 1924, og på den står et bårehus med toalett fra 1970-årene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart over Gjerdsvik gravplass (Allslekt.org)
Ona gravplass

Ona gravplass eller Ona kirkegård er en gravlund på Husøya i Ålesund kommune i Møre og Romsdal. Den ble anlagt i 1919 og tatt i bruk i 1922. Gravplassen er omgitt av et steingjerde, og ved inngangen står et klokketårn.
På Porkeneshaugen sør for gravplassen er tre gravrøyser fra bronsealderen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Edvard Os (1961). Sandøy i Romsdal 1: Bygdesamfunnet. Molde: Mindor Bolsø. s. 665–666. 


== Eksterne lenker ==
Ålesund kirkelige fellesråd: Våre gravplassar
Bilder fra gravplassen i Digitalt museum
Kart over Ona gravplass (Allslekt.org)
Myklebust gravplass

Myklebust gravplass eller Myklebust kirkegård (navnet skrives også Myklebost) er en gravlund på Harøya i Ålesund kommune i Møre og Romsdal. Den ligger øst for fylkesvei 6034 og ble etablert i 1926. Myklebust var for ørig en del av Haram kommune helt til 1965, da det ble overført til Sandøy.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ålesund kirkelige fellesråd: Våre gravplassar
Kart over Myklebust gravplass (Allslekt.org)
Georges Doriot

Georges Frédéric Doriot (født 24. september 1899 i Paris, Frankrike, død juni 1987 i Boston, Massachusetts, USA) var en franskfødt amerikansk kapitalist som investerte i risikokapital. Doirot emigrerte fra Frankrike, og ble direktør for Military Planning Division i United States Army med graden Quartermaster General. Under andre verdenskrig ble han forfremmet til brigadegeneral. I 1946 grunnla han American Research and Development Corporation (ARDC) verdens første firma for risikokapital, noe som ga ham tilnavnet «far til investeringskapitalismen». I 1957 grunnla han INSEAD, verdens ledende Business school med campuser i Fontainebleau i Paris, Singapore og Abu Dhabi i de forente arabiske emirater.
Dolores var blant investorene bak Digital Equipment Corporation og deres lansering av Programmed Data Processor (PDP) i desember 1959. I 1957 investerte han $70,000 i selskapet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ante, Spencer E. (2008). Creative Capital: Georges Doriot and the Birth of Venture Capital. Cambridge, MA: Harvard Business School Press. ISBN 1-4221-0122-3. 
George F. Doriot papers at Baker Library Special Collections, Harvard Business School
Sort budsjett

Et sort budsjett er et budsjett som er tildelt graderte og andre hemmelige operasjoner til en nasjon, en korporasjon, et samfunn av en hvilken som helst art, et nasjonalt departement, og så videre. Et sort budsjett dekker vanligvis utgiftene som er relatert til millitær forskning og hemmeligholdte operasjoner. Sorte budsjetter er for det meste graderte av sikkerhetshensyn.


== Eksterne lenker ==
"Paint it Black", en artikkel fra 1997
"Exposing the Black Budget", artikkel fra 1995
Hamnefjell vindkraftverk

Hamnefjell vindkraftverk ligger i Båtsfjord kommune i Finnmark.
Første byggetrinn ble åpnet i september 2017. Det var opprinnelig meningen å bygge ut 120 MW i ett trinn, men på grunn av manglende kapasitet i sentralnettet er prosjektet delt i to.
Det er installert 15 Vestas V112 turbiner på 3,3 MW hver. Rotordiameter 112 meter, tårnhøyde 84 meter.
Installert effekt er 50 MW. Årsproduksjon er 186 GWh.
Hamnefjell Vindkraft AS eies av Finnmark Kraft AS og Axa Clean Energy Fund.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Vindkraftverk – utbygd.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vindkraftverk
Vindkraftnytt om Hamnefjell Arkivert 22. september 2017 hos Wayback Machine.
Finnmark Kraft
Killifisk

En killifisk er en eggleggende tannkarpe (inkludert familiene Aplocheilidae, Cyprinodontidae, Fundulidae, Profundulidae og Valenciidae). Tilsammen er det rundt 1270 forskjellige arter av killifisk. Den største familien er Rivulidae som inneholder over 320 arter. 
Eggene til de fleste killifisk kan overleve perioder med delvis uttørking. Mange av artene er avhengige av en slik diapause, siden eggene ikke ville overleve lenger enn noen uker hvis de var helt nedsenket i vann. 
De voksne individene av noen arter, som Kryptolebias marmoratus, kan også overleve ute av vannet i flere uker. 
De fleste killifisk er små, fra 2,5 til 5 cm, mens de største artene blir opptil rundt 15 cm lange.
Flere arter er populære akvariefisk.
Noen killifisker blir også solgt og markedsført som «instant fish», siden eggene kan sendes tørre i posten, og yngelen klekker relativt raskt når eggene kommer i kontakt med vann.


== Se også ==
Levendefødende tannkarper


== Referanser ==