jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Cecilie Gotaas Johnsen

Cecilie Gotaas Johnsen (født Cecilie Gotaas; 20. april 1976) er en norsk tidligere syklist og fotballspiller som i april 2022 ble valgt til styreleder for Rosenborg Ballklub.Som fotballspiller har hun har tre cupmesterskap (1996, 1997, 1998) og tre seriemesterskap (1995, 1996, 1997) med Trondheims-Ørn.Etter fotkallkarrieren var over, begynte hun med sykling. Hun vant NM-gull på fellesstarten i landeveisritt i 2013 og NM-gull i lagtempo i 2017.Johnsen ble rangert som nummer 178 på listen over de tusen beste idrettsutøverne i Trøndelag i avisa Nidaros sin kåring i 2022.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Cecilie Gotaas Johnsen – Norges Fotballforbund 
(en) Cecilie Gotaas Johnsen – ProCyclingStats 
(en) Cecilie Gotaas Johnsen – Cycling Archives 
(en) Cecilie Gotaas Johnsen – Cycling Quotient Sykling(en) Cecilie Gotaas Johnsen på The-sports.org
Aleksej Gusarov

Aleksej Vasiljevitsj Gusarov (russisk: Алексей Васильевич Гусаров; født 8. juli 1964 i Leningrad) er en sovjetisk/russisk tidligere ishockeyspiller. Han var aktiv mellom 1981 og 2001. Han spilte for NHL-klubbene Quebec Nordiques, Colorado Avalanche, St. Louis Blues og New York Rangers. Han er medlem av Trippelgullklubben i.o.m at han vant VM i 1989, Stanley Cup i 1996 og OL-gull i 1988. Gusarov ble valgt som nr. 213 i 1988. Han er ansett å være en av de beste russiske forsvarerne som har spilt i NHL.


== Meritter ==
OL-gull: 1988 med Sovjetunionen
VM-gull: 1986, 1989 og 1990 med Sovjetunionens herrelandslag i ishockey
Stanley Cup-seier med Colorado Avalanche i 1996
OL-sølv: 1998 med Russland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aleksej Gusarov – Olympedia 
(en) Aleksej Gusarov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Aleksej Gusarov – National Hockey League (NHL) 
(en) Aleksej Gusarov – Eurohockey.com 
(en) Aleksej Gusarov – Hockeydb.com 
(en) Aleksej Gusarov – Hockey-Reference.com 
(en) Aleksej Gusarov – Legends of Hockey 
(en) Aleksej Gusarov – Eliteprospects.com 
(en) Aleksej Gusarov – Eliteprospects.com (personale)
Guri Anne Hansen

Guri Anne Hansen (født 14. juni 1971) er en tidligere norsk fotballspiller (keeper) som representerte Trondheims-Ørn.
Hun har fire cupmesterskap (1994, 1996, 1997, 1998) og fire seriemesterskap (1994, 1995, 1996, 1997) med Trondheims-Ørn.


== Referanser ==
Monica Enlid

Monica Enlid (født 24. april 1973) er en tidligere norsk fotballspiller som representerte Trondheims-Ørn. Hun er en av landets mestvinnende klubbspillere med 8 cupmesterskap og 7 seriemesterskap for Trondheims-Ørn i perioden 1993 til 2002.Hun spilte også 9 kamper for det norske landslaget.Enlid ble rangert som nummer 174 på listen over de tusen beste idrettsutøverne i Trøndelag i avisa Nidaros sin kåring i 2022.


== Referanser ==
Alf Lundeby

Alf Lundeby (født 1870 i Våler, død 1961) var en norsk maler. Han oppholdt seg i Italia 1897–99. Fra 1900 bodde han i Lillehammer. Han besøkte Matisse i 1909 og er representert på Nasjonalgalleriet i Oslo. Lundeby komponerte også Lundebydrakta. Han skrev i  tidsskriftet (ukeblad) Askeladden utgitt av foreningen Askehaugen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Alf Lundeby i Store norske leksikon
Skålsølje

Skålsølje er en støpt sølje med hel bunnplate der runde skåler utgjør et hovedelement i dekoren. Skålsøljen er bare kjent fra Norge. Den har hatt stor utbredelse her i landet Det kan tyde på en høy alder, og den har vært brukt på Østlandet fra Gudbrandsdalen til Setesdal og i Hordaland. Den eldste formen har seks store skåler plassert i ring og har en form som minner om bolesøljer. Disse ble laget både i messing og bronse, og det slike søljer er kjent fra jordfunn i Hallingdal, Telemark og Setesdal. Dekoren på skålsøljer er utviklet videre med flere skåler og andre elementer som filigran, påsatte kruser eller hengende løv. I Setesdal og Telemark er det også brukt skålsøljer med samme bunn som slangesøljer.
I et skifte fra Flatdal i Telemark er det i 1667 nevnt en augesylgje, og dette er nok et annet navn brukt for skålsølje., og i skifter fra Telemark i 1790-årene er det nevnt skålsøljer både med og uten hengende løv.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Berge, Rikard (1925): Norskt bondesylv. Risør. Opptrykk utgitt av Noregs Boklag 1975. ISBN 82 522 0102 4
Noss, Aagot (2008): Stakkeklede i Setesdal. Byklaren og valldølen. Oslo. ISBN 978-82-7099-477-9


== Eksterne lenker ==
Se skålsøljer i DigitaltMuseum
Eirik Hoff Lysholm

Eirik Hoff Lysholm (født 4. februar 1975) er en norsk pressemann og redaktør, fra 2014 sjefredaktør i Dagsavisen.
Lysholm startet sin pressekarriere 18 år gammel, som journalist i Nordlandsposten. Senere har han arbeidet som journalist, vaktsjef og redaksjonssjef, dels i Bergensavisen, VG og Her og Nå. Som VG-journalist dekket han blant annet Norges første deltakelse i EM i fotball for menn i 2000.
Sommeren 2010 begynte Lysholm som utviklingsdirektør i Dagsavisens eierselskap Mentor Medier. Sommeren 2011 ble han administrerende direktør i Dagsavisen, og i 2013 var han også konstituert sjefredaktør.Da avisens styre i 2014 besluttet å gå bort fra Dagsavisens delte ledermodell ble Lysholm eneleder, både administrende direktør og sjefredaktør, permanent i en publisherrolle. Han etterfulgte dermed de to redaktørene Kaia Storvik og Arne Strand.
Fra 2019 til 2021 var han styreleder i Norsk Presseforbund og fra 2021 styreleder i Norsk Redaktørforening.


== Referanser ==
Trandeimsølje

Trandeimsølje er en sølje der hele platen er dekket av ranker i filigran, og de kan ha en eller to torner. Opphavet til navnet er usikkert. Det har neppe sammenheng med bynavnet Trondheim for Trandeimsøljer er bare kjent fra Telemark og Setesdal. Rikard Berge peker på at det det har vært laget lignede søljer i Bergedorf ved Hamburg og at de kan ha kommet hit med en utenlandsk sølvsmed som kan ha slått seg ned på plassen Trandeim i Åmotsdal. Trandeimsøljer var hold for å være av de gjeveste og mest kostbare søljene. De kan være på størrelse med bolesøljer, opptil 8,5 cm. i diameter, .Alderen på Trandheimsøljen er usikker. Rikard Berge mener den går tilbake til middelalderen, men Jorunn Fossberg mener det er vanskelig å avgjøre om den er fra senmiddelalderen eller om den kom da filigran kom på moten igjen mot slutten av 1600-årene og begynnelsen av 1700-årene.


== Litteratur ==
Berge, Rikard (1925): Norskt bondesylv. Risør. Opptrykk utgitt av Noregs Boklag 1975. ISBN 82 522 0102 4
Fossberg, Jorunn (1991): Draktsølv. Universitetsforlaget.  ISBN 82-00-07340-8
Noss, Aagot (2008): Stakkeklede i Setesdal. Byklaren og valldølen. Oslo. ISBN 978-82-7099-477-9


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Se trandeimsøljer i DigitaltMuseum
Dalen gård

Dalen gård i Kristiansund er en godt bevart lystgård fra slutten av 1700-tallet. Gården ble etablert som løkkebruk. 
Klippfisknæringen og handel med utlandet gav impulser til den lokal byggeskikken.
Dalen gård ble fredet av Riksantikvaren desember 2013.Gården eies av Kristiansund kommune og drives siden 2016 av Dalen gård venneforening. Venneforeningen har fått tillatelse til å restaurere deler av våningshuset og har malt de seks bygningene på gården på dugnad. 


== Bygninger ved gården ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Dalen gård». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Harold Ramis

Harold Allen Ramis (født 21. november 1944, død 24. februar 2014) var en amerikansk skuespiller, regissør og manusforfatter, som spesialiserte seg innen komedie. 
Ramis' best kjente roller som skuespiller er som Egon Spengler i Ghostbusters (1984) og Russell Ziskey i Rekrutter på ville veier (1981). Han var også en av manusforfatterne til begge filmene. Blant de mest kjente filmene som han både regisserte og bidro med manuset til er komediene Høl i hue (1980), Hjelp, vi må på ferie (1983), En ny dag truer (1993) og Analyze This (1999). Ramis var den opprinnelige sjefmanusforfatteren for TV-serien SCTV, som han også spilte i, samt en av de tre manusforfatterne til filmen Deltagjengen (1978).
Filmene til Ramis har inspirert neste generasjoners komikere og manusforfattere. Filmskapere som Jay Roach, Jake Kasdan, Adam Sandler, Peter Farrelly og Bobby Farrelly har fortalt at de har filmene hans blant sine favoritter. Ramis vant en BAFTA Award for beste originalmanus for En ny dag truer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
  Offisielt nettsted 
(en) Harold Ramis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Harold Ramis på Internet Movie Database 
(sv) Harold Ramis i Svensk Filmdatabas 
(da) Harold Ramis på Filmdatabasen 
(da) Harold Ramis på Scope 
(fr) Harold Ramis på Allociné 
(en) Harold Ramis på AllMovie 
(en) Harold Ramis hos Turner Classic Movies 
(en) Harold Ramis hos Rotten Tomatoes 
(en) Harold Ramis hos The Movie Database 
(en) Harold Ramis hos Behind The Voice Actors 
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata
(en) Harold Ramis hos Rotten Tomatoes
Ford Transit

Ford Transit (1965–) er et nyttekjøretøy produsert av Ford.
Den videreførte Ford Taunus Transit (1953–65) og har  kommet i ny versjoner i 1986, 2000 og 2013. Den har kommet i mange varianter: kassebil, pickup, minibuss og bobil med forskjellige akselavstander og tekniske konfigurasjoner. Det er produsert over sju millioner kjøretøyer.


== Bilder ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ford Transit – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Planetveien 10A, 12 og 14

Planetveien 10 A, 12 og 14 ble oppført på 1950-tallet på Vettakollen i Oslo. Bygningene er tegnet av arkitektene Arne Korsmo og Christian Norberg-Schulz.Planetveien 12 var Arne Korsmo og Grete Prytz Kittelsen arbeidshjem, og er kjent for sine fleksible interiørløsninger.
Eiendommene ble fredet av Riksantikvaren i 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Planetveien 10A, 12 og 14». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Igor Kravtsjuk

Igor Aleksandrovitsj Kravtsjuk (russisk: Игорь Александрович Кравчук; født 13. september 1966 i Ufa) er en pensjonert sovjetisk/russisk ishockeyspiller. Han var aktiv fra 1982 til 2003. Han spilte for Chicago Blackhawks, Ottawa Senators, St. Louis Blues, Calgary Flames, Edmonton Oilers og Florida Panthers. Han ble olympisk mester både med Sovjetunionen i 1988 og med SUS i 1992 og verdensmester i 1990 og han tok OL-sølv i 1998.


== Meritter ==
OL-gull: 1988 og 1992
VM-gull: 1990
OL-sølv: 1998
OL-bronse: 2002


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Igor Kravtsjuk – Olympedia 
(en) Igor Kravtsjuk – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Igor Kravtsjuk – National Hockey League (NHL) 
(en) Igor Kravtsjuk – Eurohockey.com 
(en) Igor Kravtsjuk – Hockeydb.com 
(en) Igor Kravtsjuk – Hockey-Reference.com 
(en) Igor Kravtsjuk – Eliteprospects.com
Anders Eljas

Anders Erik Gillis Eljas (født 15. januar 1953 i Stockholm i Sverige) er en svensk komponist, arrangør og akkompagnatør. 
Eljas er siden 2010 samboer med den norske artisten Wenche Myhre.


== Filmmusikk ==
Mio min Mio (1987)


== Filmografi ==
ABBA - The Movie (1977)


== Musikaler ==
Chess (1984)
Kristina från Duvemåla (1995)
Mamma Mia! (2009)


== Show ==
Melodi Grand Prix (2015)
En aften med Wenche og Anders (2015-16)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Anders Eljas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Anders Eljas på Internet Movie Database 
(no) Anders Eljas hos Sceneweb 
(da) Anders Eljas på Filmdatabasen 
(en) Anders Eljas hos The Movie Database 
(en) Anders Eljas hos Internet Broadway Database 
(en) Anders Eljas på Discogs 
(en) Anders Eljas på MusicBrainz 
(en) Anders Eljas på AllMusic
Bronsespeil

Bronsespeil er en form for speil som var i bruk før de moderne glasspeil. Arkeologien har vunnet varianter av slike speil i mange kulturområder.


== Historie ==


=== Egypt ===
Polert bronse- eller kobberspeil ble produsert av de gamle egyptere fra 2900 f.Kr. og fremover.


=== Indusdalen ===
Fra Indussivilisasjonen kjenner man bronsespeil fra så lang tilbake somt 2800 til 2500 f.Kr.


=== Kina ===

Bronsespeil ble produsert i Kina fra neolittisk tid og frem til Qing-dynastiet, da vestlige glasspeil ble introdusert. Bronsespeilene var vanligvis runde, med en blankpolert side og den reverse side med dekorasjoner. De hadde ofte en knagg på midten slik at de kunne festes til klesplagg. Noen av de eldste eksempler på kinesiske bronsespeil tilhørte den neolittiske Qijiakulturen fra om lag 2000 f.Kr. Men frem til de stridende staters tid var slike speil ikke vanlige - bare rundt tyve er blitt funnet av arkeologien. Men fra da av ble speilene svært populære. Det var under Handynastiet, og introdusjonen av TLV-speilet, at de begynte å ble masseprodusert. Både Han- og Tang-speil anses som teknisk særlig avanserte. Bronsespeil forble populære frem til Songdynastiets tid, tapte seg så i popularitet. Produksjonen opphørte etter hvert som vestlige glasspeil ble kjent under Ming- og Qing-dynastiene.


=== Europa ===
I Europa er det blitt oppdaget bronsespeil fra bronsealderen en rekke steder, som for eksempel i Storbritannia og Italia.


== Litteratur ==
B. Schweig: “Mirrors”, Antiquity, Vol. 15 (1941), s. 257–268


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Chinese Bronze Mirrors - Australian Museum
Adalstjern

Adalstjern ligger i Horten kommune ved Høgskolen i Sørøst-Norge campus Bakkenteigen. Vannet ligger i et naturvernreservat. Totalt utgjør tjernet et areal på ca 10 000 m² eller 0,01 km²


== Historie ==
Tjernet ble skapt mot slutten av siste istid. En grunn bukt ble avsnørt fra fjorden, demmet opp av morene og fjell. Restene av dette er påvist gjennom funn av leire og saltvannsarter i de dypere lagene. Staten har eid området siden 1967, da de kjøpte det fra Adal torvstrølag. 


== Turområde ==
Tursti er opparbeidet rundt hele vannet, og det er satt opp flere benker. Grunnet myrlendt og vått terreng rundt tjernet, er stien flere steder forhøyet med planker.

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Adalstjern – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ullensaker Cykleklub

Ullensaker Cykleklub (stiftet 2. desember 1934) er et norsk idrettslag i Ullensaker. Klubben har satsing på sykling, men har medlemmer som også deltar i triatlon.


== Kjente utøvere ==
Følgende utøvere er aktive eller har vært aktive for Ullensaker CK: 

Unni Larsen (sykling)
Anita Valen (sykling)
Bjørg Eva Jensen (sykling)
Lisbeth Korsmo (sykling)
Tone Fossum (sykling)
Astrid Danielsen (sykling)
Tone Benjaminsen (sykling)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
So Fine (sang)

«So Fine» er en sang som ble skrevet av Johnny Otis som ble spilt inn og gitt ut på singel med The Fiestas i 1959.
Ike & Tina Turner spilte inn sangen og ga den ut på singel i 1968. Singelen kom på 50.-plass på R&B-lista og 117.-plass på Pop-lista. Sangen ble gitt ut på albumet So Fine senere samme år.
Jarl Torske

Jarl Torske (født 5. juni 1949 i Sunndal) er en norsk fotballtrener.Torske spilte selv fotball til han var omkring 30 år, og jobbet som lektor på Sunndal VGS i til sammen 30 år. Han var også en periode lærer på «toppidrett» ved Molde VGS.Han har hatt en rekke stillinger i Norges Fotballforbund og har jobbet i flere år som trener innen aldersbestemt kvinnefotball. Torske var blant annet assistent under Per-Mathias Høgmo da damelandslaget tok gull i OL i Sydney i 2000. Han var assistenttrener for Åge Hareide i MFK i 1995 og 1996, og assistenttrener for Norges herrelandslag i fotball fra 18. mars 2014 til november 2016.i 2011 ble Jarl Torske kåret til Årets trener på kvinnesiden i norsk fotball av Norsk Fotballtrenerforening (NFT).I 2020 ble han trenerutvikler i AkerAkademiet (tidligere MoldeAkademiet) i Molde Fotballklubb (MFK), 24 år etter at han sist var i klubben. Høsten 2020 jobbet han 50 prosent i AkerAkademiet og 50 prosent som spillerutvikler i Sunndal, men fra 1. januar 2021 var han i 100 prosent-stilling i MFK.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jarl Torske – Transfermarkt (manager)
Betcha Can’t Kiss Me (Just One Time Baby)

Betcha Can't Kiss Me (Just One Time) er en sang som ble skrevet av Bonnie Rice som ble spilt inn og gitt ut på singel med Ike & Tina Turner i 1968. Sangen ble gitt ut på albumet So Fine senere samme år.


== Referanser ==
Lilletorget

Lilletorget eller Lilletorvet finnes flere steder i Norge:

Lilletorvet (Kragerø)
Lilletorget (Larvik)
Lilletorget (Lillehammer)
Lilletorget (Oslo)
Lilletorget holdeplass, trikkeholdeplass
Lilletorvet (Sarpsborg)
Lilletorvet (Steinkjer)
Lilletorvet i Trondheim
Arena : trøndersk tidsskrift for kunst og kultur

Arena – trøndersk tidsskrift for kunst og kultur utkom fra 1978 til 1990 med fire nummer i året.Tidsskriftets første nummer, 1/1978, hadde Ivar Borgersen og Rolf Rolfsen som redaktører og utgivere; redaksjonskomitéen besto av Sverre Gran, Laila Holm, Fredrik Skagen og Ragna Thiis. Bladet ble de første årene redigert av ulønnede, frivillige, fra 1986 var Arnulf Kolstad ansatt som redaktør. Trykk og distribusjon var ved Snøfugl forlag, Melhus. 
Bladet utkom med to nummer i 1978, fire nummer årlig, og opphørte med nr. 3/1990. Tidsskriftet ble indeksert fra nr 2, 1980.


== Referanser ==
Boråsvegen (Molde)

Boråsvegen er en gate i Molde kommune i Møre og Romsdal. Gaten starter ved gangfeltet ved Solhagen og går østover. Gaten har fått navn etter Moldes svenske vennskapsby Borås, mens Borås igjen har en gate som er oppkalt etter Molde. Gaten ender i Skogvegen.


== Se også ==
Liste over gater i Molde


== Litteratur ==
(no) Gunnar Talsethagen: Gatelangs i Molde - A - L. Romsdal sogelag, 2000. ISBN 82-90169-62-0
Campus Vestfold

USN campus Vestfold, fram til 2014 kalt campus Bakkenteigen,  er én av åtte campuser tilknyttet Universitetet i Sørøst-Norge (USN). Universitetsområdet med bygninger og anlegg ligger på Bakkenteigen ved fylkesvei 325 (Raveien) i Horten kommune i Vestfold fylke, ved Borre sør for byen i retning mot Tønsberg. Campus Vestfold tilbyr over 80 studier og har omkring 5000 studenter.Studiestedet åpnet som Høgskolesenteret i Vestfold i 1991. Bakkenteigen fusjonerte siden trinnvis med flere regionale høyskoler og tilhørte Høgskolen i Vestfold (HiVe) i perioden fra 1994 til 2013, Høgskolen i Buskerud og Vestfold (HBV) fra 2014 til 2015 og Høgskolen i Sørøst-Norge fra 2016 til våren 2018.


== Historie, bygninger og virksomhet ==
Første byggetrinn stod ferdig i 1991, og utgjorde 15 400 m². Da høyskolesenteret åpnet denne høsten, ble både Tønsberg Maritime Høgskole og Horten Ingeniørhøyskole samlet på stedet. Høgskolesenteret i Vestfold ble siden slått sammen med Vestfold sykepleierhøgskole og Eik lærerhøgskole til Høgskolen i Vestfold i 1994.
Hovedbygget rommer også Bakkenteigen kulturhus med en storsal med 450 sitteplasser. Kulturhuset ble tatt i bruk  samtidig med høyskolesenteret.Andre byggetrinn omfattet administrasjonslokaler på 850 m² og ble ferdig i 1996. Helsefag var grunnen til tredje byggetrinn på 2 230 m². Det kom i 1999. Fjerde og foreløpig siste byggetrinn ble ferdigstilt høsten 2010, og var på hele 15 800 m². Totalareal ble da omtrent 34 500 m².I 2010 var to idrettsbygg ferdig. Campus Arena og svømmehall står i umiddelbar nærhet til universitetet. Siden 2012 har Studentsamskipnaden bygd studenthybler og leiligheter på området. Nord på området ligger også Forskningsparken med laboratorier og simulatorpark.Frem til 31. desember 2013 het studiestedet «Campus Bakkenteigen», men endret navn til «Campus Vestfold» fra 1. januar 2014, da Høgskolen i Vestfold og Høgskolen i Buskerud ble slått sammen til HBV.

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Campus Vestfold – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Milarepas liv

Milarepas liv er en biografi over Milarepa (ca. 1040–1123), som var en yogi, dikter, asket og eneboer som er sentral innenfor tibetansk buddhisme. Verket ble skrevet av Tsangñön Heruka i 1488.
Boka fremstiller Milarepas liv som «et ideelt liv, et liv i overensstemmelse til fulle med den buddhistiske lære slik den ble forstått i Tibet, og et eksempel til etterfølgelse …» Denne framstillingen er i tråd med idealene for en tibetansk helgenbiografi, en namthar.
Boka følger Milarepa fra fødsel til død. I den første delen opptrer han som en brutal hevner; han lærer seg svartekunst etter at moren hadde oppildnet ham til å gjengjelde et økonomisk svik fra onkelen og tanta. I den andre og lengste delen av boka er han i åndelig trening hos guruen Marpa (1012–1097).
Den første oversettelsen til et europeisk språk kom i 1928 ved den amerikanske teosofen Walter Evans-Wentz (1878-1965), som også oversatte Bardo Tödröl («Den tibetanske dødeboken»). Verket ble utgitt på norsk i 2013, med forord av Tenzin Gyatso (Dalai Lama). Utdrag fra verket er tidligere utgitt på norsk i antologien Tibet, 2005.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Tsangñön Heruka. Milarepas liv. Innledende essay av Jens Braarvig; oversatt fra tibetansk fra Bjarte Kaldhol. Bokklubben, 2013. (Verdens Hellige Skrifter; 76). ISBN 978-82-525-8008-2
Light My Fire

«Light My Fire» en låt spilt inn av The Doors i august 1966 og gitt ut 24. april 1967.


== Opprinnelse ==
Sangen startet som en uferdig komposisjon av gitarist Robby Krieger, og videre utviklet sammen med de andre bandmedlemmene. Krieger skal ha vært inspirert av melodien på Jimi Hendrix' «Hey Joe» og teksten i Rolling Stones' «Play with Fire». Trommeslager John Densmore foreslo at den skulle få en mer latinsk rytme, og Jim Morrison skrev et nytt vers to med refrenget «Try to set the night on fire», mens Ray Manzarek la på det karakteristiske orgelmotivet. Det var også Densmores forslag å starte sangen med et enkelt slag på skraptrommen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Light My Fire – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Light My Fire på MusicBrainz
Tsangñön Heruka

Tsangñön Heruka (Tibetansk: གཙང་སྨྱོན་ཧེ་རུ་ཀ་; Wylie: Gtsang smyon Heruka; født 1452 i Ü-Tsang, død 1507 i Rechung Puk) var en lærer innenfor kagyuskolen i tibetansk buddhisme. Han huskes best for å ha redigert tekster etter Milarepa: Milarepas liv og Milarepas 100 000 sanger.


== Referanser ==


== Kilder ==
biografi hos treasuryoflives.org
Jon Ramstad

Jon Ramstad (født 27. september 1925 på Inderøy, død 17. oktober 2014 i Levanger) var en norsk gartner, rektor og politiker (Sp) som var ordfører i Levanger kommune 1976–1979.
Han vokste opp på småbruket Østre Rol (Nygjerdet) på Inderøy som yngste sønn av Ola Ramstad og Kirsten Oxaal. Han hadde en eldre bror, Ivar Ramstad, som ble friidrettsutøver og overtok gården. Han giftet seg med Astrid Blindheim.Han gikk Staup gartnerskole i Levanger, forkurs ved Hamar katedralskole og hagebrukslinjen ved Norges landbrukshøgskole. Han var hagebrukslærer ved Telemark landbruksskole 1955–1956 og Mære landbruksskole 1956–1961. I 1961 kom han tilbake til Staup gartnerskole som overlærer. Han var også fylkesgartner i Sør-Trøndelag i ett år. Han var rektor ved Staup gartnerskole fra 1978 til han avgikk med alderspensjon i 1993.Ramstad var styremedlem i AS Røra Fabrikker fra 1960, formann i AS Gartnerhallen Trøndelag 1981–1985 og medlem av Landbruksdepartementets skoleråd i åtte år. Innen idretten har han vært blant annet styreformann i Nord-Trøndelag idrettskrets og styremedlem i Norges idrettsforbund.Han ble tildelt Paul Harris Fellow.Han døde i Levanger, og ble begravet fra Alstadhaug kirke.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Jon Ramstad hos Stortinget 
(no) Jon Ramstad hos Norsk senter for forskningsdata
Nov

Nov kan sikte til:

Sted der veggstokkene blir sammenfelt i hjørnene på et laftverkshus. Se lafteverk.
Utvendig hjørne på et hus.
NOV – samarbeidsgruppe for bygnings- og kulturminnevern
National Oilwell Varco - Internasjonalt konsern
Reverumpa

Reverumpa er en badeplass i Horten kommune, med beliggenhet litt øst for Bromsjordet ved Indre Havn. Bestående av to deler, er stranden bundet sammen av en smal passasje langs en fjellknaus. Stedet har også en badebrygge.Bak badeplassen ligger Reverompa plantefredningsområde, vernet i 2006.


== Referanser ==