jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kvithickory

Kvithickory (Carya tomentosa) er et løvfellende tre i valnøttfamilien som er utbredt i østlige Nord-Amerika.
Den blir opptil 36 m høy og kan bli 500 år gammel. Barken er grå, ganske glatt hos unge trær og blir siden furete. Bladene er finnete og 30–50 cm lange. Det er som regel 7 eller 9 tannete småblad. Nervene på undersiden av bladene er tett hårete.
Kvithickory vokser på næringsrik, ofte ganske tørr jord. Den finnes sammen med  svinehickory, skihickory, bitterhickory, kviteik, rødeik, fargeeik, skarlageneik, borreeik og andre eikearter, sumptre, tulipantre, lønn, kvitask, weymouthfuru, virakfuru og canadahemlokk.
I undervegetasjonen finnes blant annet blomsterkornell, sumak, sassafras, syretre, søtmispel, amerikajudastre, virginiahumlebøk, amerikaagnbøk, vin, bredbladkalmia, Smilax, bærlyng, virginiatrollhassel, Lindera benzoin, taskeblom, vierhortensia, Diospyros virginiana, virginiaeiner, hagtorn, leddved, Asimina triloba, piggaralia, amerikakristtorn og Sabal minor.
Utbredelsen strekker seg fra Massachusetts og New York vestover til sørlige Ontario, sørlige Michigan og nordlige Illinois, derfra til sørøstlige Iowa, Missouri og østlige Kansas, sørover til østlige Texas og østover til nordlige Florida. Den er den vanligste hickoryarten i Sørstatene.  
Trevirket brukes til ved, grillkull, verktøyskaft og i møbelproduksjon. Nøttene er ettertraktet av ekorn og andre dyr, men er for små til at mennesker bryr seg om dem.


== Litteratur ==
A. Mitchell, oversatt av I. Gjærevoll (1977). Trær i skog og hage. Tiden. s. 199. ISBN 82-10-01282-7. 
«Carya tomentosa». Flora of North America. Besøkt 24. april 2015. 
H. Clay Smith. «Mockernut Hickory». Silvics of North America. Besøkt 24. april 2015. 


== Eksterne lenker ==

(en) Kvithickory i Encyclopedia of Life 
(en) Kvithickory i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kvithickory hos ITIS 
(en) Kvithickory hos NCBI 
(en) Kvithickory hos The International Plant Names Index 
(en) Kvithickory hos Tropicos 
(en) Kategori:Carya tomentosa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Carya tomentosa – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Carya tomentosa – detaljert informasjon på Wikispecies
Musikkåret 1411

Musikkåret 1411 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde musikkpersonligheter i 1411.


== Hendelser ==


== Fødsler ==


== Dødsfall ==
ca. 1411 – Záviš von Zap, tsjekkisk teolog og komponist (født 1350)
Musikkåret 1412

Musikkåret 1412 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde musikkpersonligheter i 1412.


== Hendelser ==


== Fødsler ==


== Dødsfall ==
ca. 1411 – Záviš von Zap, tsjekkisk teolog og komponist (født 1350)
1411/1412 – Johannes Ciconia, italiensk musikkteoretiker og komponist (født 1370-1375)
PowerPC 600

PowerPC 600 var den første familien med PowerPC mikroprosessorer som ble produsert. De ble konstruert ved fabrikken Somerset i Austin i Texas, og ble finansiert og styrt av ulike ingeniører fra IBM og Motorola som en del av AIM-alliansen. Somerset ble åpnet i 1992 og dens målsetning var å lage de første PowerPC mikroprosessorer og deretter fortsette konstruksjonen av PowerPC mikroprosessorer for personlige datamaskiner. Den første generasjon ble PowerPC 601 i 1993, og andre generasjon fulgte snart etter med PowerPC 603, PowerPC 604 og 64-biter PowerPC 620.
Fsck

fsck (file system consistency check) er en kommando og et avansert systemverktøy for Unix og Unix-liknende systemer. Verktøyets oppgave er å undersøke konsistensen til filsystemet.
Vannkran

Vannkran eller armatur er en ventil på et vannrør med en stoppemekanisme som skrues inn og stopper eller åpner for vanntilførselen. Avhengig av bruk skilles det mellom en stoppekran som er laget for enten å kunne stoppe eller åpne for vannstrømmen i røret, og en tappekran som er laget for å tappe vann ut av røret.
Det tre hovedtyper oppbygninger av vannkraner:

Kikkran, der en konisk tapp stenger væskestrømmen. Tappen er gjennomhullet, og ved å dreie denne 90°, slipper væskestrømmen gjennom.
Slusekran, der en planskive skyves på tvers av væskestrømmen inne i et ventilhus.
Ventilkran, der ventilhuset er delt med en skillevegg med en åpning. Denne åpningen åpnes eller stenges ved at en ventilskive med pakning blir skjøvet mot den.


== Stoppekran ==
I alle hus er stoppekran påbudt, både ute og inne.  I tillegg finnes stoppekraner til installasjoner som vaskemaskin og oppvaskmaskin i boliger.


== Blandebatteri ==
Dersom kranen er lagd slik at den kan blande kaldt og varmt vann til vann med høvelig temperatur, er det vanlig å kalle det et blandebatteri.  Blandebatterier brukes i dusj og badekar for å blande kaldt og varmt vann i riktige mengder med det formål å unngå skolling (forbrenning).
Blandebatterier ble oppfunnet i 1937 av den norskættede Alfred M. Moen 


== Spring ==
En tappekran kan også kalles spring, særlig eldre typer kraner. Dette er helt enkle ventilkraner, ofte med kun kaldt vann og mulig å koble til en slange.


== Helse ==


=== Tungmetaller ===
Det finnes ingen standard for CE-merking av vannkraner. Sintef Byggforsk har en frivillig godkjenningsordning for vannkraner og annet VVS-utstyr, og Sintef tester da blant annet for tungmetaller som bly, kadmium og nikkel. Enkelte kraner som har blitt testet har inneholdt høye nivåer av tungmetaller. Et tips for å få friskere vann med mindre tungmetaller er å la vannet renne litegrann.


=== Støy ===
Vannkraner og vaskeservanter kan støye en del under bruk, særlig når det er turbulent strømning. Støy fra vannkraner kan påvirke trivselen når man arbeider på kjøkkenet, og kan til og med bidra til hørselstap dersom man utsettes for sammenhengende støy over lengre tid. Ifølge en studie kan støy i hus fra vannforsyning deles inn i strømningsstøy, fallstøy, kontaktstøy og servantstøy. Vaskekummer av metall støyer ofte mer enn servanter av andre materialer. Foruten støy fra selve vannkranen hender det også at det kommer støy fra vibrasjoner i rørledningene.


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
ˆ Sanitærutstyr i SNL[1]
Karair

Karair var et flyselskap fra Finland, grunnlagt av brødrene Nilo og Valto Kahrumäki. Selskapet ble senere gradvis kjøpt opp av Finnair, med fullt eierskap fra desember 1995. Det opererte vesentlig charterflyvninger til feriesteder ved Middelhavet.
Opprinnelig navn var Karhumäki Airways, grunnlagt i 1947 som en avdeling av Veljekset Karhumäki Oy, en mindre produksjonsenhet for bygging av fly, og et vedlikeholdsanlegg. I juni 1951 startet selskapet regulære flygninger mellom Helsingfors og Joensuu, Jyväskylä, Vasa og Sundsvall, opprinnelig med en flåte bestående av fire Douglas DC-3 og to Convair CV-440 Metropolitan. Den første internasjonale flyvning til Stockholm i 1951, etterfulgt av turist-charter til Málaga.
I 1956 ble selskapet reorganisert som Kar-Air OY og startet operativ virksomhet i januar 1957. En svensk avdeling ble etablert i 1961. Den opererte med en enkel Douglas DC-6 med charterflyvninger til feriesteder i Syd-Europa. I 1962 kjøpte Aero O/Y en 27 prosent aksjeandel i Kar-Air. Denne ble etterhvert øket til 51 da Kar-Air fikk finansielle problemer da selskapets to Metropolitans ble skadet som følge av harde landingern og måtte tas ut av tjeneste for en periode i 1963.


== Finnair overtar ==
Den nye majoritetseieren krevde at Kar-Air innstilte all innenriks trafikk og konsentrerte seg om charter, vesentlig til turistdestinasjoner omkring Middelhavet. Til dette formål overførte Aero O/Y to av sine egne DC-6 som Kar-Air også brukte til en flyvning jorden rundt.
DC-6 forble bærebjelken i Kar-Airs flåte frem til 1972 med introduksjon av Douglas DC-8. Den ene DC-6 ble bygget om med «swing tail» for frakt og forble i selskpet frem til 1980, vesentlig brukt på Finnairs fraktruter til UK og andre europeiske destinatinasjoner da fraktflyvninger ble tatt over av Finnair (som Aero O/Y da var omdøpt til). Samtidig fikk selskapet sitt nye navn, kjent som Karair, også skrevet KarAir. I de påfølgende år reduserte Karair sin flåte fordi charter-kontrakten med Finnair ble avsluttet.
I 1996 opphørte Kar-Air som selskap, da Finnair overtok selskapet i sin helhet.


== Etterminne ==
To tidligere Karair-fly, en Lockheed Model 18 Lodestar og en av de eldste gjenværende Douglas DC-3-er, er for tiden utstilt i Finlands luftfartsmuseum i Vanda. En annen Karair DC-3 finnes i et flymuseum i München, dog malt i Swissairs farger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Karair – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Skihickory

Skihickory (Carya ovata) er et løvfellende tre i valnøttfamilien. Den blir opptil 46 m høy og er lett å kjenne på barken som faller av i store flak. Bladene er finnete og 30–60 cm lange. Det er som regel 5 tannete småblad.
Skihickory vokser i mange ulike skogtyper sammen med andre hickoryarter og eik. Utbredelsen omfatter østlige Nord-Amerika fra sørvestlige Nebraska og sørøstlige Minnesota gjennom sørlige Ontario og sørlige Québec til sørlige Maine, sørover til Georgia, Alabama, Mississippi, Louisiana og østlige Texas, samt noen disjunkte forekomster i fjellene  i nordøstlige Mexico. Den mangler på kystslettene i sør og øst og i nedre del av Mississippi-dalen.
Trevirket brukes til ved, grillkull, verktøyskaft og i møbelproduksjon. Nøttene er ettertraktet av ekorn og andre dyr, og blir også spist av mennesker.


== Litteratur ==
A. Mitchell, oversatt av I. Gjærevoll (1977). Trær i skog og hage. Tiden. s. 198–199. ISBN 82-10-01282-7. 
«Carya ovata». Flora of North America. Besøkt 25. april 2015. 
D.L. Graney. «Shagbark Hickory». Silvics of North America. Besøkt 25. april 2015. 


== Eksterne lenker ==

(en) skihickory i Encyclopedia of Life 
(en) skihickory i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) skihickory hos Dyntaxa 
(en) skihickory hos ITIS 
(en) skihickory hos NCBI 
(en) skihickory hos The International Plant Names Index 
(en) skihickory hos Tropicos 
(en) Kategori:Carya ovata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Carya ovata – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Carya ovata – detaljert informasjon på Wikispecies
Musikkåret 1370

Musikkåret 1370 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde musikkpersonligheter i 1370.


== Hendelser ==


== Fødsler ==
ca. 1370 – Johannes Tapissier, fransk komponist og lærer (død 1408-1410)
1370-1375 – Johannes Ciconia, italiensk musikkteoretiker og komponist (død 1411/1412)
1370-1380 – Prosdocimo de Beldemandis, italiensk matematiker, astronom og musikkteoretiker (død 1428)


== Dødsfall ==
...
Kubair

Kubair (basjkirsk: ҡобайыр, russisk: кубаи́р) er en episk sjanger, unik for basjkirsk folklore, som stammer fra det 14. århundre. Kubairfortellingen er kort og består ofte av seks til 24 strofer som tradisjonelt blir akkompagnert til dumbura og mer sjelden til kurai.


== Referanser ==
Sadie Thompson

Sadie Thompson er en amerikansk stumfilm som forteller historien om en «fallen kvinne» som kommer til Pago Pago på øya Tutuila for å starte et nytt liv, men støter på en ivrig misjonær som vil tvinge henne tilbake til sitt forhenværende liv i San Francisco. Hovedrollene innehas av Gloria Swanson, Lionel Barrymore og Raoul Walsh, og filmen var en av Swansons bedre kjente stumfilmer.
På grunn av innholdet var filmen ekstremt kontroversiell å lage. Den ble imidlertid en finansiell suksess og kritikersuksess for Swanson. Filmen var basert på novellen Rain av W. Somerset Maugham og skuespillet fra 1923 som var basert på boka av John Colton og Clemence Randolph.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sadie Thompson på Internet Movie Database 
(nl) Sadie Thompson på MovieMeter 
(en) Sadie Thompson på AllMovie 
(en) Sadie Thompson på Rotten Tomatoes
Otarioidea

Otarioidea (hvalrosser og øreseler) er en klade (overfamilie) innen Pinnipedia (seler) som består av de to eksisterende familiegruppene Otariidae (øreseler) og Odobenidae (hvalrosser), samt den utdødde familiegruppen Desmatophocidae og den utdødde underfamilien Imagotariinae.

Otarioidea er søstergruppen til Phocoidea og inkluderer 15 nålevende arter, fordelt i to familier og flere slekter. Man regner med at Otarioidea oppsto for omkring 28,1–23 millioner år siden.


== Særtrekk ==
Gruppen inkluderer pelsseler, sjøløver og hvalrosser. Særtrekk hos artene i denne superfamilien er visuell ørebrusk og evnen til å vende baklemmene innunder kroppen og bruke dem til å gå med på land og fast is.
Artene bruker i stor grad framluffene til å skape framdrift i vann, i motsetning til arter i selfamilien (Phocidae) som i større grad bruker de bakre svømmeføttene gjennom buktende bevegelser med bakkroppen.
Avkommet har også langsommere tilvekst enn arter i selfamilien, noe som kan skyldes at kuenes morsmelk typisk er mindre fettrik enn hos kuer i selfamilien.


== Fylogeni ==
Kladogrammet over viser slektskapet mellom ulike pinnipedier.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Otarioidea hos Fossilworks 
Otarioidea – detaljert informasjon på Wikispecies
Adiabene

Adiabene (fra gammelgresk: Ἀδιαβηνή, Adiabene, i seg selv avledet fra gammelsyrisk: ܚܕܝܐܒ, Ḥaḏy’aḇ eller Ḥḏay’aḇ, gammelpersisk: Nodshirakan, armensk: Նոր Շիրական, Nor Shirakan) var et oldtidskongedømme i Assyria i tiden 15–116. med hovedstad i Arbela (dagens Arbil i Irak).
Dets herskere konverterte til jødedommen fra asjurisme (den første kjente religionen til asjurittfolket, assosiert med gammeltestamentlige Asjer av bibelforskningen) på 100-tallet e.Kr. Det er umulig å slå fast i hvilken grad folket i regionen fulgte herskernes eksempel og ble jødiske. Dronning Helena av Adiabene (død ca. 50-56 e.Kr.), kjent i jødiske kilder som Heleni HaMalka, flyttet til Jerusalem hvor hun bygde et palass for seg selv og sine sønner. I henhold til Talmud donerte hun store midler til tempelet i Jerusalem.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Brauer, E. (1993): The Jews of Kurdistan, Wayne State University Press, Detroit.
Grayzel, Solomon (1968): A History of the Jews, New York: Mentor.


== Eksterne lenker ==
Biskoper i Adiabene
History of Aramaic, med referanser til Adiabene
Tvangskonverteringen av det jødiske samfunnet i Persia og begynnelsen på kurderne
«Assyria» hos Livius.org
«Arbela» hos Livius.org
Vannledning

Vannrør eller vannledninger er rør til transport av vann i ledningsnett eller i husstander. Rent vann  skal transporteres i vannledninger som skal være utført av et materiale som er korrosjonsbestandig og som ikke avgir helsefarlige stoffer til vannet og tåle trykk, ifølge norske sanitærbestemmelser.  Rør til avløpsvann kalles kloakkrør, kloakkledninger, drensrør, avløpsrør eller avløpsledninger. Rør i forbindelse med varmeforsyning eller vannbåren varme (f.eks. til radiatorer eller fjernvarmeanlegg) kalles varmerør.


== Byggeforskrifter om vannrør ==
Vannledninger i bygninger må plasseres slik at lekkasjer oppdages raskt og slik at ledningene kan repareres og byttes ut uten å gjøre skade på bygningen og føre til store bygningsmessige inngrep.  For å åpne, stenge, regulere, sikre eller måle vannstrømmen benyttes armaturer.
Vannledninger må utføres slik at de ikke gir sjenerende støy, skadelige vibrasjoner eller store trykkvariasjoner. Hvis det innvendige vanntrykket i hovedledningen overskrider 60 mvs (meter vannsøyle), 600 kPa, bør det settes inn en reduksjonsventil. Et pumpeanlegg/trykkforsterkningsanlegg kan avhjelpe for lavt vanntrykk.


== Materiale ==
Materiale varierer etter bruksområde.  Vannledninger består i dag oftest av plast, polyetylen (PE), polyetylenklorid (PVC) og stål. Enkelte steder finnes rør av det asbestholdige eldre materialet  eternit. Avløpsrør produseres ofte i sement.
I husstander finnes ofte installationer av kryssbundet polyethylen (PEX), messing og rustfritt stål.


=== Historie: Bly som materiale ===
Gjennom mange århundrer var bly det foretrukne materiale for vannledninger. Årsaken var at bly var lett å forme og tilpasse. Bly er giftig. Dette førte til bly-relaterte helseproblemer i årene før de helsemessige farene ved inntak av bly ble fullt ut forstått. Blant problemene var dødfødsler og høy forekomst av spedbarnsdødelighet. Vannrør av bly var fortsatt i vanlig bruk mange steder i begynnelsen av 1900-tallet og er fortsatt i mange husholdninger. Dette ble til dels utbedret ved legeringer med tinn og andre mindre giftige metaller.
I Norge ble vannledninger ofte laget av tre, som førte til at vannledningene hadde kort levetid.


== Se også ==
Akvedukt
Vannforsyning
Vannforurensning


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Utskifting av vannledning - Rehabilitering
Utskiftning med blokkering og trekk
Svinehickory

Svinehickory (Carya glabra) er et løvfellende tre i valnøttfamilien. Den blir opptil 30 m høy og har grå bark, som er glatt, furete eller avflassende. Bladene er finnete og 20–60 cm lange. Det er som regel 5 eller 7 tannete småblad. 
Arten er vanlig, men aldri tallrik i blandingsskogene av eik og hickory i det østlige Nord-Amerika. Utbredelsen strekker seg fra Massachusetts og det sørvestlige hjørnet av New Hampshire vestover gjennom sørlige Vermont og aller sørligste Ontario til sentrale Michigan og Illinois, sørover gjennom sørøstlige Iowa, Missouri og Arkansas til Louisiana og deler av Øst-Texas. Arten vokser østover gjennom Louisiana og langs gulfkysten i Mississippi og Alabama inn i sentrale Florida. Den er best utviklet i nedre del av Ohio-dalen og er den vanligste hickoryarten i Appalachene.  


== Litteratur ==
A. Mitchell, oversatt av I. Gjærevoll (1977). Trær i skog og hage. Tiden. s. 198. ISBN 82-10-01282-7. 
«Carya glabra». Flora of North America. Besøkt 25. april 2015. 
G.W. Smalley. «Sweet Pignut Hickory». Silvics of North America. Besøkt 25. april 2015. 


== Eksterne lenker ==

(en) Svinehickory i Encyclopedia of Life 
(en) Svinehickory i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Svinehickory hos ITIS 
(en) Svinehickory hos NCBI 
(en) Svinehickory hos The International Plant Names Index 
(en) Svinehickory hos Tropicos 
(en) Kategori:Carya glabra – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Carya glabra – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Carya glabra – detaljert informasjon på Wikispecies
Åby

Åby kan være:

Åby (Bamble), grend i Bamble kommune
Åby (Aarhus), forstad til Århus, tidligere dansk kommune.
Åby (Småland), svensk tettsted i Växjö kommune i Kronobergs län i Småland.
Åby (Östergötland), svensk tettsted i Norrköping kommune i Östergötlands län i Östergötland.
NaturalNews

NaturalNews er et nettsted grunnlagt av Mike Adams, og som drives fra Texas i USA.
Nettstedet fokuserer i hovedsak på salg av kosttilskudd og promotering av alternativ behandling, men forfekter også et bredt spekter av konspirasjonsteorier. Nettstedet besøkes av ca. 7 millioner unike brukere hver måned.Blant påstander og konspirasjonsteorier som formidles av NaturalNews finner vi:

Ebola kan kureres med homeopatiske remedier 
Hiv-viruset forårsaker ikke aids
Amerikanske myndigheter stod bak terrorangrepet 11. september 2001
Vaksiner forårsaker autisme 
Søtningsstoffet aspartam er helseskadelig i doser godkjent av helsemyndighetene
Menneskeskapt global oppvarming er en myte Mike Adams har på NaturalNews oppfordret til drap på personer som fremmer bruk av genmanipulerte organismer i matproduksjon. Han har også sammenlignet journalister som formidler GMO-bransjens synspunkter med nazistenes propagandaapparat.NaturalNews ble i 2011 kåret til det verste anti-vitenskapelige nettstedet av den amerikanske kringkastingsnettstedet Skeptoid.Søkemotoren Google fjernet i 2017 NaturalNews fra sine søketreff, og i 2018 stengte også YouTube kontoen til Mike Adams.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Natural News – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Buettikeria

Buettikeria er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Små (7-8 millimeter), avlange, blanke, gulaktig brune oldenborrer. "Snuten" (clypeus) er forholdsvis lang med to butte tenner i spissen. Antennene er ti-leddete med en fem-leddet vifte. Pronotum har rundede til nesten rette sider. Beina er svært kraftige, leggene nærmest trekantede. 


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Saudi-Arabia og de De forente arabiske emirater.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Tanyproctini (eventuelt Pachydeminae)
Slekten Buettikeria Sabatinelli & Pontuale, 1998
Buettikeria echinocephala Bikolajev, 2003
Buettikeria graingeri Sabatinelli & Pontuale, 1998


== Kilder ==
hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)


== Eksterne lenker ==
(en) Buettikeria i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Buettikeria hos NCBI 
Buettikeria – detaljert informasjon på Wikispecies
Castelnauphylla

Castelnauphylla er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor (20 millimeter), oval oldenborre. Forkroppen er kraftig hårete. Antennen er ti-leddete med en tre-leddet vifte av lange blader.


== Utbredelse ==
Arten er beskrevet fra Sør-Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Stammen Tanyproctini Erichson, 1847 (eventuelt Pachydeminae)
Slekten Castelnauphylla Lacroix, 1999
Castelnauphylla ovata Lacroix, 1999


== Kilder ==
hannetons.fr - beskrivelse av slekten (på fransk)


== Eksterne lenker ==
(en) Castelnauphylla i Global Biodiversity Information Facility 
Castelnauphylla ovata – detaljert informasjon på Wikispecies
Lærertetthet

Lærertetthet er et forholdstall mellom antall elever per lærer. Lærertetthet brukes som mål for gjennomsnittlig klasse- eller gruppestørrelse. Begrepet benyttes gjerne i skoleadministrasjon, statistikk, pedagogisk forskning og utdanningspolitikk.


== Måling av lærertetthet ==
Det vanligste målet på lærertettet er gruppestørrelse. Det vil si forholdet mellom elevtimer og lærertimer:
I Norge publiseres gjerne statistikk for lærertetthet gjennom tall for «gruppestørrelse 2». Det gir en indikasjon på elever per lærer i ordinær undervisning uten å ta med spesialundervisning eller særskilt norsk.Gruppestørrelse 2 er definert som forholdet mellom elevtimer minus timer til spesialundervisning og særskilt norskopplæring, og ordinære undervisningstimer pluss oppdeling til samiske språkalternativer. 


== Lærertetthet og læringseffekt ==
Et ofte debattert spørsmål i skoleforskning og utdanningspolitikk er i hvilken grad redusert klassestørrelse bidrar til at elevene lærer mer. Ifølge den newzeelandske skoleforskeren John Hattie har reduksjon i klassestørrelse liten effekt på læringsutbytte sammenlignet med andre tiltak. En analyse av registerdata fra Statistisk sentralbyrå fra 2017 konkluderte med at klassestørrelse hadde liten innvirkning. men dette er omdiskutert.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Utdanningsdirektoratet Hva vet vi om lærertetthet? Tall og forskning 1/2017