jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kejsergade

Kejsergade er en liten gate i Københavns Indre By. Gaten forbinder Skindergade med Grådbrødretorv.  
Navnet kjennes fra 1830-årene, men gaten stammer fra 1660-tallet, etter nedrivingen av Corfitz Ulfeldts gård. Selve navnet er blitt satt i forbindelse med lederen av fattigoppsynet (stodderkongen) eller med en eiendom med navnet Kejsergården. I 1757 gikk gaten under navnet Twer Stræde. 
Omkring 1900 var tanken med Kejsergade å skape direkte forbindelse fra Skindergade til Amagertorv gjennom Grådbrødretorvs ulike numre. Bortsett fra den lille gatestumpen Kejsergade, ble planen dog aldri gjennomført.På hjørnet av Kejsergade 1 / Skindergade 19 ble det i årene 1828–29 oppført et hjørnehus med syv fag mot Kejsergade og seks mot Skindergade. I denne gården bodde både komponisten Niels W. Gade og offiseren Christian de Meza. I området ligger i dag flere caféer. 


== Kejsergadesaken ==
I 1969 ble det avslørt at Forsvarets Efterretningstjeneste hadde en avlytningssentral i Kejsergade. Den befant seg i kjelleren til en av Københavns Universitets eiendommer, hvor Asiatisk Institut holdt til, og ble formentlig brukt til avlytning av utenlandske ambassadørers telekommunikasjon. Studentene ved Asiatisk Institut hadde undret seg over den store trafikken inn og ut av kjelleren, og planla en protestaksjon. Dagbladet Information kom dem i forkjøpet med en dag således at sentralen ble avslørt den 22. oktober 1969. Under pressens fulle oppmerksomhet ble lokalene rømt, og hele affæren medførte sterk kritikk av fremfor alt Universitetet og Forsvarets Efterretningstjeneste, men også statsministeren og forsvarsministeren fikk kritikk.


== Referanser ==
Oksygenforbindelser

Oksygenets oksidasjonstilstand er −2 for nesten alle kjent oksygenforbindelser. Oksidasjonstilstanden −1 eksisterer i et mindre antall oksygenforbindelser, som peroksider. Forbindelser med oksygen i andre oksidasjonstilstander er svært sjeldne: −1⁄2 (superoksid), −1⁄3 (ozonid), 0 (som rent oksygen, hypofluoridsyre), +1⁄2 (dioksygenyl), +1 (dioksygenfluorid) og +2 (oksygendifluorid).
Oksygen danner forbindelser med et nesten hvilket som helst annet grunnstoff, inkludert noen av de mest sjeldne: technetium (pertechnetat), promethium (promethium(III)oksid), neptunium (neptunium(IV)oksid), plutonium (Plutonium(IV)oksid), americium (americiumdioksid, curium (curium(III)oksid), berkelium (berkelium(IV)oksid, berkelium(III)oksid) og californium (californium(III)oksid, califorium(IV)oksid), og også med enkelte av de minst reaktive grunnstoffene, som xenon (xenontrioksid), gull (gull(III)oksid og platina (platinadioksid).


== Oksdider ==
Vann (H2O) er hydrogenets oksid, og er den mest kjente oksygenforbindelen. Vannets egenskaper skyldes til dels interaksjoner mellom dets komponenter oksygen og hydrogen, med atomer i vannmolekyler i umiddelbar nærhet. Hydrogenatomer former kovalente bindinger med oksygenet i et vannmolekyl, men trekkes i tillegg (omtrent 23,3 kJ·mol−1 per hydrogenatom) til nærmeste molekyls oksygenatom. Disse hydrogenbindingene holder vannmolekylene omtrent 15 prosent tettere sammen enn man skulle forvente i en tilsvarende væske ut fra van der Waalske krefter.
På grunn av oksygenets elektronegativitet, danner oksygen kjemiske bindinger med nesten alle andre fire grunnstoff ved høyere temperaturer, og oksider dannes.


== Se også ==
Oksygen
Frie radikaler


== Referanser ==
Centrognathus

Centrognathus er  en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen Scarabaeoidea.


== Levevis ==
Disse artene er knyttet til maur og lever i maurenes tuer.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Indokina, Sumatra og Borneo).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien gullbasser, Cetoniinae Leach, 1815 – ofte regnet som en egen familie
Stammen Cremastocheilini
Slekten Centrognathus Guérin-Ménéville, 1840
Centrognathus bimaculatus Moser, 1913
Centrognathus subrugosus Guérin-Ménéville, 1840
Centrognathus sumatranus Roepke, 1934


== Kilder ==
Nettside om gruppen, med bilder


== Eksterne lenker ==
(en) Centrognathus i Encyclopedia of Life 
(en) Centrognathus i Global Biodiversity Information Facility 
Centrognathus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Cetoniidae på Encyclopedia of life
Vagn Holmboe

Vagn Gylding Holmboe (født 20. desember 1909 i Horsens, død 1. september 1996 i Ramløse) var en dansk komponist.


== Biografi ==
Holmboe ble tatt opp på Det Kongelige Danske Musikkonservatorium som 16-åring, og fikk blant andre Knud Jeppesen og Finn Høffding. Da han stilte på opptaksprøven, kunne han ikke så mye musikkteori, men presenterte en komposisjon for Carl Nielsen. Etter å ha sett igjennom komposisjonen, sa Nielsen at «Ja, De kan betragte Dem som optaget».
Han studerte spesielt polyfoni og klassisk musikk, noe som man kan se i Holmboes senere musikk.. Videre studerte han i Berlin og Romania, hvis folkemusikk ble en stor inspirasjonskilde for hans musikk. Han sa i et tilbakeblikk at «(...) selve ideen i folkemusikken – det direkte og emotionelle, det følelsesmæssige og det helt klare udtryk – dét interesserede mig meget». På denne tiden møtte han også sin kommende kone, pianisten Meta May Graf.
Alt i starten av 30-årene hadde Holmboe komponert mange verk, men veldig få av dem fikk et opusnummer. Gjennombruddet kom i 1939, da han vant Det Kongelige Kapels kompositionskunkurrence med sin «2. Symfoni». Han fikk en pengepremie som han kjøpte seg en naturtomt ved Arresø i Nordsjælland. Han lot bygge et hus, og bodde her til han døde i 1996.
Fra 1947 til 1955 var han musikkanmelder i bladet Politiken. Sjefredaktøren tilbød ham dobbel lønn for å fortsette, men Holmboe syntes ikke at han klarte å være fri nok når han jobbet som både komponist og anmelder samtidig. Han avslo derfor tilbudet. Fra 1950 underviste han på konservatoriet i København, men trakk seg tilbake i 1965 for å fokusere mer på å komponere. Han fikk da en livsvarig hedersgave fra Statens Kunstfond .


== Musikk ==
Vagn Holmboe har komponert nesten 400 verk, og veldig mange av dem er instrumentalmusikk. Blant verkene for kor (a capella) er Liber Canticorum og Sange mod vårdypet til dikt av William Heinesen. Videre har han skrevet 13 symfonier, og dessuten den satiriske operaen Kniven fra 1963.
Holmboes musikk kan deles opp i perioder fordi at han hadde en tendens til å konsentrere seg om forskjellige sjangere som fungerte som en drivkraft i stilutviklingen hans. Det er slike perioder:

Kammerkonserter fram til slutten av 40-årene
Symfonier fra 50-årene og frem til midten av 60-årene
Strykekvartetter fra 60-årene til midten av 80-årene
Preludier for sinfonietta fra midten av 80-årene og frem til 90-årene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vagn Holmboe på Internet Movie Database 
(da) Vagn Holmboe på Filmdatabasen 
(en) Vagn Holmboe på Discogs 
(en) Vagn Holmboe på MusicBrainz 
(en) Vagn Holmboe på Spotify 
(en) Vagn Holmboe på AllMusic
Pilinurgus

Pilinurgus er  en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen Scarabaeoidea.


== Utseende ==
Nokså små (ca. 10 millimeter), avlange gullbasser. Kroppen er matt, kledt med brunlige skjell og med tette, korte, oppstående hår.


== Levevis ==
Disse artene er knyttet til maur og lever i maurenes tuer.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i tropisk Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien gullbasser, Cetoniinae Leach, 1815 – ofte regnet som en egen familie
Stammen Cremastocheilini
Slekten Pilinurgus Burmeister, 1842
Pilinurgus antoinei Rojkoff, 2012
Pilinurgus bouyeri Rojkoff, 2012
Pilinurgus drumonti Rojkoff, 2012
Pilinurgus hirtus (Gory & Percheron, 1833)
Pilinurgus kerleyi Rojkoff, 2012
Pilinurgus legrandijuheli Rojkoff, 2012
Pilinurgus subundatus Westwood, 1874
Pilinurgus toroulti Rojkoff, 2012
Pilinurgus werneri Rojkoff, 2012
Pilinurgus zambiensis Rojkoff, 2012


== Kilder ==
Nettside om gruppen, med bilder


== Eksterne lenker ==
(en) Pilinurgus i Encyclopedia of Life 
(en) Pilinurgus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Pilinurgus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pilinurgus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Pilinurgus hirtus
Cetoniidae på Encyclopedia of life
Trichoplus

Trichoplus er  en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen Scarabaeoidea.


== Levevis ==
Disse artene er knyttet til maur og lever i maurenes tuer.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige Afrika (Sør-Afrika, Namibia og Zimbabwe).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien gullbasser, Cetoniinae Leach, 1815 – ofte regnet som en egen familie
Stammen Cremastocheilini
Slekten Trichoplus Burmeister, 1842
Trichoplus aepytus Kolbe, 1907
Trichoplus agis Kolbe, 1907
Trichoplus cordicollis Waterhouse, 1881
Trichoplus laevis (Gory & Percheron, 1833)
Trichoplus paradoxus Péringuey, 1907
Trichoplus schaumi Westwood, 1874
Trichoplus spectabilis Péringuey, 1900
Trichoplus vicinus Péringuey, 1900


== Kilder ==
Nettside om gruppen, med bilder


== Eksterne lenker ==
(en) Trichoplus i Encyclopedia of Life 
(en) Trichoplus i Global Biodiversity Information Facility 
Trichoplus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Cetoniidae på Encyclopedia of life
Psilocnemis

Psilocnemis er  en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen Scarabaeoidea.


== Utseende ==
En middelsstor, avlang, svart gullbasse med korte, kraftige bein. Pronotum er tydelig smalere enn dekkvingene og nærmest sirkelrundt sett ovenfra. Oversiden er ganske kraftig punktert.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i det sørøstlige USA.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien gullbasser, Cetoniinae Leach, 1815 – ofte regnet som en egen familie
Stammen Cremastocheilini
Slekten Psilocnemis Burmeister, 1842
Psilocnemis leucosticta Burmeister, 1842


== Kilder ==
Nettside om gruppen, med bilder
bugguide.net - Psilocnemis leucosticta


== Eksterne lenker ==
(en) Psilocnemis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Psilocnemis hos ITIS 
Psilocnemis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Tegning av arten
Cetoniidae på Encyclopedia of life
Lonely Kamel

Lonely Kamel er et norsk hardrockband fra Oslo. Bandet ble grunnlagt i 2005 av Thomas Brenna og Stian Helle, og har gitt ut fem album i sjangeren hardrock med elementer av bluesrock, stoner rock  og psykedelia. I 2011 signerte bandet med plateselskapet Napalm Records fra Østerrike. Lonely Kamel signerte ny platekontrakt med Stickman Records i 2017.


== Medlemmer ==
Thomas Brenna (vokal & gitar)
Stian Helle (bassgitar)
Espen Nesset (trommer)
Vegard Strand Holthe (gitar)
Jøran Normann (gitar)


== Tidligere medlemmer ==
Lukas Paulsen (gitar)
Sølve Sæther (trommer)
Lasse Rudskjær (gitar)
Marius Solvang Hansen (gitar)
Torkel Bjørnstad Sveen (trommer)


== Diskografi ==
Lonely Kamel (2008)
Blues for the Dead (2010)
Dust Devil (2011)
Shit City (2014)
Death's-Head Hawkmoth (2018)


== Eksterne lenker ==
(en) Lonely Kamel på Discogs 
(en) Lonely Kamel på MusicBrainz 
(en) Lonely Kamel på SoundCloud 
(en) Lonely Kamel på Songkick 
(en) Lonely Kamel på AllMusic 
Stickman Records
Napalm Records/Lonely Kamel
Sound Of Liberation Arkivert 2. februar 2015 hos Wayback Machine.
Lonely Kamel
Thea Sofie Loch Næss

Thea Sofie Loch Næss (født 1996 i Kristiansand) er en norsk skuespiller. 
Hun spilte rollen som Thea, en av hovedrollene i filmen Natt til 17. i 2013. Filmen hadde premiere i april 2014. Næss gikk skoleåret 2013/2014, andreåret på dramalinja på Hartvig Nissens skole i Oslo. Hun spilte rollen som Thea i den norske kinofilmen Dryads fra 2015. Hun spilte rollen som kongsdatteren Kristin Sverresdatter i Birkebeinerne som hadde premiere i 2016. I 2016 spilte hun en rolle i piloten til en HBO-serie («Mogadishu, Minnesota»), som ikke ble realisert. I 2018 spilte hun rollen som Skade i Netflix-serien The Last Kingdom, sesong 3.


== Roller ==
2013: Natt til 17 – Thea (én av flere hovedroller)
2016: Birkebeinerne – Kristin Sverresdatter (birolle)
2016: Mogadishu, Minnesota – Lacy Denne kanadiske serien var bestilt av HBO, som etter at pilotepisoden var sendt besluttet å avlyse prosjektet.
2018: The Last Kingdom – Skade
2019: Hjerteslag, sesong 1 og 2 - Mio
2019: Wisting - Linnea Kaupang
2021: Delete me - Marit
2021: Prosjekt Z
2022: Julestorm - Sara


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Thea Sofie Loch Næss på Internet Movie Database 
(en) Thea Sofie Loch Næss hos The Movie Database
Kåre Garnes

Kåre Garnes (født 8. november 1954) er en norsk jazzmusiker (bassist).
Han var aktiv i det bergenske jazzmiljøet fra midten av 1970-tallet, og ble først kjent gjennom gruppen Piasawa (1976-77) og festivaldebut på Vossajazz. Deretter spilte han med Knut Kristiansen/Per Jørgensen kvintett (1979-80), Molde Jazzfestival-debut i 1980 med Vestlandssekstetten (1980-81). Fra 1980 spilte han med ytterligere tre band, Søbstad/Arnesen kvartett (1980-82), Ny Bris og Steam. De to sistnevnte eksisterte 1980-83 og gjorde plateinnspillinger i 1982.
Garnes spilte i Dag Arnesen trio i 1981-82 og med Matarese Circle på Voss i 1982 før han flyttet til Oslo i 1983. Der ble han medlem av Odd Riisnæs kvintett/kvartett, der han spilte i perioden 1983-92 og deltok på platene Speak Low (1985-86) og Thoughts (1989). Han var samtidig med i Tore Nordvik kvintett (1983-84), Paul Weeden kvintett (1985-86), gruppene Caramel og Dean Machine (1987-89), Harald Halvorsen trio (fra 1990), Vidar Johansen trio (også fra 1990, plateinnspilling 1995), Ditlef Eckhoff kvintett (1992-93), turnerte med Per Husby/Laila Dalseth i Indonesia i 1992 og ble fast medlem av Laila Dalseth/Totti Bergh kvintett fra 1993 (plateinnspilling i Totti Berghs navn 1996, i Laila Dalseths navn 2003). Fem spor fra Totti Berghs plate (1996) ble i 2012 gjenutgitt på CD-en Totti’s choice.
Han har også arbeidet som teatermusiker, studiomusiker og i mer tilfeldige grupper, foruten at han i 1987 deltok på to plateinnspillinger med Bjarne Nerem, More than you know og Mood indigo (gjenutgivelser 2006 på CD-en Embraceable you), Knut Kristiansens Monk Moods (utgitt 1995), med Harald Gundhus (1998), på CD-en Bjørn Johansen in memoriam (2003), For Mingus med Tom Olstad Changes (2007) og Lost animals i Vidar Johansens navn, utgitt 2009.


== Referanser ==


== Kilder ==
Biografi fra Jazzbasen
Diskografi fra Jazzbasen
Røsthavet

Røsthavet er et sund, eller snarere et havområde, i Nordland fylke. Det ligger mellom Værøy i nord, Røst i sør, Norskehavet i vest og Vestfjorden i øst. Avstanden mellom Værøy og Røst er rundt 20 kilometer. Røsthavet er relativt grunt, og dybden varierer fra rundt 70-100 meter på midten til mindre enn 50 meter nær de to øygruppene.Havstykket er tildels meget fiskerikt, og gjennom tidene har fiskeriene her dannet grunnlaget for bosetningen på Røst.


== Referanser ==
Julie Remen

Julie Midtgarden Remen (født 21. april 1984 i Porsgrunn) er en norsk politiker (H). Hun er fra april 2019 statssekretær i Kunnskapsdepartementet. Hun var tidligere politisk rådgiver for arbeids- og sosialminister Anniken Hauglie.Hun har studiekompetanse fra Porsgrunn videregående skole, bachelorgrad i statsvitenskap med fordypning i retorikk fra Universitetet i Oslo fra 2007, mastergradsstudier i teknologi, innovasjon og kunnskap fra Senter for teknologi, innovasjon og kultur ved Universitetet i Oslo samt mastergradsstudier i ledelse fra Handelshøyskolen BI. Remen var salgssjef i Kagge Forlag AS 2007–2009 og rådgiver i samfunnsavdelingen i Burson-Marsteller AS 2012–2014.Remen var styremedlem i Den Konservative Studenterforening 2006–2008, 1. nestleder i Europeisk Ungdom 2009–2010 og generalsekretær i Unge Høyre 2009–2012. I 2011 var hun LNUs ungdomsdelegat til FNs generalforsamling. Fra 2014 er hun byrådssekretær for presse og informasjon for byrådsleder Stian Berger Røsland i Oslo kommune.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Julie Remen hos Norsk senter for forskningsdata
Gjernestangen

Gjernestangen er et nes i Risør kommune i Aust-Agder, rundt to kilometer vest for fylkesgrensa mot Telemark.
Gjernestangen er tradisjonelt antatt å være identisk med grensemerket Rygjarbit, som i tidlig middelalder markerte skillet mellom Viken og Agder. I henhold til Alexander Bugge i 1912: «Rygjarbit var i middelalderen grænsen mellem Grenland og Agder, og endnu danner Gjernestangen, som det nu heder, skillet mellem Bratsberg og Nedenes amt.»Til grunn for navnet Gjernestangen ligger gårdsnavnet Gjernes, som er antatt å komme fra norrøne *Geiranes, kanskje avledet fra norrøne geirr, «spyd», hvilket kan henspille på de spisse nesene som halvøya deler seg i. Det siste leddet, tange, betyr «spiss odde».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilder fra Gjernestangen, august 2011
Tannstang

En tannstang er en innretning som består av en stang med tenner som korresponderer med et motstykke. 
En tidlig form tannstang var en skjerding som var montert loddrett over et åpent ildsted. Ved hjelp av tennene kunne avstanden til ildstedet, og dermed temperaturen i gryta reguleres.
I moderne teknikk brukes tannstenger som maskinelementer, funksjonen er her å overføre en dreiebevegelse til en lineær bevegelse. Motstykket er her et tannhjul.

Tannstang er brukt blant annet i styringen av biler, sleden på en dreiebenk, spindelen på en søyleboremaskin og andre steder hvor en roterende bevegelse må overføres til en rettlinjet bevegelse eller omvendt, som for eksempel tannstangbaner.
Rocco Scotellaro

Rocco Scotellaro (født 19. april 1923 i Tricarico, død 15. desember 1953 i Portici) var en italiensk forfatter, dikter og politiker.
Scotellaro var medlem av det italienske sosialistpartiet. Som forfatter var han kanskje spesielt kjent for sin beskrivelse av Sør-Italia, særlig av Basilicata.
Verkene hans var blant annet inspirert av Carlo Levi og Manlio Rossi Doria.


== Utgivelser ==
È fatto giorno, Mondadori, Milano 1954, 1982;
Contadini del Sud, Laterza, Bari 1954;
L'uva puttanella, Laterza, Bari 1955;
Uno si distrae al bivio, Basilicata, Roma-Matera 1974;
Margherite e rosolacci, Mondadori, Milano 1978;
Giovani soli, Basilicata, Matera 1984;
Tutte le poesie 1940-1953, Mondadori, Milano 2004.


== Referanser ==
Smøremiddel

Et smøremiddel er en substans som hovedsakelig er laget for å redusere friksjon. 


== Bruk ==
Smøremiddel har flere bruksområder:

Holde beveglige deler fra hverandre
Redusere friksjon
Kjøling, overføring av varme
Fjerne fremmedelementer og støv
Kraftoverføring
Redusere slitasje
Forhindre korrosjon og rust
Tetning
Brann- og røykhemming.


== Typer smøremiddel ==
Det fins 2 hovedtyper smøremidler, våte eller tørre.


=== Våte smøremidler ===
Våtsmøremidler er enten syntetiske eller oljebasert. De oljebaserte kan være laget av mineralolje eller naturlig olje som ricinusolje (lakserolje), palmeolje, solsikkeolje eller lanolin.
Mineraloljen er gradert i 5 hovedgrupper etter metningsgrad og viskositet.
Syntetiske oljer er, som navnet sier, framstilt av kunstige stoffer.


=== Tørre smøremidler ===
Det fins 4 hovedtyper tørre smøremidler:

Grafitt
Molybden disulfid
Hexagonal bornitrit
Wolfram disulfidDisse har også egenskapen at de reduserer friksjon mellom faste stoffer uten at de er flytende. Det fins flere fordeler med dette, disse kan tåle høye temperaturer, eller for å smøre der det må være tørt av ulike grunner.
Mariekjeks

Mariekjeks er en rund kjeks med lys, gyllenbrun overflate. Kjeksens navn er som regel preget inn på oversiden og kantene er dekorert med en bord. Den består av hvetemel, sukker og vegetabilsk olje og har smak av vanilje. Den er populær i mange land, selv om den ikke lenger er like vanlig som før.  Den har en nøytral smak og serveres ofte til barn, og kan spises med ulike pålegg eller dyppes i te, kaffe eller varm sjokolade.
Marie er betegnelsen på denne type kjeks, uansett fabrikat, og alle kjeksprodusenter kan bruke dette navnet.


== Historie ==

Kjeksen er oppkalt etter storhertuginne Maria Alexandrovna, som var datter av den russiske tsar Alexander II og gift med hertug Alfred, nest eldste sønn av Englands dronning Victoria. Hun var så populær at London-bakeriet Peek Frean bestemte seg for å lage en ny kjeks for å feire at hun giftet seg inn i den britiske kongefamilien i 1874. Den kongelige forbindelsen forklarer mariekjeksens dekorative mønster på oversiden. Kjeksen ble en stor suksess og kort tid etter ble den produsert i flere andre land. I Spania ble mariekjeks (eller María, som den heter der) en del av landets kultur og et symbol for den økonomiske oppgangen etter den spanske borgerkrigen, da bakeriene masseproduserte kjeksen pga. overskudd og lave priser på hvete. Da ble kjeksen produsert med et bilde av jomfru Maria på fremsiden, som senere ble fjernet etter protester fra den katolske kirken, og alle cafeer hadde en tallerken med mariekjeks på disken.


== I Norge ==
Den røde og hvite emballasjen med norske mariekjeks så dagens lys i 1900. I 1938 begynte Sætre kjeksfabrikk på Vålerenga i Oslo å produsere kjeksen fra sin nye pakkemaskin for runde kjeks. I Norge markedsføres mariekjeks av bl.a. Sætre AS, under Sætre, NorgesGruppen under First Price, REMA 1000 under REMA Brands AS (før Landlord) og Coop under X-tra.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marie biscuits – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Middels sunn kjeks foreldre.no
Bilder av mariekjeks fra ulike land (engelsk) travelblog.org