jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jørgen Mehren

Jørgen Mehren (født 9. april 1971) er en norsk manus- og tekstforfatter fra Drammen som har skrevet for en rekke kjente norske komikere og TV-programmer.
Jørgen Mehren har vært med i Nytt på nytt siden 1999 som tekstforfatter, og er en av fire grunnleggere av innholdsproduksjonsselskapet Forfatterne bak.


== Bøker ==
Den store norske TV-guiden, Kagge
Nytt på nytt, året i vitser, NRK Aktivum, 2007
Busemannen, CappelenDamm
En statsministers dagbok , CappelenDamm


== TV ==
Bla, bla, bla, NRK2
Da Kork kom til bygda, NRK1
Borettslaget, sesong 1, NRK1
Hege og Holmen, NRK1
Melonas, NRK1
NRK Alltid moro, NRK1
Egentlig - NRK1
Brille, NRK1 og TVNorge
Nytt på nytt, NRK1


== Radio ==
Hallo i Uken


== Scene ==
Zap, Drammen teater 2006
Jula varer helt til påske, premiere desember 2016


== Referanser ==
Glory, Glory

Glory, Glory er en spirituals som har blitt spilt inn av mange forskjellige artister i forskjellige grener, som; folk, country, blues, rock og gospel.
Ike & Tina Turner spilte inn sangen og ga den ut på albumet The Gospel According To Ike And Tina i 1974.
Sugar, Sugar

«Sugar, Sugar» er en amerikansk sang skrevet av Andy Kim og Jeff Barry. Den ble spilt inn og gitt ut på singel det fiktive bandet The Archies i 1969. Bandet var en del av den animerte fjernsynsserien The Archie Show som gikk på amerikanske CBS i 1968 og 1969. Singelen nådde førsteplass på hitlistene i Belgia, Canada, Irland, Norge, Spania, Storbritannia, Tyskland, USA og Østerrike. Sangen ble også gitt ut på albumet Everything's Archie senere samme år.Ike & Tina Turner spilte inn sangen og ga den ut på albumet Delilah's Power i 1977.


== Referanser ==
Femte generationen

Femte generationen er en svensk miniserie i tre deler fra 1986 regissert av Colin Nutley. Manuset ble skrevet av Thomas Borgström. Serien ble produsert av SVT1.Norske Sverre Anker Ousdal spiller rollen som Haakon Tangstad.Colin Nutley ble for sin medvirkning i serien tildelt avisen Expressens TV-hederspris 1986.


== Handling ==
En superdatamaskin på et sykehus, 4042, begynner på egen hånd å manipulere med gravide kvinners fostre og dataspesialister kjemper for å stanse den. Maskinen viser sig å være særskilt interessert i 18-årige Jens. Når dataspesialistene forsøker å kutte bort kraftforsyningen øker dens interesse for gutten. Maskinen går inn i Jens' nervesystem og sammen flykter de fra sykehuset. Deres ferd går til rakettoppskytingsfeltet Esrange i Kiruna hvor man nettopp skal til å sende en sonde ut i rommet.


== Rolleliste ==
Tomas Fryk – Jens Hamrén
Sverre Anker Ousdal – Haakon Tangstad
Gunnel Fred – Annika Broman
Krister Henriksson – Joseph Hamrén
Anna Godenius – Elisabeth Hamrén
Sten Johan Hedman	– Claes Thunberg
Tomas Laustiola – Tarko Heikner
Agneta Ekmanner – Legen
Carl Kjellgren – Thomas, Josephs assistent
Margreth Weivers – Pleiersken
Isabella Grybe – Marita


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Femte generationen på Internet Movie Database 
(sv) Femte generationen i Svensk Filmdatabas
Fanget i fortiden

Fanget i fortiden (svensk tittel: Återkomsten) er en svensk-norsk kriminalserie i tre deler fra 2001 regissert av Martin Asphaug. Manuset ble skrevet av Ulf Ryberg. Det bygde på Håkan Nessers roman Återkomsten (norsk: Tilbakekomsten) fra 1995. Serien ble produsert av Sveriges Television AB i samarbeid med Norsk rikskringkasting.
Serien ble spilt inn i Karlskrona i Blekinge län.
Den ble utgitt på DVD i Sverige 14. juni 2006. 


== Handling ==
En stille vårmorgen forlater en mann fengselet etter å ha tilbrakt større delen av sitt voksne liv der. Mannen er dømt for mord, ikke én gang, men to. Nå har han avtjent sin straff for det seneste mordet og tar bussen hjem til det vesle samfunnet, men er virkelig alt glemt og tilgitt? Ett år senere finner man et lemlestet lik...


== Rolleliste (i utvalg) ==
Sven Wollter - Førstebetjent Van Veeteren
Claes Ljungmark - Munster
Steve Kratz - Renberg
Fredrik Hammar - Rooth
Jonas Falk - Politisjefen
Åsa Karlin - Ewa Moreno
Anna Maria León - Sofie


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fanget i fortiden på Internet Movie Database 
(sv) Fanget i fortiden i Svensk Filmdatabas
Dulwich Picture Gallery

Dulwich Picture Gallery er et kunstgalleri i Dulwich, sør i London. Galleriet åpnet i 1817 og er eldste offentlige kunstgalleri i England. Bygningen ble utformet av arkitekten John Soane som brukte en nyskapende belysningsteknikk. Bygningen var verdens første utformet spesielt for offentlig utstilling av kunst. I 1994 ble galleriet en uavhengig stiftelse uten offentlig støtte. I galleriet inngår kunst kjøpt av grunnleggerne og andre givere, og har en stor samling eldre malerkunst (fra før 1800) særlig fransk, italiensk og spansk barokk samt britiske portretter fra Tudor-tiden til 1800-tallet. Galleriet har verk av blant annet Rembrandt, Gainsborough og Canaletto.I 2016 ble den første store utenlandspresentasjonen av Nikolai Astrups kunst holdt i Dulwich Picture Gallery.


== Referanser ==
Long Long Time

Long Long Time er en sang skrevet av Gary White som ble spilt inn og gitt ut på singel med Linda Ronstadt i 1970. Sangen ble også gitt ut på albumet Silk Purse senere samme år.
Tina Turner spilte inn sangen og ga den ut på albumet Tina Turns the Country On! i 1974.
Arktika-klasse isbryter

Arktika - klassen er en russisk (tidligere Sovjet) klasse atomdrevne isbrytere. Tidligere kjent som Prosjekt 10520 atomdrevne isbrytere, som var verdens største og mektigste isbrytere fram til 2016, da lanseringen av den første isbryteren i LK-60Ya - klassen (Prosjekt 22220), hvor det første fartøyet også blir kalt Arktika.
Isbryterne har motorer som yter 342 MW, er 148 meter lange, 30 meter brede og kan bryte 2,3-meter tykk is.Det ble bygget seks fartøyer av denne klassen, den først satt i drift i 1975 og to av dem er fortsatt i drift (i 2023).
Arktika 1975-2008
Sibir 1977-1992
Rossiya 1985-2013
Sovetskiy Soyuz 1989-2014
Jamal 1992-
50 Let Pobedy 2007-
50 Let Pobedy var den største og kraftigste isbryteren i verden i 2013, med en ytelse på 52,8 MW (70 800 hk).

Skip av Arktika klassen er eid av den russiske føderale regjeringen, men ble operert av Murmansk Shipping Company (MSCO) frem til 2008, da de ble overført til fullt ut offentlig eid operatør Atomflot. Av de ti sivile atomdrevne fartøy bygget av Russland (og Sovjetunionen), har seks har vært av denne typen. De brukes for å følge handelsskip i Polhavet nord for Sibir, samt for vitenskapelige ekspedisjoner til Arktis. Selskapet selger også turistreiser til arktiske strøk.
		


== Se også ==
Isbryter
Taymyr-klasse isbryter
LK-60Ya klasse isbryter, Project 22220
LK-120Ya klasse isbryter


== Referanser ==
Klarabergsviadukten

Klarabergsviadukten er en viadukt mellom Norrmalm og Kungsholmen i Stockholm. Klarabergsviadukten er forlengelsen av Klarabergsgatan mot vest og ender på Bolinders plan. Viadukten ble ferdigstilt i to etapper og består av både betong- og stålkonstruksjoner. Klarabergsviadukten var en del av Klarabergsleden, en planlagt hovedtrafikkåre øst–vest som aldri ble bygget.


== Bygninger ==
På Klarabergsviaduktens søndre side ligger den øvre inngangen til Stockholm sentralstasjon og mot nordre side ligger Cityterminalen med Stockholms World Trade Center siden 1989. Den nyeste bygningen (fram til år 2010) på Klarabergsviaduktens søndre side er Stockholm Waterfront.


== Litteratur ==
Dufwa, Arne, red (1985). Trafik, broar, tunnelbanor, gator. Monografier utgivna av Stockholms stad, Stockholms tekniska historia 1. Stockholm: Liber Förlag. Libris 513275. ISBN 91-38-08725-1
Stahre, Nils-Gustaf; Fogelström, Per Anders (1986). Stockholms gatunamn: innerstaden. Monografier utgivna av Stockholms stad (återtryck av del av 1:a upplagan). Stockholm: Liber/Allmänna förlaget. Libris 7269073. ISBN 91-38-90777-1
Myrelva

Myrelva er ei elv i Overhalla kommune i Trøndelag. Den er ei sideelv til Namsen, som den munner ut i rundt en kilometer vest for tettstedet Skage. Elva er 11,8 kilometer lang. Den har et nedbørfelt på ca. 18 km², hvorav 37% er dyrka mark.


== Elvas løp ==
Elva har utspring på sørsida av Vindåsen. Flere mindre bekker samles på Klabbdalsmyra, og elva renner derfra mot sør gjennom Sagdalen. Den nedre, resterende delen av elvas løp går mot sørvest over et flatt og intensivt drevet jordbrukslandskap, hvor gress- og kornproduksjon er dominerende. Jordene går flere steder helt ut til kanten av ravinen, med et smalt belte av kantskog langs elva. Den renner gjennom sentrum av Skage og munner like etter ut i Namsen.


== Fiske ==
Myrelva var tidligere ei viktig sjøørretelv, med gode gytemuligheter og oppvekstområder og en anadrom strekning på ni kilometer. En undersøkelse i 1986 konkluderte med at elva var «massivt forurenset» og praktisk talt «død». Vannkvalitetsundersøkelsene fra 1986 klassifiserte Myrelva som kraftig forurenset. Det ble registrert svært lite fisk i elva, og lokalbefolkningen antydet at elva hadde vært fisketom siden 1965 som følge av tilsig fra jordbruket.En undersøkelse i 2007 vurderte fortsatt vannkvaliteten som «meget dårlig», bortsett fra ved Rønningan øverst i vassdraget. De fleste verdiene ble gradvis dårligere nedover i vassdraget, i takt med økende forurensing fra boligkloakk, landbruk og industri og erosjon og graving i elveløpet. Det ble imidlertid registrert noe ørret over hele vassdraget, og også gytemoden sjøørret. Det ble også påvist laks i nedre del av elva, men det kan være oppvandret ungfisk fra Namsen.


== Referanser ==
Mihaly Csikszentmihalyi

Mihaly Csikszentmihalyi (ungarsk: Csíkszentmihályi Mihály, født 29. september 1934 i Rijeka (nåværende Kroatia), død 20. oktober 2021 i Claremont i California, USA) var en amerikansk-ungarsk psykolog. Han identifiserte og navnga det psykologiske begrepet flyt (flow) i 1975. Begrepet er knyttet til positiv psykologi, og refererer til en svært fokusert mental tilstand. Csikszentmihalyi var professor i psykologi og ledelse ved Claremont Graduate University.


== Bibliografi ==
Csikszentmihalyi, Mihaly (1975). Beyond Boredom and Anxiety: Experiencing Flow in Work and Play, San Francisco: Jossey-Bass. ISBN 0-87589-261-2
Csikszentmihalyi, Mihaly (1978) Intrinsic Rewards and Emergent Motivation in The Hidden Costs of Reward : New Perspectives on the Psychology of Human Motivation eds Lepper, Mark R;Greene, David, Erlbaum: Hillsdale: NY 205-216
Csikszentmihalyi, Mihaly and Larson, Reed (1984). Being Adolescent: Conflict and Growth in the Teenage Years. New York: Basic Books, Inc. ISBN 0-465-00646-9
Csikszentmihalyi, Mihaly and Csikszentmihalyi, Isabella Selega, eds. (1988). Optimal Experience: Psychological studies of flow in consciousness, Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 0-521-34288-0
Csikszentmihalyi, Mihaly (1990). Flow: The Psychology of Optimal Experience. New York: Harper and Row. ISBN 0-06-092043-2
Csikszentmihalyi, Mihaly (1994). The Evolving Self, New York: Harper Perennial. ISBN 0-06-092192-7
Csikszentmihalyi, Mihaly (1996). Creativity : Flow and the Psychology of Discovery and Invention. New York: Harper Perennial. ISBN 0-06-092820-4
Csikszentmihalyi, Mihaly (1998). Finding Flow: The Psychology of Engagement With Everyday Life. Basic Books. ISBN 0-465-02411-4 (a popular exposition emphasizing technique)
Gardner, Howard, Csikszentmihalyi, Mihaly, and Damon, William (2001). Good Work: When Excellence and Ethics Meet. New York, Basic Books.
Csikszentmihalyi, Mihaly (2003). Good Business: Leadership, Flow, and the Making of Meaning. Basic Books, Inc. ISBN 0-465-02608-7
Csikszentmihalyi, Mihaly (2014).  The Systems Model of Creativity: The Collected Works of Mihaly Csikszentmihalyi. Dordrecht: Springer, 2014. ISBN 978-94-017-9084-0
Csikszentmihalyi, Mihaly (2014).  Flow and the Foundations of Positive Psychology: The Collected Works of Mihaly Csikszentmihalyi. Dordrecht: Springer, 2014. ISBN 978-94-017-9087-1
Csikszentmihalyi, Mihaly (2014).  Applications of Flow in Human Development and Education: The Collected Works of Mihaly Csikszentmihalyi. Dordrecht: Springer, 2014. ISBN 978-94-017-9093-2


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mihály Csíkszentmihályi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mihaly Csikszentmihalyi på Internet Movie Database 
(en) Mihaly Csikszentmihalyi hos The Movie Database
U23-middelhavsmesterskapet i friidrett 2014

U23-middelhavsmesterskapet i friidrett 2014 var den første utgaven av dette toårlige friidrettsmesterskapet for utøvere under 23 år. Det ble arrangert i Aubagne i Frankrike fra 4. til 5. juni 2014.


== Medaljevinnere ==


=== Herrer ===
) Spania og Frankrike deltok også, men Spania brøt, og Frankrike ble diskvalifisert.


=== Kvinner ===


== Eksterne lenker ==
Athle.fr - 14/06/14 - Championnats de Méditerranée Espoirs
Carl Frederik Grove

Carl Frederik Grove (født 28. januar 1758 i København, død 11. november 1829 samme sted) var en dansk-norsk sjøoffiser.
Han var sønn av departementssekretær i Admiralitetet, etatsråd Johan Christian Grove (1713-1784) og Mette, født Æreboe (1733-1789), datter av notarius publicus Rasmus Æreboe. 


== Innsats under Napoleonskrigene ==
Grove ble sekondløytnant i Sjøetaten 1776, premierløytnant 1784, kapteinløytnant 1794, kaptein 1797, men trådte ut av offisersstanden, da han i 1803 ble utnevnt til civildeputeret i Admiralitets- og Kommissariatskollegiet. I mange år og under meget vanskelige forhold under Napoleonskrigene hadde han denne stillingen. Sammen med Steen Bille tok han i 1807 avgjørelse om å ødelegge flåten, før den falt i engelskemennenes hender. I årene etterpå var han med på å ta avgjørelser om opprettelse av kanonbåtforsvaret, og om oppbygging av ny flåte.


== Kartograf ==
I sin tid som offiser utmerket Grove seg ved betydelig virksomhet som kartlegger, da han fra 1788-1802 i samarbeid med offiserene Wibe og Aubert i hæren, målte opp Norges kyst fra nord for Trondheim til svenskegrensen, en strekning på over 200 mil. Oppmålingen ble utført i målestokken 1:72 000, men kartene ble gitt ut i målestokken 1:225 000. Groves sjøkart for Norges kyst, omtalt som de groveske drafter, ble trykt og var lenge de eneste tilgjengelige sjøkart for norskekysten.  
I 1802 mottok han kongens æresbevisning for sitt arbeid. I 1786 var Grove deltaker i Poul de Løvenørns grønlandsekspedisjon. I 1801 ble han medlem av den norske Sjøkystdefensionskommission, i 1806 ble han 1. direktør ved Sjøetatens Hospital. 1811-16 var han medlem av Kanal-, Havne- og Fyrdirektionen. 1804 fikk han også en anden betydelig post som medlem av administrationen for Frederiksværk.


== Ekteskap ==
16. desember 1790 giftet han seg med Gedske Cathrine Nordahl (f. 18. april 1764, d. 27. januar 1827), datter av justitsraad Peter Tønder Nordahl i Trondheim og Berthe Johanne f. Fyrstenberg. 


== Hederstegn ==
Grove, som i 1803 hadde fått stilling som generalkrigskommissær, ble Ridder av Dannebrogordenen i 1810, han mottok Dannebrogsmand i 1826 og ble Kommandør i 1828.
Han er begravet på Holmens Kirkegård.
Grove er portrettert i en pastell av Jens Juel fra 1790.


== Referanser ==


== Kilder ==
Grove, Carl Frederik i Carl Frederik Bricka, Dansk biografisk Lexikon (1. utgave, 1892)
Crotus Rubeanus

Johannes Crotus Rubeanus (eller Rubianus, opprinnelig Johann Jäger, født omkring 1480 i Dornheim i Thüringen, død ca 1545 i Halberstadt) var en tysk katolsk teolog og humanist.
Crotus Rubeanus var studiekamerat til Martin Luther og Ulrich von Hutten i Erfurt. Han ble i 1510 forstander for klosterskolen i Fulda og tilbrakte årene 1517-20 i Italia. Tilbakekommen til hjemlandet sluttet han seg til å begynne med ivrig til Luthers reformasjon, men ble etterhvert alvorlig støtt av pøbeloppløpene og predikantenes trangsynthet, med den følge at han etterhvert vendte tilbake til den katolske kirkes skjød, skjønt uten å føle seg helt til pass med det. Han ble heftig angrepet av lutheranerne etter at han i 1531 hadde tatt i mot et kanonikat i Halle. Crotus Rubeanus anses nå som hovedforfatteren til den beryktede satiren Epistolæ obscurorum virorum. 


== Referanser ==


== Kilder ==
Crotus Rubianus i Nordisk familjebok (2. utgave, 1906)


== Litteratur ==
(de) Adalbert Heinrich Horawitz: «Crotus Rubianus». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 4, Duncker & Humblot, Leipzig 1876, s. 612–614.
(de) Heinrich Grimm: «Crotus Rubianus.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 3, Duncker & Humblot, Berlin 1957, ISBN 3-428-00184-2, s. 424 f. (digitalisering).
(de) Friedrich Wilhelm Bautz: «Crotus Rubeanus» i Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Bind 1, Hamm 1975, sp. 1168–1169. (1990)
Wolfgang Breul: Die „Dunkelmännerbriefe“ in Fulda verfasst? In: Geschichte der Stadt Fulda. Band 1, Fulda 2009, S. 253.
Pretty Nasty

Pretty Nasty er en svensk svart-hvitt kortfilm fra 2006 i regi av Filippa Pierrou, som også skrev manuset og produserte filmen. Sverre Anker Ousdal spiller én av rollene.


== Handling ==
Den frustrerte hustruen Lydia gjør med hjelp av venninnen Rita kål på sin ektemann. Håndfast veileder venninnen den hulkende hustruen. Liket av ektemannen ligger i bagasjerommet på Lydias bil. De skal dumpe liket i vannet, men kan de få gjort dette uten å bli sett?


== Medvirkende ==
Anki Lidén - Lydia
Ewa Fröling - Rita
Sverre Anker Ousdal - Mauritz


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Pretty Nasty i Svensk Filmdatabas
Computer Systems Research Group

Computer Systems Research Group (CSRG) var en forskningsgruppe ved University of California, Berkeley som arbeidet med videreutviklingen av operativsystemet Unix. Forskningsgruppen var finansiert av Defense Advanced Research Projects Agency (DARPA).
I 1977 begynte CSRG å kompilere den første versjonen av Berkeley Software Distribution (BSD), basert på UNIX versjon 6, og den 9. mars 1978 ble første versjon av BSD lansert.
CSRG ble nedlagt i 1995 etter at 4.4BSD-Lite var blitt lansert, og universitetet i Berkeley sluttet å videreutvikle BSD.


== Eksterne lenker ==
The Computer Systems Research Group 1979 — 1993
Dram (måleenhet)

Dram er et lite glass brennevin, i Norge oftest akevitt.
Som vektenhet eller måleenhet har ordet kommet til norsk gjennom engelsk og fransk apotekerspråk fra latin drachma eller gresk drakhme, hvor ordet betyr 'liten mynt' eller 'liten vektmengde'; opprinnelig 'håndfull'. En finner det samme ordet i myntenheten drakme.

Som britisk handelsvekt i avoirdupois-systemet er 1 dram = 1,772 g
Som britisk medisinvekt i Troy-systemet er 1 dram = 3,888 g, eller 1/8 unse. I denne betydningen, et lite glass brennevin.
I middelhavslandene er dram en gammel vektenhet, rundt 3 g


== Kilder ==
Aschehoug og Gyldendals store norske leksikon (Kunnskapsforlaget 1979) ISBN 82-573-0038-1
«Dram» i Nynorskordboka
Min venn Percys magiske gymnastikksko

Min venn Percys magiske gymnastikksko (orig: Min vän Percys magiska gymnastikskor) er en svenskminiserie i to deler for barn fra 1994 regissert av norske Martin Asphaug. Manuset ble skrevet av Ulf Stark. Det bygger på hans egen roman Min vän Percys magiska gymnastikskor (norsk: Min venn Percys magiske gymnastikksko) fra 1991. Serien ble produsert av SVT1, med medvirking fra Danmarks Radio, Norsk rikskringkasting og Ríkisútvarpið-Sjónvarpid.Den ble utgitt på DVD i Sverige 12. august 2009.	


== Handling ==
Niårige Ulf er bosatt i en forstad til Stockholm sammen med foreldrene og storebroren. Han vil heller kjøre i kassebil og smyge seg på badende kvinner enn å gå på skolen. Den nye gutten i klassen, Percy, har et par sko som gjør at han klarer seg i alle situasjoner og blir så tøff som Ulf drømmer om å være. Til slutt lykkes Ulf i å bytte til seg skoene.


== Rolleliste ==
Tobias Andersson - Ulf
Camaron Silverek - Percy
Tobias Bodin - Uffe
Gustaf Skarsgård - Jan
Olle Björk - Klas-Göran
Johan Häggkvist - Berra
Anna Hedengren - Marianne
Helena Pettersson - Krillan
Andreas Edström-Glad - Bengt-Erik
Cecilia Nilsson -	Ulfs mamma
Tomas Norström - Ulfs pappa


== Merknad ==
Serien ble sendt i to deler på SVT Kanal 1 i 1994. Den ble sendt i fire deler på SVT1 i 2000, 2005 og 2008.


== Referanser ==
Marianne Hem Eriksen

Marianne Hem Eriksen (født 1985) er en norsk arkeolog med spesiale på vikingtiden.
Eriksen har studert ved Universitetet i Oslo og University of London. I 2015 avla hun doktorgrad ved Universitetet i Oslo med avhandlingen Portals to the Past. An archaeology of doorway dwellings and ritual practice in Late Iron Age Scandinavia. Eriksen er fra februar 2016 førsteamanuensis ved Institutt for arkeologi, konservering og historie.Hennes doktoravhandling ble i juni 2016 tildelt H.M. Kongens gullmedalje for fremragende unge forskere ved Humanistisk fakultet ved Universitetet i Oslo.


== Referanser ==
Skjell (anatomi)

Skjell er plateformede huddannelser som helt eller delvis dekker kroppen hos en rekke ulike dyr, for eksempel mange fisker, skjellkrypdyr, skjelldyr, fugler og sommerfugler.
Det finnes flere typer skjell. Såkalte kitinskjell er vanlig hos virvelløse dyr, for eksempel hos sommerfugler og mange andre insekter, og består av kutikulardannelser (avflatede kitinhår). Hos virveldyr er skjellene enten hornskjell (epidermale skjell av keratin) fra overhuden eller benskjell (dermale skjell) fra lærhuden. Begge typene kan opptre på samme art. Fiskeskjell antas å være rester av et benpanser, som kledte forhistoriske fiskearter for millioner av år siden. Noen få primitive fiskearter, som pansergjedder, er dekket av såkalte ganoidskjell, som er et basalt kompakt benlag som utvendig er dekket av et skinnende hardt og gjennomsiktig lag av ganoin, som kan minne om brostein. Bruskfisker har såkalte plakoidskjell, som består av en basal benplate i lærhuden med en pigg (som stikker ut gjennom overhuden) og et hardt utvendig emaljelignende lag av vitrodentin. Hos benfisker er skjellene bendannelser som sitter i lommer i lærhuden, med bakkanten stikkende ut av overhuden som takstein. Hos noen arter, for eksempel uer, er bakkanten av skjellene, som kalles ctenoidskjell, forsynt med små pigger, men er skjellene glatte, som hos sild og lignende fisker, kalles de cycloidskjell. Hos krypdyr er skjellene som oftest epidermale, forhornede plater av overhud. Hos skilpadder består skjellene av benplater i lærhuden og benskjellet er forbenet med det indre skjelettet. Fuglene har hornskjell på benene og fjærene har trolig en felles opprinnelse med krypdyrenes hornskjell. Mange pattedyr har også små hornskjell, spesielt på poter og haler (for eksempel rotter). Beltedyr og skjelldyr har et ytre skall av hornskjell, som understøttes av benplater i lærhuden.


== Se også ==
Skjell
Bløtdyrskall
Konkylie
Muslingskall
Sneglehus


== Referanser ==
Rindefjell

Rindefjell er en ås i det nordvestre hjørnet av Arendal kommune i Agder fylke. Toppen på 254,8 meter over havet regnes som den høyeste toppen i kommunen. Det høyeste punktet i kommunen er imidlertid på Høgsteinsheia, på grensen til Froland kommune. Her ligger imidlertid toppen i Froland kommune, og regnes derfor ikke som høyeste topp i Arendal.
Berggrunnen i området består av granitt, gneis, glimmerskifer og ambifolitt. Jordsmonnet er tynt, og området er dominert av hugstpåvirket barskog. Stedvis er det også noe eikeskog og andre løvtrær. Ved naturtypekartlegging i 2010, ble nordsiden av åsen gitt verdien "B" viktig naturtype.


== Referanser ==