jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Visdommens hus

Visdommens hus (arabisk: ‏بيت الحكمة‎, Bayt al-Hikma) var et bibliotek og et akademi i Bagdad.


== Historie ==
Visdommens hus ble grunnlagt av kalif Harun al-Rashid; i hans regjeringstid var interessen for gresk litteratur og vitenskap stor i det abbasidiske kalifat.Harun al-Rashid var personlig interessert av poesi og vitenskap og under hans andre sønn, kalif Al-Mamun, kom Visdommens hus' glansdager. Velgjørere av læresetet var Bagdads kjøpmenn og mange militære.Under Al-Mamuns ettertredere blomstret studiene ved læresetet og dets ry og innflytelse vokste. Den mutazilitiske skole innen islam dominerte hos kalifene, men dette tok slutt under kalif Al-Mutawakkils tid ved makten, årene 847-861. Han fulgte en striktere religiøs retning og anså gresk filosofi og annen vitenskap som Visdommens hus beskjeftiget seg med som uislamsk. Læresetets prominens forsvant deretter i rask takt sammen med den vitenskapelige iveren som tidligere rådde i kalifatet.
Visdommens hus, likesom resten av byen, ble fullstendig ødelagt under den mongolske beleiringen av Bagdad i 1258 på ordre av Hülegü khan, og ingenting av læresetet er igjen i dag. Matematikeren og filosofen Nasir al-Din al-Tusi rakk imidlertid å berge over 400.000 tekster som han fikk med seg til Maraghaobservatoriet i Persia.


== Forskning og utdannelse ==
Foruten et bibliotek var Visdommens hus også et sentrum for tidligmiddelaldersk vitenskap. Framfor alt gjorde man den greske antikkens vitenskap kjent, ved å oversette viktige bøker til arabisk. Antikk litteratur ble studert og oversatt også fra middelalderkinesisk, gammelpersisk, sanskrit og syrisk. Et forbilde var Gundishapurakademiet, som var et viktig læresete i senantikkens Persia. Visse bøker tilfalt kalifatet som krigsbytte, for eksempel skal den antikke greske astronomen Klaudios Ptolemaios' verk Almagest ha blitt overlevert av Det bysantinske rike som del av en fredsavtale.
En av de fremste oversetterne var den kristne legen Hunayn ibn Ishaq som personlig ble utnevnt av kalifen. Det var på det meste nitti personer som her arbeidet med oversettelsesarbeidet, for det meste fra gresk til arabisk. Man oversatte alt man kom over av antikkens litteratur av vitenskapelig og filosofisk art, blant annet  Galen, Hippokrates, Platon, Aristoteles og Arkimedes. Under Hunayn ibn Ishaqs ledelse utviklet man en teknikk med konsepsjonell fremfor ordrett oversettelse. Også hans sønn Ishaq ibn Hunayn virket som oversetter her, sammen med blant andre matematikeren og astronomen Thabit ibn Qurra. En annen kjent person knyttet til Visdommens hus var al-Khwarizmi som i Vesten er mest kjent for algoritmer, algebra og trigonometri.
Læresetet spilte en større rolle i Bagdad enn som rent akademisk sentrum. Embetsmenn, ingeniører, arkitekter, leger og rådgivere ble utdannet der og ofte i flere enn i en disiplin.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Al-Khalili, Jim (2011): The House of Wisdom: How Arabic Science Saved Ancient Knowledge and Gave Us the Renaissance, New York: Penguin Press, ISBN 9781594202797
Lyons, Jonathan (2009): The House of Wisdom: How the Arabs Transformed Western Civilization, New York: Bloomsbury Press, ISBN 9781596914599
Albisu

Albisu er en by i Salto-departementet i det nordvestlige Uruguay. Byen har om lag 544 innbyggere.


== Befolkning ==
Albisu har 544 innbyggere (Beregning 2011)

Kilde:


== Transport ==
 Ruta 31 forbinder Albisu med Salto by og Tacuarembó.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart over Albisu (INE) (spansk)
Hoffsjef Løvenskiolds vei (Oslo)

Hoffsjef Løvenskiolds vei (1-77, 2A-82) er en vei i Ullernåsen i bydel Ullern i Oslo. Den går i utgangspunktet fra Ullernchausseen (men er stengt i enden mot den) og oppover åsen mot Ostadalsveien. Veien er imidlertid fysisk delt i to adskilte sykker. Nedre del slutter i en snuplass like inntil Ullern allé. Øvre del begynner like ved Åsjordet og slutter som blindvei litt nord for Ullernkollen. Det er imidlertid gangveifobindelse til Ostadalsveien.
Veien fikk navn i 1935 etter oberst og hoffsjef Herman Severin Løvenskiold (1838–1910), som i sin tid eide Ullern gård. Opprinnelig bestod bebyggelsen overveiende av store villaer fra 1930-tallet av. Senere har det kommet til en rekke terrasseblokker, f.eks. i nr. 15-39.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Hoffsjef Løvenskiolds vei». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 247. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Holgerslystveien (Oslo)

Holgerslystveien (1–25, 2–22) er en vei på Bestum og Ullern i bydel Ullern i Oslo. Den går i utgangspunktet fra Vækerøveien til Ullernveien, men er avstengt i førstnevnte ende.
Veien fikk navn i 1907 etter eiendommen Holgerslyst, en løkkeeiendom under Ullern gård som lå omtrent der Ullern kirke er i dag, i nr. 22. Bestum skole er i nr. 18.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Holgerslystveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 248. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Holsteinveien (Oslo)

Holsteinveien (1-31, 4-38) er en vei på Nordberg i bydel Nordre Akeri Oslo. Den går fra Nilserudkleiva til Carl Kjelsens vei.
Veien fikk navn i 1936 etter husmannsplassen Holstein (under Nordberg). Plassen er borte, men Holsteinavnet er videreført også i Holstein stasjon på Sognsvannsbanen, som nås via en stikkvei.
Veien har villabebyggelse.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Holsteinveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 259. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Holmendammen terrasse (Oslo)

Holmendammen terrasse (1-27, 2-38) er en vei på Holmen i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går mellom Parkdammen og Stasjonsveien.  Navnet ble vedtatt i 1939.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Holmendammen terrasse». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 249. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Falstadbukta fuglefredningsområde

Falstadbukta fuglefredningsområde er et fuglefredningsområde i Levanger kommune, Trøndelag, opprettet i 2003 for å «å ivareta fuglelivet og dets leveområder i et viktig fjære- og gruntvannsområde, med det naturlig tilknytta plante- og dyreliv som er viktig for fuglenes livsmiljø». I 2014 ble området innlemmet i ramsarområdet Trondheimsfjorden våtmarkssystem.Området omfatter et stort og langstrakt fjære- og gruntvannsområde (om lag 7 km strandlinje) rett øst for Ekne. Området omfatter fjære/gruntvannsområdene fra Eknesiden i vest til Strandholmen i øst. Området har en viss betydning som myte- og overvintringsområde for ender, særlig ærfugl og stokkand.


== Referanser ==
Hortengata (Oslo)

Hortengata er en gate på Sagene (bydel Sagene) i Oslo. Den går fra Uelands gate til Drøbakgata. Tidligere var den lengre og gikk til Skiensgata (Mossegata), en bortregulert gate som gikk mellom Arendalsgata og Mogata. Oppføring av den store blokken ved Drøbakgata gjorde imidlertid om på dette.
Gaten fikk navn i 1896 etter byen Horten. I området finnes også en rekke andre gater med navn etter norske byer. Eneste gjenværende adresser er nr. 6F og 6G, som er oppganger i en OBOS-blokk fra 1930-årene som strekker seg rundt hjørnet i Sandefjordgata.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Hortengata». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 261. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Alnes fuglefredningsområde

Alnes fuglefredningsområde er et fuglefredningsområde i Levanger kommune, Trøndelag, opprettet i 2003 for å «ivareta fuglelivet og dets leveområder i et viktig fjære-, land- og gruntvannsområde, med det naturlig tilknytta plante- og dyreliv som er viktig for fuglenes livsmiljø». I 2014 ble området innlemmet i ramsarområdet Trondheimsfjorden våtmarkssystem.Alnesfjæra er om lag 2,5 km lang og ligger nordøst for Fiborgtangen (med Norske Skog Skogn) og vest for Alstadhaug kirke. Fjæra omgis av et belte av rullestein og dyrkamark. Alnesfjæras viktigste funksjon er under trekket, spesielt høsttrekket. De vanligste våtmarksfugler opptrer i bra antall. Området har en viss betydning som myte- og overvintringsområde for ender, særlig ærfugl og stokkand.


== Referanser ==
Tynesfjæra fuglefredningsområde

Tynesfjæra fuglefredningsområde er et fuglefredningsområde i Levanger kommune, Trøndelag, opprettet i 2003 for å «ivareta fuglelivet og dets leveområder i et viktig fjære-, land- og gruntvannsområde, med det naturlig tilknytta plante- og dyreliv som er viktig for fuglenes livsmiljø». I 2014 ble området innlemmet i ramsarområdet Trondheimsfjorden våtmarkssystem.Verneområdet ligger noen km nordøst for Levanger sentrum. Fjæra er delt i to av Tynestangen. De to separate fjæreområdene Kattangen-Tynestangen og Tynestangen-Borgsøya utgjør samlet ca. 4,5 km strandlinje. Den sistnevnte regnes for den rikeste fuglelokaliteten. Tynestangen er en viktig trekk-lokalitet for arter som toppdykker, gråhegre, myrsnipe og dvergsnipe.


== Referanser ==
Husebyveien (Oslo)

Husebyveien (1-17, 6-16) er en vei på Smestad i bydel Ullern i Oslo. Den går fra en snuplass ved Lille Huseby vei og sørvestover til Jarlsborgveien.
Veien fikk navn i 1925 etter Søndre Huseby gård, som lå i Montebelloveien 4.
På sørøstsiden av veien ligger flere store nybarokke villaer tegnet av Magnus Poulsson, for eksempel nr. 6, 8, og 10. I nr. 12 er major Michael Wilhelm Sundts stue, som er flyttet hit fra Majorstuen, som den skal ha gitt navn til.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Husebyveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 268-269. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kausmofjæra fuglefredningsområde

Kausmofjæra fuglefredningsområde var et fuglefredningsområde i Verdal kommune, Trøndelag som eksisterte fra 2003 til 2016. I 2016 ble det slått sammen med det tilgrensende Ørin naturreservat til det nye, større Ørin naturreservat. 
Kausmofjæra er et fjære- og gruntvannsområde med ca 2 km strandlinje, på nordsiden av Verdalselvas utløp. Området representerer en type elvedeltalandskap som er i ferd med å bli sjeldne i Norge. Kausmofjæra ble fredet i 2003 for å «ivareta fuglelivet og dets leveområder i et viktig fjære-, land- og gruntvannsområde, med det naturlig tilknytta plante- og dyreliv som er viktig for fuglenes livsmiljø». I 2014 ble området innlemmet i ramsarområdet Trondheimsfjorden våtmarkssystem.Området grenser i sør til Ørin naturreservat. I 2014 foreslår fylkesmannen i Nord-Trøndelag en utvidelse av Ørin, som også innebærer at Ørin og Kausmofjæra blir slått sammen. Sammenslåinga ble gjennomført i 2016.


== Referanser ==
Hovseterveien (Oslo)

Hovseterveien (20-104C; ingen oddetallsadresser) er en vei på Hovseter i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går som blindvei vestover fra Landingsveien. Tidligere omfattet den også det som nå heter Gamle Hovsetervei, men ved utbygging i 1970-årene ble veiene i området omregulert, og nåværende navnebruk er fra 1976.
Bebyggelsen er for det meste boligblokker i OBOS-borettslag. Hovseter skole er i nr. 74.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Hovseterveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 266. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Bjørga fuglefredningsområde

Bjørga fuglefredningsområde er et fuglefredningsområde i Verdal kommune, Trøndelag, opprettet i 2003 for å «ivareta fuglelivet og dets leveområder i et viktig fjære-, land- og gruntvannsområde, med det naturlig tilknytta plante- og dyreliv som er viktig for fuglenes livsmiljø». I 2014 ble området innlemmet i ramsarområdet Trondheimsfjorden våtmarkssystem.Dette er et fjære- og gruntvannsområde med ca 5,5 km strandlinje; nord for Tronestangen og sør for Koatunnelen på grensa til Inderøy. Bjørga er en god fuglelokalitet, særlig som rasteområde for vadere på trekk. Konsentrasjonen av toppdykkere om våren er spesielt høy. Toppdykker overvintrer antakelig årvisst i bukta, sammen med et godt utvalg av sjøender. 121 ulike fuglearter er registrert.


== Referanser ==
Vikaleiret fuglefredningsområde

Vikaleiret fuglefredningsområde er et fuglefredningsområde i Inderøy kommune, Trøndelag, opprettet i 2003 for å «ivareta fuglelivet og dets leveområder i et viktig fjære-, land- og gruntvannsområde, med det naturlig tilknytta plante- og dyreliv som er viktig for fuglenes livsmiljø». I 2014 ble området innlemmet i ramsarområdet Trondheimsfjorden våtmarkssystem.Dette er ei mudderfjære, ca 1,7 km lang, som ligger mellom Hundstangen og Vikaholmen, sørvest for Sund folkehøgskole. Typisk for lokaliteten er stor årsvariasjon i mengden gjestende trekkfugler. I år med dårlig vær i trekktiden, er det en tendens til opphoping av fugl på Vikaleiret. Området har særlig stor betydning for vadere under vårtrekket.


== Referanser ==
Lundleiret fuglefredningsområde

Lundleiret fuglefredningsområde er et fuglefredningsområde i Steinkjer kommune, Trøndelag, opprettet i 2003 for å «ivareta fuglelivet og dets leveområder i et viktig fjære-, land- og gruntvannsområde, med det naturlig tilknytta plante- og dyreliv som er viktig for fuglenes livsmiljø». I 2014 ble området innlemmet i ramsarområdet Trondheimsfjorden våtmarkssystem.Dette er ei mudderfjære, om lag 2 km vest for Steinkjer sentrum, og grensende til friområdet Skåtangen. Utenfor fjæreområdet ligger holmene Gluggen og Loaskjæret. Lundleiret er et viktig næringsområde for måser, vadere og andefugl. 134 arter er observert. Gluggen er en viktig hekkelokalitet, med varierende artssammensetning.


== Referanser ==
Høybråtenveien (Oslo)

Høybråtenveien (1-119, 2-130) er en vei på Høybråten i Oslo. Det aller meste av veien er i bydel Stovner, men en liten del (nr. 1A-11 og 2A-6) er i bydel Alna. Dette er hovedveien gjennom Høybråtenområdet. Den begynner i en snuplass i nord, like ved flere husrekker som har adresse i veien: nr. 1, 3, 5, 7, 9 og 11, alle lavblokker knyttet til OBOS-borettslaget Slåttevangen. Derfra går veien for det meste østover og noe sørover og ender i en rundkjøring ved Lørenskogveien, like over kommunegrensen til Lørenskog, et par hundre meter øst for Lørenskog stasjon på Hovedbanen. I Lørenskog kommune er veien fylkesvei 351.
Veinavnet ble vedtatt i 1920. Blant bebyggelsen ellers kan nevnes Haugen skole i nr. 4, Søndre Høybråten gård (gnr./bnr. 107/3) i nr. 15, OBOS-blokker i Bjørnheim borettslag i nr. 21-35 og Høybråten kirke i nr. 37. Foreningshuset Folkvang hadde tidligere adresse Høybråtenveien 49, men anses nå å ligge i Folkvangveien 26. Mellom Myrbakkveien og Skogstien ligger Høybråtenparken.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Høybråtenveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 271. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Høgåsveien (Oslo)

Høgåsveien (1A-51, 2-248) er en vei på Holmlia i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Den går fra Nedre Prinsdals vei til Liakollveien.
Veinavnet ble vedtatt i 1932 og henspiller på at veien går over en åsrygg.
Mye av bebyggelsen er borettslagsblokker i OBOS, så som nr. 31-45 (fire blokker i Tirilsletta borettslag, fullført 1988) og nr. 50-70 og 90-148 (to blokker og to rekkehus i Liakollen borettslag, fullført 1990).


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Hasselhaugveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 270. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Nordbergveien (Oslo)

Nordbergveien (15-115, 2-88) er en vei på Tåsen, Nordberg og Sogn i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Tåsenveien ved drosjeholdeplassen nedenfor Tåsensenteret. Etter Tåsenkrysset (tidligere ved Ring 3, som nå er lagt i tunnel) går den gjennom Sogn haveby via Sognsveien til Gaustadveien.
Veien fikk navn i 1929 etter Nordberg gård.
Mye av bebyggelsen langs veien er bolighus, mange tegnet av kjente arkitekter som Jacob Christie Kielland, Arnstein Arneberg, Georg Greve, Gudolf Blakstad og Herman Munthe-Kaas. Nevnes kan ellers:

Nr. 15: Tåsen skole
Nr. 35: Stor sveitservilla oppført for Carl Kjelsen, eier av Nordberg gård, i 1900
Nr. 42: Nordberg gård
Nr. 43: Vinkelformet forretningsbygg med leiligheter
Nr. 51: Forretningsbygg med bolig
Nr. 57: Staselig villa oppført for Vebjørn Tandberg i 1961 (ark. Thorleif Jensen og Ole Bue)


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Nordbergveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 387. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Lokalhistoriewiki


== Bilder fra veien ==
Gummibandet

Gummibandet var en svensk popgruppe som ble startet i Stockholm i 1973.
De fleste medlemmene hadde tidigere vært medlemmer av The Hep Stars. Bandet besto av Christer Petterson trommer, Bernt Liljegren gitar, Lennart Hegland bass, og Janne Frisk gitar. I 1978 overtok Tony Walter på trommer.


== Diskografi ==
Personality (LP, EMI 1976)
Ur spindelväv och damm (LP, Columbia 1977)
Hep Stars music shop (som Hep Stars-Gummibandet, LP, Columbia 1978)
Let's rock! (som Hep Stars-Gummibandet, CD, EMI 1993)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Dan-Erik Landén & Carl Magnus Palm: Cadillac Madness – den otroliga berättelsen om The Hep Stars. Premium Publishing. Stockholm 2004. ISBN 91-89136-04-7


== Eksterne lenker ==
(en) Gummibandet på Discogs 
(en) Gummibandet på MusicBrainz
Biassini

Biassini er en by i Salto-departementet i det nordvestlige Uruguay. Byen har om lag 345 innbyggere.


== Befolkning ==
Biassini har 345 innbyggere (Beregning 2011)

Kilde:


== Transport ==
 Ruta 31 forbinder Biassini med Salto by og Albisu.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart over Biassini (INE) (spansk)
Migliaro (Uruguay)

Migliaro er en by i Salto-departementet i det nordvestlige Uruguay. Byen har om lag 733 innbyggere.


== Befolkning ==
Migliaro har 733 innbyggere (Beregning 2011)

Kilde:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart over Migliaro (INE) (spansk)
San Antonio (Salto)

San Antonio, eller Pueblo San Antonio, er en by og administrasjonssenteret i San Antonio kommune i Salto-departementet i det nordvestlige Uruguay.


== Historie ==
Byen ble grunnlagt i 1891 av Cesáreo Moreira og José Alfaro.


== Befolkning ==
San Antonio har 877 innbyggere (Beregning 2011)

Kilde:


== Transport ==
 Ruta 31 Coronel Gorgonio Aguiar forbinder San Antonio med Biassini og Colonia Itapebí.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart over San Antonio (INE) (spansk)
Christian von Steven

Christian von Steven (russisk:  Христиан Христианович Стевен, Khistian Kristianovitsj Steven; født 30. januar 1781 i Fredrikshamn, død 30. april 1863 i Simferopol) var en finsk-russisk embetsmann og botaniker og entomolog av svensk herkomst.
Hans offisielle botaniske autornavn er „STEVEN“.


== Bibliografi i utvalg ==


=== Biologi ===
Observationes in plantas rossicas (1817-34)
Monographia Pedicularis, 1822
Catalogue des plantes rares… Caucase oriental, De Pinubus taurico-caucasicis (1838)
Flora der taurischen Halbinsel (1857)
Verzeichnis auf der taurischen Halbinsel wildwachsenden Pflanzen, 1856-1857.


=== Entomologi ===
Decas coleopterorum Rossiae meridionalis nondum descriptorum, Mémoires de la Société impériale des naturalistes de Moscou, 1806, T. І, s. 155 — 167
Description de quelques insectes du Caucase et de la Russie méridionale ib., 1809, T. II, s. 31 — 42
Notice sur quelques insectes de la collection de C. Steven, Bulletin de la Société impériale des naturalistes de Moscou, 1829, № І, s. 284
Museum historiae naturalis universitatis Caesareae Mosquensis, Moskva, 1829, II
Tentyriae et Opera collectionis Stevenianae nunc in Museo Universitatis Mosquensis, Nouv. Mém. de la Soc. Natur. de Moscou, T. Ι (VII), 1829, s. 81 — 100
Description de l’Elater parreyssii et de quelques nouveaux Buprestes, ib., T. II (VIII), 1832,  s. 79 — 94 et Bull, 1830, № II, s. 153 — 172
Наставление о шелководстве [Instruction pour la culture des vers à soie], Saint-Pétersbourg, 1848, 8°, 2e éd.
О насекомых вредных для винограда [À propos des insectes nuisibles pour la vigne], in: Земледельческая Газета [La Gazette agricole], 1834, № 17.


== Referanser ==
Joseph von Kopf

Joseph von Kopf (født Joseph Kopf 10. mars 1827 i Unlingen, død 2. februar 1903 i Roma) var en tysk billedhugger, som fra 1852 hovedsakelig var bosatt i Roma. Han var høyt anerkjent av sin samtid for sine naturalistiske portrettbyster. Han ble tildelt Den württembergke krones orden i 1897 og dermed personlig (ikke-arvelig) adelskap i Kongeriket Württemberg, og het deretter Joseph von Kopf.
Joseph von Kopf var far til Martha Kopf (født 1870), som var Henrik Ibsens modell for Hedvig i dramaet Vildanden. Martha Kopf møtte Henrik Ibsen da hun var 13 år gammel i 1883. Hun ble senere gift i 1892 i Roma med billedhuggeren Hugo Berwald. Henrik Ibsen skrev i et brev til sønnen Sigurd Ibsen: «Den tyske billedhugger, professor Kopf fra Rom har med sig en 13-årig datter, som er den ypperligste model for Hedvig i mit stykke, jeg kan ønske mig; hun er smuk, har et alvorligt ansikt og væsen og er litt gefräsig [grådig]». Det finnes en byste av Martha Kopf av hennes ektemann Hugo Berwald.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Regina Kratt: Joseph von Kopf: 1827 - 1903; das Werk des Bildhauers mit typologischen Studien zur Büste und Gruppe, Aachen/Mainz 1998 (zugleich: Karlsruhe, Universität, Dissertation, 1995), ISBN 3-89653-248-0.
Salpausselkä

Salpausselkä ˈsalpausːɛlkæ (iblant på svensk: Stängselåsen), eller Salpausselkä-ryggene, er to endemorener i den store israndavsetningen, som med omtrent  20 km mellom går parallelt tvers over Finland, i retning vest-øst. De er i varierende grad sammenhengende. Åsene er Finlands største fra siste istid.


== Geografi ==
Åsene avgrenser innsjøplatået i Finland mot sør, men er likevel ikke oppdemningen rundt. 
Salpausselkä-ryggene skifter i bredde fra å være ganske smale til å være kilometerbrede, plane platåer, opp til 80 m høye. Moreneryggene har de fleste steder en høyde på 20–30 m.Ved Hiidenvesi i Vichtis reiser Första Salpausselkä seg til litt over 80 m.o.h. samt noe over 70 meter over Lojo sjö og Vesijärvi i Lojo og Lahtis. Andre Salpausselkä kjennes i sydvestre del av skjærgården som sandområder på Hitisøyene og på Örö.


== Historie og beskrivelse ==
Salpausselkä ble dannet for 12 250–11 590 år siden, i kvartærperioden, og er i Finland de største og mest iøynefallende avsetninger fra denne tiden. De ble skapt i en omtrent 200 år lang stagnasjonsperiode i istidens slutt, da innlandsisens kant ble stående på samme sted i et par hundre år. Første Salpausselkä ble dannet for 12 250–12 050 år siden. Andre Salpausselkä ble dannet for 11 790–11 590 år siden.
I vest og i øst går de to åsryggene sammen til en rygg.En i sør og sørvestre Finland avsatt Tredje Salpausselkä (S.III) kan identifiseres. Denne fremstår ikke regelmessing mellom Kimitoön og Tavastehus. Den tredje stängselåsen ble dannet for 11 400–11 300 år sedan.Salpausselkä er en del av de sammenhengende israndavsetningene som mot vest fortsetter som Mellomsvenske israndsone i Sverige og i Norge Raet. Disse endemorenene fortsetter langs kysten helt til Nord-Norge, og danner en stor ring.


== Kilder ==


=== Noter ===


== Se også ==
Salpausselän hyppyrimäet
Trondheim kristelige studentlag

Trondheim kristelige studentlag, forkortet TKS, ofte omtalt som «Laget», er en studentgruppe for kristne studenter i Trondheim. TKS ble grunnlagt 30. september 1930, og eier idag Berg prestegård og Vassfjellkapellet.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted