jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
«Murmansk» (1955)

Må ikke forveksles med «Murmansk», en annen lett krysser, som opprinnelig var USS «Milwaukee» og ble overført fra USA til Sovjetunionen i 1944.«Murmansk» (W206) var en lett krysser av Sverdlov-klassen (sovjetisk betegnelse: Prosjekt 68bis) som først tjenestegjorde i Nordflåten i den sovjetiske marinen og senere i flåten ved samme navn i den russiske marinen. Skipet ble bygget i Sovjetunionen i 1955 og var i tjeneste under den kalde krigen frem til 1992. På julaften 1994 gikk skipet på grunn rett utenfor Sørvær i Finnmark, da slepet røk mens det var under slep fra Russland til opphugging i India.


== Historie ==
«Murmansk» ble bygget ved verftet Zavod nr. 402 i Severodvinsk. Kjølen ble strukket 28. januar 1953 og skipet ble sjøsatt den 24. april 1955. Den 22. september samme år ble krysseren satt i tjeneste hos den sovjetiske marinen. Skipet sluttet seg til 2. krysserdivisjon, som ble opprettet i 1956.
Skipet var i tjeneste frem til 1992 og ble deretter solgt for opphugging til India i 1994. Under slepingen fra Russland, som fant sted den 24. desember 1994, slet imidlertid skipet fra seg slepet og gikk på grunn ved den vesle bygda Sørvær i Hasvik kommune. Det ble først antatt at de kraftige vinterstormene ville ødelegge de delene av «Murmansk» som stakk opp over vannet, men i 2009 var bevilgningene til demontering av fartøyet endelig på plass. Siden det havarerte skipet var i svært dårlig forfatning da avgjørelsen for å fjerne det ble tatt, hadde bergingsmannskapet ingen mulighet til å taue det til land. Skipet måtte tørrlegges, skjæres opp og fjernes bit for bit. I 2012 hadde arbeidet begynt og en flytende tørrdokk hadde blitt bygget rundt skipet for å gi tunge maskiner anledning til å komme tett innpå det. I april 2012 startet fjerningen av vannet i tørrdokken rundt vraket. I midten av mai var tørrdokken nesten tømt for vann, og demonteringen av skipet kunne begynne. Skipet var fullstendig demontert og fjernet fra stedet i midten av desember 2012, knappe 18 år etter at det hadde forlist og strandet på skjær. Oppryddingen kostet 360 millioner kroner.Krysseren «Murmansk» har opp gjennom årene vært tema for mange diskusjoner om hvorvidt den inneholdt radioaktive miljøgifter eller ikke. Enkelte hevdet at skipet inneholdt polonium-210, som er en meget sterk alfakilde med en halveringstid på 138 dager. Etter demonteringen og hevingen av skipet ble det imidlertid fastslått at det ikke fantes noe helsefarlig atomavfall om bord.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fjerning av vraket "Murmansk − AF Gruppen
Bilder av det grunnstøtte skipet − artificialowl.net (en)
Koloniseringen av Afrika

Koloniseringen av Afrika kan deles inn i de tre følgende delene: antikken, de islamske erobringene og europeisk kolonisering. I vanlig dagligtale brukes gjerne begrepene «kolonialisme» og «koloniseringen av Afrika» utelukkende om den europeiske aktiviteten i Afrika fra andre halvdel av 1800-tallet og frem til utbruddet av første verdenskrig i 1914, en periode ofte kjent som den nye imperialismen.
Den europeiske koloniseringen av Afrika var en gradvis prosess som må sees i sammenheng med den generelle utviklingen i Europa. Etter hvert som de europeiske statene vokste seg større og rikere økte også interessen for luksusvarer og andre sjeldne råvarer. På grunn av at det rundt slutten av middelalderen var mange oppdagelsesreiser til Afrika, ble en kjent med nye steder der en kunne få tak i råvarer.
I begynnelsen var en fornøyd med å bare hente ut (plyndre) ressurser og skaffe billig arbeidskraft, blant annet i form av slaver. For å få det mer organisert, og få litt mer prestisje i det, begynte flere land med en overgang fra økonomiske interesser til strategisk okkupasjon. Der det før hadde vært havnebyer og fort utviklet det etter hvert seg mektige kolonihovedsteder. De europeiske stormaktene konkurrerte til slutt om å ha flest kolonier. Storbritannia forsøkte å få kolonier fra nord til sør, mens Frankrike gikk inn for å okkupere landområder fra vest til øst i Afrika. 
Kolonitiden varte helt frem til vår egen tid, og det var først på 1950-, 1960- og 1970-tallet at de fleste koloniene i Afrika oppnådde full selvstendighet. Vest-Sahara, som ble okkupert av Marokko da Spania trakk seg ut i 1975, og Cabinda som ble okkupert av Angola da Portugal trakk seg ut i 1975 er de eneste gjenværende koloniene på det afrikanske kontinentet.
I nesten samtlige av dagens afrikanske land er nasjonalspråket som brukes i dagliglivet arvet fra eller på en eller annen måte knyttet til en eller flere av de tre store kolonitidene (antikken, de islamske erobringene og den europeiske koloniseringen). Eksistensen av en stor afrikansk diaspora er en arv fra kolonimaktenes utbredte virksomhet med å frakte millioner av afrikanske slaver ut fra Afrika.


== Se også ==
Kappløpet om Afrika
Nykolonialisme
Den tredje verden
Hvite afrikanere
Konfliktåret 1514

Konfliktåret 1514 er en oversikt over hendelser som har med voldelige konflikter i vid forstand å gjøre som kriger, revolusjoner og opprør i 1514.


== Pågående konflikter ==
Den Hellige Ligaens krig (1508–1516)


== Hendelser ==
Mars – Ludvig XII av Frankrike slutter fred med Maximilian I av Det tysk-romerske rike.
Juni
Slaget ved Hornshole mellom England og Skottland utkjempes utenfor Hawick, Skottland.
Henry Grace à Dieu, på over 1 000 tonn, det største krigsskipet i verden på den tiden, blir sjøsatt ved det nye Woolwichverftet i England.
7. august – Kong Henrik VIII av England og kong Ludvig VII av Frankrike undertegner en fredsavtale.
23. august – Slaget ved Chaldiran: Selim I knuser den persiske hæren til Shah Ismail I.
8. september – Slaget ved Orsha: I ett av de største slagene i dette århundre, styrker fra Det jagellonske dynasti som bestod av hviterussere fra storhertugdømmet Litauen og polakker beseirer hæren til storfyrstedømmet Moskva.


== Fødsler ==
8. mars – Amago Haruhisa, japansk samurai og krigsherre (død 1562)
Hosokawa Harumoto, japansk militærleder (død 1563)
Shimazu Takahisa, japansk samurai og krigsherre (død 1571)


== Dødsfall ==
20. juli – György Dózsa, transilvansk bondeopprørsleder (født 1470)


== Referanser ==
Eva Gonzalès

Eva Gonzalès (født 19. april 1849 i Paris, død 6. mai 1883 også i Paris) var en fransk maler som regnes for impresjonist, selv om hun aldri stilte bilder ved deres utstillinge      
Eva Gonzalès var datter av en kjent forfatter Emmanuel Gonzalèz. Moren var cellist. 
Hun begynte å få undervisning i billedkunst som 16-åring hos en da kjent portrettmaler Charles Chaplin.Gonzalès ble elev av Édouard Manet i februar 1869. Hun satt også modell for portrettet som illustrerer denne artikkelen. Det var ferdig i mars 1870 og utstilt i Salonen senere samme år og i etterkant av at hun hadde stilt ut sine egne bilder og fått rimelig gode anmeldelser for dem. Manets bilde ble ikke regnet for særlig bra, men den poserende damen i feil antrekk, feil arbeidsstilling og Ikke helt riktig posisjon i forhold til hva hun holdt på med, ble etter dette betraktet med skepsis i forhold til det å lage gode malerier. Trolig var det at hun var kvinne, ung og søt medvirkende til motvinden. 
Hun fortsatte å stille bilder til Salonen, og oppnådde etterhvert å bli anerkjent for ten serie bilder i portrettformat med en søster som modell. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eva Gonzalès – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Eva Gonzalès – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Peder Hvitfeldts Stræde

Peder Hvitfeldts Stræde (tidligere også Huitfeldtstræde) er en gate i Københavns Indre By i det tidligere Klædebo Kvarter. Den strekker seg fra Rosengården ved Kultorvet til Krystalgade. Navnet kjennes tidligst fra 1581 som Peder Huidfeldzstrede, og gaten er oppkalt etter adelsmannen Peder Huitfeldt til Engestofte (d. 1584), som hadde en gård i området og var Norges kansler i årene 1547–1565.


== Bygninger og historie ==
Gaten preges av klassisistisk arkitektur fra tiden etter bybrannen i 1795. På hjørnet av Krystalgade / Peder Hvitfeldts Stræde 1 ble i årene 1820–21 oppført en toetasjes bygning som skulle tjene Vor Frue Kirkes Skole. Navn og årstall kan stadig ses på bygningens sandstensportal. I dag ligger her en restaurant, og bygningen er fredet. 
Fra Peder Hvitfeldts Stræde var det på 1700-tallet adgang til Frue Kirkes assistenskirkegaard Linden via den såkalte Willum Fuirens Gang  som nå er bygget til. Tømrermesternes laugshus i Peder Hvitfeldts Stræde støtte også opp til denne kirkegården. 
I gatens nummer 9 bodde zoologen Morten Thrane Brünnich de siste år av sitt liv. Forlegger og bokhandler G.E.C. Gad ble født i samme eiendom.


== Referanser ==
Langaards gate (Oslo)

Langaards gate (1-5, ingen partallsadresser) er en gate på Frogner i Oslo. Den går mellom Eckersbergs gate og Schives gate.
Gaten fikk navn i 1928 etter familien Langaard, som eide Rolighed løkke (også kalt Langgaardsløkken) i nabolaget. Opprinnelig (1898) var det planlagt en gate kalt Asbjørnsens gate fra Eckersbergs gate til Løvenskiolds gate, men den ble altså forkortet og endret navn. I motsatt ende ble Briskebyveien forlenget til Schives gate i stedet.
Langaards gate 1-5 er fordelt på to bygninger i nyklassisk stil med pussede fasader, begge fra ca. 1930. Nr. 1-3 er tegnet av Leif Løberg. Bebyggelsen inngår i boliganlegget Langgaardsløkken.


== Referanser ==
Mastiks

Mastiks er en lysegul harpiks som fremstilles fra mastikstre (Pistacia lentiscus). Treet vokser i hele middelhavsområdet, men produksjonen har helt siden antikken nesten utelukkende foregått på den greske øya Khíos. Den kan brukes som en slags tyggegummi, som medisin, i ferniss og i ulike typer mat og drikke.  


== Kilder ==
«Mastiks». Store norske leksikon. Besøkt 17. juni 2017. 
Ferniss-seminar 1990. Nasjonalgalleriet. 1990. ISBN 82-990745-1-7. 
«Mastikstre». Urtekildens planteleksikon. Besøkt 17. juni 2017.
VM i curling for menn 2014

Curling-VM 2014 for herrer ble avholdt mellom den 29. mars til den 6. april 2014  i Capital Indoor Stadium i Beijing, Kina. Norge ble verdensmestere etter å ha slått Sverige i finalen. Norges lag besto av Thomas Ulsrud, Torger Nergård, Christoffer Svae, Håvard Vad Petersson, Markus Høiberg og trener Pål Trulsen.
Mesterskapet ble vunnet av Norge, som i finalen beseiret Sverige med 8-3. Det var fjerde gang at Norge vant VM-tittelen for menn, men det var første gang siden 1988, at nordmennene kunne reise hjem med gullmedaljene om halsen.


== Kilder ==
vg.no: Fikk OL-revansje: Norge vant curling-VM
wmcc2014


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Jogging

Jogging (å jogge) er en form for løping som brukes til trenings- og mosjonsformål.


== Etymologi ==
Ordet jogge kommer fra det engelske ordet jog som er kjent i engelsk tilbake til 1500-tallet og har ukjent opprinnelse. På engelsk defineres treningsaktiviten som å gå eller springe i et hoppende tempo, å bevege seg med små rykk som i sakte trav, å bevege seg i et tungt eller arbeidsomt tempo og i nyere litteratur å løpe i et snilt tempo for eksempel som en del av et mosjonsopplegg.Å jogge ble på norsk i 1950 definert som å «Småløpe med avslappet muskulatur som oppvarmning før konkurranser».
 Å jogge defneres i Bokmålsordboka som å «springe lett, småløpe».


== Historie ==


=== I Norge ===
Norges Friidrettsforbund (NFIF) satset i forbindelse med Idrettsaksjonen i 1972 på «idrett for alle» og i den forbindelse på jogging. NFIF tok initiativet til Rådet for jogging, Joggekulturen var på dette tidspunkt langt utviklet i Sverige og Danmark og i USA var jogging blitt en massebevegelse med flere mosjonsløp for joggere.


== Se også ==
Joggesko
Løping


== Referanser ==
Normcore

Normcore er en nylig oppstått kulturell trend hvor målet er å blende inn i mengden ved å bruke «normale» klær. Uttrykket normcore ble skapt av selskapet K-Hole, et kollektiv som forutser nye trender. En artikkel i New York Magazine 26. februar 2014 populariserte begrepet.Kritikere mener at folk som følger normcore-moten bare er hipstere som kler seg som man gjorde på 90-tallet.Normcore er en anti-trend-trend.


== Referanser ==
Lønporten

Lønporten er en liten gate i Københavns Indre By som strekker seg fra Vognmagergade til Gothersgade i det gamle Rosenborg Kvarter.


== Historie ==
Langs Gothersgade lå frem til 1640-årene Københavns befestning Østervold. Den hadde en skjult port – en såkalt lønport – som er omtalt allerede i 1563. I forbindelse med en sanering av området ble det funnet rester av den skjulte porten, og i 1911 ble den nye gaten navngitt etter det gamle forsvarsverket.


== Administrasjonsbygning for Københavns Belysningsvæsen ==
På adressene Lønporten 2 / Gothersgade 53 / Vognmagergade 8 lot arkitektene  G. B. Hagen og Rolf Schroeder i 1913 oppføre en administrasjonsbygning for Københavns Belysningsvæsen. Bygningen fyller hele grunnen ut til de omkringliggende gater. Den er oppført i rød tegl med kampesten fra tidligere bebyggelser brukt som sokkel. Øverst ses etasjer med bindingsverk. Omkring Lønportens gateskilt – innfelt i murverket – ses innmurte kanonkuler som minner om tidligere angrep på København. Samlingen av kanonkuler fortsetter på Vognmagergadesiden. Bygningen tilhører i dag Københavns Voksenuddannelsescenter (KVUC).
Lønportens andre bygning, det tidligere Gutenberghus – vis-à-vis KVUC – huser i dag Cinemateket og Det Danske Filminstitut.


== Referanser ==
Friidrett under Sommer-OL 1920 – 3000 meter hinder menn

3000 meter hinder for menn var en av løpøvelsene i friidrett under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Det var første gangen distansen var med på det olympiske programmet. Men hinderløp var med som olympisk øvelse under OL 1900 i Paris (2500 m og 4000 m), OL 1904 i St Louis (2590 m) og OL 1908 i London (3200 m). 16 deltakere fra seks nasjoner deltok på 3000 meter hinder som ble avviklet 18. (forsøksheat) og 20. august 1920 (finalen). Det vat tre forsøksheat der de tre beste fra hvert heat gikk videre til finalen.


== Rekorder ==
Gjeldende rekorder før lekene i 1920.

(*) uoffisiell
(**) Distansen var 3200 meter, motsvarer en tid på ca 10.08,0 på 3 000 meter.
Michael Devaney vant det første olympiske 3000 meter hinderheatet på tiden 10.23,0. I det tredje heatet satte Percy Hodge ny rekord med 10.17,4 og i finalen forbedret han den olympiske rekorden til 10.00,4.


== Resultater ==


=== Forsøksheat ===
18. august 1920Heat 1

Heat 2

Heat 3


=== Finale ===
20. august 1920


== Eksterne lenker ==
Resultater og profilside Arkivert 28. januar 2012 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Mats Sundin

Mats Johan Sundin (født 13. februar 1971 i Stockholm) er en pensjonert svensk ishockeyspiller. Han spilte aktivt fra 1989 til 2009. Han spilte i NHL for Quebec Nordiques, Toronto Maple Leafs og Vancouver Canucks. Han ble verdensmester med Sverige i 1991 og 1992 og olympisk mester i 2006. Han regnes som en av de beste ishockeyspillerne gjennom tidene.


== Meritter ==
OL-gull: 2006
VM-gull: 1991, 1992


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Mats Sundin – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Mats Sundin – Olympedia 
(en) Mats Sundin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Mats Sundin – Sveriges olympiske komité 
(en) Mats Sundin – National Hockey League (NHL) 
(en) Mats Sundin – Eurohockey.com 
(en) Mats Sundin – Hockeydb.com 
(en) Mats Sundin – Hockey-Reference.com 
(en) Mats Sundin – Eliteprospects.com
Flandern rundt 2014

Flandern rundt 2014 var den 98. utgaven av sykkelrittet Flandern rundt og det andre av de store klassikerne. Rittet ble avholdt over 259,1 km fra Brugge til Oudenaarde den 6. april. Det var det 8. arrangementet i UCI WorldTour 2014.


== Lag ==
I tillegg til de 18 UCI WorldTourlagene ble de 7 andre lag invitert til å delta:


== Resultater ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) 2014 Ronde van Vlaanderen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tomas Holmström

Bengt Tomas Holmström (født 23. januar 1973 i Piteå) er en pensjonert svensk ishockeyspiller. Han spilte aktivt fra 1990 til 2012. Han spilte i NHL for Detroit fra 1996 til 2012 og vant fire Stanley Cup-seiere i 1997, 1998, 2002 og 2008. Han ble også olympiamester i 2006.


== Meritter ==
OL-gull: 2006
Stanley-Cup seier med Detroit i 1997, 1998, 2002 og 2008.
Svensk mester med Luleå i 1996.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tomas Holmström – Olympedia 
(en) Tomas Holmström – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Tomas Holmström – Sveriges olympiske komité 
(en) Tomas Holmström – National Hockey League (NHL) 
(en) Tomas Holmström – Eurohockey.com 
(en) Tomas Holmström – Hockeydb.com 
(en) Tomas Holmström – Hockey-Reference.com 
(en) Tomas Holmström – Legends of Hockey 
(en) Tomas Holmström – Eliteprospects.com
Brendan Shanahan

Brendan Frederick Shanahan (født 23. januar 1969 i Etobicoke) er en pensjonert canadisk ishockeyspiller. Han spilte aktivt fra 1987 til 2009. Han spilte for klubbene New Jersey Devils, Hartford Whalers, St. Louis Blues, Detroit Red Wings og New York Rangers. Han har tre Stanley Cup-seiere med Detroit i 1997, 1998 og 2002. Han ble verdensmester med Canada i 1994 og olympiamester i 2002.


== Meritter ==
OL-gull: 2002
VM-gull: 1994
Stanley Cup-seier med Detroit Red Wings i 1997, 1998 og 2002.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Brendan Shanahan – Olympedia 
(en) Brendan Shanahan – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Brendan Shanahan – National Hockey League (NHL) 
(en) Brendan Shanahan – Eurohockey.com 
(en) Brendan Shanahan – Hockeydb.com 
(en) Brendan Shanahan – Hockey-Reference.com 
(en) Brendan Shanahan – Eliteprospects.com
Steve Yzerman

Stephen Gregory Yzerman (født 9. mai 1965 i Cranbrook) er en pensjonert kanadisk ishockeyspiller. Han spilte aktivt fra 1983 til 2006 for Detroit Red Wings. Han har vunnet Stanley Cup tre ganger og spilte 1514 kamper og skåret totalt 1755 poeng. Han vant også OL-gull i 2002 og har i tillegg også VM-sølv fra 1985 og 1989. Han har spilt 10 all-star kamper og debuterte i sin første som 18-åring i 1984. Han ble kåret til NHLs mest verdifulle spiller i 1989. Han er også medlem i NHL Hall of fame.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Steve Yzerman – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Steve Yzerman – Olympics.com 
(en) Steve Yzerman – Olympic.org 
(en) Steve Yzerman – Olympedia 
(en) Steve Yzerman – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Steve Yzerman – Canadian Olympic Committee 
(en) Steve Yzerman – Canada Sports Hall of Fame 
(en) Steve Yzerman – National Hockey League (NHL) 
(en) Steve Yzerman – Hockeydb.com 
(en) Steve Yzerman – Hockey-Reference.com
Friidrett under Sommer-OL 1920 – 4 × 100 meter stafett menn

4 x 100 meter stafett for menn var en av løpøvelsene i friidrett under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Det var andre gangen den korte stafetten var med på det olympiske programmet, første gangen var under OL 1912 i Stockholm. Femtito deltakere fra tretten nasjoner deltok på 4 x 100 meter stafett som ble avviklet 21. og 22. august 1920. Tre forsøksheat (21. august) der de to beste lagene gikk til finalen.


== Rekorder ==
Gjeldende rekorder før lekene i 1920:

I finalen satte USA ny olympisk- og verdensrekord med tiden 42,2 sekunder.


== Resultater ==


=== Forsøksheat ===
Forsøksheaten ble avviklet lørdag 21. august 1920.
Heat 1

Heat 2

Heat 3


=== Finale ===
22. august 1920.


== Eksterne lenker ==
Resultater og profilside Arkivert 20. februar 2009 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Lille Kannikestræde

Lille Kannikestræde er en liten gate i Københavns Indre By. Den støter opp til sin navnesøster Store Kannikestræde og Skindergade.
Navnet kjennes tidligst fra 1609 i formen Liden Cannickestræde, men gaten er formentlig eldre. Kannik var et katolsk begrep for en geistlig person som var medlem av et domkapitel. Kannikene ved Vor Frue Kirke i København hadde hovedsakelig deres gårder i Store Kannikestræde, derav navnet. 


== Gatens beboere ==
Forfatter og prest Steen Steensen Blicher bodde i Lille Kannikestræde til huset hans gikk opp i flammer under Københavns bombardement i 1807. Kokeboksforfatterinnen Anne Marie Mangor samt kongelig skuespiller Ludvig Phister bodde begge i nr. 4. Denne bygningen – oppført i 1830–31 – huset stiftelsen Krigsraad Mørks Minde. Det var krigsrådens datter, Emilie Henriette Mørk, som sto bak det filantropiske prosjektet. Formålet var å gi enker og ugifte kvinner av den bedre klasse, midler til å leve det liv de opprinnelig var født til.


== Referanser ==
Trogodes

Trogodes er  en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen Scarabaeoidea.


== Utseende ==
Nokså små (6-8 millimeter), avlange, matt brunsvarte gullbasser. Oversiden er tett og grovt punktert. Pronotum er nærmest sirkelrundt sett ovenfra, skilt fra bakkroppen med en markert "stilk".


== Levevis ==
Disse artene er knyttet til maur og lever i maurenes tuer.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien gullbasser, Cetoniinae Leach, 1815 – ofte regnet som en egen familie
Stammen Cremastocheilini
Slekten Trogodes Westwood, 1873
Trogodes angolensis Rojkoff, 2011
Trogodes congoensis Rojkoff, 2011
Trogodes delahayei Rojkoff, 2011
Trogodes demeyeri Rojkoff, 2011
Trogodes hulstaerti Burgeon, 1932
Trogodes rotundicollis (Boheman, 1857)
Trogodes squamosus Moser, 1911
Trogodes touroultiminettii Rojkoff, 2011


== Kilder ==
Nettside om gruppen, med bilder


== Eksterne lenker ==
(en) Trogodes i Encyclopedia of Life 
(en) Trogodes i Global Biodiversity Information Facility 
Trogodes – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Trogodes angolensis
Cetoniidae på Encyclopedia of life
Anne Marie Mangor

Anne Marie Mangor (født 12. juni 1781, død 16. mai 1865 samme sted, begravet på Assistens Kirkegård) var en dansk forfatterinne av kokebøker. 
Som kokeboksforfatterinne ble hun kjent som Madam Mangor. I 1837 utsendte hun anonymt og på eget forlag sin første kokebok Kogebog for smaa Huusholdninger som inneholdt en rekke oppskrifter med nøyaktig angivelse av mål og tid. I 1840 fulgte Syltebog for smaa Huusholdninger og året etter Fortsættelse af Kogebog for smaa Huusholdninger. Disse tre bøkene ble svært populære og gjenopptrykt i flere opplag, således at de samlet kom opp på ca. en halv million eksemplarer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Anne Marie Mangor, kvinfo.dk. Besøkt 6. april 2014
Linn-Elise Øhn Mehlen

Linn-Elise Øhn Mehlen (født 28. oktober 1991) er en norsk tidligere ungdomspolitiker. Hun var leder i Rød Ungdom fra 2014 til 2018. Hun er ved siden av Bjørgulv Braanen den eneste RU-lederen som har blitt valgt for to perioder. Siden 2018 er hun ansatt i avisa Klassekampen.


== Biografi ==
Mehlen er opprinnelig fra Drammen, men flyttet til Oslo og vokste som tenåring opp på Holmenkollen. Senere har hun bosatt seg på Grønland på byens østkant.
Øhn Mehlen var med i både Unge Høyre og AUF før hun gikk inn i RU. Hun hadde vært landsstyrerepresentant og nestleder for Oslo RU og jobbet som regionssekretær for Østlandet før hun ble leder for organisasjonen. Hun arbeidet som økonomiansvarlig på Rød Ungdoms kontor da hun ble valgt til leder på organisasjonens landsmøte i april 2014. 


=== Leder i Rød Ungdom ===
Som leder i Rød Ungdom markerte Mehlen seg særlig i arbeidslivsspørsmål og fagforeningspolitikk. Hun var en skarp kritiker av Høyre/FrP-regjeringens endringer av arbeidsmiljøloven i 2015.Hun markerte seg også mot det Rød Ungdom kaller «skjønnhetstyranniet» og tok til orde for merking av retusjerte modeller i reklame.I skolepolitikken gikk hun inn for å fjerne hjemmeleksene og gikk mot heldagsskole.Mehlen ga også uttrykk for at moderpartiet Rødt trengte modernisering på enkelte områder.


== Referanser ==
Skråninga (Oslo)

Skråninga eller Skråningen er en gate i Oslo sentrum (strengt tatt bydel St. Hanshaugen), mellom Møllergata og Torggata. Det dreier seg om en relativt unnselig gatestump som ikke brukes i noen adresse. Den er stengt for gjennomkjøring til Torggata, men brukes til varelevering fra Møllergata.
Navnet er et lokalt kallenavn som ble offisielt tatt i bruk i 1852.Ingen hus har adresse Skråninga.


== Referanser ==