jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Alexander Sjevtsjenko

Alexander Aleksejevitsj Sjevtsjenko (russisk: Александр Алексеевич Шевченко, født 3. juni 1971) er en russisk rullestolcurlingspiller. Han har VM-gull og Paralympics-sølv som fremste meritter. 
Han har ryggmargsskade ette ren bilulykke, og begynte med rullestolcurling i 2006 i Moskva.Han er gift og har en sønn. 


== Idrettskarriere ==
Sjevtsjenko deltok i sitt første VM i VM i rullestolcurling 2011 i Tsjekkia, der Russland kom på 4.-plass. I VM i rullestolcurling 2012 vant Russland gull, med Sjevtsjenko som toer. De slo Sør-Korea 9-1 i finalen. I neste VM, i 2013, kom de på 5.-plass. 
Han var treer i Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji i Russland, der det russiske laget kom på 2.-plass, med Andrej Smirnov som skip. Her tapte de 3-8 for Canada i finalen. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Profil hos WCF
Profil hos Sotsji 2014 Paralympics Arkivert 24. mars 2014 hos Wayback Machine.
Svetlana Pakhomova

Svetlana Vasiljevna Pakhomova (russisk: Светлана Васильевна Пахомова, født 20. juni 1965) er en russisk rullestolcurlingspiller. Han hur VM-gull og Paralympics-sølv som fremste meritter. 


== Idrettskarriere ==
Pakhomova deltok i sitt første VM ved VM i rullestolcurling 2011 i Tsjekkia, der Russland kom på 4.-plass. Ved VM i rullestolcurling 2012 vant Russland gull, med Pakhomova som reserve. De slo Sør-Korea 9-1 i finalen. Ved neste VM, i 2013, kom de på 5.-plass. 
Hun var toer ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji i Russland, der det russiske laget kom på 2.-plass, med Andrej Smirnov som skip. Her tapte de 3-8 for Canada i finalen. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Svetlana Pakhomova – Paralympic.org 
(en) Svetlana Pakhomova – World Curling Federation 
Profil hos WCF
Profil hos Sotsji 2014 Paralympics Arkivert 24. mars 2014 hos Wayback Machine.
Louis-Nicolas Robert

Louis-Nicolas Robert (født 2. desember 1761, død 8. august 1828) var en fransk soldat og ingeniør som i 1799 tok patent på den første maskinen med kontinuerlig papirbane. Etter en rekke juridiske og økonomiske krangler med  Saint-Léger Didot mistet Robert kontrollen over patentet sitt. Maskinen ble da sendt til England for videre utvikling. 
Roberts oppfinnelse ble kjernen i Fourdrinier-maskinen, som dannet basis for moderne papirfremstilling. Roberts ble etter hvert skolelærer og døde i fattigdom.


== Referanser ==
Bilhorod-Dnistrovskyj

Bilhorod-Dnistrovskyj (ukrainsk: Білгород-Дністровський) er en havneby på høyre bredd av Dnestr-limanen (ved Dnestr-estuaret og Svartehavet) i Odesa oblast (provins) sørvest i Ukraina i den historiske regionen Bessarabia. Byen er det administrative senteret i  Bilhorod-Dnistrovskyj rajon. Byen har ca 50.000 innbyggere.
Området der byen ligger i dag var en fønikisk koloni kalt Ofiusa og senere en gresk koloni kalt Tyras, som også var navnet grekerne brukte om  elva Dnestr. Østromerne kalte kolonien Asperon, Maurokastron eller Leukopolis. På tyrkisk het byen Turla mens byen under Republikken Genova het Montecastro eller Asprokastron.
Byen ble del av Fyrstedømmet Moldavia i 1359 og festningen ble utbygd i 1407 under Alexander den snille og i 1440 under Stefan den store.
Fra 1503 til 1918 og 1940-1941 het byen Akkerman og fra 1918 til 1944 hadde byen det rumenske namnet Cetatea Albă, som betyr «det hvite citadellet», mens  russerne oversatte det til Belgorod-Dnjestrovski (Белгород-Днестровский), som betyr «den hvite by ved Dnestr».


== Galleri ==

		
		
		
		
		


== Litteratur ==
Sergej Udowik: Die Ukraine. Historische Orte. Wakler-Verlag Kiew 2010, ISBN 978-966-543-102-2; s. 100–101


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bilhorod-Dnistrovskyi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Білгород-Дністровський – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Hålisstonga

Hålisstonga er et fjell i Dronning Maud Land. Det utgjør den sørlige utstrekningen av Holtedahlfjella, og høyeste punkt ligger 2780 moh.Området ble flyfotografert og undersøkt under den norske antarktisekspedisjonen 1956–60 (NAX). Dette dannet grunnlag for utarbeidelse av kart over området. I den forbindelse ble fjellet navngitt etter isbreen Hålisen som strømmer mellom Hålisrimen og Hålisstonga.


== Se også ==
Liste over fjell i Dronning Maud Land


== Referanser ==
Marat Romanov

Marat Marsovitsj Romanov (russisk: Марат Марсович Романов, født 5. juni 1966) er en russisk rullestolcurlingspiller. Han hur VM-gull og Paralympics-sølv som fremste meritter. 


== Idrettskarriere ==
Romanov deltok i sitt første VM ved VM i rullestolcurling 2008 i Sveits, der Russland kom på 10.-plass. Ved VM i 2011 kom de på 4.-plass, og ved VM i rullestolcurling 2012 vant Russland gull, med Romanov som treer. De slo Sør-Korea 9-1 i finalen. Ved neste VM, i 2013, kom de på 5.-plass. 
Han var ener ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji i Russland, der det russiske laget kom på 2.-plass, med Andrej Smirnov som skip. Her tapte de 3-8 for Canada i finalen. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marat Romanov – Paralympic.org 
(en) Marat Romanov – World Curling Tour 
(en) Marat Romanov – World Curling Federation 
Profil hos WCF
Profil hos Sotsji 2014 Paralympics Arkivert 20. mars 2014 hos Wayback Machine.
USS «Pinckney» (DDG-91)

Må ikke forveksles med troppetransportskipet USS «Pinkney».USS «Pinckney» (DDG-91) er en amerikansk jager av Arleigh Burke-klassen med hjemmehavn i San Diego i California. Skipet er oppkalt etter William Pinckney (1915-1975), som mottok Navy Cross for sin heltemodige redning av et besetningsmedlem om bord på hangarskipet USS «Enterprise» (CV-6) under slaget ved Santa Cruz-øyene i 1942. USS «Pinckney» tilhører Stillehavsflåten i den amerikanske marinen.


== Historie ==
Kjølstrekkingen av USS «Pinckney» fant sted ved Ingalls Shipbuilding i Pascagoula i Mississippi den 16. juli 2001, og skipet ble sjøsatt 26. juni 2002. Det gikk inn i tjeneste med den amerikanske marinen ved Naval Construction Battalion Center Port Hueneme den 29. mai 2004.
USS «Pinckney» la ut på sitt første oppdrag i september 2005. Under dette oppdraget gjennomførte skipet havnebesøk i Guam, Singapore, Australia, Fiji og Hawaii, og det ble den første jageren noensinne til å etterfylle drivstoff til sjøs på det nye, hurtige kampfartøyet Mark V Special Operations Craft. Den 24. februar 2006 vendte skipet tilbake til hjemmebasen etter å ha vært til sjøs i fem måneder.
Den 16. februar 2007 ble USS «Pinckney» tildelt utmerkelsen Battle E for 2006. Battle E tildeles hvert år et lite antall amerikanske krigsskip, ubåter, luftfartøyer og andre enheter som vinner og utmerker seg i konkurransen om å oppnå maksimal kampeffektivitet. Den 2. april 2007 forlot USS «Pinckney» havnen i San Diego sammen med hangarskipet USS «Nimitz» (CVN-68) for å gjennomføre et havgående oppdrag med en varighet på seks måneder. Skipet var tilbake i hjemmehavnen den 30. september 2007.Den 8. mars 2014 ble USS «Pinckney» omdirigert fra et treningsoppdrag i Sørkinahavet til havområdet utenfor sørkysten av Vietnam for å bidra i søket etter det savnede passasjerflyet Malaysia Airlines Flight 370.USS «Pinckney» tilhører per 2013 Destroyer Squadron 23. Det har sin hjemmehavn ved Naval Base San Diego og kommanderes av kommandør Frank E. Okata.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) USS Pinckney (DDG-91) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Offisiell hjemmeside for USS «Pinckney» Arkivert 16. desember 2013 hos Wayback Machine. (en)
USS Pinckney (DDG-91) − navsource.org (en)
USS Pinckney (DDG 91) − navysite.de (en)
Oksana Slesarenko

Oksana Vladimirovna Slesarenko (russisk: Оксана Владимировна Слесаренко, født 27. april 1970) er en russisk rullestolcurlingspiller. Hun hur VM-gull og Paralympics-sølv som fremste meritter. 


== Idrettskarriere ==
Slesarenko deltok i sitt første VM ved VM i rullestolcurling 2005 i Skottland, der Russland kom på 15.-plass. Ved VM i 2007 kom de på 8.-plass, og ved VM i rullestolcurling 2011 på 4.-plass. 
Ved VM i 2012 vant Russland gull, med Slesarenko som ener. De slo Sør-Korea 9-1 i finalen. Ved neste VM, i 2013, kom de på 5.-plass. 
Hun var reserve ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji i Russland, der det russiske laget kom på 2.-plass, med Andrej Smirnov som skip. Her tapte de 3-8 for Canada i finalen. 


== Utmerkelser ==
Honoured Master of Sport (Russland)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Oksana Slesarenko – Paralympic.org 
(en) Oksana Slesarenko – World Curling Tour 
(en) Oksana Slesarenko – World Curling Federation 
Profil hos WCF
Profil hos Sotsji 2014 Paralympics Arkivert 24. mars 2014 hos Wayback Machine.
Christian Gihbsson

Christian Gihbsson (født 15. mai 1857 i Trelleborg i Sverige, død 28. desember 1902 i Helsingfors) var en svensk fotograf som virket i Norge fra slutten av 1880-tallet. 
Han kjøpte Rasmus Ovesens forretning som lå i Kongens Gade 13 i Christiania, drev den første tiden som Ovesens Eft. Gihbsson var en av stifterne av Fotografernes Forening i 1894 og dens første formann.Fra ca. 1891 hadde han lokaler i Carl Johans Gade 19, noen år senere flyttet han til nummer 35.
I 1898 solgte Gihbsson forretningen til Ludvig Forbech og reiste to år senere til Finland. Frem til 1902 var han ansatt som fotograf i Atelier Apollo i Helsingfors.Gihbsson var far til Leif Gihbsson.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Christian Gihbsson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Objektiv (tidsskrift)

Objektiv er et norsk tidsskrift for kamerabasert kunst. Første nummer utkom i april 2010 og det kommer ut to ganger i året.
Tidsskriftet er grunnlagt og redigeres av Nina Strand, og redaksjonsrådet som består av Ida Kierulf, Susanne Østby Sæther, Lucas Blalock og Brian Sholis.
Objektiv eies og utgis av Objektiv Forlag AS.  Tidsskriftet mottar støtte fra Norsk Kulturråd, Fritt Ord og Norsk Fotografisk Fond.
Til hvert nummer inviteres kunstnere til å skape et verk spesielt for Objektiv, dette er noen av kunstnerne som har stilt ut i tidsskriftet: 

Morten Andenæs
Anna Martine Nilsen
Ola Rindal
Anne Schwartz Melby
Azar Alsharif
Tori Wrånes
Marthe Elise Stramrud
Fin Serck Hanssen
Ed Templeton
Preben Holst
Ina Åsheim
Ole John Aandal
Eline Mugaas
Ingrid Eggen
Helene Sommer
Phil Chang
Marie Svindt
B Ingrid Olson


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Paul Van Himst

Paul Van Himst (født 2. oktober 1943 i Sint-Pieters-Leeuw) er en belgisk tidligere fotballspiller og -trener.


== Karriere ==
Paul Van Himst er regnet blant de største angriperne i Belgia. Han vant Jupiler League med Anderlecht åtte gånger, og scoret 233 mål på 457 kamper.Han debuterte den 19. oktober 1960 mot Sverige i kvalifiseringen til VM i Chile. Mellom 1960 og 1974 spilte Van Himst 81 landskamper og scoret 30 mål for Belgia. Det gjorde at han ble Beligas toppscorer sammen med Bernard Voorhoof. Van Himst deltok i både VM i 1970 i Mexico og EM i 1972 i Belgia.
Van Himst var også trener for både Anderlecht og RWD Molenbeek. Som trener for Anderlecht vant ha UEFA-cupen i 1983 og kom til finalen i 1984. Anderlecht har aldri før eller siden kommet til finalen (per mars 2014). Som landslagstrener for Belgia fikk han landslaget til VM i 1994, der laget slo Nederland og tapte i åttendedelsfinalen mot Tyskland med 2–3.
I november 2003 ble han kåret til Belgias beste fotballspiller på 1900-tallet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Paul Van Himst – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Paul Van Himst – FIFA 
(en) Paul Van Himst – UEFA 
(en) Paul Van Himst – Transfermarkt 
(en) Paul Van Himst – national-football-teams.com 
(en) Paul Van Himst – EU-Football.info 
(en) Paul Van Himst – EU-Football.info (manager) 
(en) Paul Van Himst – Belgias fotballforbund 
(en) Paul Van Himst – FBref
Replikk : tidsskrift for human- og samfunnsvitenskap

Tidsskriftet Replikk er et tverrfaglig tidsskrift for samfunnsvitenskap og humaniora. Tidsskriftet utkommer to ganger i året, og siden 2005 har hvert nummer tatt for seg et spesifikt tema. Tema våren 2022 er Avvik. Tidsskriftet holder til på Sydneshaugen Skole, og laget ved Universitetet i Bergen av nåværende og nyutdannede studenter. Det er et uavhengig og ikke-kommersielt tidsskrift som det er mulig å kjøpe hos blant annet Tekstallmenningen og i Boksalongen på Litteraturhuset i Bergen. Replikk har eksistert siden 1995, men har forløpere lengre tilbake i tid enn dette.  
Replikk finansieres av Kulturstyret Bergen, Universitetet i Bergen og Fritt Ord 


== Redaksjon ==
I 2022 består redaksjonen av følgende medlemmer:

Raymond Skaran, ansvarlig redaktør
Marit Irene Kvalvåg Brendeland, tekstredaktør
Minka Maaria Salonen, kunstredaktør
Hallvard Sørenes Velure, økonomi- og administrasjonsansvarlig
Maja Elfrida Reseland, koordinator
Tijana Przulj, redaksjonsmedlem
Even Totland, redaksjonsmedlem
Ingunn Solbakken Ramsdal, PR-ansvarlig


== Oversikt over tidligere utgaver ==

2022
·       Vår: #52 - Avvik
2021
·       Høst: #51 - Myter
·       Vår: #50 - Endring
2020
·       Høst: Replikk #49 - Romanse
·       Vår: Replikk #48 - 2010-tallet
2019
·       Sommer: Replikk #47 - Ikke utkommet
·       Vinter: Replikk #46 - Skandinavia
2018
·       Vår: Replikk #45 - Sannhet
2017
·       Høst: Replikk #44 - Kropp
·       Vår: Replikk #43 - Motstand
2016
·       Høst: Replikk #42 - Fagkritikk
·       Vår: Replikk #41 - Mat
2015
·       Høst: Replikk #40 - Arv
·       Vår: Replikk #39 - Spill
2014
·       Høst: Replikk #38 - Grenser
·       Vår: Replikk #37 - Byen
2013
·       Høst: Replikk #36 - Forsvar
·       Vår: Replikk #35 - Konkurranse
2012
·       Høst: Replikk #34 - Å velge
·       Vår: Replikk #33 - Barn
2011
·       Høst: Replikk #32 - Nederlag
·       Vår: Replikk #31 - Transport
2010
·       Høst: Replikk #30 - Spekulasjon
·       Vår: Replikk #29 - Humor
2009
·       Høst: Replikk #28 - Opprør
·       Vår: Replikk #27 - Tidsånd
2008
·       Høst: Replikk #26 - Amerika
·       Vår: Replikk #25 - Kunstnerroller
2007
·       Høst: Replikk #24 - Elitisme
·       Vår: Replikk #23 - Utenfor
2006
·       Høst: Replikk #22 - Reiseskildringer/ Nietzsche
·       Vår: Replikk #21 - Habermas
2005
·       Høst: Replikk #;20 - Jubileumslandet
·       Vår: Replikk #;19 - Nasjonalisme
2004
·       Replikk #18
2003
·       Replikk #17
·       Replikk #16
2002
·       Replikk #15
·       Replikk #14
2001
·       Replikk #13
·       Replikk #12
2000
·       Replikk #11
·       Replikk #10
1999
·       Replikk #9
·       Replikk #8
1998
·       Replikk #7
·       Replikk #6
1997
·       Replikk #5
·       Replikk #4
1996
·       Replikk #3
·       Replikk #2
1995
·       Replikk #1


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tidsskriftets nettsted
USNS «John Ericsson» (T-AO-194)

USNS «John Ericsson» (T-AO-194) er et amerikansk logistikkfartøy eller «havgående oljeforsyningsskip» (eng. underway replenishment oiler) av Henry J. Kaiser-klassen som opereres av Military Sealift Command (MSC) for å understøtte og forsyne andre fartøyer tilhørende den amerikanske marinen med drivstoff og forsyninger til havs. Skipet tilhører den amerikanske Stillehavsflåten.


== Historie ==
USNS «John Ericsson» er det åttende skipet i Henry J. Kaiser-klassen. Kjølen ble strukket ved Sun Shipbuilding & Drydock Company i byen Chester i Pennsylvania den 15. mars 1989. Sjøsettingen fant sted 21. april 1990, og den 18. mars 1991 ble skipet satt i tjeneste med den amerikanske marinen. Skipet betjenes av et sivilt mannskap under kontroll av Military Sealift Command, som er en organisasjon som hører under den amerikanske marinen.
I mars 2014 ble USNS «John Ericsson» sendt til Siambukten og Sørkinahavet med drivstoff og forsyninger for å støtte USS «Pinckney», som deltok i letingen etter det savnede ruteflyet Malaysia Airlines Flight 370.


== Galleri ==

		
		


== Referanser ==

Denne artikkelen inneholder informasjon som er hentet fra Naval Vessel Register, som er gjort tilgjengelig som offentlig eiendom av den amerikanske regjeringen. Oppføringen finnes her.


== Eksterne lenker ==
(en) USNS John Ericsson (T-AO-194) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) IMO 8511512 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) USNS «John Ericsson» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
USNS John Ericsson (T-AO-194) − navsource.org (en)
USNS John Ericsson (T-AO-194) − navysite.de (en)
Wildenberg, Thomas (1996). Gray Steel and Black Oil:  Fast Tankers and Replenishment at Sea in the U.S. Navy, 1912-1995. Annapolis, Maryland: Naval Institute Press. Besøkt 28. april 2009.
Bayso

Bayso (også kalt baiso) er et språk i den afroasiatiske språkfamilien som snakkes i Etiopia omkring Abayasjøen.


== Referanser ==
Bentsegata (Oslo)

Bentsegata (1-25, 2-10) er en gate i bydel Sagene i Oslo som går parallelt med Arendalsgata fra Maridalsveien, men ender i en trapp som leder ned til Bentsebrugata.
Bentsegata ble oppkalt i 1864 etter Bentse Brug, som lå i Bentsegata 31-35.


== Referanser ==
Enga (Oslo)

Enga var en gate på nordsiden av Vestbanen i Vika i bydel Frogner i Oslo. Gaten har tidligere vært kalt Engens gate og Engen.Gaten har i løpet av årene hatt varierende lengde. Opprinnelig gikk den i nordvest til Ruseløkkveien, der trikken svingte mellom de to gatene. Foran Vestbanen hang den i sin tid sammen med Sjøgaten, som gikk over det som nå er Rådhusplassen, og mot Tordenskiolds plass.
Da Vika ble sanert og Dronning Mauds gate ble anlagt som forlengelse av Løkkeveien, mistet Enga sin betydning og det meste av bebyggelsen langs den ble revet. De siste årene lå den som en gjenglemt blindgate inn fra Munkedamsveien. Vestbanebygningen var til slutt eneste bebyggelse med adresse Enga, men den regnes nå å ligge på Brynjulf Bulls plass.
I 2014 ble området avstengt i anledning oppføringen av nybygg for Nasjonalmuseet, og dermed forsvant siste rest av denne gaten.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Enga». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 156. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Historiske bilder ==
Øverlands Minde

Øverlands Minde er et fotball- og friidrettsanlegg på Stjørdalshalsen i Stjørdal kommune. Anlegget ble åpnet i 1958 og dekker en del av den kommunale eiendommen med samme navn, og som er oppkalt etter Bernhard Øverland. Anlegget benyttes nå hovedsakelig til friidrett, men var tidligere hjemmebanen for fotballaget til Idrettslaget Stjørdals-Blink, som også hadde skøytebane her 1958–1988. Siden 2012 har Stjørdals-Blink spilt på Nye Blinkbanen like ved.


== Friidrett ==
De tradisjonelle baneøvelsene under NM i friidrett 1989 ble avholdt her dagene 18., 19. og 20. august 1989. Det var 400 meter-løperen Lisbeth Pettersen og kulestøteren Lars Arvid Nilsen som tok friidrettens kongepokaler under 1989-årets NM.


== Hurtigløp på skøyter ==
Arenaen var vertskap for sprint-NM på skøyter 1982 for damer og herrer. Bjørg Eva Jensen og Frode Rønning vant hvert sitt mesterskap.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Øverlands Minde – Profil og resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
«Stjørdal - Overlands Minde» (engelsk). Skatebase.com. Arkivert fra originalen 18. januar 2004. Besøkt 25. mars 2014.
Nye Blinkbanen

Nye Blinkbanen er en fotballarena i Stjørdal, åpnet i 2012.Banen er hjemmebane til fotballaget Stjørdals/Blink frem til sesongslutt 2019.
Stjørdals-Blink Fotball spiller nå sine hjemmekamper på M.U.S Stadion Sandskogan.


== Se også ==
Øverlands Minde


== Referanser ==
Abayasjøen

Abayasjøen (amharisk: Hayk Abaja) er en innsjø i Etiopia. Den ble gitt navnet «Margheritasjøen» i 1896 av den italienske utforskeren Vittorio Bottego til ære for dronning Margherita av Savoia, hustru av kong Umberto I. Under kong Umbertos styre begynte Italia sine koloniambisjoner inn i Afrikas horn.


== Geografi ==

Innsjøen ligger i Riftdalen, øst for Gugefjellene, og nord for innsjøen Chamo og Nechisar nasjonalpark. På sørvestbredden ligger byen Arba Minch. Abayasjøen er 60 km lang og 20 km bred, og med en overflate på 1162 km². Den har en maksimal dybde på 13,1 meter og er lokalisert på en høyde over havet på 1385 meter.Det er et antall øyer i innsjøen; den største er Aruro og de andre er Gidicho, Welege, Galmaka, og Alkali. Innsjøen er rød grunnet det høye innhold av hydroksidsedimenter. Innsjøen har ikke alltid utstrømning, men tidvis er det så mye vann at den flommer over i Chamosjøen.Omgivelsene rundt innsjøen består av savanner og er preget av både dyr- og fugleliv. Den lokale befolkningen bedriver fiske i innsjøen. I henhold til Etiopias departement for fiske og akvakultur blir det tatt opp rundt 412 tonn med fisk i året, noe departementet har beregnet til å være 69 prosent av dens bærekraftige mengde.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Oppslag for «Lake Abaya» i databasen ILEC
Bentsebrugata (Oslo)

Bentsebrugata (1-31E, 2-20) er en gate i bydel Sagene i Oslo som går fra Vogts gate på Torshov til Advokat Dehlis plass på Bjølsen.
Bentsebrugata ble vedtatt som navn i 1901, oppkalt etter Bentsebrua som går over Akerselva øst for krysset hvor Treschows gate går over i Arendalsgata. Delen av gata vest for Akerselva ble i 1864 regulert som Sværdgaden, men ikke opparbeidet.


== Referanser ==
Lars Egil Kobberstad

Lars Egil de Lange Kobberstad (født 1962, bosatt i Asker) er en norsk næringslivsleder innen luftfart. Han er sjef for Luftfartstilsynet, med tittelen luftfartsdirektør. Han ble utnevnt til stillingen i statsråd 1. februar 2017.Han var administrerende direktør i Widerøe fra 2008 til 2015, og han er styreleder i Norsk Luftambulanse AS fra 2011. Videre er Kobberstad styreleder i landsforeningen NHO Luftfart, hvor både SAS og Norwegian er medlemmer (2014). 
Kobberstad er oppvokst i Bærum og var elev ved Dønski videregående skole. Han tok sin utdanning ved Universität Augsburg i Tyskland, og ved International Institute for Management Development (IMD) i Lausanne i Sveits. Kobberstad arbeidet i Widerøes flyveselskap fra 1993, avanserte til finansdirektør (CFO), og ble i selskapets administrerende direktør 1. august 2008 etter forgjengeren Per Arne Watle. Han har også hatt styreverv i Avis Bilutleie Norge.


== Referanser ==
Kristen Valkner

Kristen Nikolai Valkner (født 2. juni 1903 i Bergen, død 1972) var en norsk teolog, kirkehistoriker og professor ved Universitetet i Oslo. Hovedfeltet hans var norsk kirkehistorie på 1600-tallet.


== Liv ==
Valkner var sønn av en maskinist. Han ble student i 1923 og cand. theol. fra Universitetet i Oslo i 1927. Fra 1928 var han sogneprest i Skånevik, hvor han i flere år utga et menighetsblad for hele Sunnhordland (Helg og yrke). Her utga han også sin første bok, om Skånevik prestegjeld. I 1932 fikk han Kongens gullmedalje for en avhandling om «Landstads og Hauges salmebøker».
I 1946 ble Valkner dosent i kirkehistorie ved Universitetet i Oslo. Fra 1964 var han professor. Hovedfeltet hans var norsk kirkehistorie på 1600-tallet. Han ga ut Dorothea Engelbretsdatters skrifter, og en samling religiøse dikt av den såkalte «Mesteren fra Møre». Fra nyere tid utga han Lyder Bruns brev til F. C. Krarup. Forelesningene hans over norsk kirkehistorie ble utgitt i stensil som Norges kirkehistorie ca. 1500–1800 (1952).


== Litteratur ==
Reidar Bolling: Norges prester og teologiske kandidater. Oslo: Hanche, 1958.
Einar Molland: «Valkner, Kristen Nikolai», i Norsk biografisk leksikon, bind 17. Oslo: Aschehoug, 1975.


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Kristen Valkner i BIBSYS
Novodnistrovsk

Novodnistrovsk (ukrainsk: Новодністровськ) er en by i Tsjernivtsi oblast i Ukraina. 
Den ble grunnlagt 6. april 1973, i forbindelse med byggingen av Dnistrovska-demningen i elven Dnister.
Den har 10 590 innbyggere (2021) og dekker et areal på 709 km².


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Novodnistrovsk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons