jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Anne-Cathrine Helvétius

Anne-Catherine de Ligniville, kjent som Madame Helvétius, tilnavn «Minette» (født 23. juli 1722 i Nancy i Frankrike, død 12. august 1800 Auteuil) var en fransk salongvertinne. Hun var gift med filosofen Claude Adrien Helvétius.  


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Som ett av 21 barn til Jean-Jacques de Ligniville (1694–1769, kammerherre for duc de Lorraine i Nancy) og Charlotte de Saureau (ca. 1700–1762) og søskenbarn til Françoise d'Issembourg d'Happoncourt, (Madame de Graffigny) giftet hun seg med filosofen Claude-Adrien Helvétius i år 1751 uten kirkelig seremoni, som hun hadde truffet i Madame de Graffignys salong.


=== Salong ===
Hun holdt deretter i fem decennier en berømt salong som samlet mange av opplysningstidens mest kjente personligheter.Blant hennes gjester fantes Julie de Lespinasse og Suzanne Necker og forfattere som Bernard le Bovier de Fontenelle, Denis Diderot, Nicolas Chamfort, Charles Pinot Duclos, Jean-François de Saint-Lambert, Jean-François Marmontel, Jean-Antoine Roucher, Bernard-Joseph Saurin, André Chénier og Constantin-François Chassebœuf (Volney).Tenkere som Nicolas de Condorcet, Baron d'Holbach, Anne Robert Jacques Turgot, l’abbé Emmanuel-Joseph Sieyès, l’abbé Ferdinando Galiani, Antoine-Louis-Claude Destutt de Tracy, l’abbé Cesare Beccaria, l’abbé André Morellet, Georges-Louis Leclerc, comte de Buffon, Étienne Bonnot de Condillac og Guillaume Thomas François Raynal møtte der vitenskapsfolk som Jean le Rond d'Alembert, Antoine Lavoisier, Georges Cuvier og Pierre Jean George Cabanis. Skulptøren Jean-Antoine Houdon, baron François Gerard og andre ledende personer som Charles-Joseph Panckoucke og François-Ambroise Didot tilhørte også deltagerne.Politikere som Chrétien Guillaume de Lamoignon de Malesherbes, Charles Maurice de Talleyrand-Périgord, Madame Roland og hennes ektemake Jean-Marie Roland de la Platière, Thomas Jefferson, Benjamin Franklin (som fridde til henne), Mirabeau, Pierre Daunou, Dominique Joseph Garat, Nicolas Bergasse og Napoleon Bonaparte kunne også finnes blant hennes gjester.Helvétius døde i Auteuil, og er gravlagt på Cimetière d´Auteuil.


== Noter og referanser ==


== Litteratur ==
Peter Allan, Une édition critique de la correspondance de Madame Helvétius : mit einer biografischen Einleitung, Toronto, University of Toronto, 1975
Claude-Adrien Helvétius, Correspondance générale d’Helvétius, Hrsg. David Smith , Peter Allan, Alan Dainard und Jean Orsoni, Toronto, University of Toronto Press, 1981–2004, ISBN 0-8020-5517-6
Jules Bertaut, Égéries du XVIIIe siècle : madame Suard, madame Delille, madame Helvétius, madame Diderot, mademoiselle Quinault, Paris, Plon 1928 J. A. Dainard, et al., Correspondance de Mme de Graffigny, Oxford: Voltaire Foundation, 1985--, in progress; vol. 13 due in 2010, edition complete in 15 vols.
Benjamin Franklin, M. F--n [Franklin] à Madame H--s [Helvétius], Passy, imp. par Benjamin Franklin, 1779
Antoine Guillois, Le salon de madame Helvétius ; Cabanis et les idéologues, New York, B. Franklin, 1971
Bakteriell vaginose

Bakteriell vaginose betegner en gynekologisk tilstand der normalt forekommende laktobasiller er erstattet av en blandingsflora som hovedsakelig består av anaerobe bakterier (ofte bacteroides og peptokokker), mykoplasma og gardnerella. Gardnerella vaginalis er en del av normalfloraen, og det er overvekst av denne bakterien som gir symptomer.


== Klinisk betydning ==
Kvinner med tidligere senabort eller preterm-fødsel skal undersøkes tidlig i neste svangerskap med tanke på BV; BV-positive behandles.


== Symptomer ==
Illeluktende, gråhvit tyntflytende utflod. Lukten er ofte mest sjenerende.


== Diagnostikk ==
Minst 3 av de 4 diagnostiske kriterier bør være oppfylt.

Positiv amintest eller snifftest (vaginalsekret tilsatt KOH gir aminfrigjøring med fiskelukt). Mikrobiologisk diagnose ved dyrking kun ved residiv
Typisk utflod
pH > 4,7
Ved mikroskopi av våtpreparat sees «clue cells» (plateepitelceller med mange tilheftede kokkoide bakterier)


== Behandling ==
Tilstanden behandles kun ved symptomer. Residiv forekommer hos 30 % etter behandling. Lokalbehandling med melkesyrebakterier etter lokal/peroral antibiotikakur kan forebygge tilbakefall av symptomer.


== Eksterne lenker ==
Legemiddelhåndboken
Brooke Smith

Brooke Smith (født 22. mai 1967 i New York City, New York, USA) er en amerikansk filmskuespiller. Hun har spilt flere biroller og småroller i løpet av karrièren, og hennes første filmrolle kom i 1988 med The Moderns. I 1991 spilte hun offeret Catherine Martin i thrilleren Nattsvermeren, en rolle hun la på seg ni kilo for. Hun har også spilt i filmer som I dine sko (2005), Sensommerdager (2013) og Interstellar (2014). Smith har hatt roller i Law & Order-seriene Law & Order (1996–2007), Law & Order: Criminal Intent (2002) og Law & Order: Special Victims Unit (2012), og spilt en tilbakevendende rolle i dramaserien Grey's Anatomy (2006–2008), som hun ble nominert til en Screen Actors Guild Award for. Hun har ellers hatt mindre roller i serier som Seks fot under (2004), Weeds (2007), Criminal Minds (2010) og American Horror Story: Asylum (2012). For rollen i spillefilmen Vanya on 42nd Street (1994) ble hun nominert til en Independent Spirit Award.


== Filmografi (utvalg) ==
1991 – Nattsvermeren
1994 – Vanya on 42nd Street
2002 – Bad Company
2004 – Iron Jawed Angels
2005 – I dine sko
2010 – [[Fair Game]]
2006-08 – Grey's Anatomy
2012 – American Horror Story
2013 – Sensommerdager
2014 – Interstellar


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Brooke Smith på Internet Movie Database 
(sv) Brooke Smith i Svensk Filmdatabas 
(da) Brooke Smith på Filmdatabasen 
(da) Brooke Smith på Scope 
(fr) Brooke Smith på Allociné 
(en) Brooke Smith på AllMovie 
(en) Brooke Smith hos The Movie Database
Diane Baker

Diane Baker (født 25. februar 1938 i Hollywood, Los Angeles) er en amerikansk skuespiller og filmprodusent.
Hun hadde sin filmdebut i 1959 og har siden medvirket i over 100 film- og TV-produksjoner. Hun har spilt i flere kjente filmer, blant annet Prisen (1963), Nattsvermeren (1991), Tapperhet i strid (1996) og A Mighty Wind (2003). Hun har også spilt moren til tittelfiguren i TV-serien House M.D..


== Filmografi ==
1959 – Anne Franks dagbok
1963 – Prisen
1964 – Marnie
1965 – Mirage
1991 – Nattsvermeren
1993 – Twenty Bucks
1995 – Nettet
1996 – Cable Guy
1996 – Tapperhet i strid
2000 – Harrison's Flowers
2003 – A Mighty Wind
2012 – House M.D.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Diane Baker – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Diane Baker på Internet Movie Database 
(sv) Diane Baker i Svensk Filmdatabas 
(da) Diane Baker på Filmdatabasen 
(da) Diane Baker på Scope 
(fr) Diane Baker på Allociné 
(en) Diane Baker på AllMovie 
(en) Diane Baker hos Turner Classic Movies 
(en) Diane Baker hos The Movie Database
Dan Butler

Daniel Eugene «Dan» Butler (født 2. desember 1954 i Huntington, Indiana, USA) er en amerikansk skuespiller kjent for rollen sin som Bob «Bulldog» Briscoe i situasjonskomedien Frasier (som han har vunnet en Screen Actors Guild Award for). Han hadde også en mindre rolle som en insektforsker i den Oscar-vinnende thrilleren Nattsvermeren fra 1991.
Butler er homofil, og er i dag gift med Richard Waterhouse. Han skrev enmannsshowet The Only Thing Worse You Could Have Told Me, hvor han kom ut av skapet offentlig. Showet består av ti rollefigurer som diskuterer hva «homofili» betyr. Han ble nominert til en Drama Desk Award for arbeidet.
I 2009 spilte han i TV-filmen Prayers for Bobby som var basert på boken Prayers for Bobby: A Mother's Coming to Terms with the Suicide of Her Gay Son, som igjen var basert på virkelige hendelser. Filmen handler om Mary Griffith (Sigourney Weaver), en kristen kvinne som oppdrar barna sine i den evangelikalske tro. Hun benekter at sønnen sin er homofil, og ber han om å gå til en psykolog for å bli «kurert». Imidlertid blir han mer deprimert, og ender opp med å flytte til Portland hvor han blir forelsket i en gutt. Etterhvert begår han selvmord, og Marys verden snus opp ned. Butler spilte presten Griffith oppsøker for å finne fred i sjela med hva som har hendt.


== Filmografi (utvalg) ==
Manhunter – Jimmy Price (1986)
Nattsvermeren – Roden (1991)
Frasier – Bob «Bulldog» Briscoe (1993-2004)
Ally McBeal – advokat (1999)
Prayers for Bobby – presten Whitsell (2009)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dan Butler på Internet Movie Database 
(sv) Dan Butler i Svensk Filmdatabas 
(fr) Dan Butler på Allociné 
(en) Dan Butler på AllMovie 
(en) Dan Butler hos The Movie Database 
(en) Dan Butler hos Internet Broadway Database
Anne Elisenberg

Anne Elisabeth Elisenberg (født 16. desember 1951, død 28. oktober 2017) var en norsk felespiller, banjospiller og sanger.
Hun var mest kjent som banjo- og felespiller i Øystein Sundes gamle band Christiania Fusel & Blaagress, hvor hennes bror Wiggo Elisenberg også spilte i etterhvert, som ga ut singler og et album fra 1968 til 1972. I tillegg spilte og bidro hun på plate med norske folk/visesangere som Knutsen & Ludvigsen, Folque, Kari Svendsen og Lillebjørn Nilsen. I Øystein Sunde/Christiania Fusel & Blaagress huskes hun mest for å lage hundelydene i singelen Ola Olsen.
Hun var gift med tidligere Folque-bassist Jan Eilif Amundsen.


== Diskografi ==


=== Christiania Fusel & Blaagress ===
AlbumSom varmt hvetebrød i tørt gress (1972/93)SinglerDet kjem nok betre tider/Mamma vi'kke ha (1968)
Ola Olsen/Fanitullen (1972)


=== Deltar på ===
Øystein Sunde: Det året det var så bratt (1971)
Fontana: Fanitullen og 11 andre go'låter (1972)
Phonogram: Åtte nye norske go'skiver (1972)
Knutsen & Ludvigsen: Brunost no igjæn? (1972)
Lillebjørn Nilsen: ...og Fia hadde sko (1974)
Viseklubben Lovisa: Med hammar og høtt (1976)
Folque: Vardøger (1977)
Folque: Folques beste (1979)
Øystein Sunde: Øystein Sunde i boks (1985)
Unidisc: Norsk musikk i 100 – Vol. 9: Dans til musikken (2005)
Øystein Sunde: Puslespill (2012)
MAI/Universal Music: MAI 1973–1983 (2016)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Anne Elisenberg
Héctor Calegaris

Héctor Calegaris (født 27. juni i 1915, død 3. mars 2008) var en argentinsk seiler som deltok i Sommer-OL 1960 i Roma.
Han vant en olympisk sølvmedalje i seiling i OL 1960. Han kom på andreplass i drageklassen sammen med  Jorge del Río Sálas og Jorge Salas Chávez.


== OL-medaljer ==
1960  Roma –  Sølv i seiling, dragebåt  Argentina


== Eksterne lenker ==
(en) Héctor Calegaris – Olympedia 
(en) Héctor Calegaris – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Héctor Calegaris – databaseOlympics.com (arkivert)
Jorge del Río Sálas

Jorge Alberto del Río Sálas (født 30. oktober i 1918 i Buenos Aires) var en argentinsk seiler som deltok i flere olympiske leker; 1948 i London, 1952 i Helsingfors,  1960 i Roma og 1964 i Tokyo.
Han vant en olympisk sølvmedalje i seiling i OL 1960. Han kom på andreplass i drageklassen sammen med Héctor Calegaris og Jorge Salas Chávez.


== OL-medaljer ==
1960  Roma –  Sølv i seiling, dragebåt  Argentina


== Eksterne lenker ==
(en) Jorge del Río Sálas – Olympedia 
(en) Jorge del Río Sálas – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Jorge Salas Chávez

Jorge Alberto Salas Chávez (født 17. juli i 1914 i Buenos Aires) var en argentinsk seiler som deltok i flere olympiske leker; 1948 i London, 1956 i Melbourne,  1960 i Roma, 1964 i Tokyo og 1972 i München.
Han vant en olympisk sølvmedalje i seiling i OL 1960. Han kom på andreplass i drageklassen sammen med Héctor Calegaris og Jorge del Río Sálas.


== OL-medaljer ==
1960  Roma –  Sølv i seiling, dragebåt  Argentina


== Eksterne lenker ==
(en) Jorge Salas Chávez – Olympedia 
(en) Jorge Salas Chávez – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Have Gun, Will Travel

Have Gun, Will Travel («HGWT») er et amerikansk indiefolk-band fra Bradenton, Florida.
HGWTs musikk er influert av americana-, folkrock-, country og pønkrock; energinivået er høyt og refrengene gjerne fengende og allsangpregede.De fortellende tekstene til vokalist og låtskriver Matt Burke dreier seg rundt western- og andre historiske temaer, med liv og død, ære og moralitet i sentrum. Eksempelvis er HGWTs femte utgivelse, Science from an Easy Chair, et konseptalbum med Ernest Shackletons Imperial Trans-Antarctic Expedition  1914–1916 som tema.Bandnavnet er hentet fra westernserien Have Gun – Will Travel, som CBS sendte på amerikansk tv i årene 1957 til 1963.
Medlemmer:

Matt Burke (vokal, gitar, munnspill)
Daniel Burke (bass, vokal)
JP Beaubien (trommer, perkusjon)
Scott Anderson (gitar, elektrisk «hawaiigitar»)


== Album ==


== Referanser ==
Joseph Chénier

Marie-Joseph Chénier (født 11. februar 1764 i Konstantinopel, død 10. januar 1811 i Paris) var en fransk forfatter. Han var sønn av Louis de Chénier og bror til André-Marie de Chénier.
Med mønster fra Voltaire skrev Chénier teaterstykker ut av den overbevisning at teaterkunstens fremste oppgave var å dyrke kjærligheten til dygden, lovene og friheten og vekke avsky for fanatismen og tyranniet. Ut fra disse prinsipper skrev han stykkene Charles IX (1789), Jean Calas (1791), Henri VIII (1791), Caius Gracchus (1792) og Fénelon (1793). Hans drama Timoléon (1794) ble imidlertid stanset av sensuren under Robespierre.
Hans etterlatte tragedie Tibère er av senere litteraturvitere blitt betraktet som den beste tragedien fra sin samtid. Blant øvrige verker kan nevnes hans Épîtres, i hvilken blant annet inngår Épître sur la calomnie, der han renvasker seg selv fra å ha vært medskyldig til brorens død.
Chénier ble i 1802 medlem av det franske akademi og var 1803–06 overinspektør øver undervisningsvesenet. Hans Tableau historique de l'état et de progrès de la littérature française depuis 1789 ble utgitt i 1808. Hans Oeuvres complètes (samlede verker) kom i åtte bind 1823–27.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Svensk uppslagsbok. Lund 1930.


== Eksterne lenker ==
Chénier, 2. Marie-Joseph de i Nordisk familjebok (2. utgave, 1906)
Aryan Tari

Aryan Tari (persisk: آرین طاری‎; født Aryan Tari, 4. juni 1999 i Norge) er en norsk sjakkspiller. Tari ble internasjonal mester i sjakk (IM) 14 år gammel i 2013, og norgesmester i sjakk i 2015. Han ble stormester i 2016, og var da den fjerde yngste stormesteren i verden.. 25. november 2017 ble han, som første nordmann, juniorverdensmester i sjakk.


== Tidlige mesterskap ==
Tari ble norgesmester under 11 år, bare sju år gammel. Senere ble han nordisk mester to ganger og fikk bronse i EM.


== Internasjonal mester i sjakk 2013 ==
Aryan Tari har gjort sterke resultater i mange internasjonale turneringer. I tre av dem var prestasjonene så gode at de ga han de nødvendige tre inntegningene i tittelen internasjonal mester i sjakk: I det åpne norgesmesterskapet i sjakk på Fagernes i mars 2013 gjorde han et stormester-resultat med seks poeng på ni runder, i Sveins minneturnering i Oslo i juni ble det IM-napp med seks av ni, og i eliteklassen i NM i sjakk i Stavanger i juni-juli holdt fem av ni til det siste og avgjørende IM-nappet. Disse gode resultatene var også nok til å få FIDE-rating pr 1. august 2013 på 2401, så da var også kravet om egen rating over 2400 oppfylt. Han ble deretter utnevnt til internasjonal mester i sjakk (IM) av FIDE på kongressen i Tallinn i oktober 2013.


== Norgesmester i sjakk 2015 ==
I Norgesmesterskapet i sjakk i Oslo i juli 2015 tok Aryan Tari syv poeng på ni runder, og ble med det resultatet norgesmester.


== Stormester i sjakk 2016 ==
Aryan Tari ble stormester i sjakk i 2016, 16 år gammel. Det første stormesternappet fikk han 13 år gammel under en åpen turnering på Fagernes, det andre da han deltok i EM for lag høsten 2015 og det siste i samme turnering etter remis mot Tysklands stormester Daniel Fridman.


== Juniorverdensmester i sjakk 2017 ==
I VM i sjakk for juniorer i november 2017 oppnådde Aryan Tari 8,5 poeng på 11 runder, og ble med det resultatet juniorverdensmester. Han er eneste nordmann som har vunnet denne tittelen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aryan Tari – FIDE 
(en) Aryan Tari – chessgames.com 
(en) Aryan Tari – OlimpBase 
(en) Aryan Tari – Chess.com 
(en) Aryan Tari – 365Chess.com 
Aryan Tari sine parti hos NorBase
Norsk liverating, statistikk og partier på Sjakkrating.no
Finnkongkeila

Finnkongkeila var et fiskevær i Gamvik kommune i Finnmark.
Fiskeværet lå på den østre delen av Nordkinnhalvøya ved innløpet av Tanafjorden, og ble forlatt i 1944 under tvangsevakueringen av Finnmark. Bosetningen var den eneste i Finnmark som ikke ble gjenoppbygd etter krigen, delvis grunnet rasfare.


== Referanser ==
The Decemberists

The Decemberists er et amerikansk indiefolk-band fra Portland, Oregon.


== Beskrivelse ==
Musikalsk spenner bandet fra pop via instrumentale ballader til rock. Låtskriver Colin Meloy, som også er forfatter, unngår de vanlige introspektive rock-temaene til fordel for narrative tekster som ofte omhandler historiske hendelser.
Bandnavnet er tatt fra den engelskspråklige betegnelsen på deltakerne i det russiske dekabristopprøret i 1825.

«Down by the Water» fra albumet The King Is Dead (2011) var under Grammy Awards 2012 nominert i kategoriene Best Rock Song og Best Rock Performance.Peter Buck bidro på The King Is Dead med mandolin på «Don't Carry It All» og tolvstrengs gitar på de R.E.M.-inspirerte sporene «Down by the Water» og «Calamity Song».


== Bandmedlemmer ==
Colin Meloy – sang, gitar (2000-idag)
Chris Funk – gitar og ulike instrumenter (2005-idag, studiomusiker fra 2002)
Jenny Conlee – hammondorgel, trekkspill, melodika, piano, keyboards (2000-idag)
Nate Query – bass (2000-idag)
John Moen – trommer, melodika (2005-idag)


== Diskografi ==


=== Album ===
2002: Castaways and Cutouts
2003: Her Majesty the Decemberists
2005: Picaresque
2006: The Crane Wife
2009: The Hazards of Love
2011: The King Is Dead
2015: What a Terrible World, What a Beautiful World


=== EP ===
5 Songs, 2001, uavhengig, nyutgivelse på Hush Records
The Tain, 4. mars 2004, Acuarela Discos
Picaresqueties, 13. september 2005, Kill Rock Stars
Connect Sets, 17. november 17 2006,	Sony Connect Exclusive
Live from SoHo	January 16, 2007	iTunes exclusive
Live at Bull Moose, 16. april 2011, Capitol Records
The Decemberists, 2. august 2011, iTunes exclusive
Long Live the King, 1. november 2011, Capitol Records
Florasongs, 7. oktober 2015, Capitol Records


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) The Decemberists – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) The Decemberists på Internet Movie Database 
(en) The Decemberists på Apple Music 
(en) The Decemberists på Discogs 
(en) The Decemberists på MusicBrainz 
(en) The Decemberists på SoundCloud 
(en) The Decemberists på Spotify 
(en) The Decemberists på Songkick 
(en) The Decemberists på Last.fm 
(en) The Decemberists på AllMusic
Anteoninae

Anteoninae er en familie av stilkvepser. Disse små, gjerne maurlignende vepsene er parasitoider som snylter på sikader.


== Utseende ==
Små, blankt svarte vepser, antennene og beina brun- eller gulaktige.  Hodet er nokså stort og bredt. Føttene (tarsene) på hunnenes forbein er utviklet til et klolignende gripeorgan. Vingene er vanligvis velutviklede og glassklare med et mørkt vingemerke (pterostigma).


== Levevis ==
Dryinidene er parasitoider som angriper de større artene av sikader (Auchenorrhyncha), i Norge mest på skumsikader (Aphrophoridae) og de større artene av dvergsikader (Cicadellidae). Hunnen bruker sine omdannede framføtter med gripeorganer til å holde fast en sikadenymfe når hun legger et egg på den.


== Systematisk inndeling ==
Europeiske arter ifølge 

Ordenen vepser (vepser, humler, bier og maur) (Hymenoptera)
Underordenen stilkvepser (Apocrita)
delgruppe broddvepser (Aculeata)
Overfamilien Chrysidoidea
Familien Dryinidae
Anteoninae – fullt vingede, hunnene med kloformet gripeorgan
slekten Anteon Jurine, 1807 - ca. 270 arter, 18 i Europa. I Norge:
Anteon arcuatum Kieffer, 1905
Anteon brachycerum (Dalman, 1823)
Anteon ephippiger (Dalman, 1818)
Anteon exiguum (Haupt, 1941)
Anteon flavicorne (Dalman, 1818)
Anteon fulviventre (Haliday, 1828)
Anteon gaullei Kieffer, 1905
Anteon infectum (Haliday, 1837)
Anteon jurineanum Latreille, 1809
Anteon pubicorne (Dalman, 1818)
Anteon tripartitum (Kieffer, 1905)
slekten Deinodryinus Perkins, 1907 - ca. 150 arter
slekten Lonchodryinus Kieffer, 1905 - 20 arter, én i Europa, også i Norge:
Lonchodryinus ruficornis (Dalman, 1818)
slekten Metanteon Olmi, 1984 - 2 arter
slekten † Anteonopsis (fossil)
slekten † Burmanteon (fossil)


== Referanser ==


== Kilder ==
Fauna Europa (2004) Fauna Europaea version 1.1, www.faunaeur.org – utbredelsesdatabase for europeiske dyr.
Dryinidae på Tree of life [1]
Olmi, M. (1994) The Dryinidae and Embolemidae (Hymenoptera) of Fennoscandia and Denmark. Fauna entomologica Scandinavica 30. ISBN 90-04-10224-8
van Noort, Simon (uten dato) WasWb - Anteonine wasps of Africa and Madagascar. [2]


== Eksterne lenker ==
(no) Anteoninae hos Artsdatabanken 
(en) Anteoninae hos Fossilworks 
(en) Anteoninae hos NCBI 
(en) Kategori:Anteoninae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Anteoninae – detaljert informasjon på Wikispecies
Orientalsk ambratre

Orientalsk ambratre (Liquidambar orientalis) er et løvfellende tre i familien Altingiaceae. Det ble tidligere regnet til trollhasselfamilien (Hamamelidaceae).
Det blir 30–35 m høyt med en stammediameter på 100 cm. Barken er oransjebrun og sprekker opp i tykke, brune flak. Bladene er håndflikete med 3–5 lapper og er innskåret til ⅔ av bredden. Treet vokser i en høyde på 0–1000 moh. og trives best på fuktig jord langs elver. Her vokser det i rene bestander eller sammen med orientplatan, Alnus orientalis, smalbladask, laurbær, oleander og kyskhetstre.   
Arten har en svært begrenset utbredelse og vokser kun på den greske øya Rhodos og i tre områder i Tyrkia. Den største bestanden er i sørvestlige Anatolia i områdene rundt Köyceğiz og Marmaris, men mindre populasjoner finnes i nordøstre Antalya og i Orontes-dalen i Hatay. Liquidambar hadde før istidene en mye større utbredelse og var blant annet vanlig i Europa, så det orientalske ambratreet må betraktes som en relikt.
Harpiksen dufter sterkt og kalles storaks. Den har helt siden antikken blitt brukt til fremstilling av parfyme og til medisinske formål. I den berømte «sommerfugldalen» på Rhodos samler tusenvis av voksne individer fra sommerfuglarten Euplagia quadripunctaria seg i en skog av ambratrær for å finne skygge og fuktighet.
I 1947 var arealet der orientalsk ambratre vokste 7000 ha, men 2003 var arealet redusert til 3200 ha. Tilbakegangen skyldes overdreven harpiksproduksjon, beiting og oppdyrking.


== Galleri ==

		
		
		
		


== Litteratur ==
A. Mitchell, oversatt av I. Gjærevoll (1977). Trær i skog og hage. Tiden. s. 270–271. ISBN 82-10-01282-7. 
M. Alan og Z. Kaya (2003). EUFORGEN Technical Guidelines for genetic conservation and use of Oriental sweet gum (Liquidambar orientalis). Roma: Bioversity International. ISBN 978-92-9043-605-8. 
D. Biltekin m.fl. (2015). «Anatolia: a long-time plant refuge area documented by pollen records over the last 23 Million years». Review of Palaeobotany and Palynology. 215: 1–22. ISSN 0034-6667. doi:10.1016/j.revpalbo.2014.12.004. 


== Eksterne lenker ==
(en) Orientalsk ambratre i Encyclopedia of Life 
(en) Orientalsk ambratre i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Orientalsk ambratre hos ITIS 
(en) Orientalsk ambratre hos NCBI 
(en) Orientalsk ambratre hos The International Plant Names Index 
(en) Orientalsk ambratre hos Tropicos 
(en) Kategori:Liquidambar orientalis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Liquidambar orientalis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Liquidambar orientalis – detaljert informasjon på Wikispecies
Friidrett under Samveldelekene 1990

Friidrett under samveldelekene 1990. Friidrett var en av flere sporter under de fjortende samveldelekene som ble arrangert i Auckland på New Zealand i perioden 24. januar til 3. februar 1990. Det var fjortende gangen som friidrett var med på programmet i Samveldelekene. I lekene i 1990 ble det konkurrert i 42 øvelser, tjuetre for menn og atten for kvinner. England ble beste nasjon med tretten gullmedaljer foran Australia med ti


== Medaljer ==


== Eksterne lenker ==
Commonwealth Games