jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Masumotokoganea

Masumotokoganea er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
En middelsstor, blank, gul skarabide med mørkere hode. Hos denne arten har begge kjønn et par krumme, tynne horn på hodet, men de er kortere hos hunnen.


== Levevis ==
Larvene lever i råtnende ved.


== Utbredelse ==
Arten lever på Borneo.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
Stammen Rutelini MacLeay, 1819
Gruppen Didrepanephorina Ohaus, 1918
Slekten Masumotokoganea Hirasawa, 1992
Masumotokoganea kinabalensis (Ohaus, 1932)


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri
(en) Masumotokoganea i Encyclopedia of Life 
(en) Masumotokoganea i Global Biodiversity Information Facility
Pukupuku

Pukupuku er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Middelsstore, litt matte, rødbrune skarabider. I likhet med flere andre slekter av Rutelini fra Sørøst-Asia har hannene et par krumme horn på hodet, men hos denne slekten har hornene en tann eller en kort sidegren slik at de blir gevir-lignende.


== Levevis ==
Larvene lever i råtnende ved.


== Utbredelse ==
Artene elver i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
Stammen Rutelini MacLeay, 1819
Gruppen Didrepanephorina Ohaus, 1918
Slekten Pukupuku Muramoto, 2006
Pukupuku curta (Arrow, 1919)
Pukupuku katsurai (Muramoto, 2002)


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Pukupuku i Global Biodiversity Information Facility 
Pukupuku – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Pukupuku curta
PGA-touren 2014/15

PGA-touren 2015 er den hundrede sesongen av PGA-touren. Sesongen begynte 9. oktober 2014 og avsluttes i oktober 2015.


== Kalender ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Øye (Ørsta)

Øye er ei bygd i Ørsta kommune i Møre og Romsdal. Den ligger ved Norangsfjorden, nederst i Norangsdalen. Grunnkretsen Øye/Stennes hadde 56 innbyggere i 2014.Beliggenheten i Norangsdalen gjorde Øye til et sentralt sted for den tidlige turisttrafikken til Norge på slutten av 1800-tallet og først på 1900-tallet. Turistskip ankret opp ved Øye og hestekjerrer fraktet turistene gjennom dalen til Hellesylt. Det ble bygget flere hoteller i bygda, og av disse finnes fremdeles Hotel Union Øye. Øye er et fint utgangspunkt for fjellturer til blant annet Slogen og Jakta. 
Fylkesvei 655 går gjennom bygda.


== Referanser ==
Kristofer Visted

Kristofer Visted (født 1873 i Skånevik, død 3. november 1949 i Bergen) var en norsk kulturhistoriker og museumsmann.
Visted var i årene 1901–06 konservator ved Bergens Museum, 1912–16 konservator ved Fylkesmuseet i Skien og 1919–23 konservator ved Etnografisk museum i Oslo. Han redigerte Kulturens historie (tre bind, 1910–17). 
Han huskes først og fremst for boken Vår gamle bondekultur (1908). Boken kom i ny utgave i 1923 og ble etter Visteds død utvidet og revidert av konservator Hilmar Stigum, med nye utgaver i 1951–52 og 1971.  
Visted skrev en mengde kulturhistoriske og folkloristiske artikler i aviser og tidsskrifter. Et utvalg av hans artikler om julen er samlet i boken Jul i gamle dager (2016). Boken inneholder dessuten en bibliografi over Visteds trykte arbeider, utarbeidet av G. Harildstad.  


== Referanser ==


== Litteratur ==
Haugen, Bjørn Sverre Hol: Kristofer Visted – museumsmann og kulturhistorikar. (Etterord i boken Jul i gamle dager, 2016).
Kristofer Visted i Store norske leksikon


== Eksterne lenker ==
Kristofer Visted i Norsk biografisk leksikon
Dicaulocephalus

Dicaulocephalus er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Middelsstore, brede, blanke, rødbrune eller gulbrune skarabider uten metallglans. Hannen har to par utadrettede, litt uregelmessig formede, korte horn på hodet.


== Levevis ==
Larvene lever i råtnende ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Myanmar, Thailand, Laos, det sørlige Kina, Vietnam).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
Stammen Rutelini MacLeay, 1819
Gruppen Parastasina Burmeister, 1844
Slekten Dicaulocephalus Gestro, 1888
Dicaulocephalus antilocapra Bezdek & Pacholátko, 2001
Dicaulocephalus feae Gestro, 1888
Dicaulocephalus fruhstorferi (Ohaus, 1901) (D. tetsuoi er trolig et synonym for denne)


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri
(en) Dicaulocephalus i Encyclopedia of Life 
(en) Dicaulocephalus i Global Biodiversity Information Facility
Ceroplophana

Ceroplophana er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Middelsstore, brede, litt matte, gulbrune skarabider uten metallglans. Hannen har et oppoverkrummet, båndlignende horn som er kløvet i spissen og utmerker seg ellers ved forstørrede føtter og klør på forbeina.


== Levevis ==
Larvene lever i råtnende ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Malaysia).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
Stammen Rutelini MacLeay, 1819
Gruppen Parastasina Burmeister, 1844
Slekten Ceroplophana Gestro, 1893
Ceroplophana malaysiana Kuijten, 1977
Ceroplophana modiglianii Gestro, 1893


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri
(en) Ceroplophana i Encyclopedia of Life 
(en) Ceroplophana i Global Biodiversity Information Facility
LPGA-touren 2015

LPGA-touren 2015 begynte i Ocala, Florida den 28. januar og avsluttes den 22. november i Naples, Florida.


== Kalender ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Microrutela

Microrutela er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Små til middelsstore, brede, skinnende metalliske skarabider. De kan ha gulaktige tverrbånd.


== Levevis ==
Larvene lever i råtnende ved. Denne arten lever i tåkeskog.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Peru, Ecuador).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
Stammen Rutelini MacLeay, 1819
Gruppen Rutelina
Slekten Microrutela F. Bates, 1904
Microrutela batesi Jameson, 1997
Microrutela campa (Ohaus, 1922)
Microrutela coerulea (Perty, 1832)
Microrutela egana (Ohaus, 1922)
Microrutela ucalayiensis Jameson, 1997
Microrutela vidua Jameson, 1997
Microrutela viridiaurata (H.W. Bates, 1888)


== Eksterne lenker ==
Bilde av Microrutela campa, blå fargevariant
Tre fargevarianter av Microrutela campa
(en) Microrutela i Encyclopedia of Life 
(en) Microrutela i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Microrutela – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Uno Kajak

Uno Kajak (født 9. mai 1933 i Tartu, død 10. august 2019) var en estisk skiløper. Han ble sovjetisk mester i kombinert i 1956 og tok sølvmedalje i samme øvelse i 1959. I OL i Cortina d'Ampezzo i 1956, der han representerte Sovjetunionen, ble han nummer 26 av 35 fullførende deltakere i kombinert. Kajak ble fire ganger estisk mester i kombinert og like mange ganger i spesielt hopp, henholdsvis i 1955, 1956, 1961 og 1962, og 1951, 1953, 1955 og 1961. Han tok også sølvmedalje i 4 × 10 km langrennsstafett i det estiske mesterskapet i 1955.
Kajak drev også andre idretter på høyt nasjonalt nivå. I 1957 tok han sølvmedalje på 3000 meter hinder i det estiske mesterskapet i friidrett, og i 1955 spilte han på laget TRÜ 1 som ble nummer 2 i det estiske mesterskapet i basketball.
Uno Kajak ble den første estlender som hoppet over 100 meter da han hoppet 100,5 meter i Gorkij i 1961. I 1963-64 var han trener for det sovjetiske kombinertlandslaget.
Kajak er en av bare fem estlendere som har deltatt i vinter-OL i årene da Estland var en del av Sovjetunionen, mellom 1944 og 1991. De andre er Ants Antson (1964 og 1968, skøyter), Tõnu Haljand (1968, kombinert), Fjodor Koltšin (1980, kombinert) og Allar Levandi (1988, kombinert).


== Referanser ==


== Kilder ==
Eesti Spordi Biograafiline Leksikon: Uno Kajak (31. desember 2010, besøkt 26. januar 2015)
Sport24: Uno Kajak (resultater, besøkt 26. januar 2015)
Sports Reference: Uno Kajak Arkivert 16. desember 2012 hos Wayback Machine. (olympiaresultater, besøkt 26. januar 2015)
Uuemõisa Lasteaed-Algkool: Eestlased taliolümpial Arkivert 24. november 2017 hos Wayback Machine. (besøkt 28. januar 2015)


== Eksterne lenker ==
(en) Uno Kajak – Olympedia 
(en) Uno Kajak – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
ATP-touren 2015

ATP-touren 2015 er konkurransesesongen i tennis i 2015, organisert av Association of Tennis Professionals (ATP).


== Referanser ==
WTA-touren 2015

WTA-touren 2015 er konkurransesesongen i tennis i 2015, organisert av Women's Tennis Association (WTA) for kvinner.


== Referanser ==
Zjarr dhe ajër

«Zjarr dhe ajër» (tyrkisk tittel: «Hava ve ateş», norsk oversettelse: Ild og luft) er en albansk popsang skrevet av Genti Bejko og Sergio HD. Sangen fremføres av Xhoana Bejko, med orkestrering av Sergio HD, og saksofonistene Brikel Guga og Sajmir Cilin.Sangen ble valgt til Albanias debutbidrag i Tyrkvisjonens sangkonkurranse i 2014, hvor Bejko fremførte den alene. I konkurransen ble sangen fremført på tyrkisk, med to vers på albansk, og med tittelen «Hava ve ateş». Låten ble utdelt 10 poeng, som var høyeste poengsum, fra jurymedlemmene fra Bosnia-Hercegovina, Bulgaria og Makedonia. Med en totalsum på 154 ble den nummer 19 av de 25 bidragene, og kvalifiserte seg dermed ikke til finalen.


== Referanser ==
Pusleblom

Pusleblom  (Lysimachia minima) er en liten, ettårig plante med frøformering i nøkleblomfamilien. Frøene spres trolig effektivt med havstrømmer og fugl.


== Utseende ==
Dette er en svært liten plante - 0,5 til 5 cm. Den har eggformede, spisse, grågrønne blader. Blomstene er små, og har små rosa eller hvite kronblad som er under 0,5 mm lange. De sitter i bladhjørnene og åpner seg lite. Planten har derfor i stor grad selvbestøving  . 


== Rødlistevurdering ==
Vurderingsperioden er på 10 år. Arten er en spesialist på brakkvass-strandeng og på grunne, grusete søkk i strandberg med veksling mellom oversvømmelse og uttørking. Den forekommer også på ferskvass-strand og i elveoser. Funnfrekvens for herbariebelegg mellom 1995 og 2015 var på 12,1%, mot normalt ca. 20%, og dette antyder en viss tilbakegang. I et tilfeldig utvalg på 41 strandenger i Østfold ble pusleblom bare funnet i 3 (Evju et al. 2014). 
Pusleblom er sårbar for gjenvoksning, og arten har hatt en stor tilbakegang på Sørvestlandet i nyere tid. Tilbakegangen skyldes trolig mange faktorer, men spesielt opphør av både beite og tråkk i strandområder, nedbygging av strandsonen, spesielt ved elveutløp og i fjordbotner, og reguleringer i vassdrag. Denne tilbakegangen fanges ikke opp av IUCNs kriterium for populasjonsreduksjon fordi arten er en ettårig plante med kort vurderingsperiode. 
Arten har store fluktuasjoner i antall reproduksjonsdyktige individer fra år til år. Pusleblom har vært kjent i kyststrøk fra Halden til Gloppen. Funn de siste 30 årene gir et kjent forekomstareal på 300 km2. Et minimum forekomstareal på 250 km og et maksimum på 500 km2 gir et beregnet forekomstareal på 169 km2. 
Pusleblom er ganske vidt utbredt i Europa og både i Nord- og Sør-Amerika. De norske forekomstene er på nordgrensa i Europa.
Pusleblom vurderes i 2021 som sterkt truet (EN) på grunn av et svært begrenset forekomstareal i kombinasjon med pågående nedgang i forekomstareal, kvalitet og areal av artens habitat, antall delpopulasjoner og antall reproduksjonsdyktige individ, og store fluktuasjoner i antall individ. Dette er en oppgradering fra sårbar VU i forrige rødliste på grunn av tilpasning til regler.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pusleblom i Encyclopedia of Life 
(en) Pusleblom i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Pusleblom hos ITIS 
(en) Pusleblom hos NCBI 
(en) Pusleblom hos The International Plant Names Index 
(en) Pusleblom hos Tropicos 
(en) Kategori:Lysimachia minima – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Anagallis minima – detaljert informasjon på Wikispecies
Europamesterskapet i kortbaneløp på skøyter

Europamesterskapet i kortbaneløp på skøyter ble arrangert første gang i 1997 i Malmö, og arrangeres hvert år. Det kåres en sammenlagtvinner for menn og en for kvinner.


== Medaljevinnere ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
World Short Track
International Skating Union
Resultater fra 2011
Asiatouren i landeveissykling 2015

Asiatouren i landeveissykling 2015 var den 11. sesongen av UCI Asia Tour.
Gjennom sesongen blir poeng utdelt til rytterne etter plassering på etapper, endagsritt og sluttstilling i ritt. Poengene varierer etter rangering på de ulike rittene. Hvert ritt har én kategori som avgjør hvilke lag som kan delta, poeng som utdeles, i tillegg til at den viser type ritt: 
* Etapperitt: 2.HC, 2.1 og 2.2
* Endagsritt: 1.HC, 1.1 og 1.2


== Kalender ==


== Eksterne lenker ==
http://www.uci.ch/road/calendar/
Tõnu Haljand

Tõnu Haljand (født 1. juli 1945 i Tallinn, død 28. august 1997 i Ähijärve) var en estisk skiløper. Han ble sovjetisk mester i kombinert i 1973, og tok også medalje i 1966 (bronse), 1970 (sølv) og 1975 (bronse). Som representant for Sovjetunionen ble han nummer 12 i kombinert i OL i Grenoble i 1968 og VM i Štrbské Pleso i 1970. Haljand ble fem ganger estisk mester i kombinert og to ganger i spesielt hopp, henholdsvis i 1965, 1966, 1968, 1969 og 1972, og 1966 og 1973. I 1965 vant han det da 56 km lange turlangrennet Tartu Maraton.
Haljand er en av bare fem estlendere som har deltatt i vinter-OL i årene da Estland var en del av Sovjetunionen, mellom 1944 og 1991. De andre er Uno Kajak (1956, kombinert), Ants Antson (1964 og 1968, skøyter), Fjodor Koltšin (1980, kombinert) og Allar Levandi (1988, kombinert).


== Referanser ==


== Kilder ==
Eesti Spordi Biograafiline Leksikon: Tõnu Haljand (31. desember 2010, besøkt 26. januar 2015)
Sport24: Tõnu Haljand (resultater, besøkt 26. januar 2015)
Sports Reference: Tõnu Haljand Arkivert 18. desember 2009 hos Wayback Machine. (olympiaresultater, besøkt 26. januar 2015)
Tartu Maraton: Participation statistics (besøkt 26. januar 2015)
Uuemõisa Lasteaed-Algkool: Eestlased taliolümpial Arkivert 24. november 2017 hos Wayback Machine. (besøkt 28. januar 2015)


== Eksterne lenker ==
(en) Tõnu Haljand – Olympedia 
(en) Tõnu Haljand – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Cotswold Olimpick Games

Cotswold Olimpick Games er en årlig sportsbegivenhet som avholdes på fredagen etter bank holiday i nærheten av byen Chipping Campden i Cotswolds i England. Lekene startet trolig i 1612, og har fortsatt, med lengre og kortere avbrudd, frem til idag. De ble startet av den lokale advokaten Robert Dover, med godkjennelse av Jakob I av England.


== Eksterne lenker ==
(en) Cotswold Olimpick Games – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Old shin sport alive and kicking" at BBC News
Videos Of Shin Kicking 2006
Chambers' Book of Days May 31
The Times Online: "A Very English Olympics"
Tverrfaglige kulturstudier

Tverrfaglige kulturstudier er et forskningsfelt som søker å integrere kunnskaper fra ulike humanistiske og samfunnsvitenskaplige fag for å best forstå fenomenet kultur. Studietilbud i tverrfaglige kulturstudier på alle nivåer finnes ved Høgskolen i Telemark og ved Institutt for tverrfaglige kulturstudier, NTNU.


== Se også ==
Ole Martin Høystad.
Buksbomslekta

Buksbomslekta (Buxus) er en slekt i buksbomfamilien.
De er eviggrønne, sambu busker eller små trær. Unge kvister er firkantede, og bladene er motsatte og læraktige. Blomstene er små og enkjønnede; hunblomstene sitter alene, mens hannblomstene sitter flere sammen. Frukten er en tørr, tredelt kapsel med to svarte frø i hvert kammer.
Slekta er utbredt i Afrika, Amerika, Asia og Europa, og de fleste artene er tropiske. I Europa er det to arter, balearbuksbom (Buxus balearica) og buksbom (Buxus sempervirens). Ingen arter vokser vilt i Norge, men buksbom blir plantet i de mildeste strøkene.


== Kilder ==
«Buxus». Flora of China. Besøkt 26. januar 2015. 
«Buxus». Flora Europaea. Besøkt 26. januar 2015. 
A. Mitchell, oversatt av I. Gjærevoll (1977). Trær i skog og hage. Tiden. s. 313. ISBN 82-10-01282-7. 
«Buxus». The Plant List. Besøkt 27. januar 2015. 
M. von Balthazar, P.K. Endress og Yin‐Long Qiu (2000). «Phylogenetic relationships in Buxaceae based on nuclear internal transcribed spacers and plastid ndhF sequences». International Journal of Plant Sciences. 161 (5). ISSN 1058-5893. doi:10.1086/314302. 
G.E. Schatz og P.P. Lowry (2002). «A synoptic revision of the genus Buxus L. (Buxaceae) in Madagascar and the Comoro Islands» (PDF). Adansonia. 24 (2). ISSN 1280-8571. 


== Eksterne lenker ==
(en) buksbomslekta i Encyclopedia of Life 
(en) buksbomslekta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) buksbomslekta hos Artsdatabanken 
(sv) buksbomslekta hos Dyntaxa 
(en) buksbomslekta hos ITIS 
(en) buksbomslekta hos NCBI 
(en) buksbomslekta hos The International Plant Names Index 
(en) buksbomslekta hos Tropicos 
(en) Kategori:Buxus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Buxus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Buxus – detaljert informasjon på Wikispecies
Temet Nosce

Temet Nosce er et norsk rockeband som ble startet i 2009. Originalbesetningen bestod av Roy Kling på gitar, Christian Welde på keyboard, Leif Helge Olsen på trommer, Terje Fjell bass og Vidar Stueland på vokal. Siden starten har det vært noen utskiftninger og bandet gjorde i 2015 et samarbeid med den svenske vokalisten Andi Kravljaca. Originalbesetningen i 2015 var Roy Kling, Christian Welde og Leif Helge Olsen.
Temet Nosce gav ut sitt første studioalbum i 2010 og har bak seg et fullt album, Know Thyself (2010) en EP, Love (2011) og 2 singler, Create your own life (2012) Rock the World (2013. Bandet har fått redaksjonell omtale i NRK 21 nyhetene, radiospilling på NRK P1 og 2 nummer 1-plasseringer på Radio 102 sin offisielle Topp 40 liste. Internasjonalt har bandet gjort seg bemerket med 2 musikkvideopriser i USA, Sene Music, Film and Art Festival, Rhode Island, USA og mediedekning i India. Temet Nosce var det første bandet som produserte en musikkvideo på nasjonalskatten Prekestolen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Venstrenasjonalisme

Venstrenasjonalisme er en form for nasjonalisme blant bevegelser på venstresiden på det politiske spektrum. Venstrenasjonalisme legger vekt på patriotisme, sosial likhet, nasjonalisering, folkelig suverenitet, nasjonal selvråderett og vanligvis motstand mot imperialisme.  I motsetning til nasjonalistbevegelser på høyresiden, hvor rasisme, nasjonalessensialisme, xenofobi og fascisme er vanlig, er venstrenasjonalister generelt ikke rasistiske.Politiske partier og bevegelser som Justicialistpartiet i Argentina, Republikanske Venstre i Catalonia, INC i India, Sinn Féin i Irland og ANC i Sør-Afrika regnes tradisjonelt som venstrenasjonalistiske.


== Referanser ==
Twist (dans)

Twist (av engelsk 'vri') er en selskapsdans som ble mote i USA like før 1960 og spredte seg raskt i store deler av den vestlige verden på 1960-tallet gjennom Chubby Checkers populære  rock'n'roll-melodier The Twist (1960) og Let's Twist Again (1961). Danseren står på samme sted og foretar raske, vrikkende bevegelser i skuldre, hofter og føtter. Twist er en av de første populære pardansene der utøverne ikke berører hverandre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Twist (dance) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Parabase

Parabase (gresk: παράβασις, flertall παραβάσεις, bokstavelig «handlingen å gå til side») er et gresk uttrykk som henspiller på «mellomparti i den eldre attiske komedie, der koret i forfatterens navn taler til publikum». Det er det punkt i antikkens greske komedie hvor alle skuespillerne forlater scenen og koret står igjen for å tale direkte til publikum. Koret oppgir delvis eller helt sin dramatiske rolle ved å henvende seg til publikum, tidvis om et emne som kunne være helt irrelevant for emnet i teaterstykket, således kunne parabasen fungere som dikterens talerstol. Parabasen står utenfor selve handlingsgangen i stykket og har ingen fast plass, men er plassert der hvor handlingsgangen gjør et slik avbrudd mulig.


== Aristofanes ==
Et eksempel, i komedien Vepsene (422 f.Kr.) av Aristofanes er første parabase om dikterens egen karriere som dramatiker til da (ved dette stykket), mens andre parabase er kortere og inneholder en rekke med vitser om lokale figurer og kjendiser som var velkjente for antikkens publikum i Athen på 400-tallet f.Kr., som politikeren Kleon. 
Første parabase er utformet som en lang fortelling av korlederen på vegne av dikteren. Hun framførte de personlige omtanker som dikteren hadde. Andre parabase inneholdt typisk for den gamle komedie epirrhematisk (gresk: τό έπίρρημα, «det som sies etter») komposisjon hvor hele koret var involvert, med poetisk sang og innlagt dialog. En parabase besto vanligvis av tre sanger (S) som vekslet med tre taler (s) i rekkefølgen S-s-S-s-S-s. Den første talen endte ofte med et avsnitt som ble avsluttet meget raskt (teoretisk med et pust, kalt for en πνῖγος, pnigos). Til sammen utgjør første og andre parabase en fullstendig parabase.
Parabasen er utelukkende et trekk ved epoken som kalles for den gamle komedie, og da korets rolle ble minsket i mellomste komedie, ble også parabasen gradvis avviklet.


== Moderne teaterteori ==
I moderne tid er parabase vanligvis ikke benyttet, unntatt i tilfelle med den tyske dramatikeren August von Platen som bevist simulerte dette trekket i sine satiriske komedier, som i Der romantische Ödipus (1829). Til viss grad kan man argumentere for at Bertolt Brecht benyttet seg av parabase, om enn ikke dens klassiske utformingen, ved å la skuespillerne henvende seg direkte til publikum. Ved å bryte teaterets illusjon ble publikum paradoksalt en del av oppsetningen. I Brechts teaterteori benyttes ikke begrepet «parabase», men isteden betegnelser som «å bryte den fjerde veggen», noe som teaterteoretisk utviklet seg fra episk teater til dialektisk teater.


== Parabase i Bibelen ==
I den greske oversettelsen av Bibelen opptrer parabase (parabasis) i betydningen «ikke ta hensyn», «overtredelse», «forbryte seg mot Moseloven».


== Referanser ==


== Litteratur ==
Burkardt, Ernst (1956): Die Entstehung der Parabase des Aristophanes
Sifakis, Gregory Michael (1971): Parabasis and Animal Choruses: A Contribution to the History of Attic Comedy, G. M. Sifakis
Hubbard, Thomas K. (1991): The mask of comedy: Aristophanes and the intertextual parabasis, Cornell University Press
Fiskåelva

Fiskåelva (også kalt Storelva) er ei elv i Vanylven kommune i Møre og Romsdal. Den har utspring fra Ringefjellsvatnet, og renner derfra mot nord som Fosseelva ned til Syvdseidet, hvor den snur mot vest og fortsetter til munningen i Vanylvsfjorden ved Fiskå. Elva er 7,64 km lang, og har et nedbørfelt på 15,83 km². Middelvannføringen ved munningen er 0,91 m³/s.


== Referanser ==