jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tromberget

Tromberget (umesamisk: Gåbdiesbákttie, lulesamisk: Goabdesbákte) er et fjell på grensen mellom Rana kommune i Nordland fylke og Arjeplog kommune i Norrbottens län, Sverige. Fjellet befinner seg på sør- og vestsiden av Randalselva, som på umesamisk kalles Rándáljuhka. Tromberget har to topper. Den høyeste ligger på svensk side av grensen og har høyden 1 223 meter over havet. På norsk side av grensen ligger en lavere topp med høyden 1 213 moh. Mellom de to toppene ligger riksrøys 226 som markerer grensen mellom de to landene.
Goabdes er navnet på den samiske runebommen, som ble benyttet av samiske noaider. Dette navnet gjenfinnes også i det sammensatte navnet Goabdesjåhkå, som er det lulesamiske navnet på Randalselva ovenfor Randalsvollen.


== Referanser ==
Jerry Reed (1972-album)

Jerry Reed er et musikkalbum av Jerry Reed som ble utgitt mai 1972. Albumet består av ti sanger hvorav fire er komponert av Reed selv. Produsent var Chet Atkins og Reed.Albumet ble relansert på CD 25. juli 2000 hvor den ble slått sammen med albumet Smell the Flowers.


== Sporliste ==


=== Side 1 ===
«500 Miles Away From Home» (Bobby Bare/Charlie Williams) – 2:45 – (innspilt 10. april 1972)
«Almost Crazy» (Jerry Reed Hubbard) – 2:00 – (innspilt 5. og 6. april 1972)
«You Made My Life a Song» (Sonny Curtis) – 2:25 – (innspilt 6. og 25. april 1972)
«You're Young and You'll Forget» (Jerry Reed Hubbard) – 2:21 – (innspilt 18. juni 1971)
«Alabama Wild Man» (Jerry Reed Hubbard) – 2:33 – (innspilt 5. og 24. april 1972)


=== Side 2 ===
«Misery Loves Company» (Jerry Reed Hubbard) – 2:30 – (innspilt 25. oktober/3. og 4. november 1971/24. april 1972)
«Time For Love» (Diane Morrison)– 2:49 – (innspilt 9. november 1971)
«Sunshine Day» (Glenn Longsdale) – 1:58 – (innspilt 6. april 1972)
«Huggin' And Chalkin'» (Kermit Goell/Clancy Hayes) – 2:15 – (innspilt 10./24. april 1972)
«Careless Love» (Spencer Williams/William Handy/Martha Koening) – 3:15 – (innspilt 9. november 1971)


== Musikere og instrumenter ==
Jerry Reed: vokal, gitar
Paul Yandell: gitar
Pete Wade: gitar
Jimmy Capps: gitar
Bobby Thompson: banjo
Hargus Pig Robbins: piano, orgel
Pete Blue: piano, orgel
Floyd Cramer: piano, orgel
Jerry Smith: piano, orgel
Henry Strzelecki: bass
Stephen Schaffer: bass
Ralph Gallant: trommer
James Isbell: trommer
Bill McElhiney: arrangement
Cam Mullins: arrangement
Brenton Banks: fiolin
Lillian Hunt: fiolin
Albert Coleman: fiolin
George Binkley: fiolin
Sheldon Kurland: fiolin
Stephen Clapp: fiolin
Samuel Terranova: fiolin
Gary VanOsdale: bratsj
Marvin Chantry: bratsj
Byron Bach: cello
Martha McCrory: cello
George Tidwell: trompet
Don Sheffield: trompet
Roger Hopps: trompet
Wayne Jackson: trompet
Jack Hale: trombone
Dennis Good: trombone
Bill Humble: trombone
Edwin Logan: saksofon
Andrew Love: saksofon
James Mitchell: saksofon
The Nashville Edition: kor


== Annet ==
«Almost Crazy» og «You're Young and You'll Forget» finnes i en andre versjoner på albumet The Unbelievable Guitar and Voice of Jerry Reed (1967).
«Alabama Wild Man» fines i en annen versjon på Alabama Wild Man.


== Referanser ==
Michael Rosen

Michael Wayne Rosen (født 7. mai 1946 i Harrow) er en britisk forfatter, særlig kjent for sine diktsamlinger for barn og andre barnebøker. Han var Children's Laureate 2007–09.


== Liv ==
Han vokste opp i Harrow, med foreldre som begge var lærere. Han studerte ved Wadham College, University of Oxford, og begynte å arbeide for BBC i 1970. Han sluttet der etter to år, og ble frilanser, samtidig som han studerte ved National Film School.
Han har senere tatt en mastergrad i barnelitteratur i 1993, og en Ph.D.-grad fra University of North London. Han ble den fjerde Children's Laureate i 2007, og har både da og tidligere besøkt skoleklasser i stort omfang.Rosen har vært programleder for BBC Radio 4 programmene «Word of Mouth» og «Treasure Islands». I England er han også kjent som republikaner, som spaltist i avisen Socialist Worker
og som listekandidat for det lille venstrepartiet Respect.Han har skrevet tre bind selvbiografi:  Carrying the Elephant (2002); This Is Not My Nose (2004) og In the Colonie (2005).


== Bøker ==
Han debuterte med skuespillet Backbone på Royal Court Theatre i 1968 mens han fremdeles var student. Den første barneboka var Mind Your Own Business (1974), illustrert av Quentin Blake. Han har skrevet over 140 bøker. Ved siden av bøkene med barnedikt har han skrevet biografier om Shakespeare og Dickens, redigert antologier med andres barnedikt, og skrevet bøker for lærere om barn og litteratur ( Did I Hear You Write? (1989) and A Year with Poetry (1997)).
Hans Sad book (2004) skildrer sorgen over sønnen Eddie, som døde av hjernehinnebetennelse da han var atten. Selv om dette er et uvanlig emne for en barnebok, fikk boka Nestlé Smarties Book Prize i kategorien barnebøker 6-8 år.
Han mottok Eleanor Farjeon Award, og har også fått flere andre priser. Han mottok Ordre des Arts et des Lettres i 2008, og er æresdoktor ved flere engelske universitet. 
På norsk finnes bare Vi skal på bjørnejakt! (2004) og Hvem synger i skogen? (1993).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Offisiell blogg 
(en) Michael Rosen (author) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Michael Rosen – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Michael Rosen på Internet Movie Database 
(en) Michael Rosen hos The Movie Database 
(en) Michael Rosen på Twitter 
(en) Michael Rosen på YouTube
Liste over idrettslag i Holmestrand

Liste over idrettslag i Holmestrand er en oversikt over idrettslag som har tilhold i Holmestrand kommune i Vestfold. Lista er inndelt i fleridrettslag (det vil si idrettslag som bedriver flere ulike idretter), særidrettslag og tidligere (nedlagte) idrettslag.


== Fleridrettslag ==


== Særidrettslag ==


== Tidligere idrettslag ==


== Eksterne lenker ==
Holmestrand Idrettsråd
Holmestrand kommune – Idrettsforeninger
Scrovegni-kapellet

Scrovegni-kapellet (Cappella degli Scrovegni, også kjent som Arena-kapellet) er en kirke i Padova i Veneto i Italia. Den inneholder en fresco-syklus av Giotto, fullført rundt 1305, som er et av de viktigste mesterverkene i vestlig kunst.


== Litteratur ==
Derbes, Anne & Sandona, Mark (2008): The Usurer's Heart:  Giotto, Enrico Scrovegni, and the Arena Chapel in Padua, Pennsylvania State University Press.
Derbes, Anne &  Sandona, Mark, red. (2004): The Cambridge Companion to Giotto,  Cambridge University Press.
Frugoni, Chiara (2008): L'affare migliore di Enrico: Giotto e la cappella Scrovegni, Einuadi.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
(en) Cappella degli Scrovegni (Padua) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Cappella degli Scrovegni (Padua) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Virtuell omvisning og informasjon
Larz-Thure Ljungdahl

Larz-Thure Ljungdahl (født 9. mars 1935 i Arboga) er en svensk programleder, kjent gjennom fiskeprogrammet Visst nappar det som han hadde sammen med Bengt Öste på SVT. Han har også vært programleder for Landet runt og Östnytt på samme kanal, og er skaper av barneprogrammet Jalle, Julle och Hjulius.
Ljungdahl var opprinnelig blomsterhandler.


== Referanser ==
Braives

Braives er en kommune i provinsen Liège i Belgia. Kommunen består av åtte delkommuner: Braives, Avennes, Ciplet, Fallais, Fumal, Ville-en-Hesbaye, Latinne og Tourinne. Elva Mehaigne renner gjennom kommunen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Braives – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Norges ambassade i Bonn

Norges ambassade i Bonn var en norsk utenriksstasjon i Vest-Tysklands hovedstad. Den ble etablert som misjon ved Den allierte høykommisjon i 1949, omgjort til legasjon i 1951 og oppgradert til ambassade i 1955. I 1999 flyttet ambassaden til Berlin.


== Bakgrunn ==
I desember 1949 ble Den norske misjon ved Den allierte høykommisjon i Bonn akkreditert. Det ble etablerte kanselli i Drachenfelsstrasse 9 i Bonn. Fra 1950 ble misjonen ledet av minister Alfred Danielsen. Konsulatet i Frankfurt am Main flyttet i 1951 til Bonn.I 1951 ble misjonen i Bonn oppgradert til legasjon ledet av en minister akkreditert til Vest-Tyskland. Norge og Vest-Tyskland ble i 1955 enig om å oppgradere sine representasjoner til ambassader. Ambassadøren i Bonn var fra 1960 også sjef for den norske militærmisjonen i Berlin.I 1999 flyttet ambassaden fra Bonn til Berlin, der et nytt, fellesnordisk ambassadekompleks sto ferdig. Bonn-ambassadens stempler ble da dumpet i Rhinen.


== Referanser ==
Crisnée

Crisnée er en kommune i provinsen Liège i Belgia. Kommunen består av fem delkommuner: Crisnée, Fize-le-Marsal, Kemexhe, Odeur og Thys.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Crisnée – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Advanced Armament Corporation

Advanced Armament Corporation (AAC) er en produsent av lyddempere, rifler (inkludert heldempede rifler) og ammunisjon med hovedkontor i Lawrenceville i den amerikanske delstaten Georgia.


== Historie ==
Kevin Brittingham grunnla AAC i 1994 og begynte å produsere lyddempere, og har siden bidratt mye til utviklingen av lyddempere. I 2009 ble selskapet kjøpt av Remington Arms og ble en del av Freedom Group.


== 300 Blackout kaliberet ==
Kaliberet .300 AAC Blackout ble utviklet av AAC i samarbeid med Remington Defense, under ledelse av Kevin Brittingham selv. Patronen har tatt utgangspunkt i samme lengde og bredde som den populære 5,56 x 45 mm NATO-patronen, med den eneste forskjellen at halsen på hylsen har større diameter for å gi plass til en 30 kaliber kule. Dette gjør at 300 blackout kan brukes i vanlige STANAG 4172-magasiner til M16 og AR15 rifler, samt at samme sluttstykke og sluttstykkebærer kan brukes til begge kalibrene. AAC produserer en rekke rifler og glidekasser for 300 blackout kaliberet, inkludert AAC Honey Badger PDW.


== Referanser ==
Bourgetsjøen

Bourgetsjøen (fransk: Lac du Bourget) er en innsjø i Savoie i Frankrike. Den er den største innsjøen i Frankrike, bortsett fra den franske delen av Genfersjøen. 


== Eksterne lenker ==
(en) Lac du Bourget – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Donceel

Donceel er en kommune i provinsen Liège i Belgia. Kommunen består av fire delkommuner: Donceel, Haneffe, Jeneffe og Limont.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Donceel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Faimes

Faimes er en kommune i provinsen Liège i Belgia. Kommunen består av fem delkommuner: Aineffe, Borlez, Celles, Les Waleffes og Viemme.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Faimes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Nasjonalrådsvalget i Østerrike 2013

Nasjonalrådsvalget i Østerrike 2013 ble avholdt 29. september 2013, etter at valgperioden var forlenget fra fire til fem år. Nasjonalrådet er det folkevalgte kammer i Østerrikes parlament.


== Utgangsposisjon ==
Etter valget i 2008 beholdt storkoalisjonen mellom SPÖ og ÖVP sitt flertall i Nasjonalrådet, men med en ny kansler, Werner Faymann. 
I valgperioden brøt ni av BZÖs 21 medlemmer i parlamentet ut av sin gruppe. Fem av medlemmene sluttet seg til Team Stronach, et nydannet, næringsliberalt og euroskeptisk parti, mens fire gikk til FPÖ.


== Valgresultat ==
Etter valgresultatet i 2013 beholdt storkoalisjonen sitt flertall i parlamentet. BZÖ klarte ikke å overskride sperregrensen på 4 % og falt ut av parlamentet.


== Referanser ==
The Clements Checklist of Birds of the World

The Clements Checklist of Birds of the World er ei bok som lister opp fugleartene i verden, opphavlig autorisert av Jim Clements. Den er brukt som en av flere autoritative referanser innen taksonomi av fugler. Boka ble utgitt av Cornell University Press og finnes i ei sjette utgave fra 2007. Forlaget publiserer oppdaterte korreksjoner stort sette årlig, som ei tjeneste for brukerne av boka. Listen er synonym med artene som presenteres i Birds of the World, verdens største ornitologiske online oppslagsverk.


== Se også ==
HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Clements Checklist, Introduction
Kudat

Kudat er et distrikt i Kudat-divisjonen i den malaysiske staten Sabah. Det har et areal på 1 287 kvadratkilometer og et folketall på 83 140 (2010). Administrasjonssenteret er byen Kudat.
Distriktet er det nordvestligste i Sabah, og ligger mellom Sørkinahavet i vest, Balabac-stredet i nord og Marudubukta i øst. Her ligger Borneos nordligste punkt,  Tanjung Simpang Mengayau (eller «The Tip of Borneo»). Øyene Balambangan, Malawali og Banggi, som er Malaysias største, ligger i Balabac-stredet. 


== Historie ==
Balambangan, Banggi og Borneos nordkyst kom under britisk administrasjon i 1752. I 1773 ble en av Malaysias første handelsstasjoner opprettet på Balambangan, men etter konflikt med Suluk-folket ble bosetningen forlatt i 1775. Øya ble bosatt på nytt i 1803 og forlatt for andre gang i 1805.


== Kultur ==
Kudat er hovedområdet for urfolket rungus, som også er den dominerende folkegruppen, og deres tradisjonelle langhus er vanlige i distriktet. I Kampung Sumangkap er det produksjon av det tradisjonelle musikkinstrumentet gong, og i Tomborungus arrangeres det en årlig kokosnøttfestival, Pesta Kelapa.


== Byen ==
Byen Kudat har 29 025 innbyggere. Den ble grunnlagt av A.H. Everett den 7. desember 1881 av North Borneo Chartered Company, og ble Britisk Nord-Borneos første hovedstad frem til 1884, da den ble flyttet til Sandakan. Frem til 1970-tallet var Kudat kun tilgjengelig med båt opp elven fra den lille kystbyen Sikuati, 20 kilometer vest.Flyplassen, og den lokale havnen betjener hele Kudat-divisjonen. Byen er utgangspunktet for fergen til Banggi.


== Referanser ==
Banggi

Banggi (malayisk: Pulau Banggi) er Malaysias største øy. Den ligger nord for Borneo, i Kudat-distriktet i Sabah, mellom Balabac-stredet i nord og Sør-Banggi-stredet i sør. Øya har et areal på 440,7 kvadratkilometer, med et beregnet innbyggertall på 14 000 (2004). De viktigste landsbyene er Limbuak og fergestedet Karakit.
Befolkningen består i hovedsak av ubiere, bonggiere, kegayanere og suluk. Det er anslått å være rundt fire tusen bonggiere på Banggi, som regnes å være til den etniske gruppen som har vært bosatt lengst på øya. Det er anslått at rundt 17 prosent av innbyggerne på Banggi er illegale innvandrere som har kommet fra Filippinene (1999).På 70-tallet levde rundt 75% av befolkningen på øya under fattigdomsgrensen, og Banggi regnes som relativt under-utviklet. De tradisjonelle næringer på øya har vært fiske, som fortsatt står for rundt 70 prosent av øyas økonomiske aktivitet, og jordbruk. På 80-tallet ble kvegdrift introdusert, og i 2009 ble det anlagt en gummiplantasje. Det tas også sikte på å få gitt tilbud som kan gjøre øya til et attraktivt mål for økoturisme.Over 70 prosent av Banggi er dekket av dels uberørt regnskog, og havområdet rundt øya har Malaysias nest største konsentrasjon av korallrev. Et område på rundt ti tusen kvadratkilmeter, med blant annet Banggi og øyene rundt, er foreslått vernet som Tun Mustapha nasjonalpark.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sensi Borneo: Pualu Banggi (en)
Hjemmeside med bilder fra Banggi (en)
Karakit

Karakit er hovedbyen på øya Banggi i Kudat-distriktet i Sabah. Byen ligger sørøst på øya, og har rundt 1 100 innbyggere. Den daglige fergeforbindelsen mellom Banggi og byen Kudat går fra Karakit.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside med bilder fra Banggi (en)
Balambangan

Balambangan (malayisk: Pulau Balambangan) er ei øy i Balabac-stredet nord for Borneo. Øya ligger i Kudat-distriktet i Sabah, om lag tre kilometer vest for Banggi.
Balambangan, da Felicia Island, ble opprettet som Sørøst-Asias første britiske handelsstasjonen i desember 1773. Dette fikk de tillatelse til av sultan Azim ud Din I av sultanatet Sulu. Det ble oppført militære brakker, palisader og  vare- og bolighus. John Herbert, sjefen for bosetningen, behandlet sulukfolket dårlig, som gjorde opprør og plyndret bosetningen i 1975. I 1803 ble øya på nytt bosatt, men da man ikke lyktes å få fremgang på øya, ble den på ny forlatt i 1805. 
Et område på rundt ti tusen kvadratkilmeter, med blant annet Balambangan, Banggi og andre mindre øyer, er foreslått vernet som Tun Mustapha nasjonalpark.


== Referanser ==


== Kilder ==
Sabah Edu.net: History of Kudat (en)
Frederic George Kenyon

Frederic George Kenyon (født 15. januar 1863 i London i Storbritannia, død 23. august 1952) var en britisk papyrolog.
Kenyon var direktør for British museum 1909-30 og en av samtidens fremste kjennere av greske papyrer. Han utga blant annet skriftene Om atenernes statsforfatning (1891 og 1903) som var forfattet av Aristoteles og funnet på papyrus i 1891, Classical texts form papyrus in the British museum (1891), Catalogue of Greek papyri in the British museum (3 bind, 1893-1907) og i tillegg håndbøkene Palæography of Greek papyri (1899) og Handbook to the textual criticism of the N.T. (flere opplag). Kenyons øvrige skrifter omfatter Books and readers in ancient Greece and Rome (1932) og en utgave av Robert Brownings Collected works (10 bind, 1912).


== Referanser ==


== Kilder ==
Carlquist, Gunnar, red. (1933). Svensk uppslagsbok. Bd 15. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB. s. 272. 


== Eksterne lenker ==
(en) Frederic George Kenyon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mathias Fredriksen

Mathias Fredriksen (født 28. april 1994 i Posgrunn) er en norsk fotballspiller som fra 31. desember 2020 er klubbløs.Han spilte ungdomsfotball for Tollnes og sluttet seg til Odds juniorlag etter 2009-sesongen. Sommeren 2012 signerte han for seniorlaget, og debuterte samme år i cupen. Han fikk sin seriedebut i mai 2013.
Som junior har han blant annet hatt et treningsopphold i Manchester United, og i 2012 var han finalist i talentkonkurransen The Chance.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mathias Fredriksen – Transfermarkt 
(en) Mathias Fredriksen – FBref
Olav Lydvo

Olav Knutsson Lydvo (født 8. mars 1919 på Voss, død 27. oktober 1998 i Skottland) var en norsk diplomat.Han var sønn av gårdbruker Knut Lydvo (1881–1956) og Marta Haga (1889–1965).  Etter examen artium 1939 studerte han til siviløkonom i 1942 ved Norges Handelshøyskole i Bergen.  Etter den andre verdenskrig ble han ansatt i Utenriksdepartementet, først som attache ved Norges ambassade i Paris, fra 1950 ved Norges ambassade i London som ambassadesekretær der han i 1953 mottok Dronning Elizabeth IIs kroningsmedalje. Fra 1953 var han 1. legasjonssekretær ved legasjonen i Helsingfors, før han var omreisende handelsråd til de østeuropeiske land.  I 1959 ble han ambassaderåd ved EFTA i Genève. Midt på 1960-tallet gjennomførte han NATOs Defence College i 1964 og Forsvarets høgskole i 1965. 
I 1966 ble han utnevnt til ambassadør til Colombia med sideakkrediteringer til Venezuela og Ecuador. To år etter ble Bogotá-ambassaden nedlagt og Lydvo flyttet til  Norges ambassade i Caracas som var nyåpnet i 1968. I 1972 ble han utnvnt til Norges ambassadør til Island. Et viktig arbeid på den tiden var håndteringen av Norges rolle i den såkalte torskekrigen. Fra 1977 til 1980 var han ambassadør til Tsjekkoslovakia, deretter ambassadør til Marokko fra 1980 til 1984. Hans siste utestasjonering var fra 1984 til 1986, som ambassadør til Australia med sideakkreditering til New Zealand og Papua Ny-Guinea. 
Lydvo var ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden (1969) og var innehaver av Den islandske falkeorden.
Olav Lydvo var gift med Jessie Sheila Macgregor (1930–2018) fra Skottland. 


== Referanser ==
Ulrich Wilcken

Ulrich Wilcken (født 18. desember 1862 i Stettin, død 10. desember 1944 i Baden-Baden) var en tysk historiker og papyrusforsker.
Wilcken var professor i Berlin i papyrologi 1917-31. Han konsentrerte seg hovedsakelig om papyrusforskning og var en av sin tids fremste representanter. Wilcken grunnla i 1900 tidsskriftet Archiv für Papyrusforschung. Foruten papyrologi befattet han seg med Aleksander den stores tid, og skrev også en kortfattet framstilling av den greske historien.
Wilcken ble valgt inn som medlem av Kungliga Vetenskapsakademien i 1936.


== Bibliografi ==
Alexander der Grosse (1931)
Griechische Geschichte im Rahmen der Altertumskunde (1924)
Griechische Ostraka aus Ägypten und Nubien (1899)
Grundzüge und Chrestomathie der Papyruskunde (1912 med Ludwig Mitteis)
Urkunden der Ptolemäerzeit (1922-35)


== Referanser ==
Randalen

Randalen (lulesamisk: Ruovat) er et svensk-norsk dalføre. Den norske delen ligger i Rana kommune i Nordland fylke, og den svenske delen ligger i Arjeplog kommune i Norrbottens län. Dalen begynner ved Andfjellneset der Dunderlandsdalen deler seg i Randalen og Virvassdalen. Randalens øverste områder ligger i fjellområdet øst for Tromberget nær Vindelälvens kilder. Randalselva renner gjennom hele dalen. 
Fra Randalens begynnelse ved Andfjellneset løper dalen først oppover i nordøstlig retning. Ved Randalsvollen kommer Gubbeltåga nordfra ned fra Saltfjellet, og dalen som Randalselva renner i, bøyer av mot sørøst. Den skogbevokste delen av dalen ovenfor Randalsvollen kalles Sør-Randalen. En 7 km lang anleggsvei gjennom Sør-Randalen fører frem til en demning som sperrer Randalselvas løp. Fra demningen ledes mesteparten av vannet i Randalselva i tunnel via Kallvatnet til Akersvatnet. Fra demningen fortsetter dalen i sørøstlig retning innover fjellet forbi Tromberget, hvor den igjen kalles bare Randalen.Sør-Randalen utgjør ikke den søndre del av dalen langs Randalselva. Snarere synes navnet å være oppstått fra en gammel navneforveksling hvor Randalen strakte seg opp til Saltfjellet langs Gubbeltåga. Den egentlige Randalen øst for Randalsvollen, som ligger sør for den feilaktige Randalen langs Gubbeltåga, ble dermed omdøpt til Sør-Randalen.
Nordlandsbanen og Europavei 6 følger Randalen fra Andfjellneset oppover til Randalsvollen. 


== Fotnoter ==


== Referanser ==