jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kåre Molne

Kåre Molne (født  7. juni 1933 i Oslo, død 1. juli 2021 i Bærum) var en norsk lege og professor, kjent for å ha ledet gruppen som frembrakte Norges første prøverørsbarn.


== Vitenskapelig bakgrunn og aktivitet ==
Molne ble cand.med. ved Universitetet i Oslo 1959. Spesialistutdannelse i gynekologi og obstetrikk, Ullevål sykehus og Rikshospitalet 1968–1974. Ass.overlege og dosent Kvinneklinikken 
Rikshospitalet  1974–1981. Avdelingsoverlege og professor Kvinneklinikken Regionsykehuset i Tromsø 1979–1980. Avdelingsoverlege og professor Regionsykehuset i Trondheim 1981–2000. Til avdelingen er tilknyttet Nasjonalt senter for Fostermedisin som landsfunksjon, seksjon for gynekologisk  cancer, barnløshetsproblematikk og voldtektsmottak.
Dr .med. Oslo Universitet 1970. Professor Skjelderups gullmedalje, Universitetet i Oslo 1972. Ca. 100 vitenskapelige artikler innen gynekologisk endokrinologi, infertilitetsproblematikk og prenatal diagnostikk Professoratet i Trondhjem ble utlyst med ønske  om erfaring i  barnløshetsproblematikk, og Molne ledet den gruppen som frembrakte det første prøverørsbarn i Norge. Prodekan, Det medisinske fakultet, Trondhjem 1984-1987. Dekan samme fakultet 1987–1993.


== Mediavirksomhet og annet ==
Fra 1977 deltaker i en del TV- og radioprogrammer angående provosert abort, prenatal diagnostikk, assistert befruktning, etikk. Æresmedlem i Foreningen for ufrivillig barnløse 1988. Ridder av St. Olavs Orden 1995. Landstyremedlem av Den norske legeforening 1994–1997.


== Sakkyndighetsoppdrag ==
For byrett, lagmannsrett, Norsk pasientskadeerstatning i tidsrommet 1983–1999, i alt 134 saker. Fast, ekstraordinært medlem av Den rettsmedisinske kommisjon 1997–2002. Konsulent ved Statens helsetilsyn, Sosial- og helsedirektoratet 2000–2010.


== Bibliografi ==
The Spontaneous adrenocortical lipid depletion in mice : relation to pituitary gland and gonads (1969)
Propedeutisk obstetrikk : lærebok i fødselshjelp for medisinere og jordmødre (1972)
"Bare gikt" (1979)
Vi kan ikke få barn (1981)
Gynekologi (1997)
Obstetrikk (1998)
Obstetrikk og gynekologi (2010)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kåre Molnes DVD intervju finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket
Gavin Featherstone

Gavin Featherstone er en engelsk landhockeyspiller og -trener, født i London, men bosatt i Durham. Featherstone var opprinnelig en meget lovende fotballspiller, og som ung var han lærling i Chelsea. Etterhvert konsentrerte han seg likevel om landhockey. 
Han har spilt en rekke kamper for Englands landhockeylandslag, og også vært kaptein på laget. Dessuten har han spilt for Storbritannias landslag, vært trener for Sør-Afrikas og USAs landslag, samt for Englands U-21-lag (både menn og kvinner). Lag han har trent har tilsammen vunnet 27 nasjonale og internasjonale titler, og han er omtalt som en legende i sin idrett.
Featherstone er utdannet ved Durham University (B.A., 1975) og Oxford University, (Postgraduate Certificate of Education, 1976). Hans karriere som spiller endte prematurt etter en bilulykke der han skadet kneet, men da begynte han som trener. I 1984 ble han den yngste trener til noensinne å lede et landhockeylag i OL, da han hadde trenerjobben for USA. 
Featherstone har også vært trener for flere klubb- og universitetslag, bl.a. for universitetene der han selv studerte, Durham og Oxford. I dag leder han et firma som produserer videotreningsprogrammer for landhockeyspillere. I 2015 debuterte han som forfatter, med boken The Hockey Dynamic.


== Kilder ==
Colwill, B. (1998, 26. september). Hockey: Featherstone's new job. The Independent.
Featherstone, G. (2015). The hockey dynamic: Examining the forces that shaped the modern game. Spring City, PA: Reedswain.
Hockey legend charges forward at Durham. (2008). Durham First, Issue 25.
Ritter, L. (2012, 19. juni). Field hockey: Featherstone named assistant coach for Red. Cornell Daily Sun.
Nonnegata (Oslo)

Nonnegata (11-21, 4-16; ikke alle numre er i bruk) er en gate i Gamlebyen i bydel Gamle Oslo. Den går parallelt med Schweigaards gate innenfor husrekker fra Klostergata / Jarlegata til Vikengata. Det meste av gatelengden er for gang- og sykkelvei å regne, med begrensninger på biltrafikken.
Gaten fikk navn i 1871 etter Nonneseter kloster. Mange av husene inntil gaten (særlig på sørsiden) sogner til nabogatene. Husene som har adresse Nonnegata, varierer i alder og stil. På nordsiden innenfor Myklegardgata (nr. 4-6) er et par leiegårder som stilmessig kan tidfestes til slutten av 1890-tallet, mens nr. 19-21 (på sørsiden) er en USBL-blokk fra 2000.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Nonnegata». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 385. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (N)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Myklegardgata (Oslo)

Myklegardgata (1A–3B, 2A–4B) er en gate i Gamlebyen i bydel Gamle Oslo. Den går mellom Schweigaards gate og Nonnegata.
Gaten fikk navn i 1901 etter det norrøne navnet på Istanbul.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Myklegardgata». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 373. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (M)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Adventveien (Oslo)

Adventveien (11-17, 2-26) er en vei på Abbediengen (bydel Ullern) i Oslo. Den går fra Sigurd Iversens vei til St. Edmunds vei. Nær sistnevnte krysser den Lilleakerbanen på planovergang like vest for Abbediengen holdeplass. Særlig øvre del av veien er relativt smal.
Veien fikk navn i 1955, og det har sin bakgrunn i at området tidligere var klostergods, jf. stedsnavnet Abbediengen.
Veien er preget av villabebyggelse.


== Kilder ==
Oslo byleksikon


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes gateoversikt
Bestum skolevei (Oslo)

Bestum skolevei (1-21, ingen partallsnumre) er en vei på Bestum i bydel Ullern i Oslo. Den går nordvestover fra Bestumveien, krysser Lilleakerbanen og går mer eller mindre parallelt med Holgerslystveien før den dreier inn mot og treffer denne like sør for Bestum skole. Veien fikk navn etter skolen i 1996.
Bare bebyggelsen på østsiden (med oddetallsnumre) har adresse Bestum skolevei.


== Kilder ==
Oslo byleksikon


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (B)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Wukesong

Wukesong (forenklet kinesisk: 五棵松; pinyin: Wǔkēsōng), som betyr «fem furutrær», er et stort gatekryss i bydistriktet Haidian i det vestlige Beijing.
Det er her Fuxing Lu, som er den vestlige forlengelse av Chang'an-avenyen, krysser Beijings fjerde ringvei. 
På 1960-tallet stod det fem furuer der mens Beijings undergrunnsbane ble anlagt. Trærne døde, men fem nye furuer ble plantet.
Beijing Wukesong kultur- og sportssenter ligger ved kryssets nordøstre side.
Bestumåsen (Oslo)

Bestumåsen (1-5, 2-6) er en vei på Bestum i bydel Ullern i Oslo. Den går som blindvei sørover fra Bestumveien på sørsiden av Lilleakerbanen, 3-400 meter øst for Furulund holdeplass. Navnet ble vedtatt i 1952.
Denne relativt smale veien er i utgangspunktet i et villastrøk, men i nr. 1 og 4 er det på 2000-tallet oppført en rekke små blokker.


== Kilder ==
Oslo byleksikon


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (B)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Edificio San Ignacio

Edificio San Ignacio er den opprinnelige hovebygninga til det colombianske Universidad de Antioquia. Den befinner seg i sentrum av Medellín, og har sammen med Iglesia de San Ignacio og Claustro San Ignacio status som verna arkitektonisk kulturarv. Bygninga ble oppført i 1803, og har gjennomgått en rekke modifikasjoner. Fasaden er i nyklassisistisk stil. 12. mars 1982 fikk bygninga status som nasjonalmonument. Den benyttes i dag til ulike kulturelle og uformelle akademiske arrangementer.


== Eksterne lenker ==
(en) Edificio San Ignacio – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Beijings konserthall

Beijings konserthall (kinesisk: 北京音乐厅; pinyin: Beijing Yinyueting) ligger i Beixinhuajie i bydistriktet Xicheng, nær den vestlige Chang'an-avenyen, sør for Liubukou.
Den er en av Beijings viktigste internasjonale konserthaller. Blant dem som har opptrådt her kan nevnes Yehudi Menuhin, Seiji Ozawa, Yo-Yo Ma, Plácido Domingo og Paul Badura-Skoda.


== Eksterne lenker ==
北京音乐厅 Beijing Concert Hall (official site)
Parque Biblioteca España

Parque Biblioteca España er en «bibliotekpark» (bibliotek omgitt av en park) i den colombianske byen Medellín. Det befinner seg på en høyde i nabolaget Santo Domingo i bydelen Popular med utsikt over byen, og kan nås med taubanen Metrocable.
Biblioteket er kjent for sin iøynefallende arkitektur. Det består av tre bygninger som skal forestille steiner som lyses opp om natta. Det er tegna av Giancarlo Mazzanti, og sto ferdig i 2007. Det har et samla areal på 5500 m².


== Eksterne lenker ==
(en) Biblioteca España – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Parque Biblioteca Medellín hos Plataforma Arquitectura
Parque Biblioteca España hos Medellíns offisielle turistbyrå
Vevelstad Idrettslag

Vevelstad Idrettslag fra Vevelstad kommune i Nordland ble stiftet 15. februar 1962. Klubben har aktivitet innen barneidrett, fotball, friidrett og håndball. Hjemmebanen i fotball er Åsmyra kunstgressbane på Vevelstad.
De første årene drev klubben hovedsakelig med friidrett samt noe ski. Fram mot 1970 jobbet klubben blant annet med å bygge idrettsbane på Åsen (Åsmyra), men mangel på folk gjorde at aktiviteten sank, og i 1972 ble klubben strøket som medlem av Norges Idrettsforbund. Først etter at Vevelstad IL ble reetablert i 1975 kunne idrettsbanen fullføres. Klubben stilte første gang seniorlag i fotball for menn i 1979. Håndball kom på programmet i 1980, og klubben stilte i serien med seniorlag for kvinner fra 1982. En garderobebygning ved fotballbanen på Åsen sto ferdig i 1986. Fotballbanen fikk kunstgressdekke i 2008.Vevelstad IL hadde seniorlag i fotball for kvinner som deltok i 7-erserien for Helgeland fra 2005 til 2011. Fotballaget for menn spilte i daværende 4. divisjon Helgeland/Salten i årene 1988-90. Med unntak av sesongene 2009 (da klubben stilte i 7-erserien), 2006 og 2007 har ikke Vevelstad IL hatt seniorlag for menn siden 1994. I 2013 opprettet imidlertid Brønnøysund IL et andrelag som for det meste besto av spillere fra Vevelstad, med enkelte forsterkninger fra Brønnøysund IL. Dette laget spilte de fleste av hjemmekampene sine på Åsmyra i Vevelstad.
I 2012 tok Vevelstad IL initiativet til å få bygd et motorsportsanlegg i Vevelstad.


== Kilder ==


=== Hovedkilder ===
Hjemmeside hos Speaker.no (besøkt 5. juni 2014)
Norges Fotballforbund: Vevelstad IL (besøkt 5. juni 2014)
Arnt O. Åsvang: Vevelstad IV. Arnt O. Åsvang 1987. ISBN 82-90310-18-8 (s. 78-81, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Brønnøysunds Avis: Stadig framgang for Vevelstad - 12 år siden sist (5. mai 2006, arkivert hos Retriever Norge) (oppgir feil divisjon, 4. divisjon er korrekt)
Rana Blad: Feirer sprek 50-åring - klubb jubilerer (s. 16, 24. august 2012, arkivert hos Retriever Norge)
Terminlister og tabeller hos Norges Fotballforbund (besøkt 5. juni 2014)
Helgeland Arbeiderblad: Seier i første hjemmekamp (for draktfarger) (14. mai 2006, besøkt 5. juni 2014)


=== Andre kilder ===
Andreas Sletvold

Andreas Sletvold (født 30. desember 1989) er en norsk fotballspiller fra Mo i Rana.
Sletvold spiller fra 2014-sesongen for Tromsdalen UIL, etter tidligere å ha spilt i Stålkameratene, Nardo og Mo IL.
Sletvold er en offensiv kantspiller som blant annet scoret mot det daværende tippeligalaget Tromsø IL for det daværende tredjedivisjonslaget Stålkameratene i cupen i 2009.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Andreas Sletvold – Transfermarkt 
(no) Andreas Sletvold – Norges Fotballforbund
Volcán Irazú nasjonalpark

Volcán Irazú nasjonalpark (spansk: Parque Nacional Volcán Irazú) er en nasjonalpark i provinsen Cartago sentralt i Costa Rica. Den omfatter vulkanen Irazú og den omkringliggende skogen Prusia.
Vulkanen er fremdeles aktiv. Dens siste større utbrudd fant sted mellom 1963 og 1965, og har siden det hatt mindre utbrudd og lavastrømmer. Vulkanen har fire kratere. Hovedkrateret har en sjø med en uvanlig grønnaktig farge, som kommer av mineralene i fjellsidene. Det nest største krateret har navnet Diego de la Haya. Nasjonalparken ble oppretta 9. august 1955 for å beskytte kraterne og gjenopprette skogsområdet som var ødelagt av de mange utbrudda. Skogen består av både regnskog og subalpin paramo. Parken har et areal på 23,09 km². Dens høyeste punkt er på 3432 meter over havet.
Parken fikk status som verneområde 30. juli 1955. Den ble gjort til nasjonalpark i 1970.


== Bilder ==

		


== Se også ==
Liste over nasjonalparker i Costa Rica


== Eksterne lenker ==
(en) Carara National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Volcán Irazú nasjonalpark hos SINAC
Volcán Irazú nasjonalpark hos Costa Rica Infolink
Anna Kleiva

Anna Kleiva (født 13. mai 1985 i Oslo) er en norsk forfatter, oppvokst på Vinstra, bosatt i Oslo. Hun debuterte i 2011 med diktsamlinga Ti liknande versjonar.Kleiva har studert litteraturvitenskap, tatt forfatterstudiet i Bø og gått på Skrivekunstakademiet i Hordaland. Hun har skrevet for Norsk Tidend og Norsk Barneblad. Kleiva mottok Bjørnsonstipendet for 2015.


== Bibliografi ==
2011: Ti liknande versjonar – diktsamling, Oktober
2014: Vårar seinare – diktsamling, Oktober
2016: Drikkeviser frå Paris – diktsamling, Oktober
2018: Echo Mountain. Fortjeljingar frå L.A. – prosa, Oktober


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Kleiva på Oktober forlags nettsider Arkivert 6. juni 2014 hos Wayback Machine.
Digitaliserte bøker av Anna Kleiva i Nasjonalbiblioteket
Palo Verde nasjonalpark

Palo Verde nasjonalpark (spansk: Parque Nacional Palo Verde) er en nasjonalpark i Guanacaste nordvest i Costa Rica. Den omfatter innsjøen Palo Verde og de omkringliggende våtmarksområdene, som befinner seg mellom elvene Tempisque og Bebedero. Nasjonalparken har særlig mange fuglearter. Det er også registrert over 150 trearter.
Nasjonalparken ble oppretta 10. desember 1990. Den har også status som ramsarområde.
Navnet Palo Verde betyr «grønt tre» på spansk, og kommer av en eviggrønn busk, Parkinsonia acuelcta, som vokser i området.


== Se også ==
Liste over nasjonalparker i Costa Rica


== Eksterne lenker ==
(en) Palo Verde National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Palo Verde nasjonalpark hos SINAC
Palo Verde nasjonalpark hos Costa Rica Infolink
Von (album)

Von (IPA: /ˈvɔːn/, «håp») er debutalbumet til det islandske post-rock-bandet Sigur Rós.
Produksjonen av albumet tok lang tid, og sluttresultatet hørtes merkbart annerledes ann originalopptakene. Bandet vurderte å kaste det endelige resultatet og starte på nytt, men valgte å ikke gjøre det siden det ville gjort prosessen for lang. I bytte for opptakstid malte Sigur Rós studioet de tok opp i.Von var først sluppet på Island til moderate anmeldelser, men var ganske ukjent utenlands. I det første året plata var til salgs, solgte den kun 313 eksemplarer på Island. Etter at de neste albumene, Ágætis byrjun og ( ), ble populære utenlands, ble Von sluppet på nytt i Storbritannia i september 2004, og i USA en måned senere. I desember 2005 ble Von og Ágætis byrjun deklarerte platinaalbum på Island, siden de hadde solgt over 5000 eksemplarer innenlands.
Det sjette sporet på Von inneholder 18 sekunder stillhet. Det siste sporet starter med seks minutter og femten sekunder stillhet, og deretter en del av «Myrkur» spilt baklengs, som ga navnet «Rukrym».


== Sporliste ==


== Personer ==
Jón Þór Birgisson – vokal, gitar
Georg Hólm – bass
Ágúst Ævar Gunnarsson – trommer


== Mottakelser ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Albumets offisielle side
Utvalgte spor fra albumet tilhjengelig på gruppens nettside
Von og Ágætis byrjun får platina på Island
(en) Von på Discogs 
(en) Von på MusicBrainz 
(en) Von på AllMusic
Katedralen i Bogotá

Katadralen i Bogotá (spansk: Santa Iglesia Catedral Primada Basílica Metropolitana de la Inmaculada Concepción de María en Bogotá, også kjent som Catedral Primada de Colombia) er en katolsk katedral i Colombias hovedstad Bogotá. Den befinner seg på østsida av Plaza de Bolívar i byens historiske sentrum, La Candelaria. Den er setet til erkebiskopen av Bogotá og landets primærkatedral. Den er den største katedralen i Colombia og en av de største i Sør-Amerika.
Katedralen blei oppført mellom 1807 og 1823. Den sies å ha blitt bygd av etterkommere av jesuittiske misjonærer. I katedralen oppbevares levningene av spanjolen Gonzalo Jiménez de Quesada, Bogotás grunnlegger.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Primate Cathedral of Bogota – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mimersparken

Mimersparken er en park som ligger mellom Bispebjerg Station og Mjølnerparken på Ydre Nørrebro i København.
Mimersparken åpnet i oktober 2012 i det tidligere DSB-arealet mellom Bispebjerg Station og Mjølnerparken. Det meste av parken kan overskues fra broen på Tagensvej. I parkens 38 000 m² er det plass til avslapning samt til diverse fysiske aktiviteter. Oppførelsen har kostet ca. 34 millioner danske kroner.


== Referanser ==
Imperiets overanstrengelse

Imperiets overanstrengelse (engelsk: imperial overstretch eller imperial overreach) er en hypotese om at imperier kan få en slik utstrekning at de mister evnen til å opprettholde eller utvide sin militære og økonomiske rekkevidde.Hypotesen ble popularisert av historieprofessor ved Yale University Paul Kennedy i sitt verk The Rise and Fall of the Great Powers fra 1987. Begrepet har ikke oppnådd samfunnsvitenskapelig konsensus. Det har ofte blitt brukt om prosessene forut for oppløsningen av Det britiske imperiet og Sovjetunionen, men også om amerikansk utenrikspolitikk i samtiden.


== Referanser ==
Anaklia

Anaklia (georgisk: ანაკლია) er en turistby ved Svartehavet i det vestlige Georgia.
Anaklia fikk bystatus i 2011, og ligger ved floden Inguris utløp på grensen til Abkhasia. 
Musikkfestvalen Kazantip  – som normalt blir avviklet på Krim i Ukraina – vil i 2014 foregå her.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anaklia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gazette des beaux-arts

Gazette des beaux-arts, var et fransk kunsttidsskrift.
Gazette des beaux-Arts begynte å bli utgitt av Charles Blanc i 1859 og hadde ett elegant utseende med påkostede illustrasjoner. På 1930-tallet var Georges Wildenstein utgiveren til todsskriftet. Seinere ble  det først og fremst skrevet om eldre kunst i Gazette des beaux-arts. Tidsskriftet ble nedlagt i 2002.


== Referanser ==
Platorchestia ashmoleorum

Platorchestia ashmoleorum er en art i slekten Platorchestia innenfor tangloppefamilien av ordenen Senticaudata, som inngår i gruppen av amfipoder. 


== Gruppens taksonomi ==
Gruppen ble opprettet i 2013.En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i  WoRMS-databasen.

Rekke: KREPSDYR (Crustacea) - 67 000 arter
KLASSE storkreps (Malacostraca) - +25 000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - 9 000 arter, 1 900 i ferskvann Latreille, 1816
Underorden Senticaudata - 4 overfamilier, 59 familier Lowry & Myers, 2013
Infraorden Talitrida
Parvorden Talitridira
Overfamilie Talitroidea  Rafinesque, 1815
Familie Tangloppefamilien (Talitridae) Rafinesque, 1815
Platorchestia ano Lowry & Bopiah, 2013
Platorchestia ashmoleorum Stock, 1996
Platorchestia bousfieldi Hou & Li, 2003
Platorchestia chathamensis Bousfield, 1982
Platorchestia crassicornis Costa, 1867
Platorchestia humicola Martens, 1868
Platorchestia japonica Tattersall, 1922
Platorchestia joi Stock & Biernbaum, 1994
Platorchestia kaalensis J.L. Barnard, 1955
Platorchestia lanipo Richardson, 1991
Platorchestia monodi Stock, 1996
Platorchestia munmui Jo, 1988
Platorchestia pachypus Derzhavin, 1937
Platorchestia pacifica (Miyamoto & Morino, 2004)
Platorchestia paludosus (Cheng, Nakazono, Lin & Chan, 2011)
Platorchestia parapacifica Kim, Jung & Min, 2013
Platorchestia paraplatensis Serejo & Lowry, 2008
Platorchestia pickeringi Dana, 1853
Platorchestia platensis Krøyer, 1845
Platorchestia platensis f. monodi Mateus, Mateus & Afonso, 1986 = Platorchestia monodi Stock, 1996
Platorchestia smithi Lowry, 2012
Platorchestia zachsi Derzhavin, 1937
Platorchestia crassicornis (Derzhavin, 1937) Derzhavin, 1937 = Platorchestia joi Stock & Biernbaum, 1994


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Platorchestia ashmoleorum – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Platorchestia ashmoleorum i Global Biodiversity Information Facility
L’Année sociologique

L'Année sociologique er et fransk human- og samfunnsvitenskaplig tidsskrift grunnlagt av Émile Durkheim i 1898.
Tidsskriftet var et talerør for den såkalte franske sosiologiske skolen fram til 1913, da Durkheim gikk av som utgiver og L'Année sociologique deretter ble lagt ned. Durkheims medarbeider, Marcel Mauss, lot i årene 1925–27 utgi en ny serie av tidsskriftet.


== Kilder ==
Nationalencyklopedin multimedia plus, 2000 (oppslagsord Année sociologique)


== Eksterne lenker ==
L'Année sociologique hos PUF
L'Année sociologique hos Cairn
L'Année sociologique 1896-1909 et 1923-1924 hos Gallica
L'Année sociologique hos Index savant Arkivert 14. mai 2020 hos Wayback Machine.
Platorchestia chathamensis

Platorchestia chathamensis er en art i slekten Platorchestia innenfor tangloppefamilien av ordenen Senticaudata, som inngår i gruppen av amfipoder. 


== Gruppens taksonomi ==
Gruppen ble opprettet i 2013.En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i  WoRMS-databasen.

Rekke: KREPSDYR (Crustacea) - 67 000 arter
KLASSE storkreps (Malacostraca) - +25 000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - 9 000 arter, 1 900 i ferskvann Latreille, 1816
Underorden Senticaudata - 4 overfamilier, 59 familier Lowry & Myers, 2013
Infraorden Talitrida
Parvorden Talitridira
Overfamilie Talitroidea  Rafinesque, 1815
Familie Tangloppefamilien (Talitridae) Rafinesque, 1815
Platorchestia ano Lowry & Bopiah, 2013
Platorchestia ashmoleorum Stock, 1996
Platorchestia bousfieldi Hou & Li, 2003
Platorchestia chathamensis Bousfield, 1982
Platorchestia crassicornis Costa, 1867
Platorchestia humicola Martens, 1868
Platorchestia japonica Tattersall, 1922
Platorchestia joi Stock & Biernbaum, 1994
Platorchestia kaalensis J.L. Barnard, 1955
Platorchestia lanipo Richardson, 1991
Platorchestia monodi Stock, 1996
Platorchestia munmui Jo, 1988
Platorchestia pachypus Derzhavin, 1937
Platorchestia pacifica (Miyamoto & Morino, 2004)
Platorchestia paludosus (Cheng, Nakazono, Lin & Chan, 2011)
Platorchestia parapacifica Kim, Jung & Min, 2013
Platorchestia paraplatensis Serejo & Lowry, 2008
Platorchestia pickeringi Dana, 1853
Platorchestia platensis Krøyer, 1845
Platorchestia platensis f. monodi Mateus, Mateus & Afonso, 1986 = Platorchestia monodi Stock, 1996
Platorchestia smithi Lowry, 2012
Platorchestia zachsi Derzhavin, 1937
Platorchestia crassicornis (Derzhavin, 1937) Derzhavin, 1937 = Platorchestia joi Stock & Biernbaum, 1994


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Platorchestia chathamensis – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Platorchestia chathamensis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Platorchestia chathamensis hos ITIS 
Platorchestia chathamensis – detaljert informasjon på Wikispecies