jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Suwanosejima

Suwanosejima (japansk: 諏訪之瀬島, Suwanose-jima, «Suwanoseøya») er en japansk vulkansk øy blant Tokaraøyene i det nordvestre Stillehavet.


== Geografi ==
Suwanosejima ligger cirka 21 kilometer sørvest for hovedøya Nakanoshima og er den nest største øya i øygruppen.
Øya er av vulkansk opprinnelse og har et areal på 27,66 km² med en lengde på cirka 8 km, bredde cirka 4 km og en omkrets på cirka 27,15 km. Klimaet er subtropisk. Det høyeste punktet er den aktive vulkanen On-take med  799 meter over havet..
Befolkningen er på 50-70 innbyggere. Forvaltningsmessig tilhører øya Toshima (Toshima-mura) som er en del av prefekturet Kagoshima.
Øya kan bare nås med fartøy, ettersom flyplassen på øya ikke har ruteflygninger. Det er fergeforbindelser med byen Kagoshima på fastlandet. Reisetiden er cirka 9 timer.


== Historie ==
Noen av Tokaraøyene har med sikkerhet vært bebodd siden Jomonperioden. De første dokumenterte referanser til øyene finnes i den historiske teksten Shoku Nihongi fra 699 under navnet Tokan.
Øyas vulkan er blant de mest aktive i området. Et voldsomt utbrudd i årene 1813-14 gjorde at hele øyas befolkning ble evakuert. Først i 1883 ble øya befolket igjen.
Øyene utgjorde fram til 1624 en del i det selvstendige kongedømmet Ryukyu.
I Edoperioden ble Ryūkyūriket invadert av den japanske Satsumaklanen under den daværende daimyo, som da kontrollerte størstedelen av det sørlige Japan. Øyene ble lagt inn under det føydale Satsumariket omkring 1624.
I 1879, under Meijirestaurasjonen, ble så Satsumariket lagt inn under Japan, og øyene ble først del i fylket Ōsumi no Kuni (Ōsumiprovinsen) og senere del i Kagoshima-prefekturet.
Under andre verdenskrig ble området okkupert våren 1945 av USA, som forvaltet øyene frem til 1953 da de ble returnert til Japan.
Vulkanen har igjen vært aktiv siden 1949. Det ryker jevnt fra vulkantoppen; med små, hyppige utbrudd, gjerne flere hundre i året.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Suwanosejima – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Om Suwanose-jima
Kiddel Torkildsen Aarstad

Kiddel Torkildsen Aarstad (født 24. september 1770 i Bjerkreim, død 6. mai 1846 i Kristiansand) var en norsk gårdbruker, kjøpmann og trelasthandler. 
Han var 2. representant fra Stavanger amt til stortinget i 1815.


== Referanser ==


== Kilder ==
Lindstøl, Tallak (1857-1925) (1914). Stortinget og statsraadet: 1814-1914. Kristiania: Steen'ske bogtrykkeri. s. 11-12. 
Biografisk informasjon om    Kiddel Torkildsen Aarstad   , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)


== Eksterne lenker ==
(no) Kiddel Torkildsen Aarstad hos Norsk senter for forskningsdata
Tafjord 8 kraftverk

Tafjord 8 kraftverk er et vannkraftverk i Norddal kommune i Møre og Romsdal.
Kraftverket ligger i dagen ved Slettdalstjønna i 920 meters høyde. Det utnytter et fall på 83 meter i en eksisterende overføringstunnell mellom Heimste Viavatnet og Slettdalstjønna. 
Installert effekt er 2,8 MW fra en francisturbin. Årsproduksjon er 11,6 GWh. Verket produserer bare i vintershalvåret.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Vannkraft – Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Tafjord Kraft: Kraftanleggene i Tafjord
Air Transat

Air Transat er et Canadisk flyselskap som flyr rute- og charterflyvninger til 60 destinasjoner i 25 land. Selskapet flyr hovedsakelig landistanseruter, til Europa om sommeren og til Caribien, Mexico, USA og Sentralamerika om vinteren. Flyselskapet eies av Transat A.T. og er basert i Montréal, Quebec og har sine hovedbaser ved Montréal-Pierre Elliott Trudeau internasjonale lufthavn, Toronto Pearson internasjonale lufthavn og Vancouver internasjonale lufthavn. Selskapet fly og ut av Calgary internasjonale lufthavn, Québec/Jean Lesagn internasjonale lufthavn og andre. I juni 2014 opererte selskapet 25 fly av typene Airbus A310, Airbus A330 og Boeing 737-800. Selskapet transporterer 3.5 millioner passasjerer i året.
Selskapet ble stiftet i 1987 og hadde sin første flyvning 14 November. Den har vokst til Canada's tredje-største flyselskap, etter Air Canada og WestJet. Selskapet har vært involvert i to alvorlige luftfartshendelser. Flight 236 på 24 August 2001 gikk tom for drifstoff over Atlanterhavet, mens i Flight 961 falt sideroret av. 


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Air Transat – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Air Transat – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Beleiringen av Kut

Beleiringen av Kut foregikk i perioden 7. desember 1915 til 29. april 1916  og er også kjent som første slaget om Kut. Under beleiringen holdt den osmanske hæren en britisk-indisk garnison på 8 000 mann stengt inne i byen, som ligger rundt 1600 kilometer sør for Bagdad langs Tigris. Byen hadde på dette tidspunktet rundt 6 500 innbyggere.
Da den britisk-indiske styrkene overga seg 29. april 1916, måtte de overlevende marsjere til fangenskap i Aleppo.


== Bakgrunn ==
Etter slaget om Ktesifon - som endte uten en klar seierherre, da begge sider trakk seg tilbake fra slagområdet. Imidlertid, da britene trakk seg tilbake, snudde Colmar von der Goltz som hadde kommandoen over de osmanske styrkene, sine styrker og forfulgte britene ned langs elven Tigris. Da den britiske kommandanten Charles Townshend stoppet i Kut, slo Goltz en beleiring rundt de britiske styrkene og innledet en beleiringen av byen og den britiske garnisonen. På samme måte som Julius Cæsars legioner under slaget ved Alesia, måtte den osmanske 6. arme under kommando av Halil Kut bekjempe et britisk forsøk på å komme garnisonen i Kut til unnsetning, samtidig som beleiringen skulle holdes.


== Kampene ==
20. januar erstattet Enver Pasja oberst Nureddin Pasja med oberst Halil Kut. De britiske styrkene fikk bare inn små forsyninger luftveien til de beleirede styrkene i Kut. Halil Kut tvang slik de britiske styrkene til å velge mellom utsulting eller overgivelse, selv om de britiske styrkene i mellomtiden prøvde å heve beleiringen.
Mellom januar og mars 1916, prøvde britene med en rekke angrep for å få brutt beleiringen. disse angrepene var slaget om Sheikh Sa'ad, slaget om Wadi, slaget om Hanna og slaget om Dujaila. Denne rekken av britiske forsøk på å bryte omringningen lyktes imidlertid ikke, til tross for store kostnader. I februar ble det etter hvert mangel på mat og håp om å kunne bryte beleiringen, samtidig som sykdom spredte seg raskt uten at disse kunne få behandling.
19. april døde generalfeltmarskalk Goltz av kolera. 24. april mislyktes et forsøk på å forsyne byen elveveien, og etter dette var det ingen ytterligere muligheter til å få forsyninger inn i Kut. Etter gjentatte forsøk på å bryte igjennom, angrep osmanene byen. I stedet for å vente på forsterkninger, overga Townshend byen 29. april 1916 og den gjenværende britiske styrken på 13 164 mann måtte gå i osmansk krigsfangenskap.


== Referanser ==


== Kilder ==
Herbert, Edwin (2003), Small Wars and Skirmishes 1902-1918: Early Twentieth-century Colonial Campaigns in Africa, Asia and the Americas, Nottingham, Foundry Books Publications,  
Qureshi, M Naeem (1999), Pan-Islam in British Indian Politics: A Study of the Khilafat Movement, 1918-1924., Brill Academic Publishers,  
Sykes, Peter (1921), South Persia and the Great War. The Geographical Journal, Vol. 58, No. 2 (August 1921), pp. 101-116, Blackwell Publishing on behalf of The Royal Geographical Society, ISSN: 00167398 


== Eksterne lenker ==
(en) Siege of Kut – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
A Kut Prisoner by H. C. W. Bishop — e-bok og nettversjon med kart og grafikk fra Prosjekt Gutenberg
Hans Arnesen Urdahl

Hans Arnesen Urdahl (født 18. juni 1769, død 21. september 1829) var en kontorist, lensmann, gårdbruker og stortingsmann fra Luster i Sogn. Han var far til Sølfest Hansen Urdahl og Hans Hansen Urdahl.
Urdahl var sønn av lensmannen i Luster. I yngre år arbeidet han på kontoret til sorenskriveren i Indre Sogn. Senere drev han gården Bringe i hjembygda, hvor han var gift. Han drev senere en gård på Saude, også det i Luster. I 1807 ble Urdahl lensmann i Luster etter faren, en stilling han hadde til han døde.
Urdahl var valgmann da det i 1814 ble avholdt valg til riksforsamlingen på Eidsvoll. På Stortinget 1815-16 var han 4. representant fra Nordre Bergenhus amt. Han ble permittert fra 19. september 1815 på grunn av sykdom. Til Stortinget 1821-22 var han 1. varamann. Han møtte da i 1822 fra den 30. oktober i stedet for Absalon Olsen Wereide.
Urdahl døde på gården sin Saude i 1829.


== Referanser ==


== Kilder ==
Lindstøl, Tallak (1857-1925) (1914). Stortinget og statsraadet: samt tillæg. Kristiania: Steen'ske bogtrykkeri. s. 916. 
Biografisk informasjon om    Hans Arnesen Urdahl   , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)


== Eksterne lenker ==
(no) Hans Arnesen Urdahl hos Norsk senter for forskningsdata
Aeroperú

Empresa de Transporte Aéreo del Perú S.A., normalt omtalt som Aeroperú, var et peruansk flyselskap som fløy mellom 1973 og 1999. Selskapet var basert i Lima og hadde sin hovedbase på Jorge Chávez internasjonale lufthavn. Den fløy både en omfattende innenriksnettverk i tillegg til internasjonale flyvninger til Latin-Amerika og til USA. 
Selskapet ble grunnlagt 22. mai 1973 etter en omorganisering av Servicio Aéreo de Transportes Comerciales. Den var opprinnelig statseid, men ble gradvis privatisert etter 1981. I 1993 ble 70 prosent av selskapet kjøpt av Aeroméxico. Selskapet etablerte seg i Bogotá i Colombia, med en base på El Dorado internasjonale lufthavn fra 1996 til 1997. Selskapet opplevde én fatal ulykke, Flight 603, som drepte 70 personer den 2. oktober 1996. Trettifem prosent av selskapet ble kjøpt av Delta Air Lines in 1998. I løpet av sin historie opererte selskapet en flåte bestående av Boeing 727, Boeing 737-200, Boeing 757, Douglas DC-8, Douglas DC-10, Fokker F27, Fokker F28 og Lockheed L-1011. Selskapet terminerte alle flyvninger 10. mars 1999.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Aeroperú – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Revlingen

Revlingen (Store og Lille Revlingen) er en øy av vulkansk opprinnelse i Oslofjorden rett sør for Moss. Revlingen består av lavabergarter fra permtida. Fra samme periode er flere øyer sørover i Oslofjorden, som Jeløya, Kollen, Eldøya, Missingene og Søsterøyene.


== Eksterne lenker ==
Havneguiden: Revlingen Arkivert 6. juli 2014 hos Wayback Machine.
Kartverket: Store Revlingen
Jorge Chávez internasjonale lufthavn

Jorge Chávez internasjonale lufthavn (spansk: Aeropuerto Internacional Jorge Chávez) er hovedflyplassen for Lima og Perus travleste flyplass. Den er beliggende i Callao, 11 kilometer fra Limas sentrum. Den betjente 15 millioner reisende i 2013 og tjente som nav for flyselskapene Avianca Peru, LAN Peru, Peruvian Airlines, Star Perú og LC Perú. Flyplassen har én rullebane, nummer 15/33, som er 3507 meter lang.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jorge Chávez International Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Qajrat Kelimbetov

Qajrat Nematuly Kelimbetov (kasakhisk: Қайрат Нематұлы Келімбетов; født 28. januar 1969 i Almaty) var sentralbanksjef for Kasakhstans nasjonalbank fra 1. okbober 2013 til 2. november 2015, og var før dette visestatsminister i Kasakhstan. 
Han er gift og har to barn. Han tilhører partiet Nur Otan, som er Kasakhstans største politiske parti. 


== Utdanning og yrkeskarriere ==
Kelimbetov er utdannet fra Statsuniversitetet i Moskva i 1993, der han tok spesialisering innen matematikk. I 1996 gikk han ut fra Kazakh Management Academy, og i 1998 Georgetown University of Washington. 
I 1993 begynte han å jobbe ved Kazakh State University. Han gikk deretter til stillingen som Senior Expert i Supreme Economic Council for Kasakhstans president i 1996, før han året etter ble visedirektør i Direktoratet for strategisk planlegging (Agency for Strategic Planning). Han jobbet igjen for Kasakhstans president fra 1998 til 1999, og fra 1999 til 2001 ledet han Direktoratet for strategisk planlegging. 
Fra 2001 til 2002 var Kelimbetov første visefinansminister i Kasakhstan. Deretter var han Minister for økonomi og budsjettplanlegging, fram til 2006. Han var administrerende direktør for Kazyna Sustainable Development Fund fra 2006 til 2008, før han igjen begynte å jobbe for Kasaskhstans president; han ledet presidentens administrasjon fra januar til oktober 2008. I oktober 2008 overtok han som direktør for det statlige investeringsfondet Samruk-Kazyna. 
Han var Kasakhstans visestatsminister fra januar 2012 til oktober 2013. Da Grigori Martsjenko trakk seg som sentralbanksjef ble Kelimbetov utnevnt som ny sentralbanksjef, 1. oktober 2013. Han hadde denne stillingen til 2. november 2015, da Daniyar Akishev overtok som sentralbanksjef. 


== Eksterne lenker ==
Presentasjon hos Kasakhstans regjering (arkivert)
Bank Indonesia

Bank Indonesia (BI), er sentralbanken i Indonesia. 
Sentralbankens hovedkvarter ligger i Jakarta, og sentralbanksjef er tidligere finansminister Agus Martowardojo. 


== Historie ==
Indonesia var nederlandsk koloni fra begynnelsen av 1800-tallet, under navnet Nederlandsk India. I 1828 etablerte Nederland De Javasche Bank (DJB), som hadde enerett i kolonien, denne eneretten ble også lovfestet i 1922, da DJB Bank Act ble vedtatt.Japan okkuperte Indonesia fra 1942 til 1945, og allerede i 1945 lagde Indonesia et utkast til ny grunnlov, med forslag til egen sentralbank under navnet Bank Indonesia. Nederland forsøkte imidlertid å gjenerobre Indonesia, med den konsekvensen at landet fikk to regjeringer, og to sentralbanker. Nederland etablerte Nederlandsche Indische Civil Administrative (NICA). Indonesias egen regjering etablerte Jajasan Poesat Bank Indonesia (Bank Indonesia Foundation) som sentralbank, mens NICA ga De Javasche Bank rollen som utsteder i de områdene de kontrollerte. Denne maktkampen ble løst ved Rundebordskonferansen i 1949, der De Javasche Bank ble besluttet å være sentralbank for Indoniesia.Den 1. juli 1953 ble De Javasche Bank nasjonalisert, og omdøpt til Indonesias Bank.


== Sentralbanksjef ==
Pr november 2014 er Agus Martowardojo sentralbanksjef. Han har vært sentralbanksjef siden mai 2013, og hans periode varer fram til 2018. Visesentralbanksjef er Mirza Adityaswara.


== Se også ==
Liste over verdens sentralbanker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bank Indonesia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Agus Martowardojo

Agus Dermawan Wintarto Martowardojo (født 24. januar 1956 i Amsterdam) er en nederlandskfødt indonesisk økonom, som siden mai 2013 har vært sentralbanksjef i Indonesias bank. 


== Utdanning og yrkeserfaring ==
Martowardojo gikk ut fra Indonesia-universitetet i 1984, der han studerte samfunnsøkonomi. Senere har han også tatt ulike programmer ved State University of New York, Harvard Business School, Stanford University og Wharton Executive Education. 
Han begynte å jobbe i Bank of Americas filial i Indonesia i 1986. Han ble direktør for Bank Bumiputera i 1995, og for Bank Ekspor Impor Indonesia i 1998. Fra 1999 til 2002 var han direktør for Bank Mandiri. Etter å ha vært rådgiver for Indonesian Bank Restructuring Agency ble han i oktober direktør for Bank Permata. Han returnerte til Bank Mandiri i 2005, og var direktør fram til 2010. 
Han ble tildelt flere priser da han jobbet innen banknæringen. Asiamoney kåret han til Indonesia's Best Executive i 2009, og The Asian Banker tildelte ham Indonesian Banker Leadership Achievement Award i 2010. 
I mai 2010 overtok han som landets finansminister, etter Sri Mulyani Indrawati. Den 22. februar 2013 ble han nominert som eneste kandidat til å overta som sentralbanksjef etter Darmin Nasution, og 27. mars ble han valgt som sentralbanksjef, for perioden fram til 2018. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Presentasjon på sentralbankens hjemmeside
Basutoland

Basutoland var en britisk besittelse, en enklave i Unionen Sør-Afrika, i perioden 1884-4. oktober 1966. Det ble deretter selvstendig under navnet Lesotho.


== Distrikter ==
Berea
Leribe
Maseru
Mohale's Hoek
Mafeteng
Qacha's Nek
Quthing


== Liste over Storbritannias Resident Commissioners ==
Marshal James Clarke: 18. mars 1884 - 18, september 1894
Godfrey Yeatsman Lagden: 18. september 1894 - 1895
Herbert Cecil Sloley: 1895
Godfrey Yeatsman Lagden: 1895 - 1901
Herbert Cecil Sloley: 1902 - 1913
James MacGregor: 1913
Herbert Cecil Sloley: 1913 - 1916
Robert Thorne Coryndon: 1916 - 1917
Edward Charles Frederick Garraway: 1917 - april 1926
John Christian Ramsay Sturrock: apr 1926 - mars 1935
Edmund Charles Smith Richards: mars 1935 - august 1942
Charles Nobel Arden-Clarke: august 1942 - november 1946
Aubrey Denzil Forsyth-Thompson: november 1946 - 24. oktober 1951
Edwin Porter Arrowsmith: 24- oktober 1951 - september 1956
Alan Geoffrey Tunstal Chaplin: september 1956 - 1961
Alexander Falconer Giles: 1961 - 30. april 1965


== Eksterne lenker ==
The British Empire - Basutoland
Rubinstrupetanagar

Rubinstrupetanagar (Nemosia rourei) er en spurvefugl  i slekten Nemosia i familien tanagarer. Den er endemisk til det sørøstlige Brasil.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) rubinstrupetanagar i Encyclopedia of Life 
(en) rubinstrupetanagar i Global Biodiversity Information Facility 
(no) rubinstrupetanagar hos Artsdatabanken 
(en) rubinstrupetanagar hos ITIS 
(en) Kategori:Nemosia rourei – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Nemosia rourei – detaljert informasjon på Wikispecies 
Nemosia rourei (ID D9A06584A0B54D10). Avibase. Hentet ut 25. juli 2014.
Nemosia rourei (TSN 561558). Integrated Taxonomic Information System. Hentet ut 25. juli 2014.
Birdlife Species Factsheet: Nemosia rourei. Besøkt 2014-07-25.
IBC - The Internet Bird Collection: Nemosia rourei. Besøkt 2014-07-23.
Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, B.L. Sullivan, C. L. Wood, and D. Roberson. 2013. The eBird/Clements checklist of birds of the world: Version 6.8.. Besøkt 2014-07-25.
Percy Cox

Percy Zachariah Cox (født 20. november 1864 i Herongate i Essex, død 20. februar 1937 i Melchbourne i Bedfordshire) var en britisk offiser og diplomat i det britiske mandat Mesopotamia.
Han ble i september 1918 chargé d'affaires og fungerende minister i Teheran. Der avløste han dermed Charles Marling. I sin tid der utarbeidet han den britisk-iranske traktat av 1919.I 1920 overtok han som British Civil Commissioner Arnold Wilsons post i Bagdad. Han etablerte Iraks armé og sørget for at landet fikk en forfatning.Etter at hans embedstid var omme, gikk han inn for opprettelse av Kuwait som autonom stat.Cox viet mye av sitt senere liv til Royal Geographic Society, som han var president for fra 1933 til 1936.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bell, Gertrude. The Letters of Gertrude Bell. Ed. Lady Bell. Vol. 2. (New York: Boni And Liveright, 1927). Project Gutenberg Australia. Sept. 2004. <http://gutenberg.net.au/ebooks04/0400461h.html>.
Fromkin, David. A Peace to End All Peace: Creating the Modern Middle East, 1914-1922. (New York: H. Holt, 1989).
Meyer, Karl E. and Shareen Blair Brysac. Kingmakers: the Invention of the Modern Middle East. (New York: W.W. Norton, 2008) ISBN 978-0-393-06199-4.
Pearce, Robert. 'Cox, Sir Percy Zachariah (1864–1937)' in Oxford Dictionary of National Biography (Oxford: OUP, 2004)
Simon, Reeva S., and Eleanor H. Tejirian, eds. Creation of Iraq, 1914-1921. (New York: Columbia UP, 2004) 31.
Townsend, John. 'Some reflections on the life and career of Sir Percy Cox, G.C.M.G., G.C.I.E., K.C.S.I.' in Asian Affairs, Vol. 24, #3, November 1993, pp. 259–272
Townsend, John. Proconsul to the Middle East: Sir Percy Cox and the End of Empire. (London: I.B. Tauris, 2010).
Tripp, Charles. A History of Iraq. 3rd ed. (New York: Cambridge UP, 2007).


== Eksterne lenker ==
http://www.iranian.com/History/2001/March/Britain/ Repeating mistakes, Britisk-persiske traktat,
http://realvoice.blogspot.com/2006/08/thirst-for-blood-and-oil.html Thirst for blood and oil
Lørdagskroken

Lørdagskroken var en halvtimes underholdningsprogram, vist på NRK fjernsynet lørdag 3. oktober 1959, klokka 19:30-20:00.  Programleder var Kari Borg Mannsåker. Produsent var Bjørn Bryn.


== Referanser ==


== Kilder ==
Bastiansen, Bjørn: Fra filmavis til dagsrevy : en studie i fjernsynsnyhetenes historie, Norges allmennvitenskapelige forskningsråd, 1992


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata
Den antikvariske bygningsnemnd

Den antikvariske bygningsnemnd var et rådgivende utvalg oppretta av Kirke- og undervisningsdepartementet 25. mai 1921 med hjemmel i lov av 3. desember 1920 «um bygningsfreding» (§ 3). Nemnda skulle gi departementet råd i spørsmål om fredning av bygninger. Den hadde innstillende myndighet i spørsmål om fredning, og – når fredning var vedtatt – avgjørende myndighet i saker om riving og ombygging.Nemnda bestod av en jurist, en arkitekt, to bygningskyndige og riksantikvaren. Sistnevnte var leder. Nemnda var i funksjon inntil lov om kulturminner av 1978 trådte i kraft. Etter dette blei nemndas mandat lagt til riksantikvarembetet.Like etter opprettelsen iverksatte bygningsnemnda et arbeid med å skaffe oversikt over fredningsverdige bygninger. Ei første liste omfatta 810 enkeltbygg og anlegg.


== Referanser ==
Zeppelinknute

Zeppelinknute er en måte å skjøte to tau. Den er meget pålitelig, stabil, og veldig lett å løsne etter belastning.
Navnet kommer av at det sies å ha vært en tid da flygere i det amerikanske militæret var pålagt å feste heliumballongene med kun slike knuter.
Zeppelinknute har ikke en ABOK nummer (var ukjent da "The Ashley Book of Knots" ble skrevet) men knuten ABOK#582 ligner veldig; Hadde endene til zeppelinknute blitt fortsettelsen av hverandre (om den var slått i bukt) ville den blitt ABOK#582. I lys av hva man vet om påliteligheten til Zeppelin kan man gjette at en slippet versjon av ABOK#582 kan brukes som en utmerket knute for å ta vare på svake eller slitte punkter i tauet men Førerløkke som er like god til slikt bruk og i tillegg mye enklere å slå på bukt er å foretrekke.


== Utforming ==
Zeppelinknute kan utformes ved å lage en turn på begge tamp som skal skjøtes sammen, den ene som 6 og den andre som 9, legge dem oppå hverandre slik at begge tampene ligger på utsiden, føre deretter begge tampene over på motsatt utside og gjennom det felles hullet (dvs forbi hverandre i motsatt retning), og stramme ved å dra parvis først på tampene deretter på langpartene.

En praktisk metode mens man holder tauene er vist i denne video .


== Varianter ==

		
		
		
		
		
		


=== Slippet ===
Med begge tampene slippet gjennom knuten og med stoppeknuter på tampene den dobbeltslippede Zeppelinknute er både mindre sannsynlig å ryke (langpartens første tørn har 4 tautykkelser på innsiden fremfor 2, dvs har større tørn radius, dermed mindre spenning der) og er mindre sannsynlig å løsne av at tampene blir sugd inn ved høy belastning (pga stoppeknuter og lås).

		
		
		
		
		
		


== Referanser ==