jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Nagurskaja

Nagurskaja (russisk Нагурская) er Russlands nordligste grensevaktstasjon. Stasjonen ligger på øya Aleksandra land i Frans Josefs land. Nagurskaja er øyas eneste bebodde sted, og består av forlegning, lagerhus, garasjer, en flyplass og en mindre trekirke.
Flyplassen består delvis av is og delvis av sand, og er 1500 meter lang. I 2014 ble den overført til OSK Nord sitt ansvar.


== Sted ==
Nagurskaja ligger ytterst i nordøst på den 1051 km² store øya Alexandraland. Øya er vestligst i øygruppa  Franz Josef land,og dermed i nærheten av Svalbard. Administrativt tilhører øyene Arkhangelsk oblast.


== Klima ==
Klimaet er arktisk med lang og streng vinter. Sommeren er kort, kald og fuktig. Årlig middeltemperatur er  -11,8 °C. Den varmeste måneden er juli med gjennomsnittstemperatur på 0,9 °C. Den kaldeste måeden er mars med -23 °C gjennomsnittlig. Høyeste målte temperatur er 13 °C. Laveste målte temperatur er -54 °C. Gjennomsnittlig årsnedbør er 295 mm. Framherskende vindretning er sydlig med gjennomsnittlig 5,6 m/s. Øya er snødekt fra midten av september til midten av juli. Nagurskaja har midnattssol fra 11. april til 30. august og flere måneder mørketid.


== Historie ==
Under andre verdenskrig i 1943 opprettet den tyske krigsmarine den aller første værstasjonen på stedet, Wetterstation Schatzgräber. Allerede i 1944 måtte den evakueres etter at besetningen hadde spist rått isbjørnkjøtt, og fått trikinose.Da krigen var over oppgraderte russerne basen med flyplass i 1947. Navnet Nagursaja er etter den polsk-russiske flypionéren og polarforskeren Jan Nagórski (1888–1976). I 1914 hadde han, med utgangspunkt i Novaja Semlja flydd i retning Frans Josef land for å lete etter Nordpolsekspedisjonen med Sedov, Brussilov og Russanov. Tidlig på 1960-tallet ble det bygd en by ved flyplasstripa med status som polarstasjon. På 1980-tallet var det i tillegg til grensevakt, en stab av værobservatører, zoologer, geologer, en kontingent av luftvåpenet og en kontingent av marinen.23. desember 1996 styrtet et russisk Antonov An-72 under landing. Flyet ble ødelagt, men hele besetningen på 24 overlevde.Værstasjonen ble nedlagt i 1997. Fra 2007 har basen gradvis blitt gjenoppbygd. I 2015 ble et større arbeid satt ut på anbud for å gjøre flyplassen helårlig.


== Kilder ==
Александр Карпов: Застава "Нагурское". Главное - выжить. 11 september 2004 Artikkel om stasjonen på vesti.ru (på russisk)


== Referanser ==
Traktatstatene

Traktatstatene (engelsk: Trucial States; arabisk: إمارات الساحل المتصالح‎ Imārāt as-Sāhal al-Matṣālaḥ), også kjent som «Traktatkysten» (engelsk: Trucial Coast), «Traktat-Oman» (engelsk: Trucial Oman), «Traktatstatene ved Omans kyst» (engelsk: Trucial States of the Coast of Oman), og «Traktatsjeikdømmene» (engelsk: Trucial Sheikhdoms), var en fellesbetegnelse for sju selvstendige emirater mellom Den persiske bukt og Omanbukta.Området var tidligere kjent som «Piratkysten», men området fikk et nytt navn etter at sjeikdømmene inngikk en mer omfattende avtale med britiske myndigheter i 1855, der de garanterte en «evig våpenhvile» med Storbritannia, som forsøkte å beskytte handelen fra India mot sjørøveri i Persiabukta. Storbritannia, gjennom sin administrasjon i Britisk India, inngikk avtaler med sjeikdømmene som i praksis førte til at disse ble britiske protektorater og traktaten etablerte statene som et uformelt britisk protektorat fra 1820 helt til 2. desember 1971, da de syv sjeikdømene ble selvstendige. Seks av disse (Dubai, Abu Dhabi, Sharjah, Ajman, Umm al-Qaiwain og Fujairah) kom til å grunnlegge De forente arabiske emirater. Det syvende sjeikdømmet – Ras al-Khaimah – sluttet seg til føderasjonen to måneder senere, den 10. februar 1972.


== Se også ==
De forente arabiske emiraters historie


== Referanser ==
Emiratet Nedsjd

Emiratet Nedsjd var den andre Saudi-staten som eksisterte i den andre halvdel av 1800-tallet. Saudi-styret var gjenopprettet etter å ha bli kastet etter en osmansk-egyptisk invasjon i 1818. Sammenlignet med den første Saudi-staten hersket det mindre territorial utvidelse og mindre religiøs fundamentalisme, selv om Saudi-lederne fortsatt gikk under tittelen imam og fortsatt tilhørte en wahhabist-tro.
Emiratet var og preget av alvorlige indre konflikter innen Saudi-familien, noe som til slutt ville føre til dynastiets fall. Turki ibn Abdallahs gjenerobring av Riyadh fra egyptiske styrker i 1824 er ansett som starten på den andre Saudi-staten, mens slutten var markert med slaget om Mulayda i 1891, mellom styrkene lojale til den siste Saudi-imamen, Abdul Rahman ibn Faisal ibn Turki, og Al-Rashid-dynastiet fra Ha'il. 
«Imamene», eller kongene av emiratet var:

Imam Turki ibn Abdallah ibn Muhammad (første gang) 1819–1820
Imam Turki ibn Abdallah ibn Muhammad (andre gang) 1824–1834
Imam Mushari ibn Abd al-Rahman ibn Mushari 1834–1834 (usurpasjon)
Imam Faisal ibn Turki ibn Abdallah (første gang) 1834–1838
Imam Khalid ibn Saud ibn Abd al Aziz 1838–1841
Imam Abdallah ibn Thunayyan ibn Ibrahim 1841–1843
Imam Faisal ibn Turki (andre gang) 1843–1865
Imam Abdallah ibn Faisal ibn Turki (første gang) 1865–1871
Imam Saud ibn Faisal ibn Turki 1871–1871 (første gang)
Imam Abdallah ibn Faisal ibn Turki (andre gang) 1871–1873
Imam Saud ibn Faisal ibn Turki (andre gang) 1873–1875
Imam Abdul Rahman ibn Faisal ibn Turki (første gang) 1875–1876
Imam Abdallah ibn Faisal ibn Turki (tredje gang) 1876–1889
Imam Abdul Rahman ibn Faisal ibn Turki (andre gang) 1889–1891


== Se også ==
Saudi-Arabias historie
Wahhabisme


== Referanser ==
Martin Dahl Garfalk

Martin Dahl Garfalk (født 4. juli 1978) er en tidligere norsk skuespiller.
Han slo gjennom i rollen som «Otto» i spillefilmen Ti kniver i hjertet. Han hadde senere rollen som hackeren «Serge» i serien Asylet fra 1997 til 1998. Etter det hadde han rollen som «Miro» i TV Norge-såpen Venner og fiender i 1998. Den meste kjente rollen hans er «Thomas Hildring» i såpeserien Hotel Cæsar. Denne rollen spilte han fra 2000 til 2001. 
Etter noen år sluttet Garfalk i skuespilleryrket, og driver i dag produksjonsselskapet Fabella AS.
Han er gift med Cecilie Garfalk og har to barn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Martin Dahl Garfalk på Internet Movie Database 
(en) Martin Dahl Garfalk hos The Movie Database
Håkon Gamles gate (Tønsberg)

Håkon Gamles gate (1A-9,2A-8) er en gate i Tønsberg sentrum. Gaten er oppkalt etter kong Håkon IV Håkonsson den Gamle (1204-1263). Den er 100 meter lang og går fra Møllegaten ved Farmannstorvet til krysset Tollbodgaten/Farmannsveien.
I Håkon Gamles gate 1A var det konditori og kafé drevet av Christian Rabe fra 1918-1958.
Nummer 4 ble totalskadet i brann i 2007, og er senere revet.
Håkon Gamles gate 5-7 ble bygget ca.1880.
I nummer 6-8 ligger bygningen til det tidligere Tønsbergs Aktietrykkeri. Første etasje ble bygget i 1921, de to neste i 1928. Arkitekt var Kristofer Lange.


== Bildegalleri ==

		
		
		


== Referanser ==
Byrsalepis

Byrsalepis er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Middelsstore (15-20 millimeter), rødbrune til svartbrune oldenborrer.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Melolonthini Samouelle, 1819
Slekten Byrsalepis Brenske, 1898
Byrsalepis mikindana Brenske, 1898
Byrsalepis nyassica Brenske, 1898
Byrsalepis rhodesiana Arrow, 1943


== Eksterne lenker ==
(en) Byrsalepis i Global Biodiversity Information Facility 
Byrsalepis – detaljert informasjon på Wikispecies
Syngeneschiza

Syngeneschiza er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Melolonthini Samouelle, 1819
Slekten Syngeneschiza Brenske, 1899
Syngeneschiza omrramba Péringuey, 1904
Syngeneschiza tarsata (Brenske, 1898)


== Eksterne lenker ==
(en) Syngeneschiza i Global Biodiversity Information Facility 
Syngeneschiza – detaljert informasjon på Wikispecies
Exolontha

Exolontha er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 25 millimeter), kraftige, brunlige oldenborrer. Hver dekkvinge har to smale, blanke lengderibber.


== Utbredelse ==


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Melolonthini Samouelle, 1819
Slekten Exolontha Reitter, 1902
Exolontha bhutanensis Frey, 1975
Exolontha castanea Zhang, 1965
Exolontha fuliginosa (Fairmaire, 1889)
Exolontha laticauda (H.W. Bates, 1891)
Exolontha obscura (Zhang, 1980)
Exolontha omeia Zhang, 1965
Exolontha pennata (Sharp, 1876)
Exolontha ringenbachi Keith, 2008
Exolontha rugulosa Zhang, 1992
Exolontha serrulata (Gyllenhal, 1817)
Exolontha similis Zhang, 1965
Exolontha umbraculata (Burmeister, 1855)
Exolontha xizangensis (Zhang, 1981)
Exolontha yaoshana Zhang, 1965


== Eksterne lenker ==
Bilde av Exolontha umbraculata Arkivert 19. februar 2015 hos Wayback Machine.
(en) Exolontha i Global Biodiversity Information Facility 
Exolontha – detaljert informasjon på Wikispecies
Kong Sverres gate (Tønsberg)

Kong Sverres gate (1-3, 2-6) er en 90 meter lang gate i Tønsberg sentrum. Den går fra Møllegaten til Tollbodgaten.
Gaten er oppkalt etter kong Sverre Sigurdsson (1151-1202).


== Referanser ==
Nicaginae

Nicaginae er en underfamilie av biller som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). De lever i løvskog. De ligner ikke på typiske hjortebiller, men er ganske små uten spesielt store kjever.


== Utseende ==
Små, avlange, brunlige hjortebiller. Hannene har ikke forstørrede mandibler, ulikt de fleste andre hjortebiller.


== Levevis ==
Lite er kjent om biologien til disse små billene. Slekten Ceratognathus har trolig larver i morken, død ved, mens Nicagus-artene finnes i sandete strandområder og det er trolig at larvene lever på undersiden av oppskylte drivved-stokker.


== Utbredelse ==
Ceratognathus-artene er utbredt i Australia, mens slekten Nicagus lever i Nord-Amerika og Japan.


== Systematisk plassering ==
Disse slektene har tradisjonelt vært plassert i underfamilien Aesalinae.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien Nicaginae LeConte, 1861
Slekten Ceratognathus Westwood, 1838 – 14 arter
Slekten Nicagus LeConte, 1861 – 3 arter
Slekten Protonicagus Cai, Yin, Liu & Huang, 2017 - fossil slekt fra kritt-tiden


== Eksterne lenker ==
(en) Nicaginae hos Fossilworks 
(en) Nicaginae hos ITIS 
(en) Kategori:Aesalinae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Baglergaten (Tønsberg)

Baglergaten (2-16, 3-15) er en 210 meter lang gate i Tønsberg sentrum. Den går fra Kammegaten, krysser Møllegaten og Tollbodgaten og opp til den gamle Slottsfjellskolen.


== Navnet ==
Gaten oppkalt etter baglerne som var kong Sverres motstandere. Den gang skolen hadde adskilte jente- og gutteklasser, ble øverste del av Baglergaten opp mot skolen kalt Jentebakken. Tidligere het gaten Østre Slottsbjergstrædet.


== Bygninger ==
Baglergaten 1 er fra 1919 og ble utvidet i 1982. Baglergaten 2-4 er det tidligere lokalet til Sparebanken NOR, bygget i 1984. Politiet flyttet inn i 1994 og stasjonen var hovedkontor for Vestfold politidistrikt og nå for Sør-Øst politidistrikt. Nummer 3, Borgegården er bygget i 1983. Nummer 10, Slottsfjellsterrassen er bygget i 1973. Baglergaten 16 er den tidligere Slottsfjellskolen, tegnet av arkitekt Henrik Thrap-Meyer og oppført i 1884. Den er ombygd i 1923 og pusset opp i 2007 og 2014.


== Bilder ==

		
		


== Referanser ==
Penichrolucaninae

Penichrolucaninae er en underfamilie av biller som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). De lever i løvskog. De ligner ikke på typiske hjortebiller, men er ganske små uten spesielt store kjever.


== Utseende ==
Små, brunlige til svarte hjortebiller uten påfallende forstørrede kjever hos hannene. Hodet er skovlformet og beina korte, de kan minne om gjødselbiller (Aphodiinae).


== Levevis ==
Lite er kjent om disse små billene, men det antas at de lever underjordisk, kanskje knyttet til termitter eller maur.


== Utbredelse ==
Brasilucanus-artene lever som navnet skulle tyde på i Brasil, mens Penichrolucanus er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk plassering ==
Disse slektene har vært plassert i gruppen Figulini i underfamilien Lucaninae.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien Penichrolucaninae Arrow, 1919
Slekten Brasilucanus Vulcano & Pereiira, 1961 – 2 arter
Slekten Penichrolucanus Deyrolle, 1864 – 8 arter


== Kilder ==
Bartolozzi, L. (1989) Taxonomic revue of the genus Penichrolucanus Deyrolle 1863 (Coleoptera Lucanidae) with notes on its biology. Tropical Zoology 2: 37-44. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Penichrolucaninae hos Fossilworks 
(en) Penichrolucaninae hos ITIS
Café de Cluny

Café de Cluny var en kjent kafé i Paris på hjørnet Boulevard St Germain og Boulevard St. Michel i Latinerkvarteret. Kaféen ble grunnlagt i 1869.
Mange kjente kunstnere og forfattere, Paul Verlaine, Arthur Rimbaud, Arthur Koestler, Raoul Ponchon, Marguerite Duras, André Malraux,  Jean-Paul Sartre og Simone de Beauvoir, var faste gjester. Café de Cluny var Ernest Hemingways favorittkafé.
Om Raoul Ponchon er det skrevet: «Han spiste frokost alle dager i uken på café de Cluny. Han kom tilbake om ettermiddagen for å ta et glass absint.»Ernest Delahaye malte Verlaine med et glass absint sittende i kaféen i første etasje. 
Møteplassen for disse var i andre etasje som så mer ut som et bibliotek enn en restaurant. Filosofene møttes her hver onsdag og forfatterne på lørdags morgen. I motsetning til på Café Les Deux Magots og Café de Flore lenger ned i gaten kunne de møtes her uten å bli severdighet for turister.
Kaféverten Jean-Marcel Toledo omtalte Café de Cluny som litterær og filosofisk kafë.
Kaféen ble nedlagt i 2010 og erstattet av en pizza-restaurant.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
[1]
Chicago tribune 1995
[2]
Foto
Foto
Albano Vercellese

Albano Vercellese er en kommune i provinsen Vercelli i den italienske regionen Piemonte, som ligger omkring 70 km nordøst for Torino og omkring 13 km nord for Vercelli.
Til tross for det romerske toponymet, Albano bare er dokumentert fra det 10. århundre. I 1335 ble det et len under Visconti av Milano. Det ble en del av hertugdømmet Savoie i 1407.
Albano Vercellese grenser til følgende kommuner: Collobiano, Greggio, Oldenico, San Nazzaro Sesia og Villarboit. Det finnes et slott i kommunen hvor deler er fra det 14. århundre. Apsis til oratoriet til den hellige treenighet-bygningen har fresker fra det 15. århundre.


== Demografisk utvikling ==
Data fra ISTAT


== Referanser ==
Nordisk juniormesterskap i mangekamp 2013

Nordisk mesterskap i mangekamp 2013 ble arrangert i Huddinge i Sverige, 8. og 9. juni 2013.  
Det ble konkurrert i tikamp for menn og sjukamp for kvinner. I tillegg til Norge, Sverige, Danmark, Island og Finland deltok Estland. 


== Resultater, menn ==


=== Senior ===


=== U23 ===


=== U20 ===
Norske Rasmus Stene kom på 8.-plass. 


=== U18 ===


== Resultater, kvinner ==


=== Senior ===


=== U23 ===


=== U20 ===
Norske Mai Brit Berge kom på 9.-plass med 4353 poeng. 


=== U18 ===
Norske Emilie Berge kom på 7.-plass, og Hanne Andve på 10.-plass. 


== Eksterne lenker ==
Resultatliste på www.friidrett.no
Achtkarspelen

Achtkarspelen er en kommune i den nederlandske provinsen Friesland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kommunens nettside
Dantumadiel

Dantumadiel (nederlandsk: Dantumadeel) er en kommune i den nederlandske provinsen Friesland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kommunens nettside
Den Kgl. Mønt

Den Kgl. Mønt er en dansk statlig institusjon opprettet i 1739, som har enerett på å prege mynt i Danmark. Den Kongelige Mønt har vært en del av Danmarks Nationalbank siden 1975.Fra 1700-tallet til 1997 hadde man en medaljør knyttet til produksjonen, men denne stillingen er senere avskaffet, og støperiet ble stengt i 1996. Metallet til myntene kjøpes i dag i ferdig form fra en ekstern leverandør. 
Dansk-vestindiske mynter ble preget hos Den Kgl. Mønt frem til 1917, islandske mynter 1922–1939 og grønlandske mynter 1957–1964. I tillegg står institusjonen for preging av offisielle fortjenstmedaljer og en rekke private og offisielle medaljer.Den Kgl. Mønt har hatt flere forskjellige tilholdssteder i København og fra 2012 har institusjonen lokaler i Danmarks Nationalbank.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Royal Mint (Denmark) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Dongeradeel

Dongeradeel (vestfrisisk: Dongeradiel) var en kommune i den nederlandske provinsen Friesland. 1. januar 2019 ble den slått sammen med kommunene Ferwerderadiel og Kollumerland en Nieuwkruisland til den nye kommunen Noardeast-Fryslân (Nordøst-Friesland).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Dongeradeel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mango (sanger)

Mango, se Mango (andre betydninger)Giuseppe Mango (født 6. november 1954, død 8. desember 2014), bedre kjent som Mango, var en italiensk sanger og låtskriver.
Han var en av de mest kjente popsangere i Italia, spesielt fra 80-tallet til tidlig på 90-tallet, og blant hans mest kjente sanger er «Oro», «Lei verrà», «Bella d'estate», «Mediterraneo», «Come Monna Lisa» og «La rondine». 
Mango døde av hjerteinfarkt under en konsert i 2014.


== Diskografi ==
1976 - La mia ragazza è un gran caldo
1979 - Arlecchino
1982 - È pericoloso sporgersi
1985 - Australia
1986 - Odissea
1987 - Adesso
1988 - Inseguendo l'aquila
1990 - Sirtaki
1992 - Come l'acqua
1994 - Mango
1997 - Credo
2002 - Disincanto
2004 - Ti porto in Africa
2005 - Ti amo così
2007 - L'albero delle fate
2011 - La terra degli aquiloni


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Giuseppe Mango – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mango på Discogs 
(en) Mango på MusicBrainz 
(en) Mango på Songkick 
(en) Mango på Last.fm 
(en) Mango på AllMusic 
Mango på Facebook 
Mango på Instagram 
Mango på YouTube
San Ramón (Uruguay)

San Ramón er største by i kommunen San Ramón i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 7 133 innbyggere. 
Byen er hovedstad (spansk: cabecera eller alcaldía) i kommunen San Ramón. 


== Historie ==
Byen ble grunnlagt i 1867.


== Befolkning ==
San Ramón har 7 133 innbyggere (beregning 2011).
Kilde:


== Kommune ==
Byens ordfører (alcaldesa) er Beatríz Lamas (2010-2015).


== Kultur og severdigheter ==
San Ramón Nonato (kirke)
Strand


== Transport ==
 Ruta 6 forbinder San Ramón med Montevideo, San Bautista og Sarandí del Yí.


== Bilder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) San Ramón, Canelones – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Canelones, offisielle sider (spansk)
Kart over San Ramón Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine.
Santa Rosa (Uruguay)

Santa Rosa er største by i kommunen Santa Rosa i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 3 727 innbyggere. 
Byen er hovedstad (spansk: cabecera eller alcaldía) i kommunen Santa Rosa. 


== Historie ==
Byen ble grunnlagt i 19. august 1879.


== Befolkning ==
Santa Rosa har 3 727 innbyggere (beregning 2011).
Kilde:


== Kommune ==
Byens ordfører (alcalde) er Gretel Ferrari (2010-2015).


== Kultur og severdigheter ==
Iglesia de Santa Rosa de Lima (kirke)


== Transport ==
 Ruta 6 forbinder Santa Rosa med Montevideo, San Bautista, San Ramón og Sarandí del Yí.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Santa Rosa, Canelones – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Canelones, offisielle sider (spansk)
Kart over Santa Rosa
Sauce (Uruguay)

Sauce er største by i kommunen Sauce i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 6 132 innbyggere. 
Byen er hovedstad (spansk: cabecera eller alcaldía) i kommunen Sauce. 


== Historie ==
Byen ble grunnlagt i 12. oktober 1851.


== Befolkning ==
Sauce har 6 132 innbyggere (beregning 2011).
Kilde:


== Kommune ==
Byens ordfører (alcalde) er Ruben Ottonello (2010-2015).


== Kultur og severdigheter ==
Casa de José Gervasio Artigas (Museum)
Plaza principal
Parque Gral. José Artigas
Centro de Artes Escaparate


== Transport ==
 Ruta 6 forbinder Sauce med Montevideo, San Bautista, San Ramón og Sarandí del Yí.


== Kjente personer fra Sauce ==
Emiliano Albín (f. 1989), fotballspiller.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Canelones, offisielle sider (spansk)
Kart over Sauce Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine.
Iešjohka

For elva i Tana og Gamvik kommune med samme navn, se Iešjohka (Tana).Iešjohka er ei elv i Karasjok og Kautokeino kommuner i Finnmark. Den er ei sideelv til Karasjokka, og har utspring fra innsjøen Iešjávri. Den renner først mot sør, før den ved Šuoššjávri snur mot øst og fortsetter til samløpet med Karasjokka ved Ássebákti, rundt 13 kilometer vest for tettstedet Karasjok. Elva er 84,6 km lang (131,7 km medregnet tilløpselva Gásadatjohka nord for Iešjávri), og har et nedbørfelt på 2 244,77 km². Middelvannføringen ved munningen er 26,6 m³/s.


== Referanser ==
Spathoschiza

Spathoschiza er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utbredelse ==
Arten lever i Zimbabwe (Mashonaland).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Melolonthini Samouelle, 1819
Slekten Spathoschiza Arrow, 1902
Spathoschiza debilis Arrow, 1902


== Eksterne lenker ==
Bilde av Exolontha umbraculata Arkivert 19. februar 2015 hos Wayback Machine.
(en) Spathoschiza i Global Biodiversity Information Facility 
Spathoschiza debilis – detaljert informasjon på Wikispecies