jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Liliana Paixão

Liliana Alexandra Pascoal da Paixão (født 3. mars 1988) er en angolansk profesjonell håndballspiller, som spiller for den angolanske klubben Marinha de Guerra og på det angolanske håndballandslaget.
Paixão tatt ut til å representere Angola under Håndball-VM 2013 for kvinner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Liliana Paixão – Scoresway
Seisyll ap Dyfnwal

Seisyll ap Dyfnwal (død 25. desember 1175 i Abergavenny Castle) var en walisisk fyrste og Lord of Gwent Uwch-Coed (Upper Gwent).


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han var sønn av fyrst Dyfnwall av Uwch-Coed og hans hustru, som sakal ha vært en uekte datter av anglonormanniske erobreren av Abergavenny, Hamelin de Ballon.


=== Fyrste ===
Seisyll gjaldt som en av de mektigste walisiske fyrster i sørøstre Wales, som imidlertid på 1100-tallet i utstrakt grad var under anglonormannisk herredømme. 
I sitt første ekteskap var han gift med Angharad, en datter av Owain Wan av Gwynllŵg, og dermed var han forsvogret med Morgan og Iorwerth ab Owain, lordene av Caerleon. I sitt neste ekteskap ber han gift med enken Gwladus, som skal ha vært søster til Lord Rhys. Han skal i 1165 ha myrdet Henry av Gloucester, en sønn av Miles de Gloucester.Sammen med Owain, eldste sønn av svogeren Iorwerth ab Owain var han i 1172 på vei til fredsforhandlinger med den engelske kong Henrik II på Usk Castle, og de ble da overfalt av menn sendt ut av jarlen av Gloucester. Skjønt Owain ble drept, ble Seisyll tatt til fange og bragt til Abergavenny Castle og holdt innesperret der.I juni 1175 var han blent de sørøstwalisiske fyrster som under ledelse av Lord Rhys hyllet Henrik II i Gloucester. William de Braose, Lord av Abergavenny, inviterte ham julen 1175 til Abergavenny Castle. Der ble han myrdet, sammen med sin sønn Geoffrey og hele hans følge, angivelig som hevn for mordet på Henry de Gloucester, som hadde vært en av de Braoses onkler. Etter massakereb trengte de Braoses menn  seg inn i Seisylls borg Castell Arnallt, som lå rundt 6 km sørøst for Abergavenny, drepte hans syvårige sønn Cadwaladr og borførte hans hustru Gwladus.
Massakeren i Abergavenny, som ble sett på som et uhyrlig brudd mot gjestfriheten, belastet forholdet mellom walisere og anglonormanneer i lang tid. Seisylls nevø Hywel ab Iorwerth hevnet massakren i 1182 ved å brenne ned Abergavenny Castle.


== Referanser ==
Lisandra Salvador

Lisandra Isabel Joaquim Salvador (født 6. august 1990) er en angolansk profesjonell håndballspiller, som spiller for den angolanske klubben Marinha de Guerra og på det angolanske håndballandslaget.
Salvador ble tatt ut til å representere Angola under Håndball-VM 2013 for kvinner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lisandra Salvador – Scoresway
Teresa Joaquim

Mária Teresa Joaquim Eduardo (født 17. september 1973) er en angolansk tidligere håndballspiller.
Hun ble tatt ut til å representere det angolanske håndballandslaget under Sommer-OL 1996 i Atlanta og tolv år senere under Sommer-OL 2008 i Beijing.


== Eksterne lenker ==
(en) Teresa Joaquim – Olympedia 
(en) Teresa Joaquim – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Filomena Trindade

Filomena «Filó» José Trindade (født 26. september 1971) er en angolansk tidligere håndballspiller.
Hun representerte det angolanske håndballandslaget i fire strake olympiske leker; 1996, 2000, 2004 og 2008.


== Eksterne lenker ==
(en) Filomena Trindade – Olympics.com 
(en) Filomena Trindade – Olympic.org 
(en) Filomena Trindade – Olympedia 
(en) Filomena Trindade – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Vladlena Bobrovnikova

Vladlena Eduardovna Bobrovnikova (russisk: Владлена Эдуардовна Бобровникова; født: 24. oktober 1987) er en russisk håndballspiller, som spiller på det russiske landslaget og klubblaget Rostov-Don. Hun har tidligere spilt for den russiske klubben Kuban Krasnodar, samt klubber i Serbia og Italia.
Hun tok gull i Sommer-OL 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vladlena Bobrovnikova – Olympedia 
(en) Vladlena Bobrovnikova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Vladlena Bobrovnikova – Det europeiske håndballforbundet (EHF) 
Profil på rostovhandball.ru
Homoephloeus

Homoephloeus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor, bred, lyst gråaktig trebukk. Antennene er noe lengre enn kroppen. Pronotum har en kraftig, butt tann på sidene og et par blanke, svarte "vorter" i midten. Dekkvingene er brede, parallellsidige med utstående, litt spissvinklede "skuldre" og to opphøyde lengderibber.


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra det sørvestlige Mexico.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Anisocerini J. Thomson, 1860
Slekten Homoephloeus Gahan, 1892
Homoephloeus licheneus Gahan, 1892


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bilder av artene Arkivert 22. august 2016 hos Wayback Machine.
(en) Homoephloeus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Anisocerini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Norderhovfløyen

Norderhovfløyen, også kalt Hallvardsmerket, er en skipsfløy av typen flaug (som gjerne satt i toppen av masten, i motsetning til veðrviti som gjerne satt i baugen av skipet) som trolig satt montert i spiret på Norderhov kirke (i Ringerike kommune, i tidligere Buskerud nå Viken) og ble flyttet til den såkalte «Munkestua» ved Norderhov prestegård (som ligger vis-à-vis kirken) en gang mellom 1622 og 1723. Fløyen var opprinnelig utformet i forgylt kobber og er fra omkring år 1300.Norderhovfløyen er formet som en skipsstavn og avsluttes øverst i et dragehode med lange ører. Fløyen har gjennombrutt ornamentikk som viser en blomsterranke og St. Hallvard med sin møllestein og pilebunt. Både fløyen og Munskestua omtales i det lokalhistoriske heftet Ringerike av H. J. Hammer i 1933. Regelmessig plasserte hull på forsiden av fløyen kan ha tjent til opphenging av løv.
Fløyen antas opprinnelig å sittet i masten på et skip (for å angi vindretningen) og er av typen flaug. En teori er at fløyen opprinnelig tilhørte Tanbergætten og ble plassert på kirkespiret da leidangsflåten lå i opplag. Magnus Lagabøtes landslov av 1274–1276 påla kirkene er være opplagsplass for utstyret til leidangsflåten, som mast, rigg og seil med mer. Da Tanbergmennene fikk len i Borgarsyssel og forlot Tanberg ble kanskje fløyen stående igjen. Det er usikkert når den ble flyttet over fra kirken til Munkestua, men det er sannsynlig at det kan ha skjedd i enten 1622, da tårnet på kirken ble ombygd eller påbygd, eller i 1723, da sogneprest Daniel Ramus lot tårnet repareres.På hovedalteret i Urnes stavkirke står det bevart lysestake i jern, med ni lyspigger og formet som et vikingskip med vindfløyer i både fram- og bakstavnen. Den dateres gjerne til 1100-tallet, og vindfløyene (spesielt dragehodet og den generelle formen) ligner mye på Norderhovfløyen.
Originalen befinner seg i dag på Ringerikes Museum, som er synonym med Norderhov gamle prestegård. Det står også en kopi av fløyen på østgavlen av den såkalte Munkestuen, en bygning som ligger i direkte tilknytning til museet. Fløyen inngår dessuten som et element i museets vignett.


== Se også ==
Heggenfløyen
Høyjordfløyen
Tingelstadfløyen
Söderalafløyen (Hälsingland, Sverige)
Källungeflöjeln (Gotland, Sverige)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sigrid Marie Christie, Håkon Christie. Norderhov kirke i Norges Kirker utgitt av NIKU og KA
Morten Stige. (https://www.academia.edu/44742526/Tingelstadfl%C3%B8yen_Skipsfl%C3%B8y_p%C3%A5_land) i " Tingelstadfløyen - Skipsfløy på land. Tingelstad Gamle -liten kirke med stort innhold. 2020.
Gujaratiskrift

Gujaratiskrift (ગુજરાતી લિપિ Gujǎrātī Lipi) er et skriftsystem og en abugida som brukes til å skrive de indoariske språkene gujarati og kutchi. Skriftspråket er en variant av devanāgarī og kjennetegnes ved mangelen på den karakteristiske horisontale linje over bokstavene og en rekke mindre modifikasjoner av de gjenværende tegn.
Med tilføyelsen av noen få tilleggstegn, blir gujaratiskrift også brukt til å skrive sanskrit og hindi.
Det eldste kjente eksempel på gujaratiskrift er manuskriptet ’’Adi Parya’’ fra 1591–1592.


== Eksterne lenker ==
Gujarati/Sanskrit alphabet
Gurmukhi

Gurmukhi (panjabi; ਗੁਰਮੁਖੀ «fra munnen til guruen») er et skriftsystem og en abugida som ble utviklet i Punjab i 1539 til å skrive sikhismens hellige tekster. Skriftspråket blir i utgangspunktet brukt til å skrive det indoariske språket panjabi, men blir også brukt til å skrive sanskrit, sindhi og hindustani.


== Eksterne lenker ==
Science of Gurmukhi Alphabet
Javanesisk skrift

Javanesisk skrift (javanesisk: ꦲꦏ꧀ꦱꦫꦗꦮaksarajawa og ꦲꦤꦕꦫꦏhanacaraka) er et skriftsystem og en abugida som ble utviklet av det javanesiske folk på 1200-tallet for å skrive flere austronesiske språk som snakkes i Indonesia, primært javanesisk og en arkaisk form for javanesisk kalt Kawi. Skriftspråket brukes også til å skrive det indoariske språket sanskrit. Javanesisk skrift er i likhet med balinesisk skrift utgått fra brahmiskriften.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Unicode tabell med javanesisk skrift
Tagbanwaskrift

Tagbanwaskrift, også kjent som ’’’Apurahuano’’’,  er et skriftsystem og en abugida som benyttes på Filippinene til å skrive ulike austronesiske språk til Tagbanwafolket. Skriftspråket oppstod omkring 1300, og er antatt å nedstamme fra Kawiskriften på Java, og er i dypere forstand en avart av brahmiskriften.


== Eksterne lenker ==
Unicode Tagbanwa Range 1760-177F
Tagbanwa font
Hanunó’oskrift

Hanunó’oskrift er et skriftsystem og en abugida som benyttes på det sørlige Mindoro på  Filippinene av Mangyanfolkene til å skrive Hanunó'ospråket. Skriften nedstammer fra brahmiskriften og er nært beslektet babayin. Det skrives vertikalt og ’’oppover’’, i stedet for nedover som er det vanlige i nesten alle andre vertikale skriftspråk. Skriften blir vanligvis skrevet på bambus ved hjelp av kniv. De fleste inskripsjoner er relativt nye på grunn av den flyktige naturen til bambus, og der er derfor vanskelig å spore skriftspråkets historie.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Unicode Hanunóo Range 1720-173F
Norsk referansegrammatikk

Norsk referansegrammatikk (NRG) er en grammatikk over norsk språk som kom ut i 1997, skrevet av Jan Terje Faarlund, Svein Lie og Kjell Ivar Vannebo.
NRG ble skrevet samtidig med tilsvarende prosjekt for svensk, dansk og finsk. NRG er på 1223 sider, og selv om den er langt mindre enn de andre nordiske referansegrammatikkene, er den i praksis det sentrale referanseverket for norsk grammatikk. Ingen andre grammatikkverk over norsk er like omfattende som NRG. NRG ble utgitt av Universitetsforlaget.


== Kapitler ==
Grammatiske grunnbegreper
Orddanning
Substantivfraser
Pronomen
Adjektivfraser
Preposisjonsfraser
Verbfraser
Setningsledd og setningsstruktur
Leddstilling
Hovudsetningar og andre ytringar
Leddsetningar
Koordinering
Binding


== Litteratur ==
Jan Terje Faarlund, Svein Lie, Kjell Ivar Vannebo Norsk referansegrammatikk Universitetsforlaget 1997 ISBN 82-00-22569-0Om Norsk referansegrammatikkAkselberg, Gunnstein et al. 1999: Norsk referansegrammatikk. Nordica Bergensia ; 21 - 1999 Nordisk institutt, Universitetet i Bergen, [1999].
Bjørnevik, Åge 2000: Å skildra ei norm : ein vitskapsretorisk refleksjon rundt Norsk referansegrammatikk. Oslo.
Hellebø, Leiv 2003: Studiar i bokmålsnaturen : via Bokmålsordboka, Norsk referansegrammatikk og HPSG. Oslo
Platzack, Christer 1999: I Maal og Minne: [1]
Palimnodes

Palimnodes er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor, kraftig trebukk med antenner som er mye lengre enn kroppen. Arten er brokete farget i hvitt, oker og svart.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra det nordlige India, Bhutan, Nepal, Tibet og Yunnan.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Ancylonotini Lacordaire, 1869
Slekten Palimnodes Breuning, 1938
Palimnodes ducalis (Bates, 1884)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 13. april 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Palimnodes i Encyclopedia of Life 
(en) Palimnodes i Global Biodiversity Information Facility 
Palimnodes – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Ancylonotini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Aulaconotus

Aulaconotus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, gråbrune trebukker. Antennene er ganske lange, hos hannene mye lengre enn kroppen. Pronotum er tydelige smalere enn de jevnbrede dekkvingene, omtrent sylindrisk. Pronotum og dekkvinger har mer eller mindre tydelige, lyse lengdestriper.


== Levevis ==
Larvene lever vanligvis i de hule stammene på storvokste urter, særlig tistler og lignende. De voksne billene finnes ofte på blomster.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, fra India i vest til Taiwan i øst.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Agapanthiini Mulsant, 1839
Slekten Aulaconotus Thomson, 1864
Aulaconotus atronotatus Pic, 1927
Aulaconotus gracilicornis Makihara & A. Saito, 1985
Aulaconotus grammopterus Breuning, 1940
Aulaconotus incorrugatus Gressitt, 1939
Aulaconotus pachypezoides Thomson, 1864
Aulaconotus satoi Hasegawa, 2003
Aulaconotus semiaulaconotus (Hayashi, 1974)
Aulaconotus szetschuanus Breuning, 1968


== Kilder ==
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 24. april 2016 hos Wayback Machine.
Liste over slektene


== Eksterne lenker ==
(en) Aulaconotus i Encyclopedia of Life 
(en) Aulaconotus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Aulaconotus hos NCBI 
(en) Kategori:Aulaconotus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Aulaconotus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Agapanthiini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bildegalleri Arkivert 11. april 2016 hos Wayback Machine.
De europeiske småstatslekene 1997

De europeiske småstatslekene 1997 ble arrangert fra 2. til 7. juni 1997 i Reykjavík på Island. Dette var syvende gang De europeiske småstatslekene ble arrangert.


== Idrettsgrener ==
Følgende grener inngikk i småstatslekene 1997:
Friidrett
Basketball
Bordtennis
Seiling
Judo
Skyting
Leirdueskyting
Squash
Svømming
Tennis
Turn
Volleyball


== Medaljeoversikt ==
Sluttabell:


== Referanser ==
Recchia

Recchia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, lange og tynne, vanligvis lyst brunlige trebukker. De har gjerne lyse tegninger.


== Utbredelse ==
Slekten er vidt utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Aerenicini Lacordaire, 1872
Slekten Recchia Lane, 1966
Recchia abauna Martins & Galileo, 1998
Recchia acutipennis (Gahan, 1889)
Recchia albicans (Guérin-Méneville, 1831)
Recchia boliviana Martins & Galileo, 1998
Recchia distincta (Lane, 1939)
Recchia drechseli Mehl, Galileo, Martins & Santos-Silva, 2015
Recchia fallaciosa (Lane, 1966)
Recchia flaveola Martins & Galileo, 1985
Recchia fonsecai (Lane, 1939)
Recchia gemignanii (Lane, 1939)
Recchia goiana Martins & Galileo, 1985
Recchia gracilis Martins & Galileo, 1985
Recchia hirsuta (Bates, 1881)
Recchia hirticornis (Klug, 1825)
Recchia lanei Martins & Galileo, 1985
Recchia ludibriosa Lane, 1966
Recchia moema Martins & Galileo, 1998
Recchia nearnsi Galileo, Santos-Silva & Le Tirant, 2015
Recchia parvula (Lane, 1938)
Recchia piriana Martins & Galileo, 1998
Recchia planaltina Martins & Galileo, 1998
Recchia procera Martins & Galileo, 1985
Recchia ravida Martins & Galileo, 1985
Recchia veruta (Lane, 1966)
Recchia volcanensis Galileo & Santos-Silva, 2016


== Kilder ==
Liste over artene, med lenker til bilder og utbredelsesdata
Liste over slektene


== Eksterne lenker ==
(en) Recchia i Encyclopedia of Life 
(en) Recchia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Recchia hos NCBI 
Recchia – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Lamiinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bildegalleri
Plistonax

Plistonax er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, ensfarget brun- eller gråaktige trebukker, forholdsvis tettbygde med kraftige bein. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum er nærmest tønneformet med en pigg litt bakenfor midten av siden. Dekkvingene er litt tilspisset i spissen.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Acanthoderini 
Slekten Plistonax Thomson, 1864
Plistonax albituberculatus Silva Junior & Souza, 2019
Plistonax albolinitus (Bates, 1861)
Plistonax antonkozlovi Santos-Silva, Nascimento & Silva Junior, 2020
Plistonax ariasi (Chemsak & Hovore, 2002)
Plistonax hefferni Audureau, 2017
Plistonax inopinatus Lane, 1960
Plistonax insolitus Monné, 2001
Plistonax rafaeli Martins & Galileo, 2006
Plistonax travassosi Monné & Magno, 1992


== Kilder ==
Katalog med utbredelsesdata
Liste over slektene


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri
(en) Plistonax i Encyclopedia of Life 
(en) Plistonax i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Plistonax – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Plistonax – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Acanthoderini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Emeopedus

Emeopedus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Ganske små, mørkt brunlige trebukker med lange antenner. Pronotum er omtrent så langt som bredt uten pigger på sidene. Dekkvingene er nokså parallellsidige og kan ha gule flekker.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, fra Filippinene i vest til Ny-Guinea i øst.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Acanthocinini Thomson, 1860
Slekten  Emeopedus Pascoe, 1864
Underslekten Emeopedus (i nsnever forstand) - Molukkene
Emeopedus degener Pascoe, 1864
Emeopedus insidiosus Pascoe, 1864
Emeopedus solutus Pascoe, 1864
Underslekten Longicornemeopedus Breuning, 1977 - Borneo og Filippinene
Emeopedus alboguttatus Fisher, 1935
Emeopedus griseomarmoratus Breuning, 1956
Emeopedus longicornis Fisher, 1925
Emeopedus pulchellus (Heller, 1924)
Underslekten Papuemeopedus Breuning, 1959 - Ny-Guinea
Emeopedus baloghi Breuning, 1975
Emeopedus papuanus Breuning, 1959
Underslekten Variegatemeopedus Breuning, 1977 - Sumatra
Emeopedus variegatus Fisher, 1927


== Kilder ==
Liste over artene Arkivert 13. september 2017 hos Wayback Machine.
Bildegalleri Arkivert 22. august 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Emeopedus i Encyclopedia of Life 
(en) Emeopedus i Global Biodiversity Information Facility 
Emeopedus – detaljert informasjon på Wikispecies
Trirachys

Trirachys er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore til ganske store, slanke, rødbrune trebukker. Antennene er lengre enn kroppen hos hannene, omtrent så lange som kroppen hos hunnene, særlig de innerste leddene er vanligvis kraftige og noe fortykkede. Pronotum er litt smalere enn dekkvingene, med rundede sider, sterkt tverr-rynket. Dekkvingene er nesten jevnbrede.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Cerambycini Latreille, 1804
Slekten Trirachys Hope, 1841
Trirachys acanthophorus Vitali, 1999
Trirachys achilles (Thomson, 1865)
Trirachys ampliatus (Gahan, 1890)
Trirachys atkinsoni Gardner, 1939
Trirachys basicornis Gahan, 1893
Trirachys externus (Pascoe, 1869)
Trirachys hirsutus Vitali, Gouverneur & Chemin, 2017
Trirachys holosericeus (Fabricius, 1787)
Trirachys indicolus (Bates, 1891)
Trirachys indutus (Newman, 1842)
Trirachys inexpectatus Holzschuh, 1982
Trirachys inhirsutus (Matsushita, 1932)
Trirachys orientalis Hope, 1843
Trirachys perplexus (Gahan, 1890)
Trirachys pseudosinensis Vitali, Gouverneur & Chemin, 2017
Trirachys sartus (Solsky, 1871)
Trirachys sinensis (Gahan, 1890)
Trirachys sphaericothorax Gressitt & Rondon, 1970
Trirachys textor (Pascoe, 1869)
Trirachys trapezoidalis Vitali, Gouverneur & Chemin, 2017


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata, europeiske, afrikanske og asiatiske arter Arkivert 14. august 2018 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 11. april 2016 hos Wayback Machine.
(en) Cerambycini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
(en) Trirachys i Encyclopedia of Life 
(en) Trirachys i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Trirachys hos NCBI 
(en) Kategori:Trirachys – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Trirachys – detaljert informasjon på Wikispecies