Teodoros II Dukas Laskaris

Teodoros II Dukas Laskaris, (gresk: Θεόδωρος Β Δούκας Λάσκαρις), født 1221/1222, død 16. august 1258 var bysantinsk keiser i eksil i Keiserriket Nikea 1254-1258.


== Biografi ==
Teodoros II Dukas Laskaris var eneste sønn av keiser Johannes III Dukas Vatatzes og Irene Laskarina, datter av keiser Teodoros I Laskaris og Anna Angelina, en datter av keiser Alexios III Angelos og Euphrosyne Dukaina Kamaterina. Teodoros ble født i slutten av 1221 eller tidlig i 1222, angivelig på samme dag som hans far besteg tronen. Han fikk en god utdannelse og forble interessert i vitenskap og kunst hele livet. I motsetning til tidligere praksis ble Teodoros II ikke kronet til medkeiser sammen sin far selv om han deltok i det politiske liv i regjeringen fra ca. 1241. På faren, keiser Johannes III’s dødsdag 4. november 1254 ble Teodoros hyllet som keiser av hæren og hoffet, men han ble ikke kronet før en ny patriark (Arsenius Autoreianus) var utnevnt i 1255. Tronskiftet i Nikea ble utnyttet av bulgarerne som invaderte Trakia i 1255 under ledelse av den unge og uerfarne tsar Mikael II Asen av Bulgaria. (Tsar Mikael var på det tidspunkt ca 16 år gammel.) Selv om Teodoros først og fremst var en teoretiker, så tok han umiddelbart den militære ledelsen og marsjerte mot bulgarerne og han vant en knusende seier. Under et nytt felttog i 1256 klarte han å få i stand en gunstig fredsavtale som kan ha fremkalt en lederkrise i Bulgaria. Teodoros fulgte opp sin militære suksess med å annektere flere byer i de vestlige områdene (i det nåværende Hellas) og styrket sin posisjon vis-à-vis det rivaliserende bysantinske riket Despotatet Epirus.
Teodoros favoriserte byråkrater fra middelklassen i stedet for medlemmer av aristokratiet i styringen av riket. Ifølge den britiske historikeren Michael Angold hadde dette delvis bakgrunn i at han satte større pris på kultiverte venner enn det spissborgerlige miljøet blant aristokratiet. Dette møtte motstand fra adelen mot keiseren og hans militære øverstkommanderende (megas domestikos) George Mouzalon, som også var en barndomsvenn av Teodoros. En av lederne for aristokratene, den fremtidige keiser Mikael VIII Palaiologos, ble sendt i eksil anklaget for å ha konspirert med det muslimske Rum-sultanatet (seldsjukkene). Mikael hadde fra 1256 til 1258 ledet de kristne leiesoldatene som tjenestgjorde under sultan Kaykaus II. Under denne krisen ble Teodoros’ epilepsi forverret, og keiseren døde 16. august 1258 og etterlot George Mouzalon som regent for sin syv år gamle sønn Johannes IV Dukas Laskaris.


== Familie ==
Teodoros II Dukas Laskaris ble gift med Elena av Bulgaria, datter av tsar Ivan Asen II av Bulgaria i 1235, og de fikk hadde flere barn, blant andre:

Irene Dukaina Laskarina, som giftet seg med tsar Konstantin Tih av Bulgaria
Maria Dukaina Laskarina, som giftet seg med Nikeforos I Komnenos Dukas, keiser av Despotatet Epirus
Theodora, som giftet seg med Mathieu de Mons, baron av Veligosti
Eudoxia Laskarina, som giftet seg med Pietro I, greve av Ventimiglia
Ifølge George Pachymeres hadde Teodoros en femte datter som kan ha vært illegitim, men som giftet seg med Svetoslav, despot av Bulgaria.
Johannes IV Dukas Laskaris, keiser i Nikea etter sin fars død, men ble blindet av Mikael VIII Palaiologos i 1261


== Referanser ==


== Litteratur ==
John Julius Norwich, Bysants’ historie, Pax Forlag AS, 1997
John H. Rosser, Historical Dictionary of Byzantium, Scarecrow Press, 2011, ISBN 978-0810874770
Alexander Kazhdan (red.), The Oxford Dictionary of Byzantium, ("John Vatatzes"), Oxford University Press, 1991
Albert Failler, "Chronologie et composition dans l'Histoire de Georges Pachymère", Revue des études byzantines, 38, 1980
Jonathan Harris, Byzantium and the Crusades, London: Bloomsbury, 2nd ed., 2014. ISBN 978-1-78093-767-0
George Ostrogorsky, History of the Byzantine State. New Brunswick, N.J: Rutgers University Press, 1969.
Jonathan Phillips, The Fourth Crusade and the Sack of Constantinople (London and New York, 2004)
The New Cambridge Medieval History, Vol. V, Cambridge University Press, 1995. ISBN 0-521-36289-X, 9780521362894
Alexander Canduci, Triumph & Tragedy: The Rise and Fall of Rome's Immortal Emperors, Pier 9, 2010. ISBN 978-1-74196-598-8