jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Thorbjørn Schierup

Thorbjørn Schierup (født 6. juni 1990) er en dansk seiler som spesialiserer seg i laser. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 19.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Thorbjørn Schierup – Olympedia 
(en) Thorbjørn Schierup – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Karl-Martin Rammo

Karl-Martin Rammo (født 6. juni 1989) er en estisk seiler som spesialiserer seg i laser. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 18.Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 15.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Karl-Martin Rammo – Olympics.com 
(en) Karl-Martin Rammo – Olympedia 
(en) Karl-Martin Rammo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Karl-Martin Rammo – World Sailing
Kacper Ziemiński

Kacper Ziemiński (født 4. november 1990) er en polsk seiler som spesialiserer seg i laser. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 17.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kacper Ziemiński – Olympedia 
(en) Kacper Ziemiński – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(pl) Kacper Ziemiński – Polens olympiske komité
Elias Olsen

Elias Olsen (født 10. juli 1823 på Hov på øya Løkta i Nesna, død 1891) var en norsk handelsmann og politiker. Han var sønn av Ole Nicolai Eliassen (1791–1857) og Karen Christophersdatter (1787–1872). På øya Løkta kjøpte Elias Olsen det tradisjonsrike handelsstedet Kopardal. Han anla en større brygge med lagerbygninger for fisk, snekkerverksted og bakeri. Olsen skaffet stedet fast anløp for dampskipsruta og senere hurtigruta. Han var også bestyrer for poståpneriet i 25 år frem til 1887 i tillegg til driften av gjestgiveriet, fiskemottaket og dampskipsekspedisjonen. Handelsvirksomheten til Olsen hadde et relativt stort vareutvalg og gjestgiveriet hadde sjenkebevilgning. Elias Olsen var ordfører i Nesna i 17 år – fra 1854 til 1867, og fra 1877 til 1880.
Den 2. februar 1848 ble han gift med Johanna Jensdatter (1825–1901) på Nesna. Gründer og kvinnesakskvinne Fredrikke Tønder-Olsen var Elias Olsens datter.


== Referanser ==
Anton Julius Sand

Anton Julius Sand (født 24. april 1844 i Nesna, død 16. mai 1916 i Trondhjem) var en norsk lege og politiker.
Han var sønn av legen Fredrik Christian Sand (1813–1871) og hustru Augusta Amalie Francke (1819–1893). Sand vokste opp på Reknes pleiestiftelse for spedalske ved Molde, der faren var direktør. Etter å ha fått sin medisinske embedseksamen arbeidet han en tid sammen med faren. Under den fransk-prøyssiske krig (1870–1871) tjenestegjorde han som militærlege på den tyske siden.I 1874 ble han lege og direktør for Reitgjerdet pleiestiftelse for spedalske, en stilling han hadde i 41 år. Han ble kjent for sin innsats for pasienter som var smittet av leprabasillen, deriblant ved å løsne litt på den totale isolasjonen de hadde levd under. Han praktiserte også som lege ute i bygda.Sand var kommunepolitiker i Strinda og kommunens ordfører i 1898. I mange år satt han i styret Sør-Trøndelag Landhusholdningsselskab og Det Kongelige Selskap for Norges Vel. Han eide gårdene Brøset og Granåsen. Den siste kjøpte han i 1878. I 1905 ble han utnevnt til ridder av St. Olavs Orden.Anton Julius Sand giftet seg 18. januar 1875 med Sophie Augusta Stang (1853–1913), og de hadde 11 barn.Dr. Sands veg på kanten av Tyholt og Kvilhaugen i det tidligere Strinda, nå Trondheim, er oppkalt etter ham.


== Referanser ==
FC Halifax Town

FC Halifax Town er en engelsk fotballklubb som spiller sesongen 2014-15 i Conference National. «The Shaymen», som er kallenavnet til laget, spiller hjemmekampene sine på The Shay i Halifax. Byen Halifax ligger i den engelske regionen West-Yorkshire.


== Historie ==
Klubben ble stiftet i 2008 etter Halifax Town AFC ble oppløst på grunn av økonomiske problemer.  F.C. Halifax Town startet på nivå 8 i Northern Premier League Division One North sesongen 2008-09.  Klubben spilte sin første kamp mot Tamworth i en vennskapskamp 19. juli 2008 og tapte 0-2.  Deres første offisielle kamp var en seriekamp mot Bamber Brigde 16. august 2008 som de tapte 0-3.


=== De første sesongene ===
Den første sesongen endte laget på åttendeplass i ligaen, men vant ligaen neste sesong (2009-10) og rykket opp til Northern Premier League (nivå 7).  Neste sesong gikk like bra og de vant serien og rykket opp til Conference North (nivå 6).  2012-13 rykket de opp til Conference Premier etter å ha vunnet play-off finalen 1-0 over Brackley Town.  Påfølgende sesong kom de på femteplass og var kvalifisert til play-off, men tapte 1-2 over to kamper mot Cambridge United.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) FC Halifax Town – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Herøya Industripark

Herøya Industripark er en av norges største industriparker. Parken ligger i Porsgrunn i Telemark. Den strategiske beliggenheten ved kysten helt i sør gjør at flere internasjonale bedrifter har slått seg ned her grunnet hurtig og effektiv tilgang til Europa og resten av verden.
Herøya Industripark ble etablert av Norsk Hydro AS i 1928-29 i forbindelse med produksjonen av gjødsel. Grunnen til at de valgte å etablere industriparken på akkurat Herøya, var den gode forbindelsen med Europa og resten av verden. Et annet utslagsgivende argument var at sjøen rundt Herøya var isfri året rundt. Fra parken ble etablert til nå har den gjennomgått store forandringer, fra rent Hydro-produksjonssted til å i dag være en åpen industripark. Det produseres hydrogen som brennes for varme, tilsvarende det som 100.000 personbiler kan bruke.


== Referanser ==
Canthophrys gongota

Canthophrys gongota er en ferskvannsfisk.
Den er flattrykt og øynene sitter tett sammen på toppen av hodet. Munnen har tykke lepper og sitter på undersiden av hodet. Den har to par skjeggtråder langs overkjeven og ett par langs underkjeven. Ryggsiden er grønnaktig, med uregelmessige, mørke bånd ned mot den tydelige sidelinjen, mens buksiden er gulhvit. Maksimal lengde er 13 cm.Canthophrys gongota lever i elver og bekker med svak strøm der bunnen består av sand, mudder eller grus. Den er utbredt ved foten til østre Himalaya i nedslagsfeltene til Ganges og Brahmaputra i India (delstatene Uttar Pradesh, Vest-Bengal, Meghalaya, Assam, Manipur og Arunachal Pradesh), Nepal og Bangladesh.Den er den eneste arten i slekten Canthophrys. Det vitenskapelige navnet Somileptus gongota er også blitt brukt om denne arten.


== Referanser ==


== Kilder ==
Kottelat, M. (2012). «Conspectus cobitidum: an inventory of the loaches of the world (Teleostei: Cypriniformes: Cobitoidei)» (PDF). The Raffles Bulletin of Zoology. Supplement No. 26: 1–199. ISSN 0217-2445. Arkivert fra originalen (PDF) 11. februar 2013. 
(en) Canthophrys gongota (Hamilton, 1822) Gongota loach - FishBase


== Eksterne lenker ==
(en) Canthophrys gongota – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Canthophrys gongota i Encyclopedia of Life 
(en) Canthophrys gongota i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Canthophrys gongota hos FishBase 
(en) Canthophrys gongota hos NCBI 
(en) Kategori:Somileptus gongota – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Svein-Inge Thime

Svein-Inge Thime (født 15. desember 1940, død 4. august 2014) var en fotballdommer fra Stavanger. Han var  journalist og leder av sportsredaksjonen i Stavanger Aftenblad.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Svein Inge Thime på worldreferee.com
Svein Inge Thime på www.footballzz.com
Svein Inge Thime på www.footballdatabase.eu
Svein Inge Thime på scoreshelf.com
Svein Inge Thime på nor.worldfootball.net
Bombardier 415

Bombardier 415 Superscooper (tidligere Canadair CL-415 SuperScooper) er et turbopropelldrevet amfibiefly produsert i Canada. Det er spesielt konstruert for vannbombing i forbindelse med brannslukking fra luften.
Bombardier 415 Superscooper etterfulgte det propelldrevne amfibieflyet Canadair CL-215. Produksjonen startet i 1993 og de første leveransene skjedde i november 1994. Flyet lages ved Bombardier Aerospace-fabrikken i North Bay i Ontario i Canada. 88 stk er produsert og disse flyene finnes først og fremst i Canada og i land rundt Middelhavet.
Flyet kan ta inn over 6 tonn vann fra nærliggende sjøer og slippe lasten over et brannsted uten å måtte returnere til base for oppfylling. Under oppfylling felles det ut to «vannskraper» under skroget. Flyet har stor manøvreringsevne og kan følge krokete elveløp eller innsjøer i bue under oppfylling. 
Det er nødvendig med en flystrekning på 1 340 meter for å ta ned flyet fra 15 meters høyde, ta inn 6 137 liter vann på 12 sekunder langs en vannflate på 410 meter i 130 km/t og så igjen stige til 15 meters høyde. Alternativt kan flyets tanker fylles delvis med kortere innflyvninger.


== Spesifikasjoner ==

Besetning: 2 piloter
Lengde: 19,82 meter
Vingespenn: 28,6 meter
Høyde: 8,9 meter
Tomvekt: 12 880 kg
Maksimal brennstoffvekt: 4 650 kg
Maksimal vekt: 19 890
Maksimal vannlast: 6 137 kg
Motorer: Pratt & Whitney Canada PW123AF
Effekt: 2 380 hk
Maksimal hastighet: 359 km/t
Marsjhastighet: 333 km/t
Laveste hastighet for stalling: 126 km/t
Rekkevidde: 2 443 kilometer
Største høyde: 4 500 meter
Største stigningshastighet: 8,1 meter/sek
Startstrekning på land: 840 meter
Startstrekning på vann: 815 meter
Landingsstrekning på land: 675 meter
Landingsstrekning på vann: 665 meter
Dypgående: 1,8 meter
Sagelvvatn naturreservat

Sagelvvatn naturreservat er et naturreservat i Balsfjord kommune i Troms. Det omfatter et våtmarksområde ved sørenden av Sagelvvatnet, bestående av myrer og sumpmark omkring munningen til to mindre elver, Tømmerelva og Langvasselva. Det er et verdifullt trekkområde for mange forskjellige våtmarksfugler, hvorav noen hekkende. Blant artene er horndykker, krikkand, siland, enkeltbekkasin og hettemåse.Reservatet ble opprettet i 2004 for å bevare et karakteristisk myr- og våtmarksområde.


== Referanser ==
Kalevi Jäntti-prisen

Kalevi Jäntti-prisen (finsk: Kalevi Jäntin palkinto) er en finsk litteraturpris som deles ut til unge forfattere. Den er blitt utdelt årlig siden 1942 og prissummen er fra 2012 € 16 000.


== Mottakere ==


== Referanser ==
Minotenk

Minotenk er en minoritetspolitisk tenketank og stiftelse, etablert våren 2010 etter initiativ av Abid Raja.Minotenk skal jobbe for å fremme inkludering og likestilling, og for å motvirke utenforskap, rasisme og diskriminering. Minotenk har som mål å styrke minoriteters tilstedeværelse og engasjement i det offentlige rom og tilby kunnskapsmateriell til ulike deler av samfunnet som jobber med integrering og mangfold. Tenketanken er partipolitisk og religiøst uavhengig, og har FNs verdenserklæring om menneskerettigheter som ideologisk fundament.
Minotenks mandat er å bidra til økt deltakelse og tillit til samfunnet blant innvandrere og deres barn, og sikre at alle har samme muligheter, rettigheter og plikter når det gjelder å delta i samfunnet og ta i bruk egne ressurser. Dette gjøres gjennom bokproduksjon, kurs, seminarer, rådgivning, dialogmøter og foredrag. Siden 2014 har Minotenk produsert hefter og bøker, som blant annet brukes som ressursmateriell i skolen. Tenketanken har totalt distribuert over 20 000 bøker til skoler og andre institusjoner over hele landet. Bøkene omhandler temaer som krysskulturell oppvekst, identitet og tilhørighet, rasisme og diskriminering, radikalisering og ekstremisme, seksuell helse og likestilling.
Styreleder i Minotenk er Navjot Kaur Sandhu, og daglig leder er Linda Noor.


== Utgivelser ==
Hva tenker du om likestilling? (2020), skrevet av Haboon Hashi og Ibrahim Mursal
Salafisme i Norge – Historien om Islam Net og Profetens Ummah (2020), fagbok skrevet av Marius Linge og Sindre Bangstad
En vei ut? (2019), skrevet av Haboon Hashi
iLove 2 – seksuell helse (2019), tekstsamling red. Ellen Reiss og Julie Ræstad Owe
Radikalisering – fenomen og forebygging (2018), fagbok/tekstsamling red. Ellen Reiss og Linda Noor
Kjære Bror (2018), tekstsamling red. Umar Ashraf og Linn Firdaous Nikkerud
Skal liksom liksom-passet ditt bety noe? (2017), tekstsamling red. Ellen Reiss
Kvinner som hater menn (2017), diktsamling skrevet av Sumaya Jirde Ali
Islamsk humanisme (2016), tekstsamling red. Ellen Reiss og Linda Noor
Hvit PR (2016), fagbok skrevet av Umar Ashraf og Ellen Reiss
iLove - identitet og kjærlighet (2014), tekstsamling red. Ellen Reiss
Radikalisering blant unge muslimer i Norge (2014), tekstsamling red. Linda Noor


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
James Boyd White

James Boyd White (født 1938) er en amerikansk professor i juss, litteratur, forsker og filosof som er blitt kreditert for å igangsatt den litterære bevegelsen «Law & Literatur» (Lov og litteratur), og er en framstående eksponent for analyser av grunnleggende retorikk innenfor tolkningen av juridiske tekster. Dette er uttrykt i flere av hans utgivelser, eksempelvis hans første bok, The Legal Imagination: Studies in the Nature of Legal Thought and Expression (1973). Han er i dag professor emeritus ved Universitetet i Michigan.


== Liv og virke ==
White gikk på Amherst College, hvor han tok eksamen i 1960 med en B.A. i klassikerne, og fortsatte med å få en M.A. i engelsk litteratur fra Universitetet i Harvard i 1961, og en LL.B. (bachelor i jus) fra Harvard Law School i 1964.Han praktiserte som advokat i firmaet Foley, Hoag & Eliot i Boston før han gikk over i undervisningen. Han underviste i jus ved Universitetet i Colorado fra 1967 til 1974, ved Universitetet i Chicago fra 1974 til 1983, og har vært ved Universitetet i Michigan fra 1983 og til i dag. Her har han vært professor i juss, professor i engelsk litteratur, professor II i klassikerne. Han er også et medlem av American Academy of Arts & Sciences.


== Bibliografi ==
Whites mest velkjente bok, The Legal Imagination, ble utgitt i 1973. Boken var formet hovedsakelig som en lærebok for studenter som studerte juridisk språk. I denne boken er litterære og andre tekster sammenlignet med juridiske tekster på en slik måte at de former figurers identiteter og konsepters betydningsinnhold. Denne boken har i stor grad formet den litterære bevegelsen «Law & Literature».Whites påfølgende bøker er:
When Words Lose Their Meaning (1984)
Heracles' Bow (1988)
Justice As Translation (1990)
Acts of Hope (1994)
«This Book of Starres»: Learning to Read George Herbert  (1994)
From Expectation to Experience : Essays on Law and Legal Education (2000)
The Edge of Meaning (2003)
Living Speech: Resisting the Empire of Force (2006)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Omtale av White hos Universitetet i Michigan
Whites hjemmeside (med en bibliografi over hans utgivelser)
Comment on Jame Boyd White's Living Speech, by Dr. Yofi Tirosh Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
Elizabeth Wilmshurst

Elizabeth Wilmshurst er en tidligere assisterende direktør for den juridiske avdelingen i det britiske utenriksdepartementet. Hun ble ansatt i 1974 som ung jurist. Hun sa opp sin stilling den 20. mars 2003, samme dag som USA og Storbritannia angrep Irak. Først i 2005 ble grunnen til oppsigelsen kjent for offentligheten; hun kunne ikke slutte seg til at en invasjon av Irak ville være lovlig. Hun er i ettertid kjent som den eneste statsansatte jurist i Storbritannia som ikke aksepterte invasjonen av Irak. Hun arbeider i dag ved The Royal Institute of International Affairs i London og er gjesteprofessor ved University College London.


== Referanser ==
Erik Bertrand Larssen

Erik Bertrand Larssen (født 9. august 1973) er en norsk forfatter og foredragsholder. Han er utdannet siviløkonom og var tidligere fallskjermjeger.
Larssen er utdannet siviløkonom og arbeidet etter karrieren i militæret ved blant Finansbanken, NetCom og Mercuri Urval. Han har arbeidet med lederopplæring. Han ble kjent som forfatter av boken Bli best med mental trening, en bok han skrev etter å ha arbeidet med det norske skilandslaget under Ski-VM 2011 i Oslo og langrennsløperen Petter Northug. Han fulgte deretter opp med boka Helvetesuka - 7 dager som forandrer livet ditt i 2014. Boken ble fort en bestselger og skal lanseres internasjonalt. Han var gift med Louise Mohn, datter av Trond Mohn.


== Bibliografi ==
2013: Bli best med mental trening, Stenersens forlag ISBN 9788272015632 
2014: Helvetesuka - 7 dager som forandrer livet ditt, Stenersens forlag ISBN 9788272015755
2016: Nå! Grip øyeblikket, det er alt du har, Stenersens Forlag ISBN 9788272016165
2021: Mental Rehab - fem steg til en fantastisk hverdag, Stenersens forlag ISBN 9788272017124


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Erik Bertrand Larssen på Internet Movie Database
Simen Kind Mikalsen

Simen Kind Mikalsen (født 4. mai 1993) er en norsk fotballspiller som spiller for Råde Idrettslag.Han kom fra Ull/Kisa før sesongen 2014.
Han debuterte i Tippeligaen i den 10. serierunden mot erkerivalen Vålerenga, da han kom inn som innbytter i det 79. minutt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Simen Kind Mikalsen – Transfermarkt 
(en) Simen Kind Mikalsen – Soccerway 
(no) Simen Kind Mikalsen – Norges Fotballforbund 
(en) Simen Kind Mikalsen – FBref
Finn C. Knudsen

Finn C. Knudsen (født 1868, død 1955) var en norsk forretningsmann og politiker (Høyre) i Porsgrunn. Han kom til å prege næringslivet i Skiensfjorden fram til utbruddet av den andre verdenskrig. Han var sønn av Jørgen Christian Knudsen (1843–1922) og Marie («Mimmi») Henriette Resch, bror av Christen Knudsen og nevø av statsminister Gunnar Knudsen på Borgestad.
Knudsen hadde i sitt yrkesaktive liv en rekke viktige verv i næringslivet i Skiensfjorden. Han var blant annet direktør i Eidanger Sparebank, Skiensfjordens Kreditbank, Traag Iscompagnie, Bratsberg Bruk og Norsk Metallverk/Porsgrunn Metalverk A/S. Han var også ordfører i Eidanger kommune i periodene 1908 til 1910 og 1917 til 1919 og var stortingsrepresentant fra 1922 til 1924. Knudsen var også sterkt engasjert i sportsklubben Urædd og utga to lokalhistoriske bøker.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Finn C. Knudsen: Eidanger – Porsgrunn, Porsgrunn 1932
Jon Skeie: Porsgrunns historie (bind III) - Storindustriens havneby, utgitt av Porsgrunn kommune 2007 (ISBN 978-82-997388-2-8)
Ellen Wessel og Lulli Knudsen: Våre besteforeldre Guro og Christen Knudsen – deres barn og barnebarn, Oslo 1929. Opptrykk 1999, side 227-233.


== Eksterne lenker ==
(no) Finn C. Knudsen hos Norsk senter for forskningsdata
Terje André Kretz

Terje André Kretz (født 3. mars 1944) er en norsk tegneserieskaper og illustratør. Han illustrerte og skrev flere tegneserier for barn på 1980-tallet. Terje Kretz signerte gjerne tegningene sine med TAK.


== Tegneseriehefter og -album ==
Oversikten kan mangle titler.

1979: En reise gjennom Holmestrands historie 
1980: Dido 1: Dido i villmarka, utgitt av Hjemmet
1981: Du og jeg og alle andre!!, utgitt av Framfylkingen, trykt i Holmestrand Handelstrykkeri
1982: Dido 2: Dido og trollmennenes kamp, utgitt av Hjemmet
1984: Det som virkelig skjedde er mer spennende enn noe eventyr
1984: Den norske arbeiderbevegelses historie 1845-1927, redaktører Truls Gerhardsen og Rolf Kr. Larsen, utgitt av Arbeidernes Opplysningsforbund
1984: Ravn – historien om Ragnar Herlaugsson – 1: Blodsverdet, utgitt av Bladkompaniet
1984: Ravn 2: Vargvinter, utgitt av Bladkompaniet
1984: Ravn 3: Terpalas glemte kilder, utgitt av Bladkompaniet
1985: Ravn 4: Sagnet om de røde nøkkerosene , utgitt på eget forlag
1986: Trollsvans 1 – Småtroll på eventyr, julehefte, manus sammen med dattera Lina Cecilia Kretz, utgitt i heftene Trollsvans og det mystiske bergtrollet og Skogtrollet året etter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Terje André Kretz i BIBSYS
Kort omtale i Morten Harpers Tegneserien i og utenfor rutene. 2 : Tegneseriens triangel (1997), side 215
Lambiek Comiclopedia om Terje André Kretz
Zeshan Shakar

Zeshan Arild Shakar (født 7. september 1982 i Oslo) er en norsk statsviter og prisvinnende forfatter. Shakar er kjent for sitt skjønnlitterære forfatterskap som dekker arbeidsinnvandrere og deres familiers opplevelser i Norge. Shakar debuterte høsten 2017 med romanen Tante Ulrikkes vei,  for hvilket han mottok Tarjei Vesaas' debutantpris. Siden har han utgitt romanene Gul Bok (2020) og De kaller meg ulven (2022). 
Tante Ulrikkes vei ble høsten 2019 satt opp som teaterstykke på Det Norske Teatret. Sammen med Don Martin skrev han teaterstykket Linje 5, som hadde premiere på samme teater høsten 2020.


== Bakgrunn og virke ==
Shakar er oppvokst på Stovner i Oslo med norsk mor og pakistansk far. Han er utdannet statsviter ved Universitetet i Oslo og har økonomiutdannelse fra Handelshøyskolen BI. Han arbeider i Oslo rådhus. Shakars far var blant de første pakistanske arbeidsinnvandrerne i Norge. Shakar har to barn, og er gift med Mishell Akhtar Shakar, pedagog, rådgiver og sakprosaforfatter.  
Shakar debuterte høsten 2017 med romanen Tante Ulrikkes vei, etter veien på Stovner med samme navn. For denne boka mottok han Tarjei Vesaas' debutantpris og bokbloggerprisen, og romanen solgte over 150.000 eksemplarer. Boka har også blitt satt opp som teaterstykke. I 2020 slapp han sin andre roman, Gul bok. Sammen med Don Martin skrev han teaterstykket Linje 5 som hadde premiere på Det Norske Teatret høsten 2020. Shakar mottok i 2020 Oslo by kunstnerpris og Neshornprisen. I 2022 gav han ut sin tredje bok i det som er omtalt som triologien om klassereisen, De kaller meg ulven. Han ble nominert til LOs litteraturpris for arbeiderlitteratur. Samme år ble han tildelt Bokhandlerprisen.


== Bibliografi ==
Tante Ulrikkes vei – roman, Gyldendal (2017)
Gul bok – roman, Gyldendal (2020)
De kaller meg ulven – roman, Gyldendal (2022)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tante Ulrikkes vei: et møte med Zeshan Shakar – lydopptak på Bergen Offentlige Bibliotek 12. september 2018
Jeg vet om en gutt/jente

«Jeg vet om en gutt» eller «Jeg vet om en jente» er en norsk sang. Melodi og tekst ble skrevet av Arne Bendiksen. Den var ett av bidragene til Melodi Grand Prix 1967, den norske uttagingen til Eurovision Song Contest 1967 i Wien i Østerrike.
Sangen ble framført på norsk av tvillingsøstrene Randi & Torill med lite orkester og hadde da tittelen «Jeg vet om en gutt» og så på nytt av Vestlandsduoen (Kari Medaas & Ivar Medaas) med stort orkester, da med tittelen «Jeg vet om en jente». Bidraget endte på femte- og sisteplass med ett poeng: fra Trondheim.


== Innspillinger ==
Tvillingene Randi og Torill Eriksen med Carsten Kloumans orkester. Innspilt i Oslo 27. februar 1967. Utgitt på singlen His Master's Voice AL 6146.
Vestlandsduoen. Innspilt i 1967. Utgitt på singlen Nor-Disc NOR 146.
Rigmor og Kari Ann m/Kjell Karlsens orkester. Innspilt i 1967. Utgitt på singlen Triola TN 464.


== Referanser ==
Frøken Alfabet

«Frøken Alfabet» er en norsk sang. Melodien, som er en slowfox, ble skrevet av Ernst Aas. Teksten ble skrevet av Oddvar Eika. Den var ett av bidragene til Melodi Grand Prix 1960, den norske uttagingen til Eurovision Song Contest 1960 i London i Storbritannia.
Sangen ble framført på norsk av Jens Book-Jenssen i semifinalen og endte på fjerdeplass med 28 poeng. I finalen ble sangen framført på norsk av Per Müller og endte på sjetteplass med 59 poeng.


== Innspilling ==
Jens Book-Jenssen med Willy Andresens orkester. Innspilt i Oslo 29. februar 1960. Utgitt på singlen His Master's Voice AL 6092.
Torhild Lindal med Sigurd Jansens orkester. Innspilt i 1960. Utgitt på singlen Karusell KM-13.


== Referanser ==
Det blir sol hvor vi seiler

«Det blir sol hvor vi seiler» er en norsk sang (vals). Melodien ble skrevet av Magnar Skorgen. Teksten ble skrevet av Egil Hagen.Sangen var ett av bidragene til den norske Melodi Grand Prix 1960, og konkurrerte følgelig om å representere Norge i Eurovision Song Contest 1960 i London i Storbritannia. Den ble framført på norsk av Jens Book-Jenssen i semifinalen, og endte på niendeplass med 21 poeng.


== Innspilling ==
Jens Book-Jenssen med Willy Andresens orkester. Innspilt i Oslo 29. februar 1960. Utgitt på singlen His Master's Voice AL 6092.


== Referanser ==