Elsie Mackay

Elsie Mackay (født 1. januar 1893 i Simla i Britisk India, død 13. mars 1928) var en britisk skuespiller, interiørarkitekt og luftfartspionér som omkom under et forsøk på å krysse Atlanterhavet sammen med Walter G.R. Hincliffe. Som skuespiller kalte hun seg Poppy Wyndham.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Elsie Mackay ble født i 1893 i Simla i Britisk India  til James Mackay, 1st Earl of Inchcape of Strathnaver, en britisk koloniembetsmann i India som ble styreformann for Peninsular and Oriental Steam Navigation Company, og hans hustru Jean Paterson Shanks. Hennes far var også president for Bengals handelskammer, medlem av Legislative Council for Generalguvernører og visekonger av India og rådgiver for Secretary of State for India.Det ble kjent at hennes familie ville gjøre henne arveløs etter at hun flyktet med skuespiller Dennis Wyndham for å gifte seg 23. mai 1917. Hun opptrådte på film og scene som Poppy Wyndham fra 1919 til 1921. Ekteskapet ble annullert i 1922. (Mange kilder blander hennes navn med den amerikanske skuespillerinnen med samme navn).


=== Teater og film ===
Poppy Wyndhams filmkarriere omfatter A Great Coupe  (1919) som Kate Hampton., Snow in the Desert (1919), Many a Slip (1919) som The Girl, Nothing But the Truth (1920 som Gwendolyn Gerald, A Dead Certainty (1920) som Pat Stone, The Town of Crooked Ways (1920) som Queenie Clay, The Tidal Wave (1920) (som Carmen Hale / Columbine), og A Son of David (1920) som Esther Raphael.


=== Interiørarkitekt ===
Etter at ekteskapet med Wyndham ble annullert, vendte hun tilbake til sin familie og en ny karriere som interiørarkitekt, tegnet de strålende interiører i sin fars rederis båter, rederiet Peninsular and Oriental Steam Navigation Company (P&O). I 1923 døpte og sjøsatte hun SS «Maloja», og fortsatte med å tegne det meste av interiøret på fire P&O "R" class skip i 1925: SS «Rawalpindi», SS «Ranchi», SS «Ranpura» og SS «Rajputana», plus RMS «Viceroy of India» i 1927.


=== Flyving ===
I 1923 tok hun flytimer, fikk pilot's licence ved De Havilland Flying School, muligens den andre kvinne siden første verdenskrig etter Mrs. Atkey, kjøpte et fly,, og uttalte sin hensikt om å bli den første kvinne til å fly Atlanterhavet. Hun ble sett på som datidens rollemodeller blant kvinner, for sin opptreden og manerer, vellkledt og med smykker. Hun ble lagt merke til for å kjøre en Rolls-Royce i stor hastighet og ble lagt merke til i sitt fly, en Avro dobbeltdekker over South Ayrshire og Wigtownshire. Hun deltok til og med i en «outside loop», den mest farlige av alle stunts i luften, med kaptein E. C. D. Herne som pilot. Under denne manøvre røk hennes sikkerhetsbelte, men hun klamret seg til bardunene, mens hennes kropp svingte utenfor flyet som en sten i et snøre. Hun var en av de første kvinner i England som fikk sin Royal Aero Club pilot’s licence og ble senere innvalgt i nominasjonskomiteen for piloter i British Empire Air League.

==Transatlantisk flyvning==*For å tilfredsstille sin ambisjon om en Atlanterhavsflyvning kjøpte hun en Stinson Detroiter. Hun var blitt imponert over flyets prestasjoner etter Ruth Elder's mislykkede forsøk i 1927. (En oljelekkasje 450 km ute i Atlanterhavet var årsaken). Det ble sendt med båt fra USA til England, til Brooklands bilbane, som da også ble benyttet som flyplass. Hun ga det navnet «Endeavour». Det var et monoplan med vingespissene malt i gull, men ellers sort skrog, med en ni-sylindret, 450 Hk Wright Whirlwind J-6-9 (R-975) motor som ga det en marsfart på 300 km/t.Tidlig i mars 1928 oppdaget Daily Express at kaptein Hinchliffe og Mackay forberedte en transatlantisk flyvning med sine forsøksflyvninger på RAF Cranwell og at paret bodde på George Hotel i Leadenham nær Grantham. Historien var taus om Mackays trussel om rettslig forføyning, da hun forbedte en avreise uten oppmerksomhet mens hennes far var i Egypt, hadde lovet sin familie at hun ikke ville forsøke.
Den 13.mars 1928 tok «Endeavour» av fra RAF Cranwell, Lincolnshire,. Med minimal oppmerksomhet da Hinchliffe bare hadde foralt to av sine venner at han og Elsie, registert under pseudonymet Gordon Sinclair.  Om lag fem timer senere, kl 1:30 pm rapporterte fyrvokterne på Mizen Head, på sydvestkysten av Cork, Irland at de hadde sett flyet over landsbyen Crookhaven, på storsirkelruten mot Newfoundland. En fransk dampbåt rapporterte senere å ha sett dem, forsatt på kursen. En samling tilskuere, om lag 5 000 hadde møtt frem og ventet på Mitchel Field, Long Island. I desember 1928, åtte måneder senere ble en identifiserbar del av understellet (et hjul med serienr.) vasket i land, nordvest i Ireland.


== Se også ==
Frances Wilson Grayson
Amelia Earhart


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Elsie Mackay på Internet Movie Database 
(en) Elsie Mackay hos Find a Grave
BBC Radio 4 Making History - Elsie Mackay overview
West over the Waves - Elsie Mackay tribute site Arkivert 8. august 2017 hos Wayback Machine.
Pictures of Elsie, her father and mother, and Capt. Walter G. R. Hinchliffe and an erroneous Fokker composite image at Jamd.com
Images and Info of Stinson Detroiter SM-1 at Airliners.net
Crossing the Horizon, a novel based on Elsie Mackay's flight