jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Strømmen videregående skole

Strømmen videregående skole (etablert 1961) er en yrkesfaglig videregående skole som ligger i Strømmen. Skolen har 150 ansatte og litt over 1200 elever. Ved skoleåret 2019/20 tilbys utdanning i blant annet automatisering, elektrofag, industriteknologi, barne/ungdomsarbeider, ambulanse og helsearbeid. Rektor er Ingeborg Goplen.Skolen var studiested for Fagskolen Oslo Akershus og har fortsatt opplæring for studenter tilknyttet fagskolestudier.


== Historie ==
Skolen ble etablert i 1961 som Romerike yrkesskole. Første året hadde man jern- og metall, elektriker, snekker og kjole/draktsyere. Fra 1962 utvidet skolen med husstell, samt verkstedskole for frisører og maskinarbeidere. Etter å ha startet med instrumentmakere i 1963 og sveising i 1966 hadde skolen gått fra 91 til 247 elevplasser. Wilhelm Olsen var rektor fra 1960 til han døde i 1965.
I 1966 overtok Akershus fylke alle videregående skoler, inkludert Akershus yrkesskole og Lillestrøm lærlingeskole (etablert 1911 som Lillestrøm tekniske aftenskole). Under rektor Walther Larsen (som satt frem til sin død i 1974) ble det gjennomført en utbygging som stod ferdig i 1973 og det var 484 elevplasser. Ny fagområder var da fotograf, reklamemaler, teknisk tegner, bilmekaniker, og radio- og fjernsynsarbeider. Omkring 1980 tilkom sosial- og helsefag og barnepleier, på bekostning av husstell og kjolesyere som da ble avviklet.
Ved bygging av nye Skedsmo videregående skole omkring 1985 ble snekker og kjemi/prosess flyttet dit, hvilket gjorde det mulig å flytte hjelpepleierne fra Lurud sykeheim til skolens egne lokaler. Nye fag i 1986 var automasjon og interiør og elevtallet justert til 488 plasser. Nytt navn fra 1986 ble Strømmen videregående skole.


== Referanser ==
Stanley Black & Decker

Stanley Black & Decker, Inc. er et amerikansk selskap som produserer verktøy. Selskapet ble stiftet i 2010 gjennom en fusjon mellom Stanley og Black & Decker.
Stanley Security er en del av selskapet.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Thea Olsen

Thea Olsen (født 1987 i Bærum) er en norsk sportsjournalist og programleder for TV 2. Hun er kjent som sportsanker ved TV 2 og som programleder for sesong 5 av programmet Best av de beste høsten 2014, samt Matagentene i 2013/2014 på samme kanal.
Olsen er datter av den tidligere NRK-journalisten Knut Olsen og fotograf Guro Eriksen. Hun er utdannet journalist ved Norges Kreative Fagskole, nå Høyskolen Kristiania, i Oslo.


== Eksterne lenker ==
(en) Thea Olsen på Internet Movie Database 
(no) dagbladet.no: Thea Olsen snakker ut om den første jula uten pappa Knut Olsen
Honda Atlas Cars Pakistan

Honda Atlas Cars (Pakistan) Limited er et samarbeid mellom Honda (Japan) og Atlas Group (Pakistan). Selskapet ble stiftet 4. november 1992, og samarbeidsavtalen ble underskrevet 5. august 1993. Selskapet er oppført på børsene i Karachi, Lahore og Islamabad. 
14. juli 1994 startet forhåndssalget av Hondabiler i seks utsalg i Karachi, Lahore og Islamabad. Senere har selskapet etablert tjueen 3S-utsalg («Sales, Service and Spare Parts» - «Salg, service og reservedeler»), tjue 2S-utsalg («Service and Spare Parts» - «Service og reservedeler») og seks 1S-utsalg («Spare Parts» - «Reservedeler») i alle de store byene i Pakistan. 


== Produkter ==
Honda Accord
Honda City
Honda Civic
Honda CR-V
Honda CR-Z


== Eksterne lenker ==
Honda Pakistan
Motor Company of Botswana

The Motor Company of Botswana (Pty.) Ltd. var et samarbeid mellom Hyundai Motor Company og deres lokale forhandlerselkap Hyundai Motor Distributors. Selskapet ble dannet i 1992 med hovedkvarter i Gaborone, Botswana. I februar 1993 begynte de å sette sammen CKD-kit.


== Modeller ==

		
		
		
		
		
		


== Eksterne lenker ==
SOUTH AFRICA: Job losses follow Hyundai liquidation
Chebera-Churchura nasjonalpark

Chebera-Churchura nasjonalpark (også stavet Chorchora) er en nasjonalpark som ligger i Etiopia. Parkens areal er 1 215 km², og ligger i regionen for sørlige nasjoner, nasjonaliteter og folk. Parken var tidligere del av Kulo Konta kommersielle jaktområde for elefantjakt. Nedgangen i elefantbestanden i Afrika og behovet for å ha uberørte leveområder for elefanten var motivasjonen for å opprette nasjonalparken. Den fikk i 2005 offisielt status som nasjonalpark etter diskusjoner og forhandlinger med lokalbefolkningen. Nasjonalparkens område ligger på mellom 550 og 1 700 moh, og varierer mellom høylandsskoger og kupert terreng med buskvegetasjon. Klimaet er varmt men frodig, siden det normalt faller mellom 1000 mm og 3500 mm nedbør årlig – mest i regntiden fra april til august. Det er mange småelver og bekker i parken som danner tre mindre innsjøer (Keriballa, Shasho og Koka). Parkens hovedkvarter ligger i landsbyen Ameya like utenfor parkens grenser.
Chebera-Churchura nasjonalpark ligger omtrent 460 kilometer sørvest for hovedstaden Addis Abeba, og kan nås med bilvei. Siden parken er ny, er det (pr. 2014) få fasiliteter for turister. 2010 var det første året parken hadde utenlandske besøkende, men antallet var bare 20.


== Dyreliv ==
Bekkene og vannhullene i parken gir grunnlag for et rikt dyreliv med 37 større pattedyrarter og 237 fuglearter registrert hittil (2014). Av elefanter er det minst 60 individer i forskjellige flokker som lever i parken. I tillegg er det (blant annet) afrikansk bøffel (kafferbøffel), flodhest, vannbukk, løver, servaler, leoparder og vortesvin her. I en spørreundersøkelse blant lokalbefolkningen i 2012 konkluderes det med at rovdyr i nasjonalparken utgjør et problem for bønder som driver husdyrhold.


== Referanser ==


== Kilder ==
Ethiopian Wildlife Conservation Agency: Chebera Churchura National Park Besøkt 8. oktober 2014


== Eksterne lenker ==
Chebera Churchura National Park - Offisielt nettsted Besøkt 7. oktober 2014
Omriss av Chebera-Churchura nasjonalpark i Openstreetmap Besøkt 7. oktober 2014
Stafett-NM på skøyter junior 1990

Stafett-NM på skøyter junior 1990 ble avholdt på Kongsberg idrettspark i Kongsberg 14. januar 1990.Teknisk arrangør var Kongsberg Idrettsforening. 
Norgesmestere for damer ble Sportsklubben Ceres som stilte med Linda Olsen, Jane Iren Nielsen og Trude Nielsen på laget, og for herrer ble det Ask Skøyteklubb som stilte med Thor André Pedersen, Åsmund Svensson og Per Anders Kvam på laget.


== Damer junior ==


== Herrer junior ==


== Kilder ==
Medaljevinnere i norske mesterskap på skøyter – Kvinner Junior, Stafett (se side 14) Arkivert 13. september 2014 hos Wayback Machine.
Medaljevinnere i norske mesterskap på skøyter – Menn Junior, Stafett (se side 17 og 18) Arkivert 13. september 2014 hos Wayback Machine.
Eng, Trond og Teigen, Magne, red. (2005). «Kvinner, Junior – Stafett». Norske Mesterskap på skøyter 1894–2005 (norsk) (3 utg.). Askim / Veggli. s. 192. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 7. oktober 2014. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
Eng, Trond og Teigen, Magne, red. (2005). «Menn, Junior – Stafett». Norske Mesterskap på skøyter 1894–2005 (norsk) (3 utg.). Askim / Veggli. s. 161. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 7. oktober 2014. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
Arrangører av Norske Mesterskap gjennom tidene – Junior-NM stafett (arrangert 1987-1992) Arkivert 6. oktober 2014 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Junior-NM stafett 1990 på YouTube Lengde: 2 min. 15 sek. Sitat: «HBSK vs Fana under junior-NM i Kongsberg 1990. Ingar Skillinghaug, Arild Skillinghaug, Steinar Johansen for HBSK. Vidar Lilletvedt, Remi Hereide, Ronny Yndestad for Fana»
ASK stafett (ikke hele) på YouTube Lengde: 1 min. 16 sek.
Ahora (Costa Rica)

Ahora er ei costaricansk riksdekkende dagsavis. Den eies av mediekonsernet Grupo Nación, og kom ut for første gang i 2014.
Avisas første ansvarlige redaktør er Guiselly Mora.


== Eksterne lenker ==
Avisas nettsted
Isamu Akasaki

Isamu Akasaki (japansk: 赤崎 勇 Akasaki Isamu, født 30. januar 1929 i Kagoshima-prefekturet, død 1. april 2021) var en japansk ingeniør, forsker og nobelprisvinner, kjent for oppdagelsen av lyssterke blå galliumnitridbaserte lysdioder i 1989 og videreutvikling av teknologien. Akasaki ble i 2014 tildelt Nobelprisen i fysikk sammen med Hiroshi Amano og Shuji Nakamura «for oppfinnelsen av effektive blå lysdioder som har muliggjort lyssterke og energisparende hvite lysskilder». Han mottok Kyotoprisen for avansert teknologi i 2009 og IEEEs Edison-medaljen.
Akasaki var professor ved Meijo-universitetet i Nagoya og ved Universitetet i Nagoya.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på Nagoyas universitets nettside
(en) Nobelprisen i fysikk 2014 hos Nobelprize.org
(en) Isamu Akasaki hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysikk 2014
Mælkrakk

En mælkrakk er et fiskeredskap som ble brukt under lagesildfisket der det var strie strømmer.


== Referanser ==
Steppemåke

Steppemåke (Ichthyaetus ichthyaetus) er en monotypisk art i måkefamilien (Laridae), der den inngår i slekten Ichthyaetus. Arten er observert i Norge, første gang da en årsunge ble ringmerket på Aker Brygge i Oslo mandag 18. august i 2014. Dagen etter ble en annen umerket fugl observert ved Vaterland. I ettertid er arten observert her nesten årlig, selv om den er sjelden.


== Biologi ==

Steppemåka betydelig større enn hettemåka og måler 60–72 cm og veier 900–2 000 g, med et vingespenn på 155–170 cm. I hekkedrakt har fuglene ei karakteristisk svart hodehette og små hvite øyeflekker over og under øynene. Vingene er dessuten spissere enn hos andre store måkefugler. Ellers er fjærdrakten for det meste hvit med perlegrå overside.Fuglen er trekkfugl og hekker på noen få svært små, spredte lokaliteter fra Svartehavet (Krim, Donaudeltaet) og østover til Balkhasjsjøen og flekkvis videre til det nordvestre Mongolia; også Tibet, samt i Nord-Kina (Gansu, Qinghai, Indre Mongolia). Fuglene overvintrer ved kysten av det østlige Middelhavet, Rødehavet, langs det sørlige Kaspihavet og nordover langs Indiahavet øst til Myanmar, sjelden også Thailand; også i det nordindiske lavlandet (Nord-India) og i det sør-sentrale Etiopia.Habitatet finnes langs kysten og store elver. Den tiltrekkes av menneskeskapte matkilder som havner, fiskedammer og søppelfyllinger. Hekker i kolonier på golde øyer i ferske og saltholdige innsjøer og innlandshav i generelt tørre områder. Fuglene returnerer til koloniene tidlig i mars og legger fra tidlig i april.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Steppemåke i Encyclopedia of Life 
(en) Steppemåke i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Steppemåke hos Artsdatabanken 
(sv) Steppemåke hos Dyntaxa 
(en) Steppemåke hos ITIS 
(en) Steppemåke hos NCBI 
(en) Kategori:Ichthyaetus ichthyaetus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Ichthyaetus ichthyaetus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ichthyaetus ichthyaetus – detaljert informasjon på Wikispecies
Nutbush

Nutbush er en liten by i Haywood County som ligger i den vestlige delen av staten Tennessee. Nutbush er mest kjent for å være føde- og hjemstedet til Tina Turner, som hun beskiver i sangen Nutbush City Limits fra 1973. I 2002 ble et segment av Tennessee State Route 19 nær Nutbush døpt Tina Turner Highway.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Luisa in Nutbush, Tennessee – Hometown of Tina Turner (Part 4)» (engelsk)
Rogier Blokland

Rogier Philip Charles Eduard Blokland (født 16. februar 1971 i Dordrecht) er en nederlandsk lingvist og professor i finsk-ugriske språk ved Uppsala universitet.


== Livet og forskning ==
Blokland studerte ved Universitetet i Groningen, hvor han avla sin mastereksamen i 1997 og hvor han fikk sin doktorgrad ved Cornelius Hasselblatt i 2005. Etter studiene jobbet han som lektor, gjesteforeleser, og som vitenskapelig assistent ved forskjellige universiteter, blant annet ved Tallinn, Tartu, ved Ernst-Moritz-Arndt-Universität Greifswald samt ved Humboldt-universitetet i Berlin.
2005-2006 vikarierte han professoratet i Finno-Ugristik (Cornelius Hasselblatt) i Groningen og 2009-2010 professoratet Finnougristik/Uralistik (tidligere Eugen Helimski) ved Universität Hamburg. 2011 tiltrådte han stillingen som vitenskapelig assistent ved professoratet i Finnougristik (Elena Skribnik) ved Ludwig-Maximilians-Universität i München.
2014 ble Rogier Blokland, som oppfølger av Lars-Gunnar Larsson, tilkalt til professoratet i Finnougristik ved Instituttet for Moderne Språk på Uppsala universitet.


== Forskning ==
Forskningsfokus av Blokland er de østersjøfinske, permiske og samiske språk, hvor han er særlig opptatt av språkdokumentasjon og språkkontakt, særlig når det gjelder de små, utrydningstruede språkene.


== Skrifter (utvalg) ==
Monografier2009 The Russian loanwords in literary Estonian. WiesbadenPublikasjoner2007 Language and Identity in the Finno-Ugric World. Maastricht (i samarbeid med Cornelius Hasselblatt)
2002 Finno-Ugrians and Indo-Europeans: Linguistic and Literary Contacts. Maastricht (i samarbeid med Cornelius Hasselblatt)Artikler2012 Borrowed pronouns: evidence from Uralic. Finnisch-ugrische Mitteilungen 35: 1–35.
2011 Komi-Saami-Russian contacts on the Kola Peninsula. Language Contact in Times of Globalization, redigert av Cornelius Hasselblatt, Peter Houtzagers & Remco van Pareren. Amsterdam & New York. 5–26 (i samarbeid med Michael Rießler)
2010 Vene mõju eesti keeles. Keele rajad. Pühendusteos professor Helle Metslangi 60. sünnipäevaks, redigert av Ilona Tragel. Tartu. 35–54 (i samarbeid med Petar Kehayov)
2003 The endangered Uralic languages. Language Death and Language Maintenance. Theoretical, practical and descriptive approaches, redigert av Mark Janse & Sijmen Tol. Amsterdam. 107–141 (i samarbeid med Cornelius Hasselblatt)
2002 Phonotactics and Estonian etymology. Finno-Ugrians and Indo-Europeans. Linguistic and Literary Contacts, redigert av Rogier Blokland & Cornelius Hasselblatt. Maastricht. 46–50.
2000 Allative, genitive and partitive. On the dative in Old Finnish. Congressus Nonus Internationalis Fenno-Ugristarum IV. Tartu. 421–431 (i samarbeid med Nobufumi Inaba)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Digitalt tilgjengelig innhold hos Nasjonalbiblioteket: bøker av Rogier Blokland, bøker om Rogier Blokland
Rogier Blokland på nettstedet av LMU München (på tysk)
Rogier Blokland på nettstedet av Uppsala universitet
Gjettum stasjon

Gjettum stasjon i Bærum er en stasjon på Kolsåsbanen. Den ble åpnet 12. oktober 2014 som erstatning for Gamle Gjettum stasjon og Valler stasjon som ble nedlagt da Kolsåsbanen ble stengt for oppgradering.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ruters nettsted
Ruters linjekart for T-banen
Gambella nasjonalpark

Gambella nasjonalpark er en nasjonalpark som ligger i Etiopia. Parkens areal er 5 061 km², noe som gjør den til Etiopias største nasjonalpark (pr. 2014). Den ligger i sin helehet i regionen Gambela omtrent 850 kilometer vest for hovedstaden Addis Abeba. Landskapet er forholdsvis flatt med elvesletter og skogsområder. Høyden over havet er mellom 400 og 768 meter, og klimaet er varmt og fuktig. Årlig nedbør er normalt omkring 1400 mm, og regntiden er fra mai til oktober. Maksimum og minimum årlig middeltemperatur er henholdsvis 34,8 og 20,4 grader celcius. Parken grenser til elvene Baro i nord og Gilo i sør.
Parkens infrastruktur er ikke særlig godt utbygd, og det enorme området er vanskelig å bevokte. Ulovlig jakt er utbredt, og konflikten i nabolandet Sør-Sudan har gjort at en god del illegale våpen har havnet i Gambela-regionen. I 2010 var det 121 utenlandske besøkende i parken.


== Dyreliv ==
Gambella nasjonalpark er leveområde for et rikt dyreliv. 41 forskjellige arter av større pattedyr er registrert her. De vanligste er afrikansk bøffel (kafferbøffel), sjiraff, vannbukk, ulike antilope-arter som trekker til og fra områder i nabolandet Sør-Sudan, sebra, vortesvin, flodhest og elefant. I elvene lever nilkrokodiller samt mange fiskearter (i elven Baro er det fanget nilabbor på opptil 100 kg). Av fugler er det antatt at minst 300 arter har tilholdssted i nasjonalparken. Av truede fuglearter som i en årrekke er observert i parken er treskonebb og mesopotamiasanger.


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Kilder ==
Ethiopian Wildlife Conservation Agency: Gambella National Park Besøkt 8. oktober 2014
Charles Michel

Charles Michel (født 21. desember 1975 i Namur) er en belgisk politiker (Mouvement Réformateur) som fra 11. oktober 2014 til 27. oktober 2019 var statsminister i Belgia. Han tiltrådte 1. desember 2019 som president for Det europeiske råd.Michel ledet en regjering som bygget på en koalisjon av sitt eget parti Mouvement Réformateur og de tre flamske partiene Nieuw-Vlaamse Alliantie, Christen Democratisch en Vlaams og Vlaamse Liberalen en Democraten. Michel var ved tiltredelsen Belgias yngste statsminister gjennom tidene.


== Liv og virke ==
Charles Michel er sønn av den tidligere belgiske utenriksminister og europakommissær Louis Michel (MR). Han studerte jus ved Université Libre de Bruxelles (ULB) og ved Universitetet i Amsterdam (UvA). Han fikk advokatbevilling i Brussel i 1998.
Han ble valgt inn i parlamentet i 1999. I desember 2007 ble han minister for utviklingssamarbeid, noe han var frem til februar 2011, da han trakk seg for å bli leder av det fransktalende, liberale partiet Mouvement Réformateur.
Han ble 27. oktober 2019 etterfulgt som statsminister av Sophie Wilmès.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Charles Michel (politician) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sture Kvarv

Sture Kvarv (født 1957) dr. ing. og cand. philol. er professor i kulturpolitikk og –analyse ved Høgskolen i Telemark. Kvarv arbeider tverrfaglig mellom samfunnsvitenskap og humaniora. Modernitet er et overordnet tema for de problemstillingene han har arbeidet med gjennom mange år.
Foruten kulturpolitikk og –analyse, er Kvarvs hovedinteresser samfunnsplanlegging, idrettspolitisk historie, vitenskapsteori og samfunnsvitenskapelig metode. Noen av hans publikasjoner er The Labour Movement's Perception of Sports and the Winter Olympics in Oslo in 1952, Kulturpolitikk – hva og hvorfor?, i Geir Grothen og Connie Reksten (red.): Kulturfagene - En innføring, Vitenskapsteori – tradisjoner, posisjoner og diskusjoner, samt Lars Roar Langslet og norsk kultur- og mediepolitikk på 1980-tallet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Sture Kvarv i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Sture Kvarv i BIBSYS
Eric Betzig

Eric Betzig (født 13. januar 1960) er fysiker ved Janelia Farm Research Campus i Ashburn, Virginia. Han ble tildelt nobelprisen i kjemi i 2014 «för utveckling av superupplöst fluorescensmikroskopi» sammen med Stefan Hell og William E. Moerner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
(en) Eric Betzig – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Eric Betzig på Internet Movie Database
Corina Crețu

Corina Crețu (født 24. juni 1967 i București) er en rumensk politiker og medlem av Europaparlamentet for Det sosialdemokratiske partiet. Hun har sittet i Europaparlamentet siden Romania ble medlem av EU i 2007. Crețu var fra 2014 til 2019 Romanias EU-kommissær i Juncker-kommisjonen, med ansvar for regionalpolitikk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ro) Offisiell blogg 
(en) Corina Crețu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Corina Crețu hos Europaparlamentet
Stefan Hell

Stefan Walter Hell (født 23. desember 1962 i Sântana i Romania) er en tysk fysiker ved Max-Planck-Institut für biophysikalische Chemie i Göttingen, Tyskland. Han ble tildelt nobelprisen i kjemi i 2014 for «för utveckling av superupplöst fluorescensmikroskopi» sammen med Eric Betzig og William E. Moerner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Stefan Hell – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Stefan Hell på Internet Movie Database
Il Lombardia 2014

Il Lombardia 2014 var den 108. utgaven av det italienske sykkelrittet Il Lombardia, og ble arrangert 5. oktober 2014. Rittet var på 260 km og gikk fra Como til Bergamo. 


== Lag ==
I tillegg til de 18 WorldTourlagene fikk 7 UCI ProContinental-lag delta:


== Resultater ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Giro di Lombardia, La Gazzetta (it)
R. Kjeldsberg

R. Kjeldsberg er et konsern som driver med kaffebrenning og eiendom i Trondheim. Konsernets morselskap er R. Kjeldsberg AS, stiftet i 1994 og registrert i Enhetsregisteret siden 1995.


== Historie ==
R. Kjeldsberg fører sin virksomhetshistorie tilbake til 1856, da Rasmus Flor Kjeldsberg åpnet en kolonialbutikk i Trondheim sentrum. Selskapet ble senere overtatt av hans sønn, Francis Kjeldsberg, og har siden gått i arv til nye generasjoner av Kjeldsberg-familien. Berit Kjeldsberg, som var konsernsjef frem til høsten 2011, tilhører femte generasjon direkte etterkommere etter Rasmus Flor Kjeldsberg. Siden 2011 ledes selskapet av Ole Petter Bjørseth.Fra å være en enkelt kolonialbutikk utviklet R. Kjeldsberg seg til å bli en av landets største kolonialgrossister, og alltid med kaffebrenning som en viktig del av virksomheten. Selskapet importerte råvarer med omhu og fikk brent kaffe ved ulike kaffebrennerier i Trondheim. I 1960 ble de medeier i Kaffebrenneriet Probat, som i 1997 ble til Kjeldsberg Kaffebrenneri. Samme år ble grossistvirksomheten solgt til REMA 1000. Kaffe fra Kjeldsbergs brenneri på Nyhavna i Trondheim selges i dag i butikkene til REMA 1000 og Bunnpris.
Da grossistvirksomheten ble avviklet i 1997 satt R. Kjeldsberg med et stort antall eiendommer, og det var naturlig å utvikle driften innenfor nettopp eiendomsutvikling og eiendomsforvaltning. Kjeldsberg Eiendomsforvaltning AS (KEF) ble etablert som eget selskap i 1999. De forvalter i dag ca 400 000 m2 næringsareal og 1500 leiligheter i Trondheim og omegn. R.Kjeldsberg var en sentralt aktør i utviklingen av bydelen Nedre Elvehavn fra 1998, og er nå tungt involvert i utviklingen av Sluppen som en av Trondheims nye bydeler.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Grefsenveien (Oslo)

Grefsenveien (5-141, 6-134; ikke alle numre er i bruk) er en vei i bydelene Sagene og Nordre Aker i Oslo.
Veien begynner ved Sandakerkrysset som en fortsettelse av gateløpet til Sandakerveien, som svinger til venstre i samme kryss. Ved Storo dreier veien noe østover og krysser Ring 3 i Storokrysset. Ved Disen dreier den mer nordlig igjen og går oppover mot Grefsenplatået, idet den svinger først mot vest og så mot nord igjen. Veien ender på Kjelsås, der fortsettelsen av gateløpet kalles Midtoddveien.
Det går trikkespor langs hele gateløpet, dels i hevet trasé midt i veien med biltrafikk henvist til sidene. Trikken snur i Kjelsås-enden i en sløyfe i Midtoddveien, mens linjen i motsatt ende fortsetter til vestlige deler av Oslo. Det går også bussruter i hele veiens lengde, og det finnes flere drosjeholdeplasser.
Veien var opprinnelig gårdsvei til Grefsen gård, og navnet ble vedtatt i 1874.
Bebyggelsen langs veien varierer og skifter karakter fra bygårder med enkelte næringsbygg i nedre del til større innslag av villaer (ofte i tre) i øvre. Nr. 14-20 tilhører Sandaker byggeselskap. Gården Store O (revet 1995 og erstattet med boligblokk) lå i nr. 48, og i nr. 89 er en villa som ble tegnet av Magnus Poulsson og oppført i 1935 for Ole Andreas Lilloe-Olsen.
På grunn av at trikken påfører veien store påkjenninger som materialiserer seg i sprekker og fordypninger må delen fra Storokrysset og opp rehabiliteres ca hvert 12 år. Tidligere rehabiliteringer har vært utført i 1972, 1985, 1995 og 2009, neste planlegges i 2019, ved disse arbeidene stenges hele veien, graves opp og legges på nytt. Alle bilister må da finne andre veier å kjøre for en periode på ca et halvt år.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Grefsenveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 209. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (G)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015. 
Lokalhistoriewiki (dokumenterer en god del av bebyggelsen)