jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mori Ōgai

Mori Ōgai (森鴎外, Mori Ōgai  ; født 17. februar 1862, død 8. juli 1922) var en japansk oversetter, forfatter og poet. Han var en av de største bidragsyterne innen moderne japansk litteratur.


== Biografi (utvalg) ==
Maihime (舞姫, Maihime)  (1890)
Utakata no ki (うたかたの記, Utakata no ki)  (1890)
Fumizukai (文づかひ, Fumizukai)  (1891)
Wita sekusuarisu (ヰタ・セクスアリス, Vita sexualis)  (1909)
Seinen (青年, Seinen)  (1910)
Gan (雁, Gan)  (1911–13)
Okitsu Yagoemon no isho (興津弥五右衛門の遺書, Okitsu Yagoemon no isho)  (1912)
Sanshō Dayū (山椒大夫, Sanshō Dayū)  (1915)
Takasebune (高瀬舟, Takasebune)  (1916)
Shibue Chūsai (渋江抽斎, Shibue Chūsai)  (1916)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mori Ōgai – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mori Ogai – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mori Ōgai på Internet Movie Database 
(fr) Mori Ōgai på Allociné 
(en) Mori Ōgai på AllMovie 
(en) Mori Ōgai hos The Movie Database
Vita sexualis

Vita sexualis (ヰタ・セクスアリス, Ita sekusuarisu) er en erotisk roman skrevet av Mori Ōgai. Hovedpersonen i romanen skal være en representasjon av Mori selv.


== Referanser ==
Shinjū

Shinjū (心中, Shinjū) er japansk for «dobbel selvmord», og viser til enhver form for gruppeselvmord hvor folk velger å drepe seg selv på grunn av kjærlighet, både platonisk og romantisk, for eksempel elskere, foreldre og barn, og til og med hele familier.Innenfor den japanske litteratur- og teatertradisjonen skjer dette som oftest med elskere som har følelser og begjær som står i strid med samfunnet konvensjoner og den sosiale situasjonen, eventuelt familieobligasjoner.


== Referanser ==
Sangen om veien

Sangen om veien (orig: অপরাজিত Pather Panchali) er en indisk bengalskspråklig dramafilm fra 1955, regissert av Satyajit Ray. Den er den første delen i Apu-trilogien og er basert på Bibhutibhushan Bandopadhyays roman «Pather Panchali». Den handler om den indiske gutten Apu sin barndom og oppvekst i en liten landsby i Bengal. Sangen om veien ble etterfulgt av Den ubeseirede (Aparajito, 1956) og Apus verden (Apu sansar, 1959).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sangen om veien på Internet Movie Database 
(no) Sangen om veien hos Filmfront 
(sv) Sangen om veien i Svensk Filmdatabas 
(da) Sangen om veien i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Sangen om veien på Allociné 
(nl) Sangen om veien på MovieMeter 
(en) Sangen om veien på AllMovie 
(en) Sangen om veien på Turner Classic Movies 
(en) Sangen om veien på Rotten Tomatoes
Lophorrhina pseudincoides

Lophorrhina pseudincoides er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 25 millimeter), avlang, grønnlig gullbasse. Hannen har et spadeformet framspring i pannen. Pronotum er mørkt grønnlig. Scutellum er grønt. Dekkvingene er grønnsvarte med brunrøde tegninger, de har et par litt opphøyde lengderibber.
Beina er mørke. Undersiden er delvis kledt med gulaktige hår.


== Utbredelse ==
Arten lever i Kamerun.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821
Stammen Goliathini Griffith & Pidgeon, 1832
Slekten Lophorrhina Westwood, 1842
underslekten Lophorrhina (i snever forstand)
Lophorrhina pseudincoides (Kolbe, 1892)


== Eksterne lenker ==
(en) Lophorrhina pseudincoides i Encyclopedia of Life 
(en) Lophorrhina pseudincoides i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Lophorrhina pseudincoides – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lophorrhina pseudincoides – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av arten
Bilder av arten
Bilde av en hunn
Lophorrhina macularia

Lophorrhina macularia er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstore (ca. 25 millimeter), brunrød gullbasse. Hannen har et skovlformet framspring i pannen. Pronotum er mørkt brunlig med brunrøde skråstriper på sidene. Dekkvingene kan være mørke med brunrøde tegninger, eller helt brunrøde.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Tanzania.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821
Stammen Goliathini Griffith & Pidgeon, 1832
Slekten Lophorrhina Westwood, 1842
underslekten (eventuelt egen slekt) Daedycorrhina Bates, 1888
Lophorrhina macularia (Bates, 1888)


== Eksterne lenker ==
(en) Lophorrhina macularia i Encyclopedia of Life 
(en) Lophorrhina macularia i Global Biodiversity Information Facility 
Lophorrhina macularia – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av arten, som viser noe av variasjonen innen denne arten
Lophorrhina donckieri

Lophorrhina donckieri er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor (15-20 millimeter), avlang, rødbrunlig gullbasse. Hannen har et kort, spadeformet framspring i pannen. Pronotum er brunsvart eller mørkgrønt med brunoransje sidestriper hos hannen, rødbrunt hos hunnen. Dekkvingene er brunsvarte med brunoransje tegninger, de har en opphøyd lengderibbe.
Beina er mørke.


== Utbredelse ==
Arten lever i Kongo og Tanzania.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821
Stammen Goliathini Griffith & Pidgeon, 1832
Slekten Lophorrhina Westwood, 1842
underslekten Lophorrhina (i snever forstand)
Lophorrhina donckieri Bourgoin, 1913


== Eksterne lenker ==
(en) Lophorrhina donckieri i Encyclopedia of Life 
(en) Lophorrhina donckieri i Global Biodiversity Information Facility 
Lophorrhina donckieri – detaljert informasjon på Wikispecies
Albury

Albury er en by i delstaten New South Wales i Australia. Ved folketellingen i 2016 hadde byen 51 076 innbyggere. Albury ligger ved grensen mellom New South Wales og Victoria, hvor nabobyen Wodonga ligger. Til sammen har disse to byene 90 281 innbyggere. Albury ble grunnlagt i 1839 og fikk bystatus i 1946.


== Geografi ==
Albury ligger langs elva Murray, og ved foten av Great Dividing Range. På den andre siden av elva ligger Wodonga, og sammen utgjør disse to byene det større byområdet Albury-Wodonga. 
Albury består av flere forsteder, deriblant Central Albury, South Albury, West Albury, North Albury, East Albury, Forest Hill, Lavington og Thurgoona. I tillegg finnes det en rekke mindre forsteder som Splitters Creek, Ettamogah, Bowna, Table Top, Wirlinga og Lake Hume Village. 


== Transport ==
Albury ligger ved motorveien Hume Highway, i tillegg til de mindre motorveiene Riverina Highway og Olympic Highway, som forbinder Albury med Wagga Wagga.
Jernbanestasjonen i Albury ligger på hovedjernbanen mellom Sydney og Melbourne. Tidligere hadde New South Wales og Victoria ulike sporvidder, noe som gjorde at passasjerene måtte skifte tog i Albury. Siden man måtte skifte tog begge retningene behøvde man en lang jernbaneplattform, og i dag er denne en av de lengste i Australia.
Flyplassen i Albury, Albury Airport ligger omtrent 4 km utenfor sentrum av byen, mellom forstedene East Albury og Thurgoona. Hvert år benytter rundt 280 000 passasjerer flyplassen. Flyplassen har daglige flyvninger til Sydney og Melbourne, og i nyere tid også til Brisbane og Gold Coast.


== Galleri ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Albury, New South Wales – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Albury, New South Wales – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Donald Sadoway

Donald Robert Sadoway (født 7. mars 1950 i Toronto) er en canadisk-amerikansk forsker og oppfinner. Hans fagområder er elektrokjemi, og hans forskning dreier seg i stor grad om å etablere vitenskapelig grunnlag for teknologier som effektivt utnytter energi og naturressurser på en miljøvennlig måte Han arbeider blant annet med utvikling av høytemperatur- og saltsmeltebatterier. Saltsmeltebatteriet er et lovende alternativ til høytemperaturbatteriet. Det er fortsatt under utvikling, men forventes å kunne gi en enda bedre og sikrere lagringsplass for sol- og vindenergi.  Et slikt batteri tar lang tid å utvikle, og må også testes over lang tid.Sadoway har sin utdannelse fra University of Toronto. I 1972 fikk han graden Bachelor of Applied Science (B.A.Sc.), i 1973 Master of Applied Science (M.A.Sc.) og i 1977 fikk han ph.d.-graden med avhandlingen Thermodynamic properties of some alkali-metal hexachloroniobates and hexachlorotantalates, and the separa­tion of tantalum from niobium. Etter dette fikk han et NATO-stipend, reiste til Massachusetts Institute of Technology (MIT) i Cambridge, Mass. og studerte videre der, som postdoktor. Mens han var ved MIT tok han amerikansk statsborgerskap.I 1978 ble han ansatt som assistant professor (tilsvarer amanuensis/lektor) ved MIT, i 1982 ble han forfremmet til associate professor (førsteamanuensis/-lektor) og i 1992 fikk han et fullt professorat. Siden 1999 har han vært John F. Elliott-professor i materialteknologi ved MIT.
Høytemperaturbatterier må ha høy driftstemperatur for å fungere og trenger dermed isolasjon. Til gjengjeld lagrer de mye energi i forhold til vekten sin. Dermed kan de samle opp mye energi fra solstråler og vindkast. Etterpå kan de frigjøre denne litt etter litt, når den trengs.

I 2014 startet han et firma med fokus på metallproduksjon, for blant annet for å lage stål uten karbon. Han har nær tilknytning til NTNU og SINTEF, og ble i 2014 utnevnt til æresdoktor (doctor honoris causa) ved NTNU.Han var sjefsredaktør for tidsskriftet Journal of Materials Research i perioden 1996–2001, og er medlem av redaksjonsrådet i Journal of Light Metals.


== Publikasjoner ==
Oversikt over Sadoways publikasjoner i litteraturdatabasen Worldcat.


== Æresbevisninger (utvalg) ==
Bose Award for Teaching (1997)
MacVicar Faculty Fellowship (1995-2005)
the AT&T Industrial Ecology Faculty Fellowship (1994-95)
MIT Graduate Student Council Teaching Award (1993, 1988, 1987, 1984 and 1982). (fra MITs info om Elliott-professoratet)
Innvalgt medlem av Norges tekniske vitenskapsakademi (2001)
Æresdoktor ved NTNU (2014)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Donald Sadoway – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Donald Sadoway på Internet Movie Database 
(en) Donald Sadoway på Twitter 
(en) Intervju med Sadoway ved MIT, 2002.
(en) Sadoways forskningsgruppe
(en) Donald Sadoways TED-forelesning Reinventing the battery i 2012
Gunilla Rosenqvist

Gunilla Rosenqvist (født 10. juni 1958 på Gotland) er en svensk biolog. Hun er professor ved Institutt for biologi ved NTNU i Trondheim og prosjektleder ved Institutionen för geovetenskaper ved Uppsala universitet i Sverige.
Rosenqvist har en bachelor i biologi fra Uppsala universitet (1979–1983). I 1990 ble hun ph.d. i biologi med avhandlingen Mate choice and sexual selection in two species of sex role reversed pipefish. (Syngnathidae).Etter ph.d.-studiene hadde hun to postdoktor-stillinger ved University of California, Santa Barbara (1990–1993) respektive University of Georgia (1993–1994). Hun ble førsteamanuensis ved AVH (Den allmennvitenskapelige høgskole) i etologi (1994–1998). I 1998 ble hun ansatt som professor i etologi ved NTNU.


== Publikasjoner ==
Publikasjoner av Gunilla Rosenqvist i BIBSYS
Publikasjoner av Gunilla Rosenqvist i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Rosenqvists profil på ResearchGate (Besøkt 19. februar 2018)
Rosenqvists profilside med CV på NTNU.no
Skyggespill

Skyggespill er en form for lek med lys og skygge. Figurer formes med hendene eller med objekter foran en lyskilde, slik at skyggene på veggen danner bilder. Som teaterform regnes skyggespillet ofte som en underkategori av figurteateret.


== Skyggespill som scenekunst ==
Skyggespill som scenekunst er kjent fra mange kulturer. Det brukes som oftest silhuetter av papir eller tre, og de mer avanserte figurene har bevegelige deler slik at figuren kan manøvreres slik at illusjonen av scenisk liv blir forsterket. Skyggespill i denne formen er blant annet en kunstform som fortsatt holdes i hevd i Thailand, der den kan oppleves i Nakhon Si Thammarat. Det finnes også et eget museum for skyggespillteater i Nakhon Si Thammarat. Til forskjell fra de europeiske 1700-tallsdukkene fremstilles de thailandske skyggespill-dukkene av banket bøffelhud.
Begrepet skyggespill kan også betegne en teaterform der levende skuespillere erstattes av teaterdukker som holdes foran en lyskilde slik at skyggen projiseres på et hvitt, belyst lerret. 


== Historie og utbredelse ==


=== Asia ===
Skyggespillet oppstod i India før 900-tallet, noen mener så tidlig som omkring år 200 f.Kr., og spredte seg trolig med hinduismen til Sydøst-Asia. Opprinnelig var skyggespillet nært forbundet med forfedrekultus, religiøse riter, magi og eksorsisme. Skyggespillfigurene skjæres ut av tynn dyrehud, malas og perforeres i intrikate mønstre. Figurenes lemmer har ledd som kan beveges ved hjelp av stenger eller pinner av figurspilleren som er skjult bak lerretet. I Kambodsja og Thailand foregår det tradisjonelle skyggespillet ved at dansende menn løfter hele scener montert på stokker mot lerretet. På Java og Bali samt i deler av Malaysia er en person som kalles dalang både forteller, musiker og figurspiller. Dalangen var opprinnelig en prest.
I Kina er skyggespillet en yngre kunstart, som tidligst er nevnt i kilder fra 1000-tallet, og som har likhetspunkter med Kinas mange operatyper. Kinesisk skyggeteater ble oppført på UNESCOs liste over verdens immaterielle kulturarv i 2011.


=== Europa, Arabia og Tyrkia ===
På 1700-tallet ble såkalte ombres chinoises (fransk for "kinesiske skygger") innført til Europa. Europeisk skyggespill ble også påvirket av den arabiske og tyrkiske verdens folkelige, groteske skyggespill om Karagöz, i Hellas kjent som Karagiozis. 


=== Norge ===
Da Bokken Lasson åpnet Chat Noir i Kristiania den 1. mars 1912, var «Skyggebilleder» et av innslagene på åpningsprogrammet. Bakgrunnen for dette fortalte Lasson om i et fjernsynsintervju som ble sendt på NRK i 1964..  Lasson fortsatte å benytte skyggespill som del av Chat Noirs kabaret-program.


=== Skyggespill uten figurer ===
Skyggespill uten figurer, kun ved bruk av hender, er et scenisk virkemiddel som iblant benyttes på sirkus og på varieté.


== Referanser ==
Dorothee Beermann Hellan

Dorothee Beermann Hellan (født 1952) er professor i datalingvistikk ved Institutt for språk og litteratur ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU). Hun er spesielt interessert i utviklingen av digitale verktøy som kan hjelpe lingvister i deres arbeid. Hun har utviklet verktøyet TypeCraft sammen med flere av sine studenter.Beermann Hellan er involvert i et forskningsprosjekt for å gjøre anonyme chatterom tryggere for barn. Prosjektet kombinerer biometri og språkvitenskap for å utvikle teknologi som kan installeres i chatterom og analysere om folk er uærlige når de oppgir kjønn og alder. Om de viser seg å være det, vil de stenges ute.


== Bibliografi ==
Publikasjoner av Dorothee Beermann Hellan i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Publikasjoner av Dorothee Beermann Hellan i BIBSYS
Publikasjoner av Dorothee Beermann før navnebytte i BIBSYS


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ansattside ved NTNU
Tornadoen i Forbygda i 1967

Tornadoen i Forbygda i 1967 oppsto 11. juli 1967 i Budal og Singsås i Midtre Gauldal kommune. Tornadoen startet ved Storrø fellesseter i Budal og endte på østsida av Forbygda i Singsås. Det er en avstand på ca. 20 km i luftlinje. Øyenvitner anslo at tornadoen gikk fra Storrø fellesseter over Svardal, Bakkløkkja, oppover i Bakkmarka, Buslettkjølen og Svartåsen. Det vistes ei bred gate på ca 20–30 meter der skogen var vridd og meid ned.
Uværet oppsto om ettermiddagen. På gården Langrødstrø i Singsås ble alle de fire bygningene rasert av uværet. Adresseavisen skrev at det begynte å tykne til i 16-tida. Dette er gjenfortalt i tidsskriftet Far tå folk 2016. En halv time senere kom haglbygene, og like etter ble det enda verre. På Langrødstrø oppholdt tre personer seg. De måtte ta seg ut av det skjevslåtte huset ved å krype ut gjennom et vindu. Et vitne som oppholdt seg på den andre siden av dalen, fortalte til Adresseavisen at virvelvinden var grå som en sky og beveget seg med stor fart. Alle takene på Langrødstrø ble skrellet av. Skypumpen tok ferden videre ned gjennom dalen et stykke oppover elva og krysset  denne og kom mot gårdene på den andre siden. I den bratte stigningen mistet imidlertid skypumpen mye av sin kraft. Bølgeblikkplater, ukeblader og klær falt ned omkring gårdene, 1 km fra der vinden hadde hentet det. 
Tornadoen gjorde stor skade på skog og bygninger i løpet av den korte tiden den varte. Haglbygene inneholdt hagl store som plommer ifølge vitnefortellinger gjengitt i Far tå folk. Ingen personer kom til skade.
Ødeleggelsene på Langrødstrøa vakte stor oppmerksomhet i både lokale og riksdekkende medier. NRK hadde en reportasje i Dagsrevyen 12. juli, altså dagen etter, og Adresseavisen, Arbeideravisa og Aftenposten hadde førstesideoppslag med bilde samme dag. Flere artikler fulgte i andre aviser i dagene etterpå.
Det ble satt i gang pengeinnsamling til de som ble rammet av uværet. Også Midtre Gauldal kommune bisto med penger.


== Referanser ==
Zero waste

Zero waste (null avfall eller null svinn) er en filosofi som oppmuntrer til at alle ressurser skal gjenbrukes. Bevegelsen rundt det jobber for å forebygge avfall og svinn, og for at ressurser får en livssyklus som ligner den som finnes i naturen.

Zero Waste er et mål som er etisk, økonomisk, effektivt og visjonært, for å veilede folk i å endre sin livsstil og praksis for å etterligne bærekraftige naturlige sykluser, der alle kasserte materialer er utformet for å bli ressurser som andre kan bruke. Zero Waste betyr å utforme og administrere produkter og prosesser for å systematisk unngå og eliminere volumet og skadeligheten av avfall og materialer, bevare og gjenopprette alle ressurser, og ikke brenne eller begrave dem. Implementering av Zero Waste vil eliminere alle utslipp til jord, vann eller luft som er en trussel mot planetens, menneskenes, dyrenes eller plantenes helse.

Zero Waste vektlegger avfallsforebygging i motsetning til avfallshåndtering hvor avfallet ender opp et sted. Dette gjelder også ved forbrenning. Ifølge Zero Waste Norge er «Zero Waste en mentalitet som handler om å redesigne dagens industrielle tilnærming til ressursbruk – fra produksjonsdesign til avhending av avfall – for å hindre uttømming av ressurser, spare energi, bekjempe klimaendringer, redusere bruk av vann, hindre spredning av giftstoffer og stanse ødeleggelse av økosystemer».Zero Waste omfatter med andre ord mer enn resirkulering og gjenbruk. Bevegelsen fokuserer også på restrukturering av produksjons- og distribusjonssystemer. Null avfall, null svinn er i større grad et ideelt mål enn et hardt mål.
Zero Waste-tankegangen innebærer å prøve å følge de fem R-ene i rekkefølgen «Refuse, Reduce, Reuse, Recycle, Rot». De fem R-ene bygger på Zero Waste-pioneren Bea Johnson sin metode.Rekkefølgen til de fem R-ene er viktig:
Refuse, ta avstand fra det du ikke trenger.
Reduce, reduser det du trenger.
Reuse, gjenbruk av det du har/kan.
Recycle, resirkuler
Rot, komposter det som er igjen.Bevegelsen i Norge er i vekst. Eksempelvis er det blant annet Zero Waste-butikker i Oslo,, Bergen Arendal og Trondheim.


== Referanser ==
Øst-Telemark raudtrøyebunad

Øst-Telemark Raudtrøyebunad er basert på Anne Bamles rekonstruksjon av raudtrøyebunaden fra starten av 1800-tallet.Navnet kommer fra den røde trøya som kom i bruk allerede på 1700-tallet.
Den har rødt ulliv med broderi, forkle med broderi. 
Broderia er svært varierte.
Stakken er uten broderier, - og kan være svart, grønn eller blå. Beltet er et ca. 9 cm bredt brikkevevd bånd. Fargerike bånd er påsydd hjulet nederst på stakken.


== Tilbehør ==
Hårvippe
Hårvippe er standard tilbehør til samtlige jente- og damebunader fra Telemark.


== Referanser ==
New Balance Indoor Grand Prix 2018

New Balance Indoor Grand Prix 2018 var et internasjonalt friidrettsstevne som ble arrangert 10. februar 2018, i Reggie Lewis Center i Boston i USA. Stevnet var en del av IAAF World Indoor Tour. 
En del rekorder ble satt:
Jereem Richards (Trinidad og Tobago) satte ny nasjonal bestenotering på 300 meter med 32,10
Chris O'Hare (Storbritannia) satte ny skotsk rekord på 1500 meter med 3:37,03
Dawit Seyaum (Ethiopia) satte ny nasjonal rekord på 1500 meter med 4:03,38
Aisha Praught-Leer (Jamaica) satte ny nasjonal rekord på 1500 meter med 4:04,95
Dominique Scott (Sør-Afrika) satte ny nasjonal rekord på 1500 meter med 4:07,25 (fjerdeplass i dette løpet)Øvelser markert i fet skrift inngår i IAAF World Indoor Tour.


== Medaljevinnere ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Referanser ==


== Kilder ==
Resultater hos IAAF


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted - New Balance Indoor Grand Prix
Lophorrhina overlaeti

Lophorrhina overlaeti er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==


== Utbredelse ==
Arten lever i Kenya og Kongo.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821
Stammen Goliathini Griffith & Pidgeon, 1832
Slekten Lophorrhina Westwood, 1842
underslekten Lophorrhina (i snever forstand)
Lophorrhina overlaeti (Burgeon, 1931)
Lophorrhina overlaeti collinsi Allard, 1985
Lophorrhina overlaeti overlaeti (Burgeon, 1931)


== Eksterne lenker ==
(en) Lophorrhina overlaeti i Encyclopedia of Life 
(en) Lophorrhina overlaeti i Global Biodiversity Information Facility 
Lophorrhina overlaeti – detaljert informasjon på Wikispecies
Lophorrhina tridenticornis

Lophorrhina tridenticornis er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor, avlang, fløyelsaktig mørk gullbasse med gult hode. Hannen har et spadeformet framspring midt i pannen, og et kort horn på hver side av dette. Dekkvingene har to opphøyde lengderibber.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Tanzania.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821
Stammen Goliathini Griffith & Pidgeon, 1832
Slekten Lophorrhina Westwood, 1842
underslekten (eventuelt egen slekt) Daedycorrhina Bates, 1888
Lophorrhina tridenticornis Moser, 1916


== Eksterne lenker ==
(en) Lophorrhina tridenticornis i Encyclopedia of Life 
(en) Lophorrhina tridenticornis i Global Biodiversity Information Facility 
Lophorrhina tridenticornis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av en hann
Liste over presidentene for det tyske Forbundsrådet

Presidenten for Forbundsrådet er leder for overhuset i Tysklands parlament.


== Fotnoter ==


== Kilder ==
«Präsidentinnen und Präsidenten des Bundesrates seit 1949». Bundesrat. Besøkt 20. februar 2018.
Anny Ondra

Anny Ondra, egentlig Anna Sophie Ondráková, gift Anny Schmeling (født 15. mai 1902 i Tarnów, Galizia, Østerrike-Ungarn, død 28. februar 1987 i Dierstorf-Heide, Niedersachsen) var en tsjekkisk-tysk skuespillerinne.


== Filmer i utvalg ==
1928 Det første kyss (Der erste Kuß)
1929 Alice White-saken (Blackmail)
1931 Nitouche
1932 En natt i paradis (Eine Nacht im Paradies)
1932 Kiki
1935 Den unge greve
1936 Hvetebrødsdager
1937 Selv i tider som disse
1937 Den uimotståelige (Der Unwiderstehliche)
1941 En herre i pysjamas (Der Gasmann)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anny Ondra – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Anny Ondra på Internet Movie Database 
(sv) Anny Ondra i Svensk Filmdatabas 
(da) Anny Ondra på Filmdatabasen 
(fr) Anny Ondra på Allociné 
(en) Anny Ondra på AllMovie 
(en) Anny Ondra hos The Movie Database