jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Guro Pettersen

Guro Pettersen (født 22. august 1991 i Tromsø) er en norsk fotballspiller som er keeper for Vålerenga og det norske landslaget.
Hun ble tatt ut på det norske A-landslaget for første gang i 2013, debuten fikk hun først som 30-åring i 2022.


== Klubbkarriere ==


==== Fløya (2008–2012) ====
Hun spilte ungdomsfotball for Idrettsforeningen Fløya i Tromsø, og tok senere steget opp til klubbens A-lag. Hun debuterte i Toppserien i 2008. Fløya rykket ned fra Toppserien i 2010 og etter halvannen sesong i 1. divisjon forlot Pettersen klubben sommeren 2012.


==== Stabæk (2012–2014) ====
Hun gikk videre fra Fløya til topplaget Stabæk i 2012, der ble hun andrekeeper. Da Stabæks førstekeeper Ingrid Hjelmseth ble skadet, ble Cupfinalen 2012 mot Røa den aller første kampen Pettersen startet for klubben. Stabæk vant 4-0, Pettersen holdt nullen og ble cupmester.


==== Vålerenga (2014–2015) ====
Før 2014-sesongen gikk hun på utlån til Vålerenga. Der ble hun førstekeeper og etter sesongen ble overgangen gjort permanent. 


==== Tilbake til Stabæk, og nye utlån (2016–2017) ====
Før 2016-sesongen ble hun hentet tilbake til Stabæk for å erstatte Cecilie Fiskerstrand som andrekeeper. Som andrekeeper ble det lite spilletid i Stabæk og hun gikk i 2017 på utlån til den danske toppklubben Fortuna Hjørring, etterfulgt av et opphold i Arna-Bjørnar på lån.


==== Vålerenga (2018–2019) ====
Etter to år med lite spilletid ble det i desember 2017 kjent at hun igjen skulle spille for Vålerenga. I 2018 var hun i tøff konkurranse med Tinja-Riikka Korpela om å være førstekeepeer. Pettersen spilte ca. halvparten av kampene den sesongen. Året etter i 2019 var hun med å ta sølv i Toppserien, og var tapende cupfinalist med Vålerenga.


==== Piteå (2020–2021) ====
I desember 2019 signerte hun en toårskontrakt med svenske Piteå IF. Hun scoret årets mål i Damallsvenskan 2021, da hun scoret på et frispark fra midtbanen.


==== Vålerenga (2022–) ====
12. desember 2021 ble det kjent at Pettersen hadde skrevet en toårskontrakt med Vålerenga, og med det var klar for sin tredje periode i klubben.Pettersen har siden 2016 spilt med en spesialdesignet hjelm etter å ha hatt et titalls hjernerystelser gjennom karrieren.


== Landslagskarriere ==
Pettersen har kamper for J17, J19, U23 og det norske A-landslaget.
21 år gammel ble hun tatt ut på A-landslaget for første gang til kampene mot Kina, Sør-Korea og Canada i januar 2013.Etter å ha vært ute av landslagsvarmen i fem år ble hun i 2020 igjen tatt ut på A-landslaget. 7. april 2022 fikk hun sin debut på A-landslaget i VM-kvalifiseringskampen hjemme mot Kosovo. Hun ble tatt ut i troppen til EM i England 2022, og var Norges førstekeeper under mesterskapet.


== Meritter ==


==== Med Stabæk ====
Seriemester: 2013
Norgesmester: 2012, 2013


==== Individuelle meritter ====
Årets mål i Damallsvenskan: 2021


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Guro Pettersen – WorldFootball.net 
(en) Guro Pettersen – Soccerway 
(no) Guro Pettersen – Norges Fotballforbund 
(de) Guro Pettersen – Soccerdonna 
(en) Guro Pettersen – FBref
A Map of the World (film)

A Map of the World er en amerikansk dramafilm fra 1999, basert på Jane Hamiltons roman med samme navn. Filmen ble regissert av Scott Eliott, mens Sigourney Weaver, Julianne Moore og David Strathairn spiller de tre hovedrollene. Filmen handler om Weavers rollefigur Alice Goodwin som i et uaktsomt øyeblikk mister barnet til bestevenninnen sin Theresa Collins (Moore). Alice og mannen hennes Howard (Strathairn) opplever at hele samfunnet vender seg mot dem, og i tillegg blir hun beskyldt for barnemishandling. Filmmusikken til filmen er komponert Pat Metheny. 
Weaver ble nominert til en Golden Globe for beste kvinnelige hovedrolle i en dramafilm for sin prestasjon, og fikk unisont god kritikk for rolleskildringen. Variety mente hun spilte «perfekt» i «en rolle som tillater henne å vise nye sider ved sitt eget talent», mens The New York Times kalte tolkningen hennes et «vidunder» og skrev følgende: «Weavers usedvanlige og inntrengende opptreden fanger alle aspektene ved selvforakten, motviljen, skyldfølelsen, forbitrelsen og utålmodigheten som Alice erfarer, og viser oss i tillegg hennes kjærlighet for familien sin.» Filmkritiker Roger Ebert var også positiv til filmen, og ga tre og en halv av fire stjerner.


== Medvirkende ==
Sigourney Weaver som Alice Goodwin
Dara Perlmutter som Emma Goodwin
David Strathairn som Howard Goodwin
Kayla Perlmutter som Claire Goodwin
Deborah Lobban som Wilma Becker
Marc Donato som Robbie Mackessy
Julianne Moore som Theresa Collins
Chloë Sevigny som Carole Mackessy


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) A Map of the World på Internet Movie Database 
(sv) A Map of the World i Svensk Filmdatabas 
(fr) A Map of the World på Allociné 
(nl) A Map of the World på MovieMeter 
(en) A Map of the World på AllMovie 
(en) A Map of the World på Turner Classic Movies 
(en) A Map of the World på Rotten Tomatoes 
(en) A Map of the World på Metacritic 
(en) A Map of the World på Box Office Mojo
Trio (TV-serie)

Trio er en norsk dramaserie for barn som gikk på NRK Super fra 2014 til 2016. Serien er skrevet av Morten Hovland og Trond Morten Venaasen. Musikk er av Sindre Hotvedt og Stein Berge Svendsen. 
Serien vant kategorien «beste barne- eller ungdomsprogram» under Gullruten 2014. Serien ble etterfulgt av spillefilmen Trio – Jakten på Olavsskrinet i 2017.


== Handling ==


=== Sesong 1 – Odins Gull ===
Sesong 1 handler handler om Nora som flytter fra storbyen til Skjåk. Hun blir kjent med Simen og Lars. De tre tar opp kampen for rettferdighet og avslører små og store mysterier i bygda. Den største av dem alle er myten om skatten «Odins gull», som ifølge historien skal ligge nedgravd på hemmelig sted.  


=== Sesong 2 – Cybergullet ===
Sesong 2 handler om at hele Norge er utsatt for et cyberangrep, og strøm og mobilnett blir slått ut. Norges cybergull er i fare. Nora, Simen og Lars blir involvert. Vi blir med inn i den høyteknologiske verdenen. En trusselvideo på nettet utfordrer det norske cyberforsvaret. En hacker ved navn Ramrun krever et svimlende beløp. Norge holder pusten, og cyberforsvaret kommer til kort. Datanerden Lars er selvsagt ivrig med i jakta på Ramrun. Men han vet ikke hva som venter.


=== Sesong 3 – Keplerdiamantene ===
Sesong 3 handler om at faren til Nora dukker opp igjen, han som alle trodde var død. Han var tatt i fange på en båt. Han er i klørne på en internasjonal skattejeger og keplerdiamantene står på spill. For å redde faren hennes må Trio først finne diamantane i Hamburgs skumle havneområde.


== Rolleliste ==
Naomi Hasselberg Thorsrud – Nora
Oskar Linquist – Simen
Bjørnar Lysfoss Hagesveen – Lars
Franziska Tørnquist – Emma
Reidar Sørensen – Besten
André Eriksen – Tom
Thea Bay – Julie
Per Tofte – Eirik
Henrik Hines Grape – Simen (Trio - Jakten på Olavsskrinet)
Yngvild Støen Grotmol - Ramrun (Trio - Cybergullet)
Hannes Hellmann - Wolfgang Schwartz (Trio - Keplerdiamantene).
Synne Stensgård – Kaja


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Trio på Internet Movie Database 
(no) Trio hos Filmfront 
(no) Trio på NRK TV
Copycat

Copycat er en amerikansk psykologisk thriller fra 1995, regissert av Jon Amiel. Thrilleren handler om den agorafobiske psykologen Helen Hudson (Sigourney Weaver), en dame som spesialiserer seg innenfor seriemordere. Hudson blir truet av en seriemorder på nettet, og slår seg sammen med den kvinnelige detektiven M.J. Monahan (Holly Hunter) for å identifisere og fange drapsmannen.


== Medvirkende ==
Sigourney Weaver som Helen Hudson
Holly Hunter som detektiv M.J. Monahan
Dermot Mulroney som detektiv Reuben Goetz
Harry Connick jr. som Daryll Lee Cullum
William McNamara som Peter Foley
J. E. Freeman som Lt Thomas Quinn
Will Patton som Det. Nicoletti
John Rothman som Andy
Shannon O'Hurley som Susan Schiffer


== Handlingsreferat ==
Etter å ha holdt et forelesning om kriminell psykologi ved et universitet, blir Dr. Helen Hudson, en respektert ekspert på seriemordere, angrepet av en morder, Daryll Lee Cullum. Han dreper en politimann, og angriper Dr. Hudson. Helen blir alvorlig agorafob som følge av dette, og forsegler seg i sin leilighet. Hun begynner å kommunisere bare gjennom en datamaskin og assisteres av en nær venn, Andy. Når en ny serie mord sprer frykt og panikk i hjembyen San Francisco, ber inspektør M.J. Monahan og hennes partner Reuben Goetz om Helens ekspertise. Opprinnelig motvillig, blir Helen snart trukket inn i saken.
Etter hvert som drapene fortsetter innser Helen at den unnvikende gjerningspersonen henter inspirasjon fra en rekke beryktede seriemordere, inkludert Albert DeSalvo, David Berkowitz, Jeffrey Dahmer og Ted Bundy. Når morderen begynner å kontakte Helen og forfølge henne, innser hun og M.J. at seriemorderen er ute etter henne. Helen innser snart at drapsmannen har fulgt en liste over seriemordere i samme rekkefølge som hun hadde presentert dem i hennes tidligere forelesninger. En dag blir Reuben holdt som gissel og skutt, og M.J. må fortsette jakten etter seriemorderen på egen hånd. Deretter blir Andy drept på en måte som minner om Jeffrey Dahmer. M.J. oppdager at morderen har kidnappet Helen, og planlegger å ta henne med tilbake til åstedet for Daryll Lees forsøk på å drepe Helen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Copycat på Internet Movie Database 
(no) Copycat hos Filmfront 
(sv) Copycat i Svensk Filmdatabas 
(da) Copycat i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Copycat på Allociné 
(nl) Copycat på MovieMeter 
(en) Copycat på AllMovie 
(en) Copycat på Turner Classic Movies 
(en) Copycat på Rotten Tomatoes 
(en) Copycat på Metacritic
Hovsfjorden

Hovsfjorden er en innsjø som ligger i Hol kommune i Viken. Den er inntaksmagasin for Hol II kraftverk.


== Referanser ==
Orientagnbøk

Orientagnbøk (Carpinus orientalis) er en løvfellende busk eller lite tre i bjørkefamilien.
Den blir opptil 15 m høy. Barken er purpurgrå og glatt med brungule striper. Bladene er små, 2–5 cm, ovale og dobbelttannede med 11–15 par nerver. Svøpbladene på hunnblomstene minner om små blad og er dobbelttannede og mørkegrønne. Orientagnbøk vokser på tørrere og varmere steder enn slektningen agnbøk. Arten er utbredt fra Italia og Sicilia i vest, nordover til Ungarn, Romania, Moldova, Krim og Kaukasus, sørover til Taurus- og Nurfjellene i Tyrkia og østover til Elburzfjellene i Iran. Trærne i Iran skilles ut i en egen underart, subsp. macrocarpa.


== Litteratur ==
A. Mitchell, oversatt av I. Gjærevoll (1977). Trær i skog og hage. Tiden. s. 213. ISBN 82-10-01282-7. 
M. Blamey og C. Grey-Wilson (2004). Wild Flowers of the Mediterranean (2 utg.). London: A & C Black. s. 33. ISBN 0-7136-7015-0. 
«Carpinus orientalis». Flora Europaea. Besøkt 10. april 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) Orientagnbøk i Encyclopedia of Life 
(en) Orientagnbøk i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Orientagnbøk hos Dyntaxa 
(en) Orientagnbøk hos NCBI 
(en) Orientagnbøk hos The International Plant Names Index 
(en) Orientagnbøk hos Tropicos 
(en) Kategori:Carpinus orientalis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Carpinus orientalis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Carpinus orientalis – detaljert informasjon på Wikispecies
Europahumlebøk

Europahumlebøk (Ostrya carpinifolia) er et løvfellende tre i bjørkefamilien.
Den blir opptil 25 m høy. Barken er glatt og gråbrun med mørkebrune furer. Bladene er ovalt tilspissede og skarpt dobbelttannede med 12–15 par nerver; de er mørkegrønne på oversiden og lysere på undersiden med hvite hår på nervene. Hannraklene er opptil 10 cm lange. Hunnraklene er 3–5 cm lange og minner om blomsterstanden til humle.Europahumlebøk vokser ofte i artsrik krattskog sammen med villkornell, vårkornell, hassel, parykkbusk, prydblåhegg, middelhavseiner, Paliurus spina-christi, syrin, buskvikke og terpentintre. Den finnes også som undervegetasjon i svartfuruskog, og den er ofte en dominerende art i submediterran løvskog sammen med orientagnbøk, mannaask og duneik. Europahumlebøk forekommer ofte tidlig i den økologiske suksesjonen og blir etterhvert utkonkurrert av løvfellende eikearter, svartfuru, libanonseder, tyrkisk furu og ved nordgrensen for utbredelsen bøk.I Alpenes sørskråning i Sveits vokser europahumlebøk sammen med australnesletre, mannaask, Cota triumfettii, vårkornell, Cyclamen purpurascens, laurbærtysbast, hvit julerose, buskvikke, einer, gullregn, gulltvetann, klosterpion, frynseeik, duneik, Ruscus aculeatus, sølvasal, skjermkrage, legefirtann og svart nyserot.Arten er utbredt fra sørøstlige Frankrike, Korsika og Sardinia i vest, nordover til Sveits og Østerrike, østover til Kaukasus og sørover til Sicilia og Libanon.

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Europahumlebøk i Encyclopedia of Life 
(en) Europahumlebøk i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Europahumlebøk hos NCBI 
(en) Europahumlebøk hos The International Plant Names Index 
(en) Europahumlebøk hos Tropicos 
(en) Kategori:Ostrya carpinifolia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Ostrya carpinifolia – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ostrya carpinifolia – detaljert informasjon på Wikispecies
Ghulam Abbas (forretningsmann)

Ghulam Abbas (født 15. juni 1971) er en norsk forretningsmann. Han ble i 2015 valgt til leder av Islamsk Råd Norge, men gikk av sammen med styret under et år senere. Han driver til daglig Norges første muslimske begravelsesbyrå, al-khidmat, som har eksistert siden 2002., 


== Referanser ==
Olav Bergan

Olav Bergan (født 15. september 1890 på Røros i Sør-Trøndelag, død 15. mars 1970 samme sted) var en norsk banksjef og Trondheims ordfører, innsatt av NS, fra 1940 til 1943.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han var sønn av lærer og stortingsmann Anders Bergan og hustru Beret Kristine Dahl på Røros. Han giftet seg i 1917 med sykepleierske Bolette Arnet fra Trondheim.Han gikk ved Røros middelskole, studerte fra 1906 til 1907 ved Trondhjems Tekniske Læreanstalt.


=== Yrkeskarriere ===
Etter studiene ble han assistent i Trondhjems Handelsbank. Senere var han blant annet banksjef i Tromsø Handelsbank fra 1918 til 1919. I 1919 ble han banksjef i Kristiansunds Handels- og Landmandsbank, som var blitt oppkjøpt av Den norske Handelsbank. Han var banksjef ved Den norske Handelsbanks hovedfilial i Trondheim fra 1921 til opphøret i 1924/1925. Deretter bodde han noen år i Hamburg, hvor han etablerte sin egen agentur- og kommisjonsvirksomhet. I 1936 etablerte han slik virksomhet i Trondheim.Bergen var frimurer, opptatt i 1919 i St. Johanneslogen Nordlyset i Trondheim.


=== Okkupasjonstiden ===
Den 1. november 1940 ble han innsatt av NS som ordfører i Trondheim. Han satt i stillingen til 31. november 1943. I 1942 ble han innsatt av okkupasjonsmyndighetene som kommissarisk banksjef i Forretningsbanken i Trondheim, etter at banksjef Gunnar Sandberg Birch hadde blitt henrettet som et av de ni sonofrene i Trøndelag.


=== Etter krigen ===
Under landssvikoppgjøret ble Olav Bergan dømt av Frostating lagmannsrett i 1947 til 12 års tvangsarbeid, 10 års tap av statsborgerlige rettigheter samt diverse bøter og inndragninger. Han anket saken til Høyesterett, som i 1948 reduserte fengselsstraffen til 10 år, men opprettholdt resten av straffen.


== Referanser ==
Nordre Gullhella boligfelt

Nordre Gullhella boligfelt ligger i sørhellingen på Korpåsen, på Gullhella, i den øverste delen av Blakstad i Asker. Feltet ble ferdigstilt i perioden 2002–2011, med Asker og Bærum Boligbyggelag som byggherre. Det består av de fire sameiene Korpefaret, Korpåsen, Korpeplassen og Norddalplassen, og har til sammen 290 leiligheter. 
Boligfeltet ble prosjektert av Arkitektkontoret GASA AS, som vant førstepremien i en arkitektkonkurranse om bebyggelsesplan basert på en økologisk helhetstenkning. Ifølge Norske arkitekters landsforbund er planens plangrep med arealøkonomisk, terrengtilpasset bebyggelse og sammenhengende grøntstrukturer i hovedsak vellykket. Feltet har en original planløsning med en ringvei opp over toppen av Korpåsen. Feltet har kun en innkjøring utenfra, fra Røykenveien. 
Midt på feltet ligger et stort grønt friområde, som en tumleplass for små og store. I tilknytning til friområdet ligger Espira Gullhella barnehage, Gullhella parsellhage, en liten grusbane, en lekeplass og en akebakke. Her er det også et Pokéstop. Asker Turlag har en DNT-tursti gjennom friområdet og boligfeltet, som møter andre turstier ved Bondibru i nord og Gullhella stasjon i sør. 
I forlengelsen av boligfeltet mot nordøst ligger ulike typer omsorgsboliger og institusjoner. Asker kommune har her Gullhella bo- og omsorgssenter, Nordre Gullhella bofellesskap og Korpåsen bofellesskap. Her ligger også det statlige Bufetat Gullhella barne- og familiesenter. Gullhella bo- og omsorgssenter er en videreføring av Gullhella sykehjem (1982–2018), og står på tomten til Asker tuberkulosehjem/Gullhella aldershjem (1919–1979). 
Gullhella stasjon på Spikkestadbanen, med direkte forbindelse til Asker sentrum og Oslo, ligger om lag 500 meter fra feltet. Busstoppet «Gullhella Sykehjem» i Røykenveien, med direkte forbindelse til Asker stasjon og Blakstad terminal, ligger om lag 300 meter unna. 
Boligfeltet ligger i grunnkretsen Gullhella, som tilhører delområdet Blakstad i Asker kommune. Det tilhører inntaksområdene til henholdsvis Blakstad skole og Hovedgården ungdomsskole. Kirkelig hører feltet til Østenstad sogn i Asker prosti. De fire sameiene på feltet har sammen etablert Nordre Gullhella vel, for å legge til rette for samarbeid mellom sameiene og deres seksjonseiere, forvalte friområdet og representere felles interesser utad. 


== Litteratur ==
Butters, Chris og Finn Østmo: Bygg for en ny tid. Mot en miljøvennlig arkitektur - 127 Norske eksempler. Oslo: NABU/NAL. 2000. s. 71-73. 


== Eksterne lenker ==
Presentasjon av prosjektet på nettstedet til Norske arkitekters landsforbund
Nettstedet til Nordre Gullhella vel
Nettstedet til Korpefaret boligsameie
Nettstedet til Korpåsen boligsameie
Nettstedet til Gullhella parsellhage
Nettstedet til Espira Gullhella barnehage
Nettstedet til Gullhella bo- og omsorgssenter
Nettstedet til Korpåsen bofellesskap og Nordre Gullhella bofellesskap
Nettstedet til Bufetat Gullhella barne- og familiesenter
Ansvarsart

Ansvarsart er et begrep innen natur- og miljøvern. En ansvarsart er en art som en viss region eller nasjon har et spesielt ansvar for å verne i henhold til Bonn- og Bern-konvensjonene. Det gjelder arter som har en betydelig andel av sin utbredelse i det aktuelle området. I Norge fikk begrepet en formell forankring i Kongelig resolusjon den 13. mai 2011 - forskrift om utvalgte naturtyper. I framlegget for Statsråd heter det: «Med arter som i all hovedsak forekommer i Norge mener vi de såkalte ansvarsartene. Ansvarsarter er arter hvor 25 prosent eller mer av den europeiske utbredelsen er i Norge.»


=== Noen norske ansvarsarter (ikke uttømmende) ===
Elvemusling
Lemen
Rødstilk
Siland
Villrein


== Referanser ==
Tour des Fjords 2015

Tour des Fjords 2015 var et sykkelritt som ble arrangert 27. til 31. mai 2015. Som året før gikk rittet over fem etapper, startet i Bergen og ble avsluttet i Stavanger.
Alexander Kristoff vant de tre første etappene, mens hans lagkamerat Marco Haller vant sammenlagt,


== Lagene ==


== Etappene ==


== Trøyene ==


== Resultater ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tour des Fjords 2015 - ProCyclingStats 
Offisielle tidtakerresultater og målvideo – VotreCourse
Døden og piken

Døden og piken (originaltittel Death and the Maiden) er en amerikansk dramafilm utgitt i 1994, regissert av Roman Polański. Sigourney Weaver, Ben Kingsley og Stuart Wilson spiller de tre hovedrollene. Filmen er basert på teaterstykket med samme navn av Ariel Dorfman, som også skrev manuset sammen med Rafael Yglesias. Døden og piken forteller historien til Paulina Escobar (Weaver), en politisk aktivist som er overbevist om at naboen hennes, Dr. Roberto Miranda (Kingsley), er en mann som en gang var medlem av et fascistregime som torturerte og voldtok henne.


== Sammendrag ==
Paulina Escobar er en husmor gift med en fremtredende advokat i et ikke-navngitt sør-amerikansk land. En dag møter Paulina og ektemannen en mann som hun er overbevist er Dr. Miranda (spilt av Ben Kingsley) var medlem av det gamle regimet, og at denne mannen var personlig ansvarlig for å torturere og voldta Paulina i flere uker samtidig som hun hadde bind for øynene. Paulina tar ham til fange, fast bestemt for å få frem sannheten. Til tross for at både ektemannen og Miranda forsøker å overbevise henne om at han er uskyldig, er Paulina helt sikker på at det er han, og tvinger ektemannen til å være Mirandas "advokat" under "rettssaken" hun arrangerer mot Miranda.
Miranda konspirerer med ektemannen for å få frem en falsk tilståelse, i håp om at dette skal være nok til å få Paulina fornøyd. Så de skriver ned dette, og presenterer den for Paulina. Men Paulina blir rasende, og truer med å drepe Miranda. Ektemannen forsøker å stoppe henne, men det lykkes Miranda å skaffe Paulinas pistol, og truer med å drepe henne hvis han ikke får gå sin vei. Miranda ber dem også om å kontakte en skole hvor Miranda hevder å ha vært ved på tidspunktet for voldtekten til Paulina. Gerardo kontakter skolen, og Mirandas kollega ser ut til å bekrefte historien. Han informerer Paulina, til slutt overbevist om at Miranda faktisk er uskyldig. Paulina nekter å tro det, og sier at folk på den tiden skapte seg alibi for å skjule deres sanne identitet.


== Medvirkende ==
Sigourney Weaver som Paulina Lorca Escobar
Ben Kingsley som Dr. Roberto Miranda
Stuart Wilson som Gerardo Escobar


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Døden og piken på Internet Movie Database 
(no) Døden og piken hos Filmfront 
(sv) Døden og piken i Svensk Filmdatabas 
(da) Døden og piken i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Døden og piken på Allociné 
(nl) Døden og piken på MovieMeter 
(en) Døden og piken på AllMovie 
(en) Døden og piken på Turner Classic Movies 
(en) Døden og piken på Rotten Tomatoes 
(en) Døden og piken på Metacritic
Kaieteurfallet

Kaieteurfallet er en foss i Potaroelva i Kaieteur nasjonalpark i Guyana. Fossens høyeste fall er på  226 meter, og den er dermed en av fossene med det høyeste enkeltfallet i verden. Den har i tillegg flere mindre fall, som gir den en total høyde på 251 meter. Fossen er i gjennomsnitt 113 meter brei. Den bærer om lag 663 kubikkmeter vann i sekundet, noe som gjør den til en av verdens kraftigste fosser.
De første europeerne som så fossen, var de britiske geologene Charles Barrington Brown og James Sawkins 24. april 1870.
Kaieteurfallet, sammen med den omkringliggende regnskogen, er Guyanas viktigste turistmål. De fleste turistene flyr inn fra hovedstaden Georgetown til Kaieteur internasjonale lufthavn, som ligger 6 kilometer fra fossen.


== Eksterne lenker ==
(en) Kaieteur Falls – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kaieteurfallet hos World Waterfall Database
Potaro

Potaro er ei elv i Guyana i Sør-Amerika. Den springer ut fra fjellet Ayanganna i Pacaraimafjella vest i landet. Elva renner om lag 225 km før den flyter sammen med Essequibo, Guyanas lengste elv. Det er ni fosser langs Potaro, blant dem det enorme Kaieteurfallet.


== Eksterne lenker ==
(en) Potaro River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Eduard Robert Flegel

Eduard Robert Flegel (født 13. oktober 1855 i Vilnius, død 11. september 1886 i Brass ved Nigerdeltaet) var en tysk oppdagelsesreisende i Afrika. 
Flegel var kjøpmann og kom i denne egenskap til Vest-Afrika. I 1879 dro han oppover elven Benue, 200 kilometer lengre opp enn noen europeer før var kommet. I 1880 reiste han opp Niger til Gomba og derifra til Sokoto, og nådde i 1882 en helt ny reisevei til Jola, og på tilbakereisen Benues kilder i Ngaundere. 
Med støtte fra Afrikaselskapet og Den tyske kolonialforening prøvde han å åpne Benueområdet for tysk handel, men det britiske Royal Niger Company kom ham i forkjøpet. 


== Bibliografi ==
Lose Blätter aus dem Tagebuch meiner Haussa-Freunde und Reisegefährten (1885)
Vom Niger-Benüe (1890)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Flegel, Eduard Robert i Nordisk familjebok (2. utgave, 1908)