jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Elleore

Kongedømmet Elleore er en av verdens eldste eksisterende mikronasjoner, beliggende på Elleore i Roskilde Fjord, Sjælland i Danmark.
Øyen ble kjøpt av en gruppe lærere den 27. august 1944, og utropt til kongerike med egne frimerker og mynter (leo d'or), og har hatt seks etterfølgende monarker. Elleore er ca. 15 000 kvadratmater stor og ubebodd det meste av året, bortsett fra i innbyggernes årlige forsamlingsuke Elleugen. 
De nåværende monarker (2014) er kong Leo III og dronning Carina. Kongens motto lyder: Con Leon e Populo pro Regno.


== Løvejakten ==
I 1907 innspilte filmregissøren Ole Andersen Olsen på Elleore den kontroversielle stumfilmen Løvejagten, som ble en av Nordisk Films Kompagnis første store suksesser. En kronet løve og en væpnet løvejeger inngår som skjoldholdere i Kongedømmet Elleores våpenskjold.


== Referanser ==
Philosophes

Philosophes (fransk parti philosophique) var opprinnelig en gruppe franske intellektuelle fra opplysningstiden. Senere ble begrepet utvidet til å omfatte personer fra andre nasjoner, og den eksakte avgrensingen innen kategorien filosof er uklar. 


== Beskrivelse ==
Opprinnelsen ligger i 1600-tallets reviderte verdensbilde, det absolutte høydepunktet falt i årene 1748 til 1751 og bevegelsen forsvant for godt etter 1793 under  den franske revolusjonens terrorvelde.
De færreste av philosophes var filosofer i tradisjonell forstand, dvs. det var få som beskjeftiget seg med spekulativ filosofi og abstrakt tenking, de fleste var offentlige debattanter som framholdt at en kritisk, informert og vitenskapelig tilnærming var den fornuftigste måten å løse samfunnsproblemer på. De bekjempet religiøs og politisk dogmatisme, organisert religion og føydale  institusjoner i skrift og tale, og var den naturlige motparten til Compagnie du Saint-Sacrement, et hemmelig selskap med noen av de mest innflytelsesrike katolske geistlige i Frankrike på 1600-tallet. Philosophes' målgruppe var den opplyste allmennhet, og verkene deres ble solgt i store opplag, til tross for at adel og geistlige forsøkte å hindre utbredelsen.


== Sentrale ideer ==
Les philosophes argumenterte for at alle mennesker blir født med visse grunnleggende, umistelige rettigheter som ervervsfrihet og kunnskapstilegnelse, og gav med det naturretten en renessanse.Framskritt: øke kunnskapen om verden og forbedre evnen til å endre omgivelsene gjennom teknologiske nyvinninger, bekjempe uvitenhet som følger i kjølvannet av overtro og organisert religion, og gi mindre grobunn for menneskelig grusomhet og vold ved å gjennomføre sosiale forbedringer og endrede samfunnstrukturer.Deisme: religion skal være fornuftig og anspore de troende til moralsk forsvarlig atferd. Naturvitenskapelig kunnskap skal tilegnes uten religiøse føringer.Toleranse: ifølge les philosophes er de største menneskelige forbrytelsene blitt utført i Guds og religionens navn. Et rettferdig og produktivt samfunn er helt avhengig av religiøs toleranse mellom de ulike kristne trosretninger, og en god del av representantene mente det samme måtte gjelde overfor ikke-kristne religioner.


== Et utvalg representanter ==
Frankrike (parti philosophique i snever forstand): Pierre Bayle, René Descartes, Bernard Le Bouyer de Fontenelle, Jean-François de La Pérouse og les Encyclopédistes,  bidragsyterne til Diderot og d'Alemberts Encyclopédie
Storbritannia: Lord Shaftesbury, Francis Hutcheson, John Locke, David Hume
Tyskland: Christian Wolff, Gotthold Ephraim Lessing, Immanuel Kant


== Referanser ==


== Litteratur ==
L.G. Crocker: "Interpreting the enlightenment: a political approach", Journal of History of Ideas 46 (1985), s. 211-30
Peter Gay, The Enlightenment - An Interpretation 1: The Rise of Modern Paganism (1995)
I. Kramnick: The Portable Enlightenment Reader, Harmondsworth, 1995
Filosofiåret 1204

Filosofiåret 1204 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1204.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==


== Dødsfall ==
13. desember – Maimonides (Moshe ben Maimon), jødisk lege, rabbiner og filosof (født 1135)
Filosofiåret 1280

Filosofiåret 1280 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1280.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
Antonius Andreas, spansk filosof (død 1320)
ca. 1280 - Dino del Garbo, italiensk lege og filosof (død 1327)
1280-1288 – William av Ockham, engelsk teolog og filosof (død 1347)


== Dødsfall ==
15. november – Albertus Magnus, tysk filosof, teolog og naturvitenskapsmann (født 1193-1206)


== Referanser ==
Harald Albertsen

Harald Albertsen (født 28. mars 1890 i Dale i Bruvik, død 25. mars 1977) var sønn av Albert Henrik Albertsen og Berhardine Johanne von Krogh. Albertsen deltok i Shetlandsgjengen under 2. verdenskrig
I filmen Shetlandsgjengen fra 1954 spilte han seg selv.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Harald Albertsen på Internet Movie Database
Uwe Bein

Uwe Bein (født 26. september 1960 i Heringen) er en tysk tidligere profesjonell fotballspiller som spilte for en rekke klubber. Han spilte midtbane, og var også en del av det tyske landslaget i perioden 1989-1993.
Uwe Bein var del av det tyske landslaget som vant Fotball-VM 1990 i Italia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Uwe Bein – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Uwe Bein – FIFA 
(en) Uwe Bein – UEFA 
(jp) Uwe Bein – J.League Data 
(en) Uwe Bein – Transfermarkt 
(en) Uwe Bein – national-football-teams.com 
(en) Uwe Bein – WorldFootball.net 
(en) Uwe Bein – FootballDatabase.eu 
(de) Uwe Bein – fussballdaten.de 
(en) Uwe Bein – Soccerway 
(en) Uwe Bein på eu-football.info
EM i friidrett 2014

EM i friidrett 2014 ble arrangert i Zürich i Sveits i perioden 12. til 17. august 2014. Det var det 22. europamesterskapet i friidrett.


== Resultater ==


=== Menn ===


==== Løpsøvelser ====


===== 100 meter =====


===== 200 meter =====


===== 400 meter =====


===== 800 meter =====


===== 1 500 meter =====


===== 5 000 meter =====


===== 10 000 meter =====


===== Maraton =====


===== 110 meter hekk =====


===== 400 meter hekk =====


===== 3 000 meter hinder =====


===== 4 x 100 meter stafett =====


===== 4 x 400 meter stafett =====


===== 20 km kappgang =====


===== 50 km kappgang =====


==== Tekniske øvelser ====


===== Høydehopp =====


===== Stavsprang =====


===== Lengdehopp =====


===== Tresteg =====


===== Kulestøt =====


===== Diskos =====


==== Tikamp ====


=== Kvinner ===


==== Løpsøvelser ====


===== 100 meter =====


===== 200 meter =====


===== 400 meter =====


===== 800 meter =====


===== 1 500 meter =====


===== 5 000 meter =====


===== 10 000 meter =====


===== 100 meter hekk =====


==== Tekniske øvelser ====


===== Stavsprang =====


==== Sjukamp ====


== Norske utøvere ==


== Medaljestatistikk ==
      Vertsnasjon 


== Deltakende nasjoner ==
Utøvere fra totalt 50 medlemsforbund av Det europeiske friidrettsforbundet deltar under mesterskapet.

 Albania (2)
 Andorra (2)
 Armenia (3)
 Aserbajdsjan (2)
 Belarus (29)
 Belgia (35)
 Bosnia-Hercegovina (4)
 Bulgaria (22)
 Kroatia (23)
 Kypros (7)
 Danmark (14)
 Estland (26)
 Finland (36)
 Frankrike (57)
 Georgia (3)
 Gibraltar (3)
 Hellas (26)
 Irland (25)
 Island (5)
 Israel (10)
 Italia (78)
 Latvia (26)
 Liechtenstein (1)
 Litauen (35)
 Luxembourg (4)
 Nord-Makedonia (2)
 Malta (2)
 Moldova (3)
 Monaco (1)
 Montenegro (1)
 Nederland (43)
 Norge (40)
 Polen (62)
 Portugal (44)
 Romania (20)
 Russland (93)
 San Marino (2)
 Serbia (11)
 Slovakia (25)
 Slovenia (15)
 Storbritannia (74)
 Spania (74)
 Sveits (53) (vert)
 Sverige (60)
 Tsjekkia (42)
 Tyrkia (29)
 Tyskland (93)
 Ukraina (70)
 Ungarn (27)
 Østerrike (13)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) 2014 European Championships in Athletics – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tomáš Malec

Tomáš Malec (født 5. januar 1993 i Trenčín) er en slovakisk fotballspiller som spiller for FK Senica.Han scoret 14 mål og ble dermed toppscorer i 2013/2014-sesongen i den slovakiske toppdivisjonen. Den 11. august 2014 gikk han på utlån til Rosenborg for resten av sesongen. Rosenborg hadde opsjon på kjøp og hadde muligheten til å gjøre avtalen permanent hvis de var fornøyd med slovakens prestasjoner.Da låneavtalen for Tomas Malec gikk ut den 31. juli 2015, valgte Rosenborg å ikke benytte seg av kjøpsklausulen som lå i avtalen. Malec fikk fem kamper fra start i Tippeligaen, og scoret seks mål på  totalt 20 kamper.I sesongen 2015 var han med å vinne både Tippeligaen og cupen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tomáš Malec – UEFA 
(en) Tomáš Malec – Transfermarkt 
(en) Tomáš Malec – national-football-teams.com 
(en) Tomáš Malec – WorldFootball.net 
(en) Tomáš Malec – Soccerway 
(en) Tomáš Malec – FBref 
Spillerprofil hos AS Trenčín
Spillerprofil hos Hmpsport.sk
Karen Ellemann

Karen Ellemann Kloch (født 1969) er en dansk politiker (V). Hun har vært medlem av Folketinget for Københavns omegns storkrets siden 2007. Ellemann har hatt flere ministerposter i Lars Løkke Rasmussens regjeringer.
Hun er datter av tidligere utenriksminister og Venstre-leder Uffe Ellemann-Jensen og søster av Venstre-leder Jakob Ellemann-Jensen. Hun giftet seg i 2011 med direktør Kresten Kloch.Hun arbeidet innen markedsføring, kommunikasjon, underholdning og journalistikk før hun utdannet seg til folkeskolelærer. Hun var lærer og kommunepolitiker da hun ble valgt inn i Folketinget.
Ellemann var innenriks- og sosialminister fra 2009 til 2010 og miljøvernminister fra 2010 til regjeringsskiftet i 2011. Hun var også minister for nordisk samarbeid fra 2010 til 2011. Da Lars Løkke Rasmussen på nytt dannet regjering i 2015, ble Ellemann igjen sosial- og innenriksminister. Fra regjeringsutvidelsen i 2016 til 2018 var hun minister for likestilling og nordisk samarbeid; fra 2017 til 2018 hadde hun også ansvaret for fiskerisaker.
Ellemann har vært formann i Foreningen Norden i Danmark.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Karen Ellemann – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(da) Karen Ellemann på Twitter 
Karen Ellemann på Facebook 
(da) Karen Ellemann hos Folketinget
Morten Thorsby

Morten Thorsby (født 5. mai 1996) er en norsk fotballspiller som spiller for den tyske klubben Union Berlin.Den 2. juni 2014 signerte han en femårskontrakt med SC Heerenveen. I perioden 2009–2012 var han elev ved NTG-U Bærum. Han fortsatte å gå gradene i NTG-systemet, og var avgangselev ved NTG Bærum i 2015.Da kontrakten med Heerenveen gikk ut ved utløpet av juni 2019, signerte Thorsby kontrakt med Sampdoria med varighet til 30. juni 2023.Foran 2021/22-sesongen skiftet Thorsby sitt draktnummer hos Sampdoria fra 18 til 2 i forsøk på å rette oppmerksomhet mot klimaendringer. Tallet 2 er ment å representere målet for Paris-avtalen, som går ut på at temperaturen på jorda ikke må stige med så mye som 2 ℃.


== Landslaget ==
Den 31. oktober 2017 ble han tatt ut i sin første landslagstropp for Norge i kampene mot Makedonia (11. november) og Slovakia (14. november).Den 11. november 2017 fikk han sin første landskamp for Norge mot Makedonia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Morten Thorsby – FIFA 
(en) Morten Thorsby – UEFA 
(en) Morten Thorsby – Transfermarkt 
(en) Morten Thorsby – national-football-teams.com 
(en) Morten Thorsby – WorldFootball.net 
(en) Morten Thorsby – Soccerway 
(en) Morten Thorsby – EU-Football.info 
(no) Morten Thorsby – Norges Fotballforbund 
(en) Morten Thorsby – FBref
Mitrokhin-arkivet

Mitrokhin-arkivet er en samling notater sjefarkivar i KGB Vasilij Mitrokhin tok i løpet av sin tjeneste for Sovjetunionens etterretningsorganisasjon og hemmelige politi.
Mitrokhin fikk i 1972 ansvar for å flytte KGBs arkiv fra Lubjanka til en ny bygning i Jasenevo sørvest for Moskva. Arkivet omfattet 300 000 mapper. Mitrokhin kopierte opplysninger fra KGB-dokumenter fra mellomkrigstida og framover til han ble pensjonist i 1984.Mitrokhin overlot arkivet til britisk etterretningstjeneste og bosatte seg i London i 1992.
Sammen med historikeren Christopher Andrew utga Mitrokhin flere bøker basert på materialet. 
I 2014 ble det gjort tilgjengelig for allmennheten av Churchill Archives Centre ved University of Cambridge.


== Bøker ==
Andrew, Christopher (1999). The Sword and the Shield: The Mitrokhin Archive and the Secret History of the KGB. Basic Books. ISBN 0-465-00310-9. 
Andrew, Christopher, Vasili Mitrokhin (1999). The Mitrokhin Archive: The KGB in Europe and the West. Allen Lane. ISBN 0-7139-9358-8.
Andrew, Christopher (2000). The Mitrokhin Archive: The KGB in Europe and the West. Gardners Books. ISBN 0-14-028487-7. 
Andrew, Christopher, Vasili Mitrokhin (2000). The Sword and the Shield: The Mitrokhin Archive and the Secret History of the KGB. Basic Books. ISBN 0-465-00312-5.
Vasiliy Mitrokhin (2002). KGB Lexicon: The Soviet Intelligence Officer's Handbook, Frank Cass. ISBN 0-7146-5257-1
Andrew, Christopher, Vasili Mitrokhin (2005). The Mitrokin Archive II: The KGB and the World. Allen Lane. ISBN 0-7139-9359-6.


== Referanser ==
Ibrahima Dramé

Ibrahima Dramé (født 23. september 1995 i Ziguinchor) er en senegalesisk fotballspiller som spiller for Hønefoss BK. Han har tidligere spilt for Casa Sports i hjemlandet og SK Brann.  
Han debuterte for Brann i seriepremieren i en bortekamp mot Sarpsborg 08 30. mars 2014.
Dramé kom til Hønefoss i 2015, og var med på nedrykket fra OBOS-ligaen til PostNord-ligaen. I en bortekamp mot Vidar i april 2017 brakk Dramé ankelen og var skadet i lang tid. Han gjorde comeback i Hønefoss i august 2019, i 3.divisjon. 


== Eksterne lenker ==
(en) Ibrahima Dramé – Soccerway 
(no) Ibrahima Dramé – Norges Fotballforbund
Groupama Arena

Groupama Arena er et flerbruksstadion i Budapest, Ungarn og hjemmet til Ferencvárosi TC.
Med en kapasitet på 23 698, er Groupama Arena den nest største stadion i Ungarn etter Ferenc Puskás stadion. Stadionet ligger på samme sted som klubbens tidligere stadion, Albert Flórián stadion, revet i 2013.
10. august 2014 spilte Ferencvárosi TC åpningskampen mot Chelsea FC. Det første målet ble scoret av hjemmelagets Zoltán Gera i det 17. minutt.
Finalen i Mesterligaen i fotball for kvinner 2018/19 ble spilt her.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
– Groupama Arena
Den svarte obelisk

Den svarte obelisken er en steinpillar funnet av arkeologer ved ruinhaugen Nimrud våren 1846. Den ble oppstilt av Shalmaneser III. Den svarte obelisken har en lang innskrift og 20 billedfelter.


== Beskrivelse ==

Obelisken er 197,85 cm høy og 45,08 cm bred. Den er nå i British Museum hvor den står ved siden av den hvite obelisk. Blant de så langt oppdagede assyriske obelisker er den svarte obelisk den som er i best hold. Den har historisk betydning ikke minst ved at den har den første kjente fremstilling av en israelitt. Obelisken ble reist som offentlig minnesmerke i år 825 f.Kr., da det herjet borgerkrig. Den ble oppdaget i 1846 av arkeologen Sir Henry Layard.
Obelisken har 20 relieffbilder, fem på hver side. De forestiller fem konger som har underkastet seg, som bringer assyrerkongen tributt og kaster seg ned foran ham. Fra øverst til nederst:

Sua, maddattu av Gilzanu (KUR gil-a-na-a-a) i Nordvest-Iran
Jehu fra huset Omri (ia-u-a DUMUhu-um-rii), Det israelske nordrike. Skjønt det er noen forskere som mener at ia-u-aikke skal leses som  Jehu, men som Joram.
Maddattuen av Mušri (ša mat mu-uš-ri), Egypt?
Marduk-apil-uṣur av Šuhi ved midtre Eufrat, i dagens Syria og Irak.
Qalparunda av Patina (området rundt Antakya/Tyrkia).Hver scene går over fire felt rundt obelisken, og har en kommentar i kileskrift. 
Det annet register ovenfra har det eldste kjente bilde av en israelitt: Kong Jehu av Israel, som kaster seg ned for assyrernes konge. Kommentaren forteller hvordan Jehu tar med eller sender sin tributt. Omkring år 841 f.Kr. oppløste Jehu Israels forbund både med de nærliggende fønikiske bystater og med riket Juda, og ble assyrisk vasall. Kommentaren i overkant av bildet er skrevet på akkadisk og kan oversettes slik:

«Tributt fra Jehu, sønn av Omri: Jeg mottok fra ham sølv, gull, en gullskål, en gullvase med bemalt bunn, gullbegere, gullfat, tinn, et  septer for kongens hånd og spyd (puašatu)».I øvre rand likesom under relieffet er en lang kileskrifttekst; det er Salmanassar IIIs annaler. Her leses opp kongens og hans feltherres årlige felttog frem til hans 31. regjeringsår. Noen enkeltheter gjør det nærliggende å anta at arbeidet med obelisken var gitt til den øverstkommanderende Dajan-Aššur.


== Litteratur ==
C. C. Smith: «Jehu and the Black Obelisk of Shalmaneser III», i: Arthur L. Merrill, Thomas W. Overholt (utg.): Scripture in History and Theology. Essays in Honor of J. Coert Rylaarsdam. Pickwick Press, Pittsburgh PA 1977, ISBN 0-915138-32-8, s. 71–105 (Pittsburgh Theological Monograph Series 17).
M. Weippert: «Jau(a) mar Humri - Joram oder Jehu von Israel?», i:  Vetus Testamentum (VT).  28, 1978, ISSN 0042-4935, s. 115f.
O. Keel, C. Uehlinger: «Der Assyrerkönig Salmanassar III. und Jehu von Israel auf dem Schwarzen Obelisken aus Nimrud»,  i: Zeitschrift für katholische Theologie (ZKT). 116, 1994, ISSN 0044-2895, s. 399f.


== Eksterne lenker ==
(en) Black Obelisk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
The Black Obelisk of Shalmaneser III. British Museum )
Assyria. Bible Light and Thruth (med nærbilde av et av feltene)
Der schwarze Obeslik. theologische-links.de
Josias Rowley

Josias Rowley, 1. baronett (med tilnavnet The Sweeper of the Seas, født 1765, død 10. januar 1842), var en britisk offiser i Royal Navy som ble kjent under Mauritius-offensiven i 1810, der Storbritannia fikk  kontroll over de franske øyene Île Bonaparte (Réunion) og Isle de France (Mauritius) i Det indiske hav.


== Karriere i marinen ==
Rowley ble født som sønn nummer to av Clotworthy Rowley, advokat og parlamentsmedlem for Downpatrick i Det irske parlamentet, og Letitia (født Campbell) fra Mountcampbell i Drumsna i County Leitrim i den vestlige delen av Irland. Bestefaren var Admiral of the Fleet William Rowley.Han gikk inn i Royal Navy i 1778 i HMS «Suffolk» i Vestindia. Han ble forfremmet til orlogskaptein i 1795, da han hadde kommandoen på HMS «Braave» (40 kanoner) ved Kapp det gode håp og deretter HMS «Impérieuse» (38 kanoner) i Ostindia. Han hadde også kommandoen på HMS «Raisonnable» (64 kanoner) og deltok i slaget ved Kapp Finisterre i 1805.I 1798 ble han medlem av Irish House of Commons for Downpatrick.I 1809 tok han som flaggkommandør for en liten eskadre utenfor Mauritius, og i samarbeid med kommandanten for Ostindiakompaniets tropper på Rodrigues, kontroll over Réunion.

I mars 1810 gikk han over i HMS «Boadicea» (38 kanoner) og transporterte en større landgangsstyrke som ankom Réunion og tok kontroll over øya. Samtidig ble en styrke ledet av kaptein Samuel Pym utmanøvrert av franske fregatter som angrep Grand Port på Mauritius. HMS «Africaine» ble erobret av de franske fregattene «Iphigénie» og «Astrée». Rowley gjenerobret så «Africaine» samme dag. Viseadmiral Albemarle Bertie ankom 29. november og sørget for overgivelsen av Mauritius 3. desember 1810. Dette toktet ble brukt av forfatteren Patrick O'Brian som utgangspunkt for en av hans bøker i Aubrey/Maturin-serien, The Mauritius Command. Bøkenes helt, Jack Aubrey, tar Rowleys plass i romanen.
Han ble deretter gitt kommandoen på HMS «America» (74 kanoner) i Middelhavet. Han ble gjort til baronett i desember 1813, forfremmet til kontreadmiral i 1814 og utpekt til kommandørridder (KCB) av Order of the Bath i 1815.Han døde ugift og uten arvinger til sine titler på familieeiendommen Mount Campbell i Drumsna i County Leitrim og ble begravet og hedret i Annaduff Parish Church. Han ble overlevd av sine yngre brødre viseadmiral Samuel Rowley og John Rowley. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Josias Rowley hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Josias Rowley hos The Peerage
Eyalet

Eyalet eller ejalet var i Det osmanske rike navn på første nivås administrative inndelinger (altså som på fylkesnivå i Norge), fra slutten av 1500-tallet til de senere tanzimatreformene i 1860-årene.


== Historie ==
Det tidlige osmanske rike var inndelt i to deler omkring år 1365 -- det europeiske Rumelia og det asiatiske Anatolia, som var understilt hver sin bejlerbej. 
Med erobringene på 1500-tallet oppstod behovet for en administrativ reform som innførte flere mindre enheter på provinsnivå.
Mot slutten av 1500-tallet var uttrykket bejlerbejlik i praksis synonymt med ejalet.
I 1609 fantes så totalt 32 ejalet, hvorav noen i sin helhet var erobrede land, og andre var resultatet av oppdelinger av territorier.
I 1795 ble det gjennomført nok en administrativ reform som fastslo 28 provinser understilt hver sin vesir; men på grunn av den desentraliserte statsskikken fortsatte bejlerbejene i praksis å regjere flere territorier.
Gjennom den såkalte Vilajetloven av 1867 ble ejaletene formelt avskaffet rundt om i riket, selv om det drøyde helt til 1884 innen dette var fullbyrdet i praksis.
Den administrative omorganiseringen inndelte deretter riket i vilajet, med tydeligere ansvarsfordeling og administrativt hierarki.


== Forvaltningsorganisasjon ==
Ejaletene ble styrt av en provinsstattholder eller guvernør, kalt vali.
Da innehaverne av mange guvernørembeder også hadde tittelen pasja, ble provinsene av europeerne ofte uoffisielt kalt pasjalikater.
Ejaletene var inndelt i mindre administrative enheter på distriktsnivå kalt sandsjaker.


== Referanser ==
Jesper Langballe

Jesper Marquard Langballe (født 31. august 1939 i København, død 15. mars 2014 i Silkeborg) var en dansk sogneprest, journalist og politiker (DF). Han var medlem av Folketinget 2001–2011.
Han var sønn av lege Mogens Marquard Langballe og Agnete Wolfhagen, som begge var motstandsfolk i Randers under den andre verdenskrig. Foreldrene medvirket i jernbanesabotasjen ved Langå og redningen av de danske jødene. Senere deltok de i motstandsarbeid i Aalborg. Sønnen oppholdt seg i mellomtiden på en gård på Djursland. Jesper Langballe var fetter av folketingsmedlem Søren Krarup og far til folketingsmedlem Christian Langballe.
Etter realskolen i 1955 prøvde han å ta studentereksamen tre ganger, men mislyktes, og dro til sjøs. Deretter gikk han i lære som journalist ved Skive Venstreblad og Ringkøbing Amts Dagblad 1959–1963. Langballe var kulturjournalist og redaktør for baksiden med politisk satire i Jyllands-Posten 1964–1972. Etter Kirkeministeriets særutdannelse for prester 1972–1975 var han sogneprest i Thorning og Grathe ved Silkeborg i 32 år. Han var kjent for sin bohemske stil og som en karismatisk predikant. Han tilhørte kretsen rundt tidsskriftet Tidehverv som medutgiver og skribent fra 1982.Langballe lot seg nominere til Folketinget fra Viborg i 2000, etter en forespørsel fra partileder Pia Kjærsgaard i Dansk Folkeparti. Før dette hadde ikke Langballe vært medlem av noe politisk parti. Langballe var valgt til Folketinget fra Viborg amtskrets 2001–2007 og Vestjyllands storkrets 2007–2011. Sammen med fetteren Søren Krarup førte han an i hva som ble kalt «en kulturkamp» mot kulturradikalisme og innvandringslovgivningen av 1983. Han var Dansk Folkepartis kirkepolitiske ordfører i en årrekke, og gjorde seg særlig bemerket for sitt forsvar for folkekirkens binding til staten og sin nasjonalistiske og islamfiendtlige holdning.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bregenov-Pedersen, Mads og Jensen, Mads (2010). Langballe – en biografi (dansk). People's Press. ISBN 9788770556576. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)


== Eksterne lenker ==
(en) Jesper Langballe hos Europarådets parlamentarikerforsamling 
(da) Jesper Langballe hos Folketinget 
(da) «Jesper Langballe (DF)» (dansk). Folketinget. Besøkt 24. september 2019.
Stabbegjølet tunnel

Stabbegjølet tunnel er en veitunnel på 640 meter i fjell fra 1979 i Stordal på Sunnmøre. Den inngikk i veianlegget mellom Stordal og Dyrkorn (nå fylkesvei 650), og ble bygget på en strekning særlig utsatt for steinsprang og snøskred. I 1998 ble strekningen med tunnelen erstattet av den 3539 meter lange Stordalstunnelen som går parallelt i samme fjellparti. Nordenden av tunnelen er fylt igjen med stein og jord.
Tunnelen er tilgjengelig fra sørenden av Stordalstunnelen, der er tunnelen åpen.


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==