jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fritz C. Thürmer

Fritz Carl August Frantz Thürmer (født 7. september 1864 i Larvik, død 1942 i Danmark) var norsk-dansk industrileder og gründer. Han var sønn av den tyskfødte byggmesteren Johan Fredrik Christian Thürmer og bror til arkitekten Edwien Thürmer.
Thürmer ble utdannet verktøymaker og flyttet til Danmark. I 1897 utviklet og patenterte han den firkantede skjærebakken, som revolusjonerte produksjonen av utvendige gjenger. Med patentet som bakgrunn startet han sin egen fabrikk, Thürmer & Co., i 1898. Den var representert på Verdensutstillingen i Paris i 1900.
Fabrikken tok ut atskillige andre patenter i Europa i tillegg til skjærebakken, blant annet Totan sagblad og spiralbor. Thürmer oppførte i de neste desenniene tre fabrikker i Danmark og var medeier i flere europeiske produksjoner. Da Thürmer & Co. var på sitt største, hadde firmaet over 1 500 medarbeidere. Det var én av de mest betydningsfulle produsentene av skjæreverktøyer i Europa.
Thürmer ble far til seks barn. Sønnene Bjørn og Eric gikk inn i foretakene. Eric ble medinnehaver i Thürmer & Co. i 1933 og ble direktør etter faren. Bjørn ble direktør for Greenfield Tap and Die, som var en gjengefabrikk i Connecticut i USA, som Thürmer & Co. var medeier i.
På denne tiden leverte firmaet en lang rekke produkter innenfor verktøy, blant annet gjengeverktøy, gummihammere, bor, sagblad, ambolter og smøreoljer. Størsteparten ble produsert i København. 


== Kilder ==
Larvik kirke - klokkerbok
Historie
Ruterielina

Ruterielina er  en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen Scarabaeoidea.


== Levevis ==
Billene lever underjordisk i tuene til maur og termitter. De voksne billene er trolig rovdyr, larvene lever muligens av dødt plantemateriale som maurene og termittene frakter inn til tua.


== Utbredelse ==


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien gullbasser, Cetoniinae Leach, 1815 – ofte regnet som en egen familie
Stammen Cremastocheilini
Slekten Ruterielina Rojkoff, 2010
Ruterielina basilewskyi (Ruter, 1975)
Ruterielina touroulti Rojkoff, 2010


== Kilder ==
Nettside om gruppen, med bilder


== Eksterne lenker ==
(en) Ruterielina i Global Biodiversity Information Facility 
Cetoniidae på Encyclopedia of life
Valgus

Valgus er en slekt av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster. Det finnes én art i Nord-Europa, men den er ikke funnet i Norge.


== Utseende ==
Nokså små (den nordeuropeiske arten 6-10 millimeter) skarabider, svarte med flekker av lyse skjell. Det er tydelig forskjell på kjønnene. Pronotum har to lengdekjøler, dekkvingene dekker ikke hele bakkroppen.


== Levevis ==
Larven utvikler seg i morken ved. De voksne billene kan finnes på blomster, ofte flere sammen.


== Utbredelse ==
Slekten er vidt utbredt i Nord-Amerika, Asia og Europa, dessuten finnes det én art i Sør-Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabeidae Latreille, 1806
Underfamilie Cetoniinae Mulsant, 1842
Stamme Valgini Mulsant, 1842
slekten  Valgus Scriba, 1790 – 8 arter, i Europa:
Valgus hemipterus (Linnaeus, 1758) – finnes i Danmark, ikke i Norge
Øvrige arter:
Valgus albomaculatus Kraatz, 1896
Valgus arabicus Nonfried, 1895
Valgus californicus Horn, 1870
Valgus canaliculatus (Olivier, 1789)
Valgus cristatus Gestro, 1891
Valgus distinctus Nonfried, 1895
Valgus fuscatus  Kraatz, 1896
Valgus heydeni Semenov, 1891
Valgus koreanus Sawada, 1944
Valgus okajimai Kobayashi, 1994
Valgus parvicollis Fairmaire, 1891
Valgus parvulus Burmeister & Schaum, 1840
Valgus quadrimaculatus  Kraatz, 1883
Valgus savioi Pic, 1928
Valgus seticollis (Palisot de Beauvois, 1805)
Valgus smithii W.S. MacLeay, 1838
Valgus sumatranus Gestro, 1891
Valgus thibetanus Nonfried, 1891
Valgus tonkinensis Arrow, 1944
Valgus oeningensis Heer, 1862 - fossil art fra miocen


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
Zahradník, J. og Chvála, M. 1991. Teknologisk forlags store bok om insekter. N.W. Damm. Om skarabider s. 270-279.
Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase over europeiske dyr


== Eksterne lenker ==
(en) Valgus i Encyclopedia of Life 
(en) Valgus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Valgus hos Artsdatabanken 
(sv) Valgus hos Dyntaxa 
(en) Valgus hos Fauna Europaea 
(en) Valgus hos Fossilworks 
(en) Valgus hos ITIS 
(en) Valgus hos NCBI 
(en) Kategori:Valgus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Valgus hemipterus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Valgus – detaljert informasjon på Wikispecies
Binga

Binga er en by i provinsen Mongala i Den demokratiske republikken Kongo. Per 2010 hadde den et beregnet folketall på 64.639 innbyggere. Binga betjenes av Binga lufthavn.
Området rundt er preget av en del avskoging.


== Referanser ==
Scheldeprijs 2014

Scheldeprijs 2014 var den 102. utgaven av sykkelrittet Scheldeprijs Rittet ble avholdt over 200,9 km fra Antwerpen til Schoten den 9. april.
Marcel Kittel vant for tredje gang på rad.


== Lag ==
14 UCI WorldTourlag og 10 profesjonelle kontinentallag stilte til start:


== Resultater ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Vladimir Malakhov

Vladimir Igorevitsj Malakhov (russisk: Владимир Игоревич Малахов; født 30. januar 1968 i Sverdlovsk) er en tidligere sovjetisk/russisk ishockeyspiller som var aktiv fra 1986 til 2004. Han spilte 712 NHL-kamper for klubbene New York Islanders, Montreal Canadiens, New Jersey Devils, New York Rangers og Philadelphia Flyers og han vant Stanley Cup med New Jersey Devils i 2000. Med landslag ble han olympisk mester i 1992 med SUS og vant OL-bronse med Russland i 2002.


== Meritter ==
OL-gull: 1992
OL-bronse: 2002
Stanley Cup-seier med New Jersey Devils i 2000.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vladimir Malakhov – Olympics.com 
(en) Vladimir Malakhov – Olympic.org 
(en) Vladimir Malakhov – Olympedia 
(en) Vladimir Malakhov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Vladimir Malakhov – National Hockey League (NHL) 
(en) Vladimir Malakhov – Eurohockey.com 
(en) Vladimir Malakhov – Hockeydb.com 
(en) Vladimir Malakhov – Hockey-Reference.com 
(en) Vladimir Malakhov – Eliteprospects.com
Sergej Zubov

Sergei Aleksandrovitsj Zubov (russisk: Сергей Александрович Зубов, født 22. juli 1970 i Moskva) er en tidligere sovjetisk/russisk ishockeyspiller som var aktiv fra 1988 til 2010. Han spilte 1068 NHL-kamper for kluibbene New York Rangers, Pittsburgh Penguins og Dallas Stars. Han vant to Stanley Cup seiere med New York Rangers i 1994 og med Dallas Stars i 1999. Med landslag ble han olympisk mester med SUS i 1992.


== Meritter ==
OL-gull: 1992
Stanley Cup-seier: med New York Rangers i 1994 og med Dallas Stars i 1999


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sergej Zubov – Olympedia 
(en) Sergej Zubov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Sergej Zubov – National Hockey League (NHL) 
(en) Sergej Zubov – Eurohockey.com 
(en) Sergej Zubov – Hockeydb.com 
(en) Sergej Zubov – Hockey-Reference.com 
(en) Sergej Zubov – Legends of Hockey 
(en) Sergej Zubov – Eliteprospects.com 
(en) Sergej Zubov – Eliteprospects.com (personale)
Vincent C. Gray

Vincent Condol Gray (født 8. november 1942 i Washington, D.C.) er en amerikansk politiker. Han har siden 2011 vært borgermester i Washington, D.C..
I 2010 stilte han i det demokratiske primærvalget, som av mange regnes som det reelle valget siden ingen republikanere har blitt borgermester i byen. I valget slo han sittende borgermester Adrian Fenty.I 2014 tapte han det demokratiske primærvalget for Muriel Bowser, og må gå av i januar 2015.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nettside
Gustav Edén

Gustav Adolf Edén (født 29. desember 1891 i Råde, død 19. september 1966) var en norsk fotballspiller. Han representerte Fredrikstad Fotballklubb. Debuten kom da han var tilskuer under en kamp mellom Fredrikstad og Kjøbenhavns Boldklub i 1908. Fredrikstads Andreas Brynildsen ble skadet, og Edén kastet jakka og ble med på laget.Han var skredder av yrke, og i læretiden oppholdt han seg i København, Berlin og Paris og spilte for en klubb i hver av disse byene. I 1914, da første verdenskrig brøt ut, forlot han Paris og flyttet tilbake til Fredrikstad. Året etter ble han den første øsfolding på det norske landslaget da han spilte høyre half mot Sverige i Kristiania. Dette ble hans eneste landskamp.Edén var formann i Fredrikstad FK i 1921 og var den første som mottok klubbens gullmerke. Han var dessuten aktiv i flere idretter og deltok blant annet i Holmenkollen i 1906 og drev friidrett for Fredrikstad Idrettsforening.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gustav Edén – WorldFootball.net 
(en) Gustav Edén – EU-Football.info 
(no) Gustav Edén – Norges Fotballforbund
Birzeit universitet

Birzeit Universitet (arabisk: جامعة بيرزيت‎), forkortet BZU, er et offentlig universitet i Birzeit, ikke langt fra Ramallah. BZU er det eldste universitetet i Palestina.


== Referanser ==
Tina Trovik

Tina Trovik (født 1. februar 1973) er en norsk forfatter, oppvokst på Andøya i Vesterålen og bor i Oslo. Trovik har bakgrunn som illustratør.


== Forfatterskap ==
Trovik var en av seks vinnere i Schibsted forlags manuskonkurranse for barne- og ungdomslitteratur i 2011. Hun mottok Arks barnebokpris i 2012 for debutboka Samuel Sekel og flukten fra Paris som var første bok i en romanserie for barn og ungdom. 


== Bibliografi ==
Samuel Sekel og flukten fra Paris, Schibsted forlag (2012)
Samuel Sekel. Fanget i Pompeii, Schibsted forlag (2013)
Samuel Sekel og Spådommen fra Delfi, Schibsted forlag (2014)
Hvileløs, grøss for ungdom, Cappelen Damm (2016)


== Priser og utmerkelser ==
Schibsted forlags manuskonkurranse, 2011, for manuset Samuel Sekel og flukten fra Paris, Schibsted forlag
Arks barnebokpris, 2012, for Samuel Sekel og flukten fra Paris, Schibsted forlag


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
Forlagets forfatterside  – Cappelen_Damm
Samuel Sekel og flukten fra Paris  – Dagbladet
Debutant fikk Arks barnebokpris  – Foreningen_!les
Intervju med Tina Trovik – Jon_Ewo
Anna Gjøstein

Anna Charlotte Gjøstein (født Moberg; 15. juni 1869 i Ås i Akershus, død 6. januar 1956 i Stavanger) var en norsk kvinnesakspioner og arbeiderpolitiker.
Hun ble født i Nordby sogn i Ås, men familien flyttet til Christiania da hun var liten, og hun hadde oppveksten i hovedstaden. Der gikk hun på frk. Sandbergs pikeskole.
Hun og forloveden Johan Gjøstein lot seg rive med av datidens amerikafeber og reiste i ung alder ut - til Michigan i USA. Der giftet de seg, og livnærte seg blant annet ved salg av norsk tørrfisk. Da de vendte hjem til Norge slo de seg i 1889 ned i Stavanger, der begge engasjerte seg i samtidas nye politiske bevegelser. Han ble en kjent skolemann, politiker, ordfører og etter hvert stortingsmann (AP/NSA). Hun ble sentral i byens kvinnebevegelse og satt mange år i bystyret.
Hun var aktiv i Stavanger kvinnesaksforening, der hun var leder fra 1898. I 1900 sto hun bak opprettelsen av Stavanger-avdelingen av Landskvindestemmeretsforeningen. 
I 1901 engasjerte hun seg i støtte til streikende hermetikkarbeidersker, en yrkesgruppe som var viktig i brislingbyen Stavanger. Engasjementet ledet til opprettelsen av Stavanger kvinnelige arbeiderforening, som Gjøstein ledet fra 1901 til 1911.
Gjøstein var også engasjert i kvinnespørsmålet på nasjonalt og internasjonalt plan. Hun skrev en rekke innlegg i Kvindeforbundets tidsskrift Kvinden (senere kalt Arbeiderkvinnen). Fra 1907 til 1912 var hun Kvindeforbundets representant og korrespondent for den internasjonale sosialistiske kvinnebevegelsen. I 1907 og 1910 var hun forbundets representant på kvinnekonferansene i Stuttgart og København, ledet av Clara Zetkin.

Hun ble valgt inn i Stavanger bystyre, der hun satt fra 1905 til 1913. Gjøstein tok blant annet initiativ til opprettelsen av Stavanger kommunale husmorskole. I 1927 sørget hun også for at byen fikk et mødrehygienekontor, et tiltak hun selv ledet i årene fram til krigen. I kortfattet et intervju med avisen 1ste Mai den 26. oktober 1926 uttalte hun at hun mente kvinnene i Stavanger selv måtte sørge for å opprette et mødrehygienekontor i byen:Det viser sig at kommunen ingen ting vil gjøre. Helserådet har jo svart nei. Men vi kan ikke gi oss med det. Et mødrehygienekontor må vi se og få, spesielt av hensyn til arbeiderkvinnene. De nuværende elendige tider med med arbeidsløshet og fattigdom skulde nettop tale for nødvendigheten av et slikt kontor, hvor mødrene kunne få den nødvendige hjelp og veiledning. Nøden kan være stor nok som den er rundt om i mange hjem, om man ikke skal gjøre den enda større ved å sette nye barn til verden.Politisk tilhørte hun liksom sin mann høyrefløyen i Arbeiderpartiet, og da stridighetene i AP i 1921 førte til splittelse fulgte hun Norges Socialdemokratiske Arbeiderparti. Hun fant først veien tilbake til AP da de to partiene igjen ble samlet i 1927.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Anna Gjøstein i Norsk biografisk leksikon
(no) Anna Gjøstein i Store norske leksikon
Linaaes gate (Oslo)

Linaaes gate er en gatestump i Oslo sentrum (strengt tatt bydel St. Hanshaugen), mellom Møllergata og Torggata. Ingen hus har adresse Linaaes gate, som fikk sitt navn i 1852 etter legatstifter og kjøpmann Jens Linaae. Per 2016 finnes det bygårder som har adkomst fra Linaaes gate - men ingen bygård er registrert til den gata.En av de fire første kinoene i Oslo lå i gata; Kinoen het Fata-Morgana.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Linaaes gate». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 337. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Lokalhistoriewiki
Tormod Kjellsen

Tormod Kjellsen (født 25. september 1894 i Larvik, død 27. mai 1978) var en norsk fotballspiller og turner. Han representerte Larvik Turn, men spilte også en sesong for Fram.
11. september 1910 debuterte Kjellsen på det norske landslaget i fotball mot Sverige på Frogner stadion. Han var da kun 15 år og 351 dager gammel og var dermed tidenes yngste norske landslagsspiller frem til Martin Ødegaards debut i 2014. Kjellsen spilte ytre venstre i en kamp Norge tapte 0-4.I 1912 spilte Kjellsen for Fram Larvik, som dette året var tapende finalist i norgesmesterskapet. 14. september 1913 spilte han sin andre og siste landskamp, som indre venstre mot Russland i Moskva.  Senere samme år ga Kjellsen seg som fotballspiller, studerte tømmerindustri og reiste etter hvert til Sverige for å utdanne seg til å bli sivilingeniør. Etter å ha fullført studiene flyttet han hjem til Larvik. Han tok ikke opp igjen fotball, men fortsatte med turn i flere år. Han var også formann i Larvik Turn og Idrettsforening og ble i 1960 æresmedlem i foreningen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tormod Kjellsen – WorldFootball.net 
(en) Tormod Kjellsen – EU-Football.info 
(no) Tormod Kjellsen – Norges Fotballforbund 
Tormod Kjellsen (lokalhistoriewiki).
Saanti sijte

Saanti sijte eller Essand reinbeitedistrikt er en sørsamisk sijte og et reinbeitedistrikt sør for E14/Stjørdalselva i kommunene Meråker, Stjørdal, Selbu og Tydal i Trøndelag. Sijten har også beiteområder i Åre kommune i Sverige.Sijten dekker et område på 2 324 km² og har inntil 4 500 rein. Det er ni siidaandeler i sijten. Sør for distriktet ligger Gåebrien sijte, i nord ligger Gaske-laanten sijte; i øst grenser distriktet til Handölsdalens sameby på svensk side. Årsrytmen i beitemønsteret i området går nord-sør; med vår-, sommer- og høstbeiter i den nordlige delen. Distriktet bruker Fæmund reinbeitedistrikt nord og vest for Femunden som vinterbeite, sammen med Gåebrien sijte. Områder i Meråker kan også brukes til vinterbeite.Det sørsamiske navnet Saanti sïjte viser til landskapsnavnet Saanth som er området rundet Saantenjaevrie (Essandsjøen) i Tydal. Navnet skrives Saanth i nominativ og Saanti i genitiv. Det norske navnet Essand viser også til Essandsjøen.   
Opprinnelig utgjorde Saanti sïjte tre driftsgrupper. De drev hver for seg om sommeren, og sammen ved Femunden om vinteren. De tre gruppene hadde navn etter sine sommerområder. Tjohkeli-saemieh holdt til rundt Skarvan (Tjohkeleh på sørsamisk), Lopmesvaerien-saemieh rundt Fongen (Lopmesvaerie), og Saanti-saemieh i området Saanth ved Essandsjøen (Saantenjaevrie). Denne organiseringa forsvant etter 1921 da gruppene ble enige om å drive sammen også om sommeren. Samtidig ble reindrifta i sijten endret til å fokusere på kjøttproduksjon i stedet for melking.Distriktet var part i Selbusaken i 2001, som fastslo retten til beite på privat grunn innenfor reinbeitedistriktets grenser.


== Referanser ==
Parlamentsvalget i Ungarn 2014

Parlamentsvalget i Ungarn 2014 ble avholdt 6. april 2014. Parlamentet skulle etter valgordningen bestå av 199 medlemmer, mot 386 medlemmer ved valget i 2010. Medlemmene av parlamentet velges som direktemandater i kretser og fra partilister. 
Partiet Fidesz + KDNP ble valgets vinner med 133 mandater kvalifisert flertall, hvorav 96 fra enkeltkretser. Partiet oppnådde ca. 45 % av listestemmene som var en nedgang på ca 7 % fra 2010. De tre øvrige største partiene hadde fremgang i forhold til valget i 2010. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hungarian parliamentary elections (2014) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Solligata (Oslo)

Solligata er en gate på Ruseløkka i bydel Frogner i Oslo. Den går mellom Cort Adelers gate og Observatoriegata, og gateløpet fortsetter i Observatorie terrasse.
Gaten fikk navn i 1901 etter Solli løkke. Nr. 2 er eneste adresse i bruk. Her åpnet La P’tite Cuisine, som går for å være Oslos første utenlandske restaurant, i 1963. Tidligere lå det amerikanske generalkonsulatet i samme bygg. Hele rekken på oversiden (oddetallssiden) ble revet før HSH-bygget og Ind-Eks-huset ble oppført.


== Galleri ==

		
		


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2000). «Solligata». Oslo byleksikon (4. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 404. ISBN 82-573-0815-3. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (S)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 7. november 2015.
Guitars – the Museum

Guitars – the Museum, også kalt «Gitarrmuseet», er et museum i bygningen som før rommet Vasaskolan i sentrale Umeå i Sverige. I 2014 huset museumsbygningen også en rockeklubb, et spisested, en musikkforretning og en platebutikk. Museet ble innviet i januar 2014, i forbindelse med åpningen av kulturhovedstadåret i Umeå. 
Museet drives i fellesskap av personene bak musikkforretningen 4Sound og rockeklubben Scharinska, et navn klubben har beholdt selv etter å ha flyttet fra den Scharinske villa til Vasaskolen. Rockeklubben blir regnet som initiativtaker til prosjektet. Umeå kommune har støttet gitarmuseet, dels ved pusse opp og tilpasse lokalene, dels gjennom en årlig bevilgning på 2,4 millioner svenske kroner i årene 2014–2015.


== Museets samling ==
Samlingen til museet består hovedsakelig av el-gitarer fra 1950- og 1960-tallet, samt et mindre antall bassgitarer, forsterkere og annet utstyr med betydning for el-gitarens utvikling. Samlingene er bygget opp fra 1970-tallet av brødrene Mikael og Samuel Åhdén. Samlingen hadde ikke vært vist fram i sin helhet før i 2014.Til de mest eksklusive gitarene i samlingen hører en Gibson Flying V fra 1958, en Les Paul fra 1960 og en Fender Broadcaster fra 1950. Med sine opptil 500 musikkinstrumenter, har museet blitt gjenstand for internasjonal oppmerksomhet, og er blant annet blitt kalt verdens største innenfor sitt fagmiljø.Ved siden av museets permanente samling, er det plass til mindre, midlertidige utstillinger. I forbindelse med innvielsen ble utstillingen Umeå – The European capital of hardcore 1989-2000 åpnet, et samarbeidsprosjekt mellom museet og Folkrörelsearkivet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Guitars - The Museum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
The Guitarist, October 2013: "Building the dream" (pdf)
Umea.se: "Den hemliga gitarrsamlingen"
Meyer Foshaug

Meyer Nilsen Foshaug (født 15. juni 1868 i Målselv, død 6. juni 1955 i Oslo) var en norsk gårdbruker og stortingsmann fra Målselv i Troms. Foshaug var sammen med Jørg Berge, Alfred Eriksen og John Lind-Johansen de aller første stortingsrepresentantene for Arbeiderpartiet.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn og lokalt virke ===
Foshaug ble født på gården Fosshaug i Målselv, som faren hans drev. 25 år gammel tok han over en tredjedel av farsgården og bygde eget gårdsbruk. Dette drev han fram til 1917, da han flyttet til eiendommen Bakkehaug.Han var medlem av herredsstyret i Målselv fra 1902 til 1904 og deretter fra 1917. Han var ordfører fra 1926 til 1931 og viseordfører i 1945. Han hadde en rekke verv i kommunen og fylket.


=== Rikspolitiker ===
Foshaug representerte Tromsø amt på Stortinget 1903–1906, Senjen krets 1906–1918, Malangen krets 1919–1921 og Troms fylke 1922–1924 og 1928–1945. Valgperioden 1931–1933 var han 1. varamann, møtte deler av 1931- og hele 1932-sesjonen. Han var 1903–1909 medlem av gasje- og pensjonskomiteen, medlem 1910–1912 av, sekretær 1913–1924 og formann 1928–1930 i veikomiteen. 1934–1936 var han medlem av og 1937–1945 formann i vei- og jernbanekomiteen.Bortsett fra perioden 1922–1924, da han representerte Norges Socialdemokratiske Arbeiderparti, var han stortingsrepresentant for Arbeiderpartiet.


== Bortgang ==
Foshaug hadde vært en ivrig talsmann for at Norges skulle si opp unionen med Sverige, noe som skjedde i 1905. Da 50-årsjubileet for unionsoppløsningen skulle markeres i 1955, var han den ene av de to gjenlevende stortingsrepresentantene fra 1905, og var innbudt som en av hedersgjestene til markeringen. Han reiste til Oslo, men ble syk og døde dagen før jubileet skulle markeres. Bare få dager før hadde han vært til stede på en fest til hans ære i Bardu- og Målselvlaget i Oslo, som utnevnte ham til æresmedlem.Han var året før blitt utnevnt til kommandør av St. Olavs orden. Han hadde også 7. juni-medaljen og kong Haakon VIIs jubileumsmedalje.


== Referanser ==


== Kilder ==
Lindstøl, Tallak:Stortinget og Statsraadet 1814–1914. Kristiania, 1914


== Eksterne lenker ==
(no) Meyer Foshaug hos Norsk senter for forskningsdata
Nichiko Niwano

Nichiko Niwano (庭野日鑛, Niwano Nichiko, født 20. mars 1938) er president for Risshō Kōsei Kai og den eldste sønnen til foreningens grunnlegger Nikkyo Niwano.
Nichiko ble født kort tid etter at faren hadde grunnlagt Risshō Kōsei Kai. I 1958 begynte Nichiko på fakultetet for buddhistiske studier ved Rissho University og to år senere, i 1960, ble han utnevnt til farens etterfølger i Risshō Kōsei Kai. Da han gikk ut fra universitetet i 1968 fikk han en lederstilling i organisasjonen og ble president for organisasjonens seminar. I 1967 giftet han seg. Sammen med konen har han fire døtre.


== Presidentskap ==
Allerede i 1960 ble det offentliggjort at Nichiko skulle etterfølge sin far som president for Risshō Kōsei Kai, og dette skjedde på farens 85-årsdag i 1991. Etter at han tok over organisasjonen, har han sett den vokse og har gitt forelesninger og prekener ved flere Risshō Kōsei Kai-sentre i Japan og andre steder. Nichiko Niwano har skrevet flere bøker og har fortsatt farens virke med interreligiøst arbeid. Han har vært president for World Conference of Religions for Peace og formann for Shinshuren. og deltar jevnlig på interreligiøse møter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Risshō Kōsei Kai
Kort biografi Arkivert 4. april 2010 hos Wayback Machine.
Kort biografi