jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Johannes Grini

Johannes «Johs.» Olsen Grini (født 30. april 1883 på Rognebærshaugen i Veldre i Ringsaker, død 29. september 1961) var en norsk kombinertløper og langrennsløper. 
Han vant kombinert og fikk kongepokalen i Holmenkollen i 1906, og ble også nummer 9 på 50 km langrenn. Året etter ble han nummer 4 i kombinert. Han var den første skiløper som ble tildelt kongepokalen av kong Haakon VII.
Som aktiv representerte Grini Fram Skiklub. Skiklubben slo seg sammen med Fram IL i 1924, og Grini var på et tidspunkt formann i idrettslaget. Han var æresmedlem i Fram skiklub og i Brumunddal IL, som ble til da Fram IL og Brumunddal AIL slo seg sammen i 1945.
Grini var også aktiv i skyting for Brumundal og Omegns skytterlag.


== Referanser ==


== Kilder ==
Erling Ranheim (red.): Norske skiløpere - Skihistorisk oppslagsverk i 5 bind - Østlandet Nord. Skiforlaget - Erling Ranheim, Oslo 1955 (s. 309 og 312, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Erling Ranheim (red.): Norske skiløpere - Skihistorisk oppslagsverk i 5 bind - Østlandet Sør. Skiforlaget - Erling Ranheim, Oslo 1956 (s. 39, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Veldre bygdebok I. Veldre Historielag, Brumunddal 1974 (s. 145, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Frank Aaen

Frank Aaen (født 25. juli 1951 i Nørresundby ) er en dansk politiker og tidligere mangeårig folketingsmedlem for Enhedslisten. Han er økonom, og bosatt på Østerbro.
Aaen gikk på Rantzausgade Skole og Aalborghus Statsgymnasium før han begynte på Aalborg Universitet. Der ble han i 1985 cand.oecon. 
Han var formann i organisasjonen Kommunistiske Studenter i årene 1977 til 1982. Fra 1986 til 1989 var han politisk redaktør i avisen Land og Folk. Han har også arbeidet som økonom i Kommunale Kartel.
Aaen har initiert den danske foreningen Kritiske Aktionærer. Organisasjonen har erhvervet aksjer i selskapene Mærsk, Novo Nordisk, Lundbeck og i flere andre danske virksomheter. Målet er å sette kritisk søkelys på selskapenes arbeidsforhold, deres forurensing av miljøet og deres forhold til menneskerettighetene.
Han ble første gang valgt til Folketinget for Enhedslisten i 1994. Aaen var borte fra Folketinget i årene 2001–2005, men ble valgt inn igjen og satt i tre nye perioder. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Frank Aaen på Twitter 
(en) Frank Aaen hos Europarådets parlamentarikerforsamling 
(da) Frank Aaen hos Folketinget 
(da) Frank Aaen på Enhedslisten nettsider
Den internasjonale bokbinderunion

Den internasjonale bokbinderunion, eller Bokbinderinternasjonalen, ble stiftet 1907 i Nürnberg på en kongress i dagene 30. juni til 1. juli. I denne kongressen møtte representanter fra Belgia, Danmark, Tyskland, Norge, Østerrike, Sverige, Sveits og Ungarn. Disse organisasjonene representerte tilsammen 31 100 medlemmer. Internasjonalens sete ble lagt til Berlin. Innen utbruddet av verdenskrigen i 1914 fikk man dessuten tilslutning fra forbundene i Frankrike, England, Nederland og Italia.
Under første verdenskrig 1914–1918 var Bokbinderinternasjonalens virksomhet så godt som nedlagt og man kom først skikkelig i gang etter den internasjonale konferanse som ble holdt i Bern i tiden 28. september til 1. oktober 1920. Man ble i denne konferansen enige om å flytte det internasjonale sete til Bern. Denne ordningen ble praktisert fram til 1935 da man flyttet sekretariatet til Danmark.
Forholdene i Europa etter Hitlers maktovertakelse i Tyskland 1933, tyskernes innmarsj i Østerrike og andre verdenskrigs utbrudd i 1939 og tyskernes okkupasjon av land etter land medførte store vanskeligheter med å opprettholde kontakter over landegrensene. Da andre verdenskrig var til slutt, ble kontakt igjen opprettet mellom forbundene i nøytrale land og i de land som hadde vært besatt av tyskerne, og Bokbinderinternasjonalen holdt sitt første møte etter krigen i Bern 23.-25. oktober 1947. På samme måte som typografene hadde gjort i sitt møte samme sted måneden før, vedtok det internasjonale bokbindermøte å oppløse sin internasjonale «fra samme dag arbeidet i den nye internasjonale blir påbegynt.» I innledningen til sitt vedtak viser bokbinderne til at man allerede i sin internasjonale kongress i Strasbourg 1935 vedtok prinsippet om å arbeide for en grafisk internasjonale.


== Se også ==
Den internasjonale grafiske føderasjon - IGF.


== Fotnoter ==


== Litteratur ==
Nordisk Grafisk Union - De første 10 år 1976-1986 - Skrevet, samlet og bearbeidet av Arild Kalvik i samarbeid med Åke Rosenquist (Nordisk Grafisk Union 1987 - Uten sted, men trykket i Centraltrykkeriet Østerås)
Rosa Lund

Rosa Lund (født 4. desember 1986 i København) er en dansk politiker som er folketingsmedlem for Enhedslisten.
Hun vokste opp på Nørrebro i København. Lund ble politisk engasjert alt i skolen, og i gymnastiden var hun aktiv i Danske Gymnasieelevers Sammenslutning. Der var hun formann fra 2006 til 2007. Samtidig var hun talsperson for initiativet Velfærd til alle, som kjempet mot innsparinger i utdannings- og kommunesektoren.
Hun ble medlem av Enhedslisten i 2005. Hun ble også med i Socialistisk UngdomsFront, der hun satt i ledelsen fra 2008 til 2010. 
Lund ble valgt inn i Folketinget for Enhedslisten i Københavns storkrets i 2011. Hun ble ikke gjenvalgt i 2015, men møtte i Johanne Schmidt-Nielsens fødselspermisjon fra 2018 til 2019, og ble på nytt innvalgt i 2019.
Hun har en bachelorgrad i statsvitenskap fra Københavns Universitet, og har arbeidet på en daginstitusjon og som juridisk konsulent i den danske ingeniørforeningen.


== Eksterne lenker ==
(da) Offisielt nettsted 
(en) Rosa Lund – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(da) Rosa Lund på Twitter 
(da) Rosa Lund på Facebook 
(da) Rosa Lund hos Folketinget
Det internasjonale litografforbund

Det internasjonale litografforbund (Litografinternasjonalen) ble konstituert i London 3. august 1896 og omfattet forbund som organiserte litografer, stentrykkere og kjemigrafer. På grunn av disse yrkenes særart hadde forbundene muligheter til å oppnå og utvikle bedre arbeids- og lønnsvilkår enn typografene, og man var derfor av den oppfatning at man fortsatt ville beholde en streng grensedragning i organisasjonene også internasjonalt. I sine første elleve leveår hadde litografinternasjonalen sitt sete i England.
På litografinternasjonalens 6. kongress i København i 1907 vedtok man etter forslag fra Sveits å flytte sekretariatet over til fastlandet. Man valgte å legge det til Tyskland hvorfra det ble utført et meget aktivt arbeid, også i krigsårene 1914–1918. På internasjonalens kongress i Bern i 1920 ble sekretariatet overført til Belgia under ledelse av Fr. Poels som også meget dyktig ledet litografinternasjonalen. I hans tid, han døde i 1926, brøt striden mellom litografene og typografene om offsetpressene ut. Denne striden ble utkjempet særlig i Sveits med ekko til alle europeiske land, og førte til at litografene ble mer sammensveiset enn noensinne tidligere.
Striden om offsetpressene ble bilagt 17. mai 1930 i Interlaken i Sveits gjennom en overenskomst som ble undertegnet av typograf- og litografinternasjonalen. Etter at sekretærstillingen, etter belgieren Poels død hadde stått ubesatt i to år, ble J. Roelof internasjonal sekretær med sete i Amsterdam. Tapet av de tyske og østerrikske kolleger i årene 1933–1934 medførte en stor svekkelse av litografinternasjonalen, og da tyskerne i begynnelsen av 1940 besatte Nederland ble Roelof arrestert, og kasse og arkiv til litografinternasjonalen ble konfiskert. J. Roelof ble etter 8 ½ måned satt på frifot, men først etter frigjøringen av Nederland kunne han gjenoppta sin virksomhet.
Eksekutivkomiteen i litografinternasjonalen møttes i London i april 1946. I dette møtet ble det klart hvilke vanskeligheter som forelå for å opprettholde en selvstendig litografinternasjonale. Måneden etter dette møtet døde internasjonalens ordfører Greutert. Etter at kollega Williams en kort tid hadde fungert som ordfører ble Fritz Segessenmann fra Sveits valgt til ordfører. Dette skjedde i den internasjonale kongressen som ble holdt i Bern i februar 1948. I samme møte ble vedtaket om inntreden i den foreslåtte grafiske internasjonale fattet. Representanter fra tilsammen 13 litograf- og allgrafiske forbund deltok i dette møtet.


== Se også ==
Den internasjonale grafiske føderasjon - IGF.


== Fotnoter ==


== Litteratur ==
Nordisk Grafisk Union - De første 10 år 1976-1986 - Skrevet, samlet og bearbeidet av Arild Kalvik i samarbeid med Åke Rosenquist (Nordisk Grafisk Union 1987 - Uten sted, men trykket i Centraltrykkeriet Østerås)
Georg Gulbrandsen

Georg Markus Gulbrandsen (1879–1950) var en norsk kombinertløper. 
Han ble nummer 3 i Holmenkollen i 1905 og hadde også flere andre gode plasseringer: 8.-plass i 1903, 5. i 1904 og 5. i 1906. Gulbrandsen representerte Bærums Skiklub, Bygdø IK og Vestre Akers IF.


== Kilder ==
Erling Ranheim (red.): Norske skiløpere - Skihistorisk oppslagsverk i 5 bind - Østlandet Sør. Skiforlaget - Erling Ranheim, Oslo 1956 (s. 39 og 719-720, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Jakob Vaage, Tom Kristensen: Holmenkollen – Historien og resultatene. De norske Bokklubbene, Stabekk 1992. ISBN 82-525-1678-5 (s. 211 digitalisert av Nasjonalbiblioteket)


== Referanser ==
Stine Brix

Stine Maiken Brix (født 3. april 1982 i Glostrup i Danmark) er en dansk politiker og tidligere folketingsmedlem for Enhedslisten. Hun har lest medisin ved Københavns Universitet.
Brix var medlem av hovedstyret og forretningsutvalget i Danske Gymnasieelevers Sammenslutning fra 2001 til 2002. Hun var medlem av Genstart Danmarks ledelse i 2006, og talsperson for Kirkeasyl 2009. 
Hun har vært medlem av Enhedslistens hovedstyre fra 2009 og medlem av Folketinget fra 2011 til 2019.


== Eksterne lenker ==
(da) Offisielt nettsted 
(da) Stine Brix på Twitter 
(da) Stine Brix hos Folketinget
Christian Juhl (politiker)

Christian Juhl (født 24. februar 1953 i Hejls, sør for Kolding) er en dansk politiker og folketingsmedlem for Enhedslisten. 
Juhl arbeidet som skogsarbeider i Øster Lindet i årene 1974 til 1975. I 1979 tok han lærereksamen i Silkeborg. Deretter jobbet han som skogsarbeider, jord- og betongarbeider og industriarbeider i årene 1979 til 1985. 
Han har vært faglig aktiv innen Specialarbejderforbundet i Danmark (SiD) og senere i Fagligt Fælles Forbund (3F). Der har han fra 1998 vært formann for fagforeningen i Silkeborg. 
Han har vært medlem av Folketinget for Enhedslisten fra 2011.


== Eksterne lenker ==
(da) Christian Juhl hos Folketinget 
(da) Christian Juhl på Enhedslisten nettsider Arkivert 2. januar 2014 hos Wayback Machine.
Sergestidae

Sergestidae er en familie av reker.
Rødflekkglassreke, den eneste vanlige arten i Norge i underordenen Dendrobranchiata, tilhører denne familien. De fleste artene lever på dypt vann i havet. De finnes lenger mot nord og sør enn vanlig i den ellers varmekjære gruppen Dendrobranchiata. Skallet er tynt. To av slektene har lysorganer.Slekten Acetes er en viktig del av dyreplanktonet i tropiske strøk. De har tilsvarende betydning som krill i Sørishavet og er viktig som føde for blant annet hvalhai og andre fisker, større reker, unge krokodiller og bardehvaler. Acetes er svært tolerant for varierende saltholdighet i vannet og finnes i alle vanntyper fra ferskvann til rent havvann. Acetes paraguayensis forekommer utelukkende i ferskvann og er utbredt i Sør-Amerika, blant annet i Paraná og øvre Amazonas.Familien har stor økonomisk betydning. I Asia fiskes det etter flere av artene i Acetes og i Japan også etter Sergia lucens. Den mest fiskede rekearten i verden er Acetes japonicus med en fangst i 2011 på 550 297 tonn. 
Tre utdødde slekter er kjent: Cretasergestes (sen kritt, Libanon), Mokaya (sen kritt, Mexico) og Paleomattea (tidlig kritt, Brasil).


== Referanser ==


== Litteratur ==
S. De Grave m.fl. (2009). «A classification of living and fossil genera of decapod crustaceans» (PDF). The Raffles Bulletin of Zoology: 1–109. ISSN 0217-2445. Arkivert fra originalen (PDF) 6. juni 2011. 
D.C. Judkins og B. Kensley (2008). «New genera in the family Sergestidae (Crustacea: Decapoda: Penaeidea)». Proceedings of the Biological Society of Washington. 121 (1): 72–84. ISSN 1943-6327. doi:10.2988/06-26.1. 


== Eksterne lenker ==
(en) Sergestidae – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Sergestidae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Sergestidae hos Artsdatabanken 
(sv) Sergestidae hos Dyntaxa 
(en) Sergestidae hos Fossilworks 
(en) Sergestidae hos ITIS 
(en) Sergestidae hos NCBI 
(en) Kategori:Sergestidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sergestidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Oljevalutakrigføring

Oljevalutakrigføring henviser til en teori om at en av hoveddrivkreftene bak USAs utenrikspolitikk har vært den amerikanske dollarens status som verdens oljevaluta. Ordet ble først brukt av William R. Clark, som skrev boken Petrodollar Warfare.


=== Teorien ===
Mye av handelen av olje i verden blir gjort i amerikanske dollar. Ifølge tilhengere av oljevalutakrigføringsteorien, skaper de fleste lands behov for å importere olje samtidig et behov for store reserver med amerikanske dollar for å importere olje. Dette skaper et vedvarende behov for amerikanske dollar, og presser valutakursen oppover uavhengig av den økonomiske situasjonen i USA. Dette lar, ifølge denne teorien, den amerikanske staten tjene penger på seigniorage og å utstede obligasjoner med lavere rente enn de ellers kunne gjort. Som et resultat av dette kan den amerikanske staten drive med større underskudd enn de fleste andre stater. En sterkere dollar betyr også at varer importert inn til USA er relativt billige.
En annen side av teorien er også at oljeprisen i USA er mer stabil enn andre steder, siden importørene ikke trenger å bekymre seg for variasjoner i oljeprisen i samme grad. Siden USA importerer mye olje, er også markedet i USA tungt avhengig av tilgjengeligheten av olje og raffinerte produkter slik som flydrivstoff, diesel og bensin. Siden oljeprisen kan være en viktig politisk faktor, er den amerikanske regjeringen sensitiv ovenfor oljeprisen.
Politiske opponenter til USA har derfor en viss interesse av å flytte valutaen olje handles i over til euro eller andre valutaer. EU kunne på samme vis teoretisk sett tjene på samme vis hvis euro erstattet dollar som oljevaluta.


=== Historie ===
Petrodollar-systemet oppstod tidlig på 1970-tallet i etterspillet av Bretton Woods-kollapsen. Ifølge Clark fryktet president Richard Nixon og hans utenriksminister, Henry Kissinger, at flukten fra den internasjonale gullstandarden kunne føre til et plutselig fall i den globale etterspørselen for amerikanske dollar. Dette, kombinert med et økende budsjettunderskudd og kostnader som følge av Vietnamkrigen, førte til at en rekke møter ble avholdt mellom Henry Kissinger og den saudiarabiske kongefamilien. Utfallet av møtene ble en avtale der USA forpliktet seg til å gi militær beskyttelse for Saudi-Arabias oljefelt, og til gjengjeld ville Saudi-Arabia kun prise sin olje i amerikanske dollar, og nekte å selge olje for noen som helst annen valuta.Innen 1975 hadde alle de oljeproduserende landene i OPEC inngått avtaler om å handle olje i amerikanske dollar, og å investere overskuddet i amerikanske fond, i bytte for lignende tilbud fra USA.


=== Politiske hendelser ===
I 2000 konverterte Irak alle sine oljetransaksjoner under Oil for Food-programmet til euro. Da USA invaderte Irak i 2003, ble oljesalget igjen basert på amerikanske dollar.
Regjeringen i Iran tar teorien om oljevalutakrigføring som fakta, og har forsøkt å etablere sin egen iranske oljebørs, hvor olje handles i gull, euro, dollar og japanske yen. I midten av 2006 indikerte Venezuela støtte til Irans beslutning om å tilby olje for euro.


== Referanser ==
Jørgen Næsje

Knut Jørgen Næsje (født 27. september 1972) er en norsk økonom og politiker for Fremskrittspartiet. Han var statssekretær for Siv Jensen i Finansdepartementet fra Erna Solbergs regjering tiltrådte i oktober 2013 og til FrP forlot regjeringen i januar 2020.
Næsje er utdannet siviløkonom fra Handelshøyskolen BI i 1997 og tok høyere revisoreksamen ved Norges Handelshøyskole i 1999. Han arbeidet som revisor hos Deloitte & Touche fra 1997 til 2004. I perioden 2004 til 2013 var han finanspolitisk rådgiver for Fremskrittspartiets stortingsgruppe.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jørgen Næsje – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Jørgen Næsje hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Statssekretær Jørgen Næsje (FrP) hos Regjeringen.no
Esparza

Esparza, også kjent som Ciudad del Espíritu Santo, er en by og administrasjonssentrum i kantonen Esparza i provinsen Puntarenas i Costa Rica. Byen befinner seg i distriktet Espíritu Santo, som hadde 15 686 innbyggere i 2011.


== Referanser ==
Ciudad Neily

Ciudad Neily er en by og administrasjonssentrum i kantonen Corredores i provinsen Puntarenas i Costa Rica. Byen tilhører distriktet Corredor, som hadde 17 150 innbyggere i 2011.


== Referanser ==
San Vito (Costa Rica)

San Vito er en by og administrasjonssentrum i kantonen Coto Brus i provinsen Puntarenas i Costa Rica. Distriktet San Vito hadde 14 834 innbyggere i 2011. Byen er imidlertid vesentlig mindre enn distriktet.
Byen ligger på ei høyslette med veldig uregelmessig terreng, om lag 1000 meter over havet. Elva Jaba går fra nordvest til sørøst i utkanten av byen. San Vito oppsto rundt 1950, og er i dag et viktig sentrum i Brunca-regionen.


== Referanser ==
Miramar (Costa Rica)

Miramar er en by og administrasjonssentrum i kantonen Montes de Oro i provinsen Puntarenas i Costa Rica. Distriktet Miramar hadde 8 298 innbyggere i 2011.Stedet het opprinnelig Los Quemados («de brente»), som viser til de omkringliggende fjella. Navnet Miramar, som betyr «havutsikt», ble foreslått av Francisco de Paula Amador, med begrunnelse i at det er mulig å se Nicoyagolfen fra området. Navnebyttet ble offisielt 23. april 1897.


== Referanser ==
Samar (øy)

Samar er den østligste øya i øygruppen Visayas i Filippinene.
Samar har et areal på 13 080 km² og et folketall på knapt 1,1 million. Den mest folkerike byen, Catbalogan, med i underkant av 100 000 innbyggere, ligger på vestsiden av øya. Landskapet er kupert, med en opptil 800 meter høy fjellrygg som går langs midten av øya i retning nord-sør. Gruvedrift etter kobber og jernmalm, samt fiskeri og skogbruk er hovednæringer på øya.
Sørvestdelen av øya ligger øst for øya Leyte. Mellom de to øyrne går det inntil to kilometer trange San Juanico-sundet. Sambandet mellom de to øyene går over den 2 160 meter lange San Juanico-brua. Sør for Samar er Leytebukta. San Bernardino-sundet skiller nordvestspissen av Samar fra Bicol-halvøya på øya Luzon. Østkysten av Samar vender mot Stillehavet.
Den spanske sjøfareren Ruy Lopez de Villalobos og mannskapet hans var de første europeerne på Samar.
Dagene 7. og 8 november 2013 herjet tyfonen Haiyan Samar, særlig sørdelen ble sterkt rammet. Etter tyfonen Hagupit (også kjent som tyfonen Ruby på Filippinene) 6. og 7. desember 2014 ble det meldt om 21 omkomne på Samar.
Aljaksandr Milinkjevitsj

Aljaksandr Uladzimiravitsj Milinkjevitsj (hviterussisk: Алякса́ндр Уладзі́міравіч Мілінке́віч; født 25. juli 1947 i Hrodna i Den hviterussiske sosialistiske sovjetrepublikk i Sovjetunionen) er en hviterussisk politiker og fysiker. Ved presidentvalget i Hviterussland den 19. mars 2006 var han kandidaten til en bred koalisjon av opposisjonsgrupperinger til å utfordre styret til den sittende presidenten, Aleksandr Lukasjenko.
Milinkjevitsj ble født i 1947 i Hrodna, i Den hviterussiske sosialistiske sovjetrepublikk. Bestefaren var aktivist i den hviterussiske nasjonalbevegelsen etter den russiske revolusjonen. I 1969 ble han ferdig med en utdanning i fysikk ved det pedagogiske instituttet i Hrodna. I 1976 forsvarte han doktorgraden i fysikk om temaet kraftige laserimpulser ved universitetet i Hrodna. Etterpå jobbet han ved fysikkinstituttet til Det hviterussiske vitenskapsakademiet.
I 2005 ble det gjort mye arbeid for å samle opposisjonen i Hviterussland om en kandidat som kunne utfordre styret til president Lukasjenko ved neste presidentvalg. Den 2. oktober 2005 møttes 900 delegater fra mange opposisjonsbevegelser i Minsk for å velge en slik kandidat, og valget falt på Milinkjevitsj. Det var også to andre motkandidater til Lukasjenko, men Milinkjevitsj sitt kandidatur ble likevel støttet av størstedelen av opposisjonsbevegelser i landet. Valget ble avholdt den 19. mars 2006.


== Referanser ==
Peder Jacobsen (1888–1967)

Peder Nikolai Leier Jacobsen (født 13. mai 1888 i Harstad, død 31. januar 1967) var en norsk politiker som representerte Arbeiderpartiet i Troms på Stortinget i fire perioder like etter andre verdenskrig.
Jacobsen var aktiv fisker fra 14 års alder. I 1911 dro han til USA, der han arbeidde som skipsbygger. Tilbake i Norge i 1919 overtok han farsgården på Vollstad, som han dreiv i kombinasjon med fiske og skipsbyggeri. Han blei medlem av Sandtorg kommunestyre i 1923, og han var kommunens ordfører fra 1935 til 1951 (med unntak av krigsåra 1941–45). Han var medlem av Troms fylkesting i ordførerperioden. 
Han blei første vararepresentant til Stortinget ved valget høsten 1945. Representanten Søren Berg Sørensen Moen blei etter kort tid sjuk, og Jacobsen møtte for ham fra 4. desember. Fra Moens død 16. mai 1946 var Jacobsen fast representant. Han blei så valgt inn ved de tre påfølgende valga og satt på Stortinget til 1961. Han var medlem av landbrukskomiteen i alle periodene. Høsten 1955 var komiteen på reise i Sovjet, og Jacobsen publiserte sine inntrykk fra denne reisa.
Jacobsen var formann i Sør-Troms Arbeiderparti fra 1922 til 1936 og styremedlem både før og etter dette. Han var medlem av landsstyret i Norsk Bonde- og Småbrukarlag fra 1951 til 1963 (formann fra 1956). Han var også medlem av ei rekke offentlige komiteer og utvalg.


== Eksterne lenker ==
Biografi: Peder Nikolai Leier Jacobsen fra stortinget.no


== Kilder ==
Trond Nordby (red.): Storting og regjering 1945–1985 (biografibindet), Kunnskapsforlaget 1985, side 347f.


== Eksterne lenker ==
(no) Peder Jacobsen hos Stortinget 
(no) Peder Jacobsen hos Norsk senter for forskningsdata
Den grønne sykkelen

Den grønne sykkelen (originaltittel: Wadjda) er en saudiarabisk-tysk film fra 2012 av Haifaa al-Mansour.
Filmen var den første spillefilmen som i sin helhet ble spilt inn i Saudi-Arabia, og ble forbudt i hjemlandet. Filmen vant flere filmpriser, og ble nominert til priser som BAFTA for beste fremmedspråklige film og Amandaprisen 2014 for beste utenlandske film. Filmen ble Saudi Arabias første kandidat til Oscar for beste fremmedspråklige film.


== Handling ==
Wadjda, en livlig 10 år gammel saudiarabisk jente som bor i hovedstaden Riyadh, ønsker å eie en grønn sykkel som hun passerer i en butikk hver dag på vei til skolen. Men hennes aller beste venn Abdullah, en jevnaldrende gutt fra nabolaget, mener at sykling er upassende for jenter. Wadjdas mor nekter å kjøpe en sykkel til henne, fordi hun mener at sykkelen koster alt for mye. Wadjda forsøker derfor å tjene litt penger på egen hånd.
På skolen bestemmer Wadjda seg for å delta i en konkurranse med penger i premie. I mellomtiden blir to jenter ved skolen beskyldt for å ha et lesbisk forhold av skolens rektor, selv om dette viser seg å ikke stemme. Wadjda vinner konkurransen hun deltok i. Men alle lærerne og med-studentene hennes blir sjokkerte når Wadjda kunngjør sin intensjon om å kjøpe en ny sykkel for alle pengene. Hun blir fortalt av at pengene i stedet skal doneres til veldedige formål i Palestina.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
(en) Den grønne sykkelen på Internet Movie Database 
(sv) Den grønne sykkelen i Svensk Filmdatabas 
(da) Den grønne sykkelen i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Den grønne sykkelen på Allociné 
(nl) Den grønne sykkelen på MovieMeter 
(en) Den grønne sykkelen på AllMovie 
(en) Den grønne sykkelen på Turner Classic Movies 
(en) Den grønne sykkelen på Rotten Tomatoes 
(en) Den grønne sykkelen på Metacritic 
(en) Den grønne sykkelen på Box Office Mojo