jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tukkuelva

Tukkuelva (også skrevet Tukuelva, i øvre del: Gropelva) er ei elv i Aurskog-Høland kommune i Viken. Den renner gjennom de sentrale deler av Rømskog og munner ut i Rømsjøen. Elva har en total lengde på 19,5 kilometer og utgjør den øverste delen av Upperudsälvens vassdrag.
Elva har utspring ved Kaperalholtåsen helt øst i Setskog, hvor den kalles Storengbekken og renner mot vest til den møter bekken fra Gravertjenn. Etter samløpet kalles den Graverbekken, som renner mot nordvest, via Brattfossvannet og Askeviktjenn, til Fleskevannet. Vassdraget får på denne strekningen en rekke mindre tilløp fra nord. Hovedelva har utløp fra Bergsund ved vestenden av Fleskevannet, og renner mot sørvest til Fleskeslora, videre sørover til Mortegroptjennet, hvor den snur mot sørøst. Elva kalles Gropelva mellom Mortegroptjennet og gården Mortegropa, som er den øverste bosetningen langs elva.
Ved Rømskog Næringspark (tidligere Rømskog Sag og Høvleri) snur den mot sør og det dukker opp stadig flere gårder og mer bebyggelse langs elva etterhvert som den flyter videre sørover mot munningen i Bøvika, helt nord i Rømsjøen. På den siste strekningen før munningen danner elva flere små fosser, som Tukufossen, Steinbyfossen og Kristensfoss.


== Referanser ==
Fleskevannet

Fleskevannet er en innsjø i Setskog i Aurskog-Høland kommune i Viken. Den er utspring for Tukkuelva, og har tilløp fra en rekke bekker fra skogområdene øst i Setskog, hvorav den største er Graverbekken. Innsjøen består av fire viker formet som et kryss, Gravervik mot nordvest, Østervik mot nordøst, Sagvika mot sørøst og Ulvesund mot sørvest. Ulvesund fortsetter videre mot sørvest som Bergsund, hvor Tukkuelva har sitt utløp fra.


== Referanser ==
Purple Rain (sang)

«Purple Rain» er en sang laget av Prince og The Revolution. Sangen kommer fra albumet Purple Rain som er lydspor-albumet til filmen med samme navn. Sangen «Purple Rain» ble utgitt som den tredje singelen fra dette albumet. Sangen kombinerer rock, R&B, gospel, og orkestermusikk. Den lå på andreplass på listene i USA gjennom en periode på to uker, og den regnes som en av Princes signatursanger. Den ble sertifisert gull i 1984 av Recording Industry Association of America etter den solgte én million eksemplarer i USA. I Storbritannia ble den sertifisert sølv av British Phonographic Industry i 2013.Etter Prince døde i 2016 toppet sangen de amerikanske og britiske iTunes-listene, som førte til at «Purple Rain» havnet på ny hos Billboard Hot 100, denne gangen på syttendeplass. Litt tid etter klatret den opp til fjerdeplass. Den havnet også på UK Singles Chart for andre gang hvor den økte sin forrige topplassering fra åttendeplass til sjetteplass. Før April 2016 har sangen solgt 1 186 215 eksemplarer i USA.


== Referanser ==
Aurdal kraftverk

Aurdal kraftverk er et vannkraftverk i Vindafjord kommune i Rogaland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 40 meter i Aurdalsåna.
Installert effekt er 20 kW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 0,1 GWh.
Kraftverket ble bygd ca 2002. Det var nedlagt i noen år, men driften er gjenopptatt i 2017.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Załuski-biblioteket

Załuski-biblioteket i Warszawa (polsk Biblioteka Załuskich, IPA [ˌbʲiblʲjɔˈtɛka zaˈwuscix]) var ett av de første og største offentlige bibliotekene på 1750-tallet, ikke bare i Polen, men også i hele Europa og verden.
Biblioteket ble grunnlagt av to brødre: biskop Józef Andrzej Załuski og biskop Andrzej Stanisław Załuski.
Bibliotekets grunnsamling oppfattet omtrent 200.000 bind. Til 1780-tallet hadde samlingen økt til cirka 400.000 bind. Den inneholdt trykte bøker, kart og håndskrifter.
Etter Kościuszko-oppstanden i 1794 (Insurekcja kościuszkowska) ble hele samlingen overtatt av tsarina Katarina den store. Deler av samlingen ble ødelagt eller stjålet under reisen til Russland. Senere la samlingen grunnlaget for opprettelsen av Det russiske nasjonalbiblioteket.Noen deler av Zaułuski-samlingen kom tilbake til Polen på 1800-tallet, og i 1920-årene leverte den sovjetiske regjeringen tilbake 50.000 bind.Etter Warszawa-oppstandens fall i 1944, satte tyske styrker byen i brann. Bare 1800 håndskrifter og 30.000 trykte materialer fra den opprinnelige samlingen ble bevart. 
Polens nasjonalbibliotek, som ble etablert i 1928, trekker sine røtter helt tilbake til Załuski-biblioteket.


== Litteratur ==
Jan Kozłowski, Szkice o dziejach Biblioteki Załuskich. Publisher: Zakład Narodowy Imienia Ossolińskich, Polish Academy of Sciences, Wrocław, 1986. Retrieved October 23, 2011.
Heinz Lemke, Die Brüder Zaluski und ihre Beziehungen zu Gelehren in Deutschland und Danzig, Berlin 1958
Marian Łodyński, Z dziejów "Biblioteki Rzeczypospolitej Załuskich zwanej" w l. 1785-94, Warszawa 1935
Jan Kozłowski, Biblioteka Załuskich w dwunastu odsłonach, "Roczniki Biblioteki Narodowej" 33:2001
Jan Kozłowski, Źródła  do rekonstrukcji Biblioteki Załuskich, Z badań nad polskimi księgozbiorami historycznymi, 15(1993)
Stanisław Roszak, Środowisko intelektualne i artystyczne Warszawy w połowie XVIII w. Między kulturą Sarmatyzmu a Oświecenia, Toruń 1997
Tadeusz Zarzębski, Biblioteka Rzeczypospolitej Załuskich zwana (Fakty z dziejów), "Roczniki Biblioteki Narodowej" 27/28:1991/92
Pamiątki dziejów Biblioteki Załuskich, opr. Joanna Płaza i Bożena Sajna, Biblioteka Narodowa, Warszawa 1997
Piotr Bańkowski, Ze studiów nad rękopisami byłej cesarskiej biblioteki publicznej w Petersburgu Nakładem "Przeglądu Bibliotecznego", Kraków 1937
Fortunate Son

«Fortunate Son» er en sang av det amerikanske rockebandet Creedence Clearwater Revival, utgitt på deres fjerde studioalbum, Willy and the Poor Boys (1969). Originalt var «Fortunate Son» en singel, utgitt sammen med «Down on the Corner» i september 1969. Den ble raskt en fredsbevegelses-anthem; et symbol for motstandere til USAs innvolvering i Vietnamkrigen.22. november 1969 havnet sangen på fjortendeplass i USA. Sangen vant RIAA Gold Disc-prisen i desember 1970. Pitchfork Media plasserte sangen på sytendeplass på lista over de to hundre beste sangene fra 60-tallet. På Rolling Stones liste over de fem hundre beste sangene gjennom tidene rangerte de «Fortunate Son» som nummer 99. I 2014 fikk sangen plass i National Recording Registry med begrunnelsen «culturally, historically, or aesthetically important» (norsk: viktig kulturelt, historisk eller estetisk).


== Referanser ==
Slagstad kraftverk

Slagstad kraftverk er et vannkraftverk på Kjetilstad i Suldal kommune i Rogaland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 200 meter i en bekk.
Installert effekt er 80 kW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 0,4 GWh.
Kraftverket eies av en lokal grunneier.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Jon Vegard Nybråten

Jon Vegard Nybråten (født 22. september 1966) er en norsk tidligere skøyteløper som deltok i nasjonale og internasjonale konkurranser i hurtigløp på skøyter for Norge og representerte Kongsvinger Idrettslag.


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jon Vegard Nybråten – Speedskatingbase.eu 
(en) Jon Vegard Nybråten – SpeedSkatingNews.info 
(en) Jon Vegard Nybråten på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
Johann Jakob Breitinger

Johann Jakob Breitinger (1701–1776) var en sveitsisk filolog og forfatter.


== Liv og virke ==
Johann Jakob Breitinger studerte teologi og filologi. Fra 1731 arbeidet han som professor ved gymnaset i Zürich, først i hebraisk, seinere i greske språk . Han samarbeidet med sin venn Johann Jakob Bodmer om å skrive kirkehistoriske, og det er vanskelig å skille hvilket bidrag som kommer fra hvem av dem. Hoveddelen av den historiske samlingen Thesaurus Historicae Helveticae (1735) kan tilskrives Breitinger.
I Breitingers hovedverk, Critische Dichtkunst fra 1740, avviser han det tradisjonelle poetiske prinsippet om imitasjon av naturen gjør seg til talsmann for den skapende fantasi. Dette synet fikk stor betydning i tysk litteraturhistorie og for den spirende geni-kulten som slo ut i full blomst i romantikken. Det har også sammenheng med den litteraturhistorisk viktige striden som Bodmer og Breitinger kjempet mot Johann Christoph Gottsched.


== Verk ==
Kritische Abhandlung von der Natur, den Absichten und dem Gebrauche der Gleichnisse, 1740.
Critische Dichtkunst, 1740.
Verteidigung der schweizerischen Muse Herrn D. A. Hallers, 1744.


== Referanser ==


== Kilder ==
(de) Michael Böhler: «Breitinger, Johann Jakob» i Historisches Lexikon der Schweiz
(de) Fritz Ernst: «Breitinger, Johann Jakob.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 2, Duncker & Humblot, Berlin 1955, ISBN 3-428-00183-4, s. 578 (digitalisering).
(de) Johann Kaspar Mörikofer: «Breitinger, Johann Jakob (Ästhetiker)». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 3, Duncker & Humblot, Leipzig 1876, s. 295.


== Litteratur ==
Anett Lütteken, Barbara Mahlmann-Bauer (red.): Johann Jakob Bodmer und Johann Jakob Breitinger im Netzwerk der europäischen Aufklärung. (=Das achtzehnte Jahrhundert / Supplementa 16). Wallstein, Göttingen 2009, ISBN 978-3-8353-0560-1.
Johannes Wankhammer: Poiesis im «Gegenhalt» der anderen Welten: Epistemische und kosmologische Kontingenz bei Breitinger und Brockes. I Tim Sparenberg, Reto Rössler, and Philipp Weber (red.): Kosmos und Kontingenz. Fink, Paderborn 2016, s. 112–126.


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Johann Jakob Breitinger i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(de) Verk av og om Johann Jakob Breitinger i Deutsche Digitale Bibliothek
(de) Verk av Johann Jakob Breitinger, zeno.org.
NZZ zum 300. «Zum 300. Geburtstag von Johann Jakob Breitinger. Ein tüchtiger, gelehrter, einsichtsvoller Mann», Neue Zürcher Zeitung 1. mars 2001]
Annbjørn Johansen

Annbjørn Johansen (født 4. januar 1969) er en norsk tidligere skøyteløper som deltok i nasjonale og internasjonale konkurranser i hurtigløp på skøyter for Norge og først representerte Idrettslaget Sverre og i sin siste aktive sesong (1990/91) gikk for Trondhjems Skøiteklub.


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Annbjørn Johansen – Speedskatingbase.eu 
(en) Annbjørn Johansen – SpeedSkatingNews.info 
(en) Annbjørn Johansen – TheSports.org
Rigny Bjerg

Rigny Bjerg er et fjell innenfor Blossevillekysten på Grønlands østkyst. Fjellet er med sitt blåsvarte utseende et markant landemerke i Danmarkstredet. Fjellet ble først sett under vikingenes ferder fra Island til Grønland og kalles Blåserk i de islandske sagaene. Det fikk navnet Mont Rigny av Jules de Blosseville i 1833. Fjellet er formentlig oppkalt etter Henri Gauthier, grev de Rigny, som i 1833 var fransk minister for marinen og koloniene.Rigny Bjerg ligger mellom Sortebræ i vest og Storbræ i øst. Toppen rager 2783 moh. Førstebestigning av toppen ble gjort 19. juli 2003 av Martin Pohl og Mike Palmer i Midnight Sun 03-ekspedisjonen. En detaljert topografi over området er vist på vedlagte kart fra OpenTopoMap.


== Referanser ==
Coasteering

Coasteering er en aktivitetsform som innebærer svømming, klatring og hopping i fjæren. Aktiviteten gjennomføres normalt ikledd våtdrakt, flytevest og hjelm.
Coasteering oppstod i Wales i 1980-årene og har siden spredt seg til andre land.


== Referanser ==
Kongen og jeg (film)

Kongen og jeg (originaltittel The King and I) er en amerikansk romantisk filmmusikal fra 1956, regissert av Walter Lang. Filmen ble produsert av Charles Brackett og Darryl F. Zanuck. Manuset til Ernest Lehman er basert på Richard Rodgers og Oscar Hammerstein IIs scenemusikal Kongen og jeg, som igjen er basert på Margaret Landons roman Anna and the King of Siam fra 1944. Romanen var basert på memoarene til Anna Leonowens, som ble guvernante for kong Mongkuts barn under hans velde i Siam i 1860-årene. Deborah Kerr og Yul Brynner spiller hovedrollene.


== Handling ==
Etter ektemannens død drar den engelske lærerinnen Anna Leonowens (Deborah Kerr) til Siam sammen med sønnen Louis (Rex Thompson). Her skal hun være guvernante for kong Mongkuts (Yul Brynner) barn. Dette er ikke verdens enkleste oppgave, spesielt fordi kongen er en svært bestemt mann. Når hun ikke får huset hun er lovet i kontrakten, truer hun med å dra tilbake til England. Hun oppdager etter hvert at de siamesiske skikkene er svært forskjellige fra de engelske, og hun kommer ofte i konflikt med kongen. Etter hvert lærer de hverandre å kjenne, og de forelsker seg i hverandre.


== Medvirkende ==
Deborah Kerr som Anna Leonowens
Yul Brynner som Kong Mongkut av Siam
Rita Moreno som Tuptim
Terry Saunders som Lady Thiang
Martin Benson som Kralahome
Rex Thompson  som Louis Leonowens
Patrick Adiarte som Prins Chulalongkorn
Alan Mowbray som Sir John Hay
Geoffrey Toone som Sir Edward Ramsay
Carlos Rivas som Lun Tha
Judy Dan som Royal WifeDubbingMarni Nixon dubbet Annas sangstemme
Leona Gordon dubbet Tuptims sangstemme
Rueben Fuentes dubbet Lun Thas sangstemme


== Mottakelse ==

Kongen og jeg ble forbudt i Thailand på grunn av skildringen av kong Mongkut.Filmen fikk god kritikk og ble en kassasuksess på kino. Den vant fem Oscar-priser for beste mannlige hovedrolle (Brynner), beste scenografi, farger (John DeCuir, Lyle R. Wheeler, Walter M. Scott og Paul S. Fox), beste kostymedesign, farger (Irene Sharaff), beste originalmusikk (Alfred Newman og Ken Darby) og beste lydinnspilling (Carlton W. Faulkner på vegne av 20th Century Fox). Filmen ble også nominert til priser for beste film (Brackett), beste kvinnelige hovedrolle (Kerr), beste regi (Lang) og beste kinematografi, farger (Leon Shamroy). Kongen og jeg vant to Golden Globes for beste musikal eller komedie og beste kvinnelige hovedrolle (Kerr).Det amerikanske filminstituttet (AFI) har kåret Kongen og jeg til tidenes 11. beste filmmusikal fra USA, samt tidenes 31. beste kjærlighetsfilm fra USA. Låten «Shall We Dance?» ligger i tillegg på listen over filmhistoriens beste amerikanske filmlåter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kongen og jeg på Internet Movie Database 
Kongen og jeg (film) hos Filmweb
(no) Kongen og jeg hos Filmfront 
(sv) Kongen og jeg i Svensk Filmdatabas 
(da) Kongen og jeg i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Kongen og jeg på Allociné 
(nl) Kongen og jeg på MovieMeter 
(en) Kongen og jeg på AllMovie 
(en) Kongen og jeg på Turner Classic Movies 
(en) Kongen og jeg på Rotten Tomatoes
Johan Jørgen Broch (III)

Johan Jørgen Broch (født i Christiania 10. februar 1846, død i Christiania 10. april 1868 var en svært lovende kunstmaler.
Broch var sønn av statsråd og professor i matematikk Ole Jacob Broch og hustru Friederike Ernestine Wilhelmine Schmidt (5.2.1823–13.10.1901).
Etter examen artium tok han philosophicum, men viste et stort talent for landskapsmalerier. Dermed brøt han over tvert med akademia og fikk plass på Johan Eckersbergs malerskole i Christiania. I årene 1864 til 1867 var han elev ved Kunstakademiet i København, og fra den tid ble en rekke av hans tegnede landskapsprospekter fra Norge xylografert og gjengitt i dansk Illustreret Tidende. Svært mange av dem ble senere innlemmet i Nordiska taflor.
Han er representert i Norsjonalmuseet for kunst (Nasjonalgalleriet) med oljemaleriet «Kystlandskap i solnedgang», 1868. 


== Representasjon på utstillinger ==
Charlottenborgutstillingen, 1865-1867.
Skandinavisk utstilling, Stockholm, 1866.
Post mortem på Nordisk Industri- og Kunstudstilling, København, 1872.


== Trivia ==
Julius Middelthun utførte i 1869 en minnebyste i gips av Broch.


== Noter og referanser ==


== Litteratur ==
Weilbach: Weilbach Kunstnerleksikon, København, 1897, bd. 2, s. 591.
Thieme Becker: Allgemeines Lexikon der bildenden Künstler, Leipzig, 1910, bd. 5, s. 36.
Gran, H.: Julius Middelthun, Oslo, 1946, s. 169f, 239, 273.
Therese Charlotte Margrethe Nielsen

Therese Charlotte Margrethe Nielsen (også kjent som TCMN, født 20. september 1994 i Tromsø) er en norsk blogger. Hun blogger om temaer som sminke, klær og hår.
Som barn bodde Nielsen i Tromsø, Oslo og Frogner i Sørum, før familien flyttet tilbake til Tromsø igjen i 2006. Som ungdom bodde hun delvis hos moren på Kvaløya og hos faren i Tromsdalen.Nielsen begynte å blogge som 15-åring. Bloggen hennes ble etterhvert en av Norges best besøkte, og hun knivet stadig med Sophie Elise om førsteplassen på bloglisten. På det meste fulgte 65 000 nordmenn, stort sett unge jenter, med på hva hun gjorde hver dag.Hun var med i TV3-programmet Charterfeber i 2013, sammen med de to andre bloggerne Rannveig Heitmann og Ida Martine Dypvik. På TV-skjermen ble Syden-oppholdet fremstilt som konfliktfylt mellom Heitmann på den ene siden og duoen Dypvik/Nielsen på den andre siden, men Nielsen mente i etterkant at hun var blitt uriktig fremstilt av produksjonsselskapet.Nielsens bloggaktivitet var på topp i 2013, men hun har siden trappet ned bloggingen til fordel for en yrkeskarriere som frisør.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell blogg
Stig Othard Arntzen

Stig Othard Arntzen (født 15. september 1821 i Christiania, død 1. november 1881) var en norsk distriktslege og politiker, som var ordfører i Bodø i 1854, 1857 og 1864.
Han tok artium i 1835 og cand. med. i 1842 fra Trondheim. I 1844 fikk han jobb som distriktslege i Lyngen i Troms og flyttet videre til Voss i 1850. I 1852 flyttet han til Søndre Salten. Da distriktlegeembedet ble delt i to i 1855, overtok han som distrikslege i Bodø.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Tillegg til Stamtavle over familien Arntzen: Wilhelm Lassen: Norske Stamtavler 1. Chra. 1868. Oslo. 1938. 
Axel Coldevin (1966). Bodø by 1816-1966. Bodø: [s.n.]
Kyree King

Kyree King (født 9. juli 1994) er en friidrettsutøver fra USA som konkurrerer i sprint.


== Idrettskarriere ==
King deltok i USA-mesterskapet i friidrett 2017, der han kom på fjerdeplass på fjerdeplass på 200 meter, men han ble slått ut i semifinalen på 100 meter, med tiende beste tid.Han representerte USA under VM i friidrett 2017, men ble slått ut i semifinalen med 14. beste tid. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kyree King – World Athletics 
(en) Profil hos All-Athletics Arkivert 19. august 2017 hos Wayback Machine.
(en) Profil hos University of Oregon Athletics
Virginiahumlebøk

Virginiahumlebøk (Ostrya virginiana) er et lite, løvfellende tre som vokser i østlige Nord-Amerika og deler av Mellom-Amerika.
Den blir opptil 18 meter høyt med en kort stamme og åpen krone. Barken er gråbrun og skaller av i vertikale flak. Bladene er ovale til elliptiske, 8–12 cm lange og 4–5 cm brede. Bladranden er dobbelttannet, og bladundersiden er sparsomt håret, spesielt langs nervene. Arten vokser som undervegetasjon i mange skogtyper. I nord vokser den på tørre steder, men lenger sørover er den vanligst på fuktig grunn.I nordlige og sentrale områder vokser den sammen med treslag som amerikaosp, sukkerlønn, amerikabøk, canadahemlokk, rødeik, kviteik, skarlageneik og andre eikearter, kvitask, kvitalm, bitterhickory, skihickory, svinehickory, ambratre, sumptre, tulipantre, rødalm, sassafras og blomsterkornell. Mange busker finnes sammen med arten, for eksempel topplønn, amerikahassel, nebbhassel, Diervilla lonicera, Dirca palustris, virginiatrollhassel, Lonicera canadensis, canadabarlind, lønnebladkrossved og Viburnum lantanoides.I de artsrike sørlige skogene finnes virginiahumlebøk sammen med blant annet amerikabøk, oksemagnolia, kviteik, virakfuru, blomsterkornell, amerikakristtorn, amerikaagnbøk, amerikajudastre og Asimina triloba. Noen andre vanlige trær i sør er sumptre, ambratre, tulipantre, eik, hickory, amerikasølvlind, rødlønn, floridalønn, rødalm, kvitask og grønnask. I undervegetasjonen finnes blant annet piggaralia, Callicarpa americana, virginiasommersnø, vierhortensia, Morella cerifera, Smilax, Symplocos tinctoria og bærlyng.Virginiahumlebøk er utbredt i det meste av den østlige halvdelen av USA samt i sørøstlige Canada. Nordgrensen går fra Cape Breton og Prince Edward Island vestover gjennom sørlige Ontario og nordlige Michigan til sørøstlige Manitoba. Vestgrensen går gjennom Nord-Dakota, Black Hills i Sør-Dakota og nordøstlige Wyoming sørover til østlige Texas. Isolerte bestander finnes i fjellene i Mexico, Guatemala, Honduras og El Salvador.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Virginiahumlebøk i Encyclopedia of Life 
(en) Virginiahumlebøk i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Virginiahumlebøk hos ITIS 
(en) Virginiahumlebøk hos NCBI 
(en) Virginiahumlebøk hos The International Plant Names Index 
(en) Virginiahumlebøk hos Tropicos 
(en) Kategori:Ostrya virginiana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Ostrya virginiana – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ostrya virginiana – detaljert informasjon på Wikispecies
Antonio B. Won Pat internasjonale lufthavn

Antonio B. Won Pat internasjonale lufthavn (IATA: GUM, ICAO: PGUM) er en lufthavn som ligger øst for Hagåtña (tidligere Agana) på øya Guam (USAs territorium). Tidligere var flyplassen militær, kjent som Naval Air Station Agana. Lufthavnen er den største på øya og den eneste internasjonale lufthavnen på territoriet og er også kjent som Guam International Airport.
Lufthavnen har flyruter utenriks til en rekke destinasjoner i Det fjerne østen, samt Australia, og innenriks flyruter (USA) til Honolulu på Hawaii og noen mindre øyer i Stillehavet.Flyselskapet United Airlines opererer flest flyruter.Lufthavnen har fått sitt navn fra Antonio Borja Won Pat (Demokrat) som var den første representanten fra Guam i Representantenes hus.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Antonio B. Won Pat International Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kopperudelva

Kopperudelva (fra Vortungen til Sagtjenn også kalt Vortungsbekken) er ei elv i Rømskog i Aurskog-Høland kommune i Viken. Den renner fra innsjøen Vortungen til Rømsjøen. Elva er 3,5 kilometer lang, hvorav Vortungsbekken utgjør 0,7 kilometer. Vassdraget starter som en rekke små bekker som samles i Vortungen, og har en total lengde på 11,4 kilometer.


== Referanser ==
Kristoffer Ødemarksbakken

Kristoffer Ødemarksbakken (født 5. desember 1995) er en norsk fotballspiller som spiller for Aalesunds Fotballklubb.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kristoffer Ødemarksbakken – Transfermarkt 
(en) Kristoffer Ødemarksbakken – Soccerbase.com 
(en) Kristoffer Ødemarksbakken – Soccerway 
(no) Kristoffer Ødemarksbakken – Norges Fotballforbund 
(en) Kristoffer Ødemarksbakken – FBref