jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Dictenidia

Dictenidia er en slekt av stankelbein, er storvoksne mygg som er vanlig i de fleste naturtyper i Norge.


== Utseende ==
Middelsstore til store, langbeinte, blankt gule og svarte stankelbein med smale vinger som har mange, lange årer (enkelte arter har reduserte vinger). Hodet har lang "snute" og lange palper, antennene er kamformede hos hannen og litt lengre enn hodet. Thorax er avlang med dype furer, en V-formet fure på ryggen er særlig påfallende. Svingkøllene (halterene) er ganske lange. Bakkroppen er lang og sylindrisk, hunnen har et nokså langt, spisst eggleggingsrør, hannens ytre kjønnsorganer er gjerne ganske kompliserte. Vingene er gjerne glassklare med svarte flekker.
Larvene er pølseformede mer litt læraktig, tykk hud.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved.


== Utbredelse ==


== Systematisk inndeling - Europeiske arter ==
Det er registrert 95 arter av storstankelbein (Tipulidae) i Norge (tall fra 2006). Listen over europeiske arter følger . Det er publisert  artsnavn i slekten .

Orden Tovinger (Diptera)
Underorden Mygg (Nematocera)
Overfamilien Stankelbein (Tipuloidea)
Familien Storstankelbein (Tipulidae)
Slekten  Dictenidia Brullé, 1833
Dictenidia bimaculata (Linnaeus, 1760)
Dictenidia fasciata Coquillett, 1898
Dictenidia formosana Alexander, 1920
Dictenidia fulvida (Bigot, 1861)
Dictenidia glabrata Alexander, 1938
Dictenidia inaequipectinata Alexander, 1934
Dictenidia knutsoni Yang & Yang, 1989
Dictenidia leigongshanensis Men, Xue, Yu & Li, 2016
Dictenidia luteicostalis Alexander, 1931
Dictenidia manipurana (Alexander, 1970)
Dictenidia miyatakei Alexander, 1953
Dictenidia partialis Yang & Yang, 1989
Dictenidia pictipennis (Portschinsky, 1887)
Dictenidia rhadinoclada (Alexander, 1970)
Dictenidia sauteri Enderlein, 1921
Dictenidia semifasciata Alexander, 1925
Dictenidia sichuanensis Yang & Yang, 1989
Dictenidia stalactitica Alexander, 1941
Dictenidia subpartialis Yang & Yang, 1989
Dictenidia yuexiensis Men, 2014


== Referanser ==


== Kilder ==
Hofsvang, T. 1986. Stankelbein (Diptera, Tipulidae). Norske Insekttabeller nr. 10. 84 sider. Utgitt av Norsk entomologisk forening.
Hofsvang, T. 1992. A check list of Norwegian Tipulidae (Diptera). Fauna norvegica, Serie B 39: 77-79.


== Eksterne lenker ==
(en) Dictenidia i Encyclopedia of Life 
(en) Dictenidia i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Dictenidia hos Artsdatabanken 
(sv) Dictenidia hos Dyntaxa 
(en) Dictenidia hos Fauna Europaea 
(en) Dictenidia hos Fossilworks 
(en) Dictenidia hos NCBI 
(en) Kategori:Dictenidia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dictenidia – detaljert informasjon på Wikispecies
Phoroctenia

Phoroctenia er en slekt av stankelbein, er storvoksne mygg som hører til familien storstankelbein (Tipulidae).


== Utseende ==
Middelsstore til store, slanke, blanke, brunrøde stankelbein med noen mørkere felter. Thorax er brunrød eller svart med gule sidestriper. Antennene hos hannen er kamformede.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Holarktis. I Norge er den bare kjent fra Troms.


== Systematisk inndeling - Europeiske arter ==
Det er registrert 95 arter av storstankelbein (Tipulidae) i Norge (tall fra 2006). Listen over europeiske arter følger . Det er publisert  artsnavn i slekten .

Orden Tovinger (Diptera)
Underorden Mygg (Nematocera)
Overfamilien Stankelbein (Tipuloidea)
Familien Storstankelbein (Tipulidae)
Slekten  Phoroctenia Coquillett, 1910
Phoroctenia immaculata (Becker, 1926)
Phoroctenia similis (Williston, 1893)
Phoroctenia vittata (Meigen, 1830)


== Referanser ==


== Kilder ==
Hofsvang, T. 1986. Stankelbein (Diptera, Tipulidae). Norske Insekttabeller nr. 10. 84 sider. Utgitt av Norsk entomologisk forening.
Hofsvang, T. 1992. A check list of Norwegian Tipulidae (Diptera). Fauna norvegica, Serie B 39: 77-79.
bugguide.net - Phoroctenia vittata, med bilder fra Nord-Amerika


== Eksterne lenker ==
(en) Phoroctenia i Encyclopedia of Life 
(en) Phoroctenia i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Phoroctenia hos Artsdatabanken 
(sv) Phoroctenia hos Dyntaxa 
(en) Phoroctenia hos Fauna Europaea 
(en) Phoroctenia hos NCBI 
Phoroctenia – detaljert informasjon på Wikispecies
Angarotipula

Angarotipula er en slekt av stankelbein, er storvoksne mygg som hører til familien storstankelbein (Tipulidae).


== Utseende ==
Store, mer eller mindre gulbrune stankelbein med brunlige vinger. Antennene er ikke kamformede.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Holarktis.


== Systematisk inndeling ==
Det er registrert 95 arter av storstankelbein (Tipulidae) i Norge (tall fra 2006). Listen over europeiske arter følger . Det er publisert  artsnavn i slekten .

Orden Tovinger (Diptera)
Underorden Mygg (Nematocera)
Overfamilien Stankelbein (Tipuloidea)
Familien Storstankelbein (Tipulidae)
Slekten  Angarotipula Savchenko, 1961
Angarotipula altivolans (Alexander, 1935)
Angarotipula aspina Liu & Yang, 2011
Angarotipula biprocessa Liu & Yang, 2011
Angarotipula frommeri (Alexander, 1966)
Angarotipula fuscipennis (Loew, 1866)
Angarotipula heilongjiangana Yang & Yang, 1995
Angarotipula hybrida (Dietz, 1918)
Angarotipula illustris (Doane, 1901)
Angarotipula indica (Edwards, 1926)
Angarotipula laetipennis (Alexander, 1935)
Angarotipula parrioides (Alexander, 1919)
Angarotipula qinghaiensis Yang & Yang, 1996
Angarotipula rubzovi Savchenko, 1961
Angarotipula snodgrassiana (Alexander, 1966)
Angarotipula tokunagana (Alexander, 1964)
Angarotipula tumidicornis (Lundström, 1907)
Angarotipula xuthoptera (Alexander, 1966)


== Referanser ==


== Kilder ==
Hofsvang, T. 1986. Stankelbein (Diptera, Tipulidae). Norske Insekttabeller nr. 10. 84 sider. Utgitt av Norsk entomologisk forening.
Hofsvang, T. 1992. A check list of Norwegian Tipulidae (Diptera). Fauna norvegica, Serie B 39: 77-79.
bugguide.net - Angarotipula illustris


== Eksterne lenker ==
(en) Angarotipula i Encyclopedia of Life 
(en) Angarotipula i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Angarotipula hos Artsdatabanken 
(sv) Angarotipula hos Dyntaxa 
(en) Angarotipula hos Fauna Europaea 
(en) Angarotipula hos NCBI 
Angarotipula – detaljert informasjon på Wikispecies
S4C

S4C (walisisk: Sianel Pedwar Cymru, norsk: Kanal 4 Wales) er en walisisk-språklig offentlig tv-kanal som sender på De britiske øyer. Kanalens hovedkvarter ligger i Cardiff, med et regionskontor i Caernarfon. Våren 2018 flytter S4C sitt hovedkvarter til byen Carmarthen, vest for Cardiff. Kanalsjef er Owen Evans, tidligere departementsråd i Wales' regjering.


== Bakgrunn ==
S4C er Storbritannias fjerde eldste tv-kanal, og den første som var rettet mot landets walisisk-talende publikum. De tre første kanalene var BBC One, ITV og BBC Two.
Da kanalen ble etablert, ble den kringkastet over det analoge bakkenettet. S4C var tospråklig (walisisk og engelsk) utenom beste sendetid, og kanalen videreformidlet mange av programmene fra Channel 4. Da det digitale bakkenettet ble innført i 2010, gikk S4C over til å sende fullt og helt på walisisk. Samme året lanserte kanalen også en egen HD-utgave, kalt S4C Clirlun (klart bilde). To år senere ble imidlertid HD-kanalen lagt ned på grunn av reduserte bevilgninger.Kanalen sender årlig rundt 1700 timer med innhold fra Storbritannias uavhengige tv-sektor – i tillegg til over 500 timer produsert av BBC Wales.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(cy) Offisielt nettsted 
(en) S4C – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
NS 1090

NS 1090 er en kvalitetsstandard for utførelse av stålkonstruksjoner og aluminiumkonstruksjoner.
For alle fabrikkerte stålkonstruksjoner levert på norske byggeplass er det et gjeldende juridisk krav i henhold til den nye byggevareforordningen, CPR, at de er CE-merket. NS 1090 er den gjeldende ordningen, og den eneste ordningen som i sin helhet sikrer slik CE-merking  


== Formål ==
Man fikk 1090 da det skjedde flere uønskede alvorlige hendelser på europeiske byggeplasser.Hensikten med standarden kan oppsummeres i:

Mekanisk resistens og stabilitet
Sikkerhet ved eventuell brann
Redusere miljøskader
Sikkerhet for de ansatte ved montasje og når konstruksjonen er i bruk
Sikkerhet mot lyd
Energi økonomi og motstand mot varme
Bærekraftig bruk av naturressurser


== I praksis ==
Er ikke fabrikkerte stålkonstruksjoner der sveising er utført gjort etter NS 1090 skal de ikke brukes i konstruksjonen og de må bli underkjent. Dokumentasjon på NS 1090 må kunne følge/forevises produktet. Er ikke foretaket som sveiser, f.eks på en byggeplass, sertifisert etter NS 1090 er ikke sveisingen lovlig. Hensikten er at hvis man sveiser jern kan man redusere jernet sitt styrke. Utføres arbeidet uten slik sertifikat vil byggherreforskriften kunne tre inn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
NS 1090 hos Standard Norge
United Kingdom Independent Broadcasting

United Kingdom Independent Broadcasting (UKIB) er en sammenslutning av tre britiske uavhengige kringkastere og produksjonsselskaper. UKIBs hovedformål har vært å representere medlemmenes interesser i Den europeiske kringkastingsunion (EBU). Medlemmene i sammenslutningen er ITV og dens 16 produksjonsselskaper samt Channel 4 og S4C. UKIB ble grunnlagt i 1981 da Association of Independent Radio Contractors (AIRC) ble opptatt som aktivt medlem i EBU.


== Medlemmer ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
ITV
STV
UTV
Channel 4
S4C engelsk
S4C walisisk
Sognemål

Sognemål er et felles navn for de norske dialektene som brukes i Sogn, bygdene omkring Sognefjorden.
Blant de norske dialektene tilhører sognemålene hovedinndelingen vestlandsk. Mellom ytre og indre Sogn går det en språkgrense som fører til at dialektene i Ytre Sogn (ytre sognemål), som er e-mål (fare, ei veke), regnes til nordvestlandsk, mens dialektene i Indre Sogn (indre sognemål), som er a-mål (fara, ei veka), regnes til sørvestlandsk. Jostedal har også e-mål og ligner mye på nordfjordmål.
Et kjennetegn ved sognemålene er diftongering av den gamle lange vokalen á: baot for båt. Denne overgangen finnes riktignok også på Voss og i Hardanger.
Tekster på sognemål er blitt utgitt av forfatteren Bolette Christine Pavels Larsen.


== Dialektprøver ==

		
		
		
		
		
		
		


== Litteratur ==
George T. Flom: The phonology of the dialect of Aurland. 1915
Amund B. Larsen: Sognemålene. 1926
George T. Flom: The morphology of the dialect of Aurland. 1944
Sigurd Kolsrud: Nynorsken i sine målføre. Oslo, 1951
Český rozhlas

Tsjekkisk radio (tsjekkisk: Český rozhlas, forkortet ČRo) er Tsjekkias statlige radiokringkaster og driver fire riksdekkende og tretten regionale radiokanaler. Radioselskapet begynte sine sendinger 18. mai 1923 og er den eldste eksisterende kringkasteren på kontinentet – og den nest eldste i Europa etter BBC. Selskapet finansieres hovedsakelig av en kringkastingsavgift samt noe salg av reklame og programrettigheter.


== Bakgrunn ==
Český rozhlas ble etablert 18. mai 1923 som Československý rozhlas (Tsjekkoslovakias radio). Den første sendingen kom fra et speidertelt utenfor Praha og ble kalt Radiojournal. Siden flyttet kanalen hovedkontor flere ganger innenfor Praha.5. mai 1945 sendte kanalen en melding på radio som satte i gang Praha-offensiven. Samme år etablerte kanalen regionale studioer i byene Plzeň, České Budějovice, Hradec Králové og Ústí nad Labem.Československý rozhlas ble overtatt av sovjetiske styrker i august 1968, da Warszawapakten invaderte Tsjekkoslovakia.I 1991 ble selskapet omdøpt til dagens navn og ble samtidig en uavhengig organisasjon. Radioen finansieres fremdeles i hovedsak av det offentlige – hentet inn gjennom en kringkastingsavgift.


== Radiokanaler ==
Tsjekkisk radio drivende følgende kanaler:
Radiožurnál – nyheter og musikk
Dvojka – underholdning og utdanning
Vltava – kultur, kunst og klassisk musikk
Plus – aktuelle hendelser, analyser og forskning
13 regionale kanaler – Brno, České Budějovice, Hradec Králové, Karlovy Vary, Liberec, Olomouc, Ostrava, Pardubice, Plzeň, Regina, Středočeský kraj, Vysočina, Sever)
Radio Praha – internasjonale, flerspråklige sendinger
Radio D-dur – klassisk musikk)
Radio Jazz – jazzmusikk
Radio Wave – ungdomskanal
Rádio Junior – barnekanal
New Media – nyheter


== Se også ==
Česká televize – tsjekkisk fjernsyn


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(cs) Offisielt nettsted 

(en) Český rozhlas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Societatea Româna de Radiodifuziune

Det rumenske radiokringkastingsselskapet (rumensk: Societatea Română de Radiodifuziune), i dagligtale omtalt som Radio România, er Romanias statlige radiokringkaster, grunnlagt i 1928.


== Kanaler ==
Rumensk radio driver flere riksdekkende radioer, både på FM-båndet og digitalt:
România Actualitaţi
Antena Satelor
România Cultural
România Muzical
România Internaţional
Radio Chișinău
eTeatru.ro
Radio 3 Net «Florian Pittiş»
Teatrul Național RadiofonicRegionale kanaler:

România Regional
Bucureşti fm
Radio Cluj
Radio Constanța
Radio Vacanța
Radio Craiova
Radio Iași
Radio Reșița
Radio Targu Mureș
Radio Timișoara


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 

(en) Radio Romania – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Vika mikrokraftverk

Vika mikrokraftverk er et vannkraftverk ved Lysefjorden i Sandnes kommune i Rogaland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 130 meter i en bekk fra Vikastakken.
Installert effekt er 100 kW fra en Vanvik peltonturbin. Årsproduksjon er 0,24 GWh.
Kraftverket eies av lokal grunneier.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Radio France

Radio France er en fransk offentlig radiokringkaster, grunnlagt i 1975. Selskapet driver syv riksdekkende radiokanaler og flere kor og orkestre. 


== Bakgrunn ==
Radiokringkasting i Frankrike har røtter tilbake til begynnelsen 1920-årene. I november 1922 startet den første private kanalen, Radiola, sine sendinger. Kanalen skifter senere navn til Radio Paris. Under andre verdenskrig overtar staten alle landets radiokanaler, og statsmonopolet fortsetter etter krigen – gjennom det offentlige kringkastingsselskapet RTF og siden ORTF.I 1975 ble ORTF delt opp i flere adskilte tv-kanaler: TF1 (Télévision française 1), Antenne 2 og France Région 3. Det samme skjer med den offentlige radiovirksomheten som skilles ut i et eget selskap, Radio France.


== Kanaltilbud ==
Radio France driver syv riksdekkende radiokanaler:
France Inter – Radio Frances hovedkanal med underholdning, debatt- og prateprogrammer, musikk og nyhetssendinger
France Info – 24-timers nyhetskanal
France Culture – kulturkanal som sender programmer innen kunst, historie, vitenskap og filosofi.
France Musique – klassisk musikk og jazz
France Bleu – radionettverk bestående av 44 regionale stasjoner. Sender popmusikk og lokale nyheter.
FIP – sender alle typer musikk: klassisk, hiphop, jazz, chanson, rock, blues, verdensmusikk 
Mouv' – ungdomskanal


=== Andre enheter ===
Radio France driver fire orkestre og kor.

l'Orchestre National de France (Frankrikes nasjonalorkester)
l'Orchestre Philharmonique de Radio France (Radio Frances filharmoniske orkester)
Le Chœur de Radio France (Radio France-koret)
La Maîtrise de Radio France (Radio Frances skolekor)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 

(fr) Offisielt nettsted 
(en) Radio France – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Helge Helgesen

Helge Helgesen (født 27. desember 1912, død 14. mai 1992) fra Lisleby i Fredrikstad, spilte på det norske fotballandslaget i 1933, og scoret Norges eneste mål mot Wales på Brann stadion 28.mai 1933. Kampen endte 2-1.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Helge Helgesen – WorldFootball.net 
(en) Helge Helgesen – EU-Football.info 
(no) Helge Helgesen – Norges Fotballforbund
USS «Michael Monsoor»

USS «Michael Monsoor» (DDG-1001) er en jager i Zumwalt-klassen tilhørende U.S. Navy. Den ble bygget ved Bath Iron Works, sjøsatt 21. juni 2016 og døpt 18. juni 2016. Skipet er navngitt etter Michael A. Monsoor (1981–2006), en kvartermester og Navy SEAL som ble drept i Irak-krigen og tildelt Medal of Honor posthumt.4. desember 2017 fikk USS «Michael Monsoor» problemer med det komplekse elektriske systemet om bord, og skipet måtte tilbake til verftet General Dynamics Bath Iron Works i Maine. Et elektronisk filter om bord fikk problemer en dag etter at skipet forlot havnen. Skipet kom tilbake til verftet den 5. desember 2017. Slike filtre må brukes i komplekse elektriske systemer for å forhindre utilsiktede effekt-svingninger fra å skade sensitivt elektronisk utstyr. [2]


== Foto ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) USS Michael Monsoor (DDG-1001) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Commandos Strike at Dawn

Commandos Strike at Dawn er en amerikansk dramafilm fra 1942 regissert av John Farrow. Manuset ble skrevet av Irwin Shaw. Det var basert på C.S. Foresters novelle The Commandos, som ble publisert i Hearst's International-Cosmopolitan i juni 1942. I rollene ses blant andre Paul Muni, Anna Lee og Lillian Gish.


== Innspillingsfakta ==
Filmen ble spilt inn fra 20. juli til 25. september 1942 hovedsakelig på Vancouver Island i Britisk Columbia i Canada.


== Fakta om filmen ==
Arbeidstittelen til denne filmen var The Commandos Come at Dawn.Artikler i The Hollywood Reporter forut for produksjonen opplyste at Columbia Pictures hadde forhandlet med Jean Hersholt om å medvirke i filmen. I en annen artikkel ble Edmund Gwenn ført opp på rollelisten. Verken Hersholt eller Gwenn kom til å medvirke i den endelige filmen. Commandos Strike at Down markerte imidlertid filmdebuten til George Macready og Lillian Gish' tilbakekomst i filmverdenen etter flere års fravær. Hun hadde ikke vært å se på lerretet siden Paramount-filmen His Double Life i 1933.Ifølge uidentifiserte samtidige kilder i filmens produksjonsmapper på AMPAS Library spilte den canadiske regjeringen en sentral rolle i produksjonen av filmen. En artikkel i PM opplyste at den lånte ut fly, piloter og krigsskip. Kommandosoldat-rekrutter fra regimenter i den canadiske hæren deltok også.Commandos Strike at Dawn ble også nominert til en Oscar for beste originalmusikk.


== Handling ==
Eric Thoresen oppfordrer innbyggerne i et norsk fiskevær til å samle seg mot tyskerne og danne en motstandsbevegelse.


== Rolleliste ==
(I utvalg)

Paul Muni - Eric Toresen
Anna Lee - Judith Bowen
Lillian Gish - Mrs. Bergesen
Sir Cedric Harwicke - Admiral Bowen
Ray Collins - Bergesen
Flyoffiser Robert Coote, RCAF - Robert Bowen
Rosemary DeCamp - Hilma Arnesen
Alexander Knox - Tysk kaptein
Elisabeth Fraser - Anna Korstad
Richard Derr - Gunner Korstad


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Commandos Strike at Dawn på Internet Movie Database 
(sv) Commandos Strike at Dawn i Svensk Filmdatabas 
(nl) Commandos Strike at Dawn på MovieMeter 
(en) Commandos Strike at Dawn på AllMovie 
(en) Commandos Strike at Dawn på Turner Classic Movies 
(en) Commandos Strike at Dawn på Rotten Tomatoes
Nigrotipula

Nigrotipula er en slekt av stankelbein, er storvoksne mygg som hører til familien storstankelbein (Tipulidae).


== Utseende ==
Middelsstore, mørkbrunlige stankelbein. Hannens antenner er ikke kamformede.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Holarktis.


== Systematisk inndeling ==
Det er registrert 95 arter av storstankelbein (Tipulidae) i Norge (tall fra 2006). Listen over europeiske arter følger . Det er publisert  artsnavn i slekten .

Orden Tovinger (Diptera)
Underorden Mygg (Nematocera)
Overfamilien Stankelbein (Tipuloidea)
Familien Storstankelbein (Tipulidae)
Slekten  Nigrotipula Hudson & Vane-Wright, 1969
Nigrotipula achlypoda (Alexander, 1966)
Nigrotipula bathroxantha (Alexander, 1961)
Nigrotipula melanogaster (Muschamp, 1947)
Nigrotipula nigra (Linnaeus, 1758)
Nigrotipula xanthocera (Alexander, 1936)


== Referanser ==


== Kilder ==
Hofsvang, T. 1986. Stankelbein (Diptera, Tipulidae). Norske Insekttabeller nr. 10. 84 sider. Utgitt av Norsk entomologisk forening.
Hofsvang, T. 1992. A check list of Norwegian Tipulidae (Diptera). Fauna norvegica, Serie B 39: 77-79.


== Eksterne lenker ==
(en) Nigrotipula i Encyclopedia of Life 
(en) Nigrotipula i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Nigrotipula hos Artsdatabanken 
(sv) Nigrotipula hos Dyntaxa 
(en) Nigrotipula hos Fauna Europaea 
(en) Nigrotipula hos NCBI 
(en) Kategori:Nigrotipula – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Nigrotipula – detaljert informasjon på Wikispecies
Maekistocera

Maekistocera er en slekt av stankelbein, er storvoksne mygg som hører til familien storstankelbein (Tipulidae).


== Utseende ==
Middelsstore, svært spinkle, mer eller mindre brunlige stankelbein. Hannens antenner er svært lange og trådformede. Beina er svært tynne, bakkroppen påfallende kort. Vingene er glassklare med mørke årer.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika, Sørøst-Asia og Amerika.


== Systematisk inndeling ==
Listen følger . Navnet har ofte vert feilaktig stavet Megistocera.

Orden Tovinger (Diptera)
Underorden Mygg (Nematocera)
Overfamilien Stankelbein (Tipuloidea)
Familien Storstankelbein (Tipulidae)
Slekten  Maekistocera Wiedemann, 1821
Maekistocera bicauda (Speiser, 1909)
Maekistocera filipes (Fabricius, 1805)
Maekistocera hirsuta (Alexander, 1917)
Maekistocera longipennis (Macquart, 1834)
Maekistocera sp. Jeevan Jose, 2015
Maekistocera tenuis (van der Wulp, 1885)


== Referanser ==


== Kilder ==
Hofsvang, T. 1986. Stankelbein (Diptera, Tipulidae). Norske Insekttabeller nr. 10. 84 sider. Utgitt av Norsk entomologisk forening.
Hofsvang, T. 1992. A check list of Norwegian Tipulidae (Diptera). Fauna norvegica, Serie B 39: 77-79.


== Eksterne lenker ==
(en) Maekistocera i Encyclopedia of Life 
(en) Maekistocera i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Maekistocera hos Fossilworks 
(en) Maekistocera hos ITIS 
(en) Kategori:Megistocera – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Megistocera – detaljert informasjon på Wikispecies
France Médias Monde

France Médias Monde (FMM) er et fransk holdingselskap som driver flere franske mediebedrifter. FMM består av nyhetskanalen France 24 samt radiostasjonene Radio France Internationale (RFI) og arabisk-språklige Monte Carlo Doualiya. 


== Om selskapet ==
FMM ble stiftet i april 2008 som Audiovisuel extérieur de la France (AEF), men skiftet til dagens navn etter en omorganisering i 2013. Selskapet eies av det franske kulturdepartementet, og det er medlem av Den europeiske kringkastingsunion (EBU).
Selskapet har hovedkontor i Paris, kringkaster på 15 språk og har ansatte fra 66 land. Selskapets kanaler når nærmere 100 millioner lyttere over hele verden, mens dets digitale plattformer har rundt 35 millioner besøkende hver måned. FMM er også morselskapet til mediebyrået CFI og eier også 12,5 prosent av tv-nettverket TV5Monde.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Sarah Iversen

Sarah Iversen (født 10. april 1990 i Frederiksberg) er en dansk håndballspiller, som spiller for Herning-Ikast og det danske landslaget.


== Karriere ==


=== Klubb ===
Iversen har tidligere spilt for Nykøbing Falster og Odense.


=== Landslag ===
Iversen har opptil flere U-landslagskamper på sin CV, som også teller OL- og VM-bronse på U-nivå.


== Privatliv ==
Hun er storesøster til Silkeborg-Voels strekspiller Rikke Iversen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sarah Iversen – Det europeiske håndballforbundet (EHF)
Simone Böhme

Simone Böhme (født 17. august 1991) er en dansk håndballspiller som spiller for CSM Bucuresti.
I sesongen 2012/#13 ble hun etter en avstemning blant spillerne  kåret som årets spiller i damenes 1. divisjon av Håndballspillerforeningen. Som spiller for Randers HK var hun i 2010, med til å vinne EHF Cup.
Sammen med kollegaen Stephanie Andersen fra både Randers HK og U19-landslaget, skiftet Böhme i 2012 til Silkeborg-Voel KFUM. Selv om hun hadde vunnet mesterskap med Randers, hadde hun følt seg litt oversett og håpet med skiftet å få mer spilletid.  
I sesongen 2015 skiftet Böhme til Viborg HK og skrev her en 2-åring kontrakt.
I januar 2017 ble hun kjøpt fri av den rumenske klubb CSM Bucuresti


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Simone Böhme – Det europeiske håndballforbundet (EHF)