jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
SRF zwei

SRF zwei (norsk oversettelse: SRF to) er en tyskspråklig offentlig tv-kanal i Sveits. Kanalen eies av Schweizer Radio und Fernsehen (SRF), allmennkringkasteren for det tysktalende Sveits. I 2016 hadde kanalen en markedsandel på 10,7 prosent av det tysktalende tv-markedet i Sveits, og er en av de største kanalene i det tysktalende Sveits.


== Bakgrunn ==
Mens søsterkanalen SRF 1 startet regulære sendinger sommeren 1953, begynte SRF zwei regulære sendinger høsten 1997. Kanalen ble etablert etter at fellesorganisasjonen SRG SSR hadde gitt opp forsøket med å etablere en felleseuropeisk tv-kanal, kalt Schweiz 4. Kanalen sendte på alle de fire offisielle språkene i Sveits, men slet med lave seertall. I stedet ble Schweiz 4 lagt ned 1. september 1997 og erstattet av tre nye kanaler: RTS Deux (fransk), SRF zwei (tysk) og RSI La 2 (italiensk).Kanalen skiftet navn til SF zwei i 2005, og i 2012 fikk kanalen sitt nåværende navn etter at de to offentlige kringkasterne Schweizer Radio DRS (SR DRS) og fjernsynskringkasteren Schweizer Fernsehen (SF) hadde slått seg sammen til Schweizer Radio und Fernsehen (SRF).SRF zwei sender hovedsakelig idrett og programmer rettet mot et yngre publikum. Tidligere hadde kanalen også sendt barneprogrammer, men disse ble flyttet over til SRF 1 i 2012, da de to kanalene ble omdøpt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) SRF Zwei – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Den romerske katekisme

Den romerske katekisme, også kalt katekismen fra konsilet i Trent, er en katekisme som ble utgitt i 1566 og som ble satt sammen under den katolske motreformasjonen av Konsilet i Trient. Hensikten med katekismen var å forbedre den teologiske forståelsen hos presteskapet og å utbre læren til den katolske kirke. Den skiller seg fra andre oppsummeringer av den kristne lære på to punkter: Den er primært ment for sjeleforsørgere (ad parochos), og den ble en autoritet innenfor den katolske kirke frem til Den katolske kirkes katekisme ble publisert i 1992.
SRF info

SRF info er en tyskspråklig offentlig tv-kanal i Sveits som sender nyheter. Kanalen eies av Schweizer Radio und Fernsehen (SRF), allmennkringkasteren for det tysktalende Sveits. I 2016 hadde kanalen en markedsandel på 1,8 prosent av det tysktalende tv-markedet i Sveits.


== Bakgrunn ==
SRF info er en av tre tv-kanaler under Schweizer Radio und Fernsehen (SRF). Kanalen startet prøvesendinger i mai 1997 og regulære sendinger i januar 2001.
Kanalen sender i hovedsak egenproduksjoner til SRF og repriser av programmer fra søsterkanalene SRF 1 og SRF zwei. På kveldene sendes nyhetsprogrammer og magasinprogrammer innen økonomi og politikk. Ved store idrettsarrangementer som for eksempel OL, brukes kanalen som avlastningskanal for søsterkanalen. En HD-versjon av kanalen ble lansert i mars 2015.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) SRF Info – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Flæskesteg

Flæskesteg er en tradisjonell dansk rett som spises i vintermånedene og til jul. Fleskesteken har vært festspise i Danmark i århundrer, men det var først etter at vedoppvarmede komfyrer ble en del av husholdningene på slutten av 1800-tallet, at retten ble allemannseie.En flæskesteg er utskåret av nakken eller ryggen av et svin, enten som svinekam og ribbenstek fra mellomstykket eller som nakkekam fra forenden. Flæskesteg er, sammen med and, tradisjonell julemat i Danmark, og serveres med lun (småvarm) rødkål, karamelliserte– og alminnelig kokte poteter, brun saus og gjerne surt (f.eks. syltede asier).   
Flæskesteg fås også ferdig oppskåret som pålegg eller som ferdigmat i form av en flæskestegssandwich.


== Referanser ==
Universitetet i Ingolstadt

Universitetet i Ingolstadt var et universitet i den tyske byen Ingolstadt i den tyske delstaten Bayern. Universitetet ble grunnlagt i 1472 av Ludwig IX av Bayern og dens første direktør var biskopen av Eichstätt. Universitetet bestod av fem fakulteter for henholdsvis humanistiske fag, vitenskap, teologi, rettsvitenskap og medisin som alle var en del av Hoheschule. Universitetet hadde modell etter Universitetet i Wien, og dets hovedmålsetning var utbredelsen av kristendommen. Universitet ble stengt i mai 1800, etter ordre av kurfyrste Maximillian IV.


== Referanser ==
Weasel word

Weasel word («veselord», «hul frase») er en betegnelse for ord og vendinger som får et villedende eller innholdsløst utsagn til å se riktig og tillitvekkende ut. Eksempelvis kan et vagt eller udokumentert utsagn komme til å se mer substansielt ut enn det faktisk er, og en tilsynelatende konkret påstand kan modereres, så den reelt blir vag.
Weasel word benyttes til å fjerne oppmerksomheten fra ufullstendige eller motstridende opplysninger, så påstanden blir vanskeligere å argumentere mot. De brukes dessuten til å dempe virkningen av ladede eller kontroversielle utsagn. Brukes de bevisst, er det en form for spin.


== Eksempler ==
«Flere eksperter mener at problemet er økende.» (hvilke eksperter er det tale om?)
«Det ble foreslått å avslutte møtet.» (hvem foreslo det?)
«Mange mener at strafferammen for voldtekt bør heves.» (hvor mange, og hvor stor prosentdel av befolkningen?)Weasel word faller ofte i følgende kategorier:

Numerisk vage uttrykk: «noen» (hvem?), «mange» (hvor mange?), «flere eksperter» (hvilke eksperter?).
Passiv diatese: «det nevnes ofte at …» (hvem sier det?), «ryktet forteller at …» (hvem brakte ryktet til torgs?).
Vage adjektiv og adverb: «det skjer bare sjelden at …» (hvor hyppig skjer det?), «en betydelig økning» (hvor stor økning?).


== Opprinnelse ==
Betegnelsen weasel word stammer fra engelske navnet for vesel. Veselen betraktes i folkemytologien som et listig og ondsinnet dyr. En vesel kan tømme et fugleegg for innhold gjennom et ganske lite hull, slik at egget fortsatt ser helt ut. Egget ser således ut til å være intakt, men er i virkeligheten tomt. På samme måte kan veselord få en setning til å se troverdig ut, selv om den ved nærmere analyse viser seg å være innholdsløs.
Uttrykket opptrer første gang i Stewart Chaplins novelle Stained Glass Political Platform (utgitt i The Century Magazine 1900), hvor de omtales som «ord som suger livet ut av ordene omkring dem, som en vesel som suger et egg og etterlater seg skallet.» President Theodore Roosevelt tilskriver uttrykket Dave Sewall, som skulle ha brukt det i en privat samtale helt tilbake i 1879.


== Referanser ==
Ajit Pai

Ajit Varadaraj Pai (født 10. januar 1973) er en amerikansk advokat og formann for USAs Federal Communications Commission (FCC). Han er den første indisk-amerikaneren som har ledet kontoret. Han har arbeidet i ulike stillinger i FCC siden han i mai 2012 ble utnevnt til kommisjonen av president Barack Obama, på anbefaling av Mitch McConnell. Han ble bekreftet enstemmig av USAs senat 7. mai 2012, og ble innsatt for en femårsperiode 14. mai 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Ajit Pai – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ajit Pai på Internet Movie Database 
(en) Ajit Pai på Twitter 
(en) Biografi på Federal Communications Commissions nettsider
Stewart Motor Corporation

Stewart Motor Corporation var en amerikansk kjøretøyprodusent i mellomkrigstiden som hadde egen karosserifabrikk, noe som var uvanlig blant de mindre lastebilprodusenter den gang. Dessuten hadde man flere fortrinn i modellutvelgelse og komponentutvikling som sørget for sterk kundeinteresse ikke bare i de forente statene, men også verden rundt. Men produksjonen forbli liten, rekorden var i året 1930 med kun 2315 biler. Til tross for sitt rykte som en solid og kvalitetsorientert produsent, ble det besluttet å oppløse selskapet i 1942.


== Historie ==
Grunnleggelsen av firmaet skjedde angivelig i 1912 da Raymond Stewart og Thomas Lippard innledet et samarbeid med hverandre. Den nye fabrikken ble åpnet i Buffalo i delstaten New York, og den første modellen som ble tilbudt var en lett lastevogn basert på et kjøretøy fra firmaet Lippard-Stewart (oppløst i 1919) ment for transport av kull. Etter hvert kom det nye lastebiler med større nyttelast, først 1 tonn, deretter 2 tonn og siden 3,5 tonn fra 1918. De første modellene hadde skrått motorpanser i «Renault-stil», men gikk over til konvensjonell radiatorplassering - dvs. radiatoren flyttes fra bak til foran motoren i panseret.
Fabrikken fulgt godt med i utviklingen, og dermed kom den opp med en rekke nyheter, som for eksempel førerhus med sovehytte, semi-diesel og sist halvbulldog hvor motoren dels plasseres over forakselen. Med karosserifremstilling var det mulig å levere komplette vare- og lastebiler som dertil kunne bygges etter kundens forespørsel, man hadde også chassis for buss og brannbil. Etter lang tid med ulike motorer fra forskjellige motorprodusenter standardiserte man seg først på sekssylindermotoren fra 1925, deretter kun motorer fra Waukesha, både bensinmotor og Hesselman dieselmotor.
Fabrikkens største lastebilmodell var på 7-8 tonn, men etter hvert som salget gikk dårlig ble det besluttet i 1939 å dumpe samtidige modeller med mindre lastekapasitet enn 3 tonn. Forhandlernettverket for Steward Motor Trucks, som firmaet også het, var globalt ettersom man hadde eksportert kjøretøyer til 87 land - spesielt Kina. Da firmaet ble oppløst, ble mesteparten av produksjonsutstyret solgt til Kina etter produksjonen avsluttes i 1942. Norge var ett av disse landene som det var eksportert Stewart lastebiler til, for hender på flere importfirmaer deriblant Bertel O. Steen i Oslo. Den siste Stewart i Norge ble levert i året 1938.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Denis Miller; The Illustrated Encyclopedia of Trucks and Buses Hamlyn 1982 ISBN 0-600-388-204
Asbjørn Rolseth; Norsk lastebilleksikon; Lastebiler i Norge 1900-1940 Bilforlaget 2007 ISBN 9788291062105


== Eksterne lenker ==
The Stewart Motor Corporation Arkivert 8. november 2017 hos Wayback Machine.
Stewartmotors
Buddy Stewart Pickup
En, men ett lejon!

En, men ett lejon! er en svensk filmkomedie fra 1940 i regi av Gustaf Molander. Manuset ble skrevet av Gösta Stevens og Molander etter en synopsis av Paul Baudisch og Jules Sylvain. I rollene finner vi blant annet Håkan Westergren, 	Annalisa Ericson, Marianne Aminoff og Fridtjof Mjøen.


== Innspillingsfakta ==
Filmen ble spilt inn fra 1. august til 25. september 1940 i Filmstaden i Råsunda samt i Stockholm med omgivelser.


== Fakta om filmen ==
En, men ett lejon! ble under visningen presentert som om den bygde på en originalidé av Gösta Stevens, som også ble oppgitt som eneansvarlig for manuskriptet. Dette er uriktig. Det bygger på en synopsis, Skilsmässokvartetten, som den østerrikske emigranten Paul Baudisch (1899–1977) skrev sammen med Jules Sylvain (pseudonym for Stig Hansson, 1900–1968) og solgte til SF i mars 1940. På grunnlag av denne synopsis skrev Stevens et scenario, som siden ble ytterligere bearbeidet av Molander.


== Handling ==
Motehusdirektøren Harry Martin inviterer hele personalet på «kräftskiva» i sitt hjem. Firmaets unge og nygifte dekoratør, Kurt Lejon, har også blitt invitert sammen med sin hustru Linda. Martin har rykte på seg for å være skjørtejeger, så derfor vil ikke Lejon at Linda skal treffe ham. Han overtaler derfor sin barndomsvenninne, Camilla Storm, til å posere som hans hustru på festen. Camilla og Harry forelsker seg i hverandre.


== Rolleliste ==
(I utvalg)

Håkan Westergren - Kurt Lejon
Annalisa Ericson - Camilla Storm
Marianne Aminoff - Linda Lejon
Fridtjof Mjøen - Harry Martin, direktør for motehuset Harry's
Tollie Zellman - Fru Grönberg, Lindas mor
Eric Abrahamsson - Oskar Eugene
Mimi Pollak - Frøken Blom
Lill-Tollie Zellman - Frøken Lisa


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) En, men ett lejon! på Internet Movie Database 
(no) En, men ett lejon! hos Filmfront 
(sv) En, men ett lejon! i Svensk Filmdatabas
La 2

La 2 (norsk oversettelse: toeren) er Spanias nest eldste tv-kanal og en av kanalene til den statlige allmennkringkasteren RTVE. Kanalen startet sendinger 15. november 1966 og henvender seg til et smalere publikum med programmer innen kultur, klassiske filmer og dokumentarer. Kanalen sender også klassiske filmer og amerikanske serier som Will & Grace, Seks fot under og Veronica Mars. Høsten 2017 hadde kanalen en markedsandel på 2,5 prosent i det spanske tv-markedet.Kanalen er en av tv-kanalene som driftes av Televisión Española (TVE), fjernsynsselskapet under allmennkringkasteren RTVE. La 2 er Spanias nest eldste tv-kanal og var delvis reklamefinansiert frem til nyttårsaften 2009. Fra 2010 har kanalen vært reklamefri.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(es) Offisielt nettsted 
(en) La 2 (TVE) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Signal Motor Truck Corporation

Signal Motor Truck Corporation var en amerikansk lastebilprodusent som startet i Detroit i Michigan i 1913. Det var et svært marginalt merke som tilbød modeller fra 1 til 5 tonn, med motorer fra Continental. Fabrikken hadde ikke ambisjoner om å tilby annet enn velprøvde og konvensjonelle lastebilmodeller, og dermed forsvant det i 1923. Idealet var å ha standardiserte lastekjøretøyer, noe som vant gehør på eksportmarkedet.
Bertel O. Steen i Oslo ble importfirma for dette amerikanske merket, som dermed fordelte disse importerte lastebilene til lokale forhandlere over hele landet. 34 Signal lastebiler kom til Norge i 1915 til 1921.


== Litteratur ==
Asbjørn Rolseth; Norsk lastebilleksikon; Lastebiler i Norge 1900-1940 Bilforlaget 2007 ISBN 9788291062105
Ruggles Motor Trucks Co

Ruggles Motor Trucks Co var en amerikansk lastebilprodusent som ble grunnlagt av Frank Ruggles i 1921. Ruggles hadde bakgrunn i Republic Motor Trucks, en av de største lastebilprodusentene i USA, og dermed ønsket å satse på egenutviklet motor. Men prosjektet var for ambisiøst, og økonomiske uføre rammet firmaet som hadde etablert seg i Saginaw i Michigan. 
Ruggles hadde opparbeidet seg et underskudd på over 600 000 dollar i året 1926, og dermed forlot firmaet som kom ut i internt kaos. Dermed ble firmaet kjøpt av Dallas E. Winslow som la ned merket og tok i bruk fabrikklokalene til andre formål i 1928. I forbindelse med oppkjøpet ble delelageret og de uferdige lastebilchassisene solgt av Winslow & Co uten å ha den fullstendige oversikten. Resultatet var en rekke feilkonstruerte lastebiler. Mye tyder på at dette kom til Norge, hvor salget tok seg opp i høsten 1927 da Colbjørnsen & Co i Oslo importerte flere biler med dette merket. 
10 Ruggles biler havnet i Norge, hvor det raskt oppsto en klagestorm. Bare den første av disse bilene så et langt liv i Norge, den ble ikke avskiltet før i 1955.


== Litteratur ==
Asbjørn Rolseth; Norsk lastebilleksikon; Lastebiler i Norge 1900-1940 Bilforlaget 2007 ISBN 9788291062105
Jugoslavias radio og fjernsyn

Jugoslavias radio og fjernsyn (JRT) (serbokroatisk: Jugoslavenska radiotelevizija eller Jugoslovenska radio-televizija) var den føderale allmennkringkasteren i Den sosialistiske føderale republikken Jugoslavia. JRT ble etablert i 1950 som Jugoslovenska radio-difuzija, men endret navn til Jugoslovenska radio-televizija med etableringen av fjernsynssendinger i 1958. JRT var en paraplyorganisasjon som etter hvert besto av åtte regionale kringkastere med base hver av de seks jugoslaviske republikkene og landets to selvstyrte provinser. JRT var en av grunnleggerne til Den europeiske kringkastingsunion (EBU) i 1950. Da Jugoslavia ble oppløst i 1990-årene, ble også JRT oppløst, og de regionale kringkasterne ble omgjort til statlige selskaper i de nye nasjonene.


== Bakgrunn ==
JRT drev ingen egen nasjonal radio- eller tv-kanal, men var en paraplyorganisasjon for de regionale senderne. I dragningen mellom det nasjonale og det regionale, vant den regionale tankegangen frem, og JRT ble i stedet et nettverk for samarbeid og felles radio- og tv-produksjon. De ulike kanalene samarbeidet også om en rekke idretts- og underholdningsprogrammer, og JRT hadde blant annet ansvar for utvelgelsen av landets bidrag til Eurovision Song Contest. 
Hver av de regionale tv-kanalene laget sine egne programmer, og enkelte av dem drev flere kanaler. Kringkastingsselskapet JRT ble oppløst i forbindelse med Jugoslavias oppløsning i 1990-årene, da de fleste republikkene ble suverene stater. I denne prosessen ble også de regionale kringkasterne under JRT omgjort til nye riksdekkende allmennkringkastere. Siden har det versert planer om å starte opp en ny, felles tv-kanal for de eks-jugoslaviske landene.


== Referanser ==
Oryctes agamemnon

Oryctes agamemnon er en bille som tilhører gruppen hornbiller (Dynastidae).


== Utseende ==
En nokså stor (30-35 millimeter), avlang, blank, brunrød til svart hornbille. Kroppsformen er sylindrisk. Hannen har et nokså kort, krumt horn i pannen. Pronotum har en dyp, U-formet grop foran, bunnen av gropa med tverrmasket mikroskulptur, øverst på bakkanten med et par korte tenner. Hunnen mangler hornet i pannen med har også en rund grop foran på thorax. Larven er opptil 70 millimeter lang og hvitaktig.


== Levevis ==
Larvene lever i død og levende ved, og kan også noen ganger gjøre skade på plener ved å ete på røttene. De voksne billene kan gjøre betydelig skade ved å gnage på palmer, som kokospalmer, oljepalmer og daddelpalmer. De gnager seg inn i og ødelegger skuddene på unge trær, og kan også legge til rette for soppangrep. De voksne billene klekkes om våren, det er én generasjon hvert år. De  er nattaktive og flyr ikke langt 


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i det nordøstlige Afrika, Arabia og Midtøsten og østover til India.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga
Overfamilien Scarabaeoidea Latreille, 1806
Familien (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae (eventuelt familien Dynastidae)
Stammen Oryctini
Slekten Oryctes Illiger, 1798
Oryctes agamemnon (Burmeister, 1847)
Oryctes agamemnon agamemnon (Burmeister, 1847) - Somalia og Sudan
Oryctes agamemnon arabicus Fairmaire, 1896 - sørlige Arabia
Oryctes agamemnon matthieseni Reitter, 1907 - Afghanistan, Iran og India
Oryctes agamemnon sinaicus Walker, 1871 - Egypt, Palestina og Israel


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Oryctes agamemnon i Encyclopedia of Life 
(en) Oryctes agamemnon i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Oryctes agamemnon hos NCBI 
(en) Kategori:Oryctes agamemnon – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Oryctes agamemnon – detaljert informasjon på Wikispecies 
Dynastidae du Monde - sjekkliste over verdens hornbiller med liste over underartene, bilder og utbredelsesdata
(en) Oryctes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Odontolabis eremicola

Odontolabis eremicola er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En stor til meget stor (opptil 69 millimeter), bred og kraftig, halvmatt rødlig svart hjortebille, med okergule dekkvinger. Hannen har stort hode og forstørrede kjever, men formen på disse kan variere mye. Store hanner har gjerne lange, buede kjever med en butt, kløvet tann i den ytre delen, andre hanner har ofte korte, kraftige kjever som er mer eller mindre sagtakkede. Hodet har en kort, rundet tann bak fasettøynene. Pronotum er innsnevret bakerst bak en utstående tann, og har rødlige sider. Dekkvingene er blanke. Beina er helt svarte. Undersiden av bakkroppen er stort sett brunrød. Hunnen er bredere, uten forstørrede kjever, hodet med et rundet utskudd under fasettøynene. Hun har en svart, trekantet tegning på dekkvingene.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på Borneo (Sabah).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Odontolabini
Slekten Odontolabis Hope, 1842 – 44 arter
Odontolabis eremicola Möllenkamp, 1905


== Kilder ==
Oversikt over artene


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri over artene, foto: Benjamin Harink
Bildegalleri
Coleoptera-Atlas.com, Odontolabis eremicola, med bilde av begge formene av hanner [1]
(en) Odontolabis eremicola i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Odontolabis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Rosenfinker

Rosenfinker (Carpodacus) er ei slekt i finkefamilien (Fringillidae). Slekten omhandler 25 arter (hvorav én utdødd art) og sorterer i det monotypiske tribuset Carpodacini, som inngår i underfamilien Carduelinae.
Artene karakteriseres av å ha et varierende innslag av rødt i fjærdrakten, noe som også er opphavet til det norske gruppenavnet. Det vitenskapelige navnet Carpodacus stammer fra de to greske uttrykkene karpos (frukt) og dakno (bite), og kan greit oversettes som frukteter.


== Inndeling ==
Inndelingen og rekkefølgen av den følger HBW Alive og er i henhold til Collar, Newton & Bonan (2017). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008). Navn og beskrivelser i parentes er ikke offisielle navn, men kun midlertidige beskrivelser i påvente av offisielle navn.

Passeriformes, spurvefugler
Passeri, sangfugler
Passerida
Passeroidea
Fringillidae, finkefamilien
Fringillinae, (sanne finker)
Euphoniinae, (neotropisfinker)
Carduelinae, (stillitsfinker)
Coccothraustini, (kjernebiterfinker)
Drepanidini, (hawaiifinker)
Carpodacini
Carpodacus, rosenfinker
C. erythrinus, rosenfink
C. sipahi, skarlagenfink
C. ferreorostris (†), boninfink
C. rhodochlamys, sinoberfink
C. waltoni, (ikke navngitt, tibetrosenfink eller rosagumprosenfink)
C. pulcherrimus, ametystfink
C. edwardsii, brunrosenfink
C. rodochroa, himalayarosenfink
C. verreauxii, yunnanrosenfink
C. rodopeplus, flekkvingerosenfink
C. vinaceus, vinrosenfink
C. formosanus, (ikke navngitt, taiwanrosenfink)
C. synoicus, ørkenrosenfink
C. stoliczkae, (ikke navngitt, blekrosenfink)
C. roborowskii, gulnebbrosenfink
C. sillemi, hettefjellfink
C. rubicilloides, skrentrosenfink
C. rubicilla, fjellrosenfink
C. sibiricus, langhalefink
C. puniceus, rubinfink
C. subhimachalus, bærbit
C. roseus, karminfink
C. trifasciatus, blodrosenfink
C. thura, krattrosenfink
C. dubius, glennerosenfink
Pyrrhulini
Carduelini


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) rosenfinker i Global Biodiversity Information Facility 
(no) rosenfinker hos Artsdatabanken 
(sv) rosenfinker hos Dyntaxa 
(en) rosenfinker hos Fauna Europaea 
(en) rosenfinker hos Fossilworks 
(en) rosenfinker hos ITIS 
(en) rosenfinker hos NCBI 
(en) Kategori:Carpodacus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Carpodacus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Carpodacus – detaljert informasjon på Wikispecies
Aegus (Micraegus) eximius

Aegus (Micraegus) eximius er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En nokså liten (13 - 20 millimeter), avlang, svartbrun hjortebille. Hannens hode er bredt og flatt, kjevene (mandiblene) sterkt krummede, kraftige med en kraftig, innoverrettet tann nær roten. Pannen er bredt, U-formet innbuktet foran. Antennene er kraftige med en tre-leddet klubbe. Hodet er nokså matt, fint og spredt punktert. Pronotum er rektangulært med avrundede bakhjørner, nokså blankt, fint og spredt punktert. Dekkvingene er jevnbrede, noe flate, med markerte punktstriper. Ytterkanten er kledt med korte, gulbrune hår. Beina er brunlige. Hunnen ligner hannen bortsett fra at hun er mindre,  at hode og kjever ikke er forstørrede, hode og pronotum er ganske tett og grovt punkterte.


== Levevis ==
Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på Borneo.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Aegini - omfatter bare én slekt:
Slekten Aegus MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
Underslekten Micraegus Maes, 1992
Aegus (Micraegus) eximius Nagel, 1933


== Eksterne lenker ==
Oversikt over artene
Lucanidae du Monde, nettside om arten
(en) Aegus (Micraegus) eximius i Global Biodiversity Information Facility