jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Luísa Sobral

Luísa Sobral (født 18. september 1987 i Lisboa) er en portugisisk sanger og låtskriver. Hun skrev sangen «Amar pelos dois», som representerte Portugal og vant Eurovision Song Contest 2017. Hennes bror Salvador Sobral fremførte sangen.
Hun vokste opp i Lisboa, men bodde også i USA en periode som barn. I 2003, 16 år gammel, deltok hun i den portugisiske versjonen av Idol, hvor hun kom på tredjeplass. Deretter tok hun en pause fra musikken for å fullføre utdannelsen. Hun tok eksamen ved Berklee College of Music i Boston i 2009.I 2011 returnerte hun til musikkindustrien og ga ut sitt første studioalbum, The Cherry on the Cake. Denne kom på tredjeplass på listen i Portugal. I 2012 turnerte hun sammen med Melody Gardot og opptrådte sammen med Jools Holland. Hennes fjerde studialbum, Luísa, som kom i 2016, ble spilt inn i Los Angeles.Sangen «Amar pelos dois» ga Portugals første seier noensinne i Eurovision Song Contest. Den ble også sangen som per 2021 har fått flest poeng i finalen. Da Salvador Sobral fremførte den som ekstranummer, deltok også hun på fremføringen.


== Diskografi ==


=== Studioalbum ===
The Cherry on the Cake (2011)
There's a Flower in My Bedroom (2013)
Lu-Pu-I-Pi-Sa-Pa (2014)
Luísa (2016)


=== Singler ===
"Not There Yet" (2011)
"Xico" (2011)
"Mom Says" (2013)
"My Man" (2016)
"Alone" (2016)


== Referanser ==


== Kilder ==
Diskografi hos discogs.com


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Luísa Sobral – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Luísa Sobral på Internet Movie Database 
(en) Luísa Sobral hos The Movie Database 
(en) Luísa Sobral på Discogs 
(en) Luísa Sobral på MusicBrainz 
(en) Luísa Sobral på SoundCloud 
(en) Luísa Sobral på Spotify 
(en) Luísa Sobral på Songkick 
(en) Luísa Sobral på AllMusic 
Luísa Sobral på Twitter 
Luísa Sobral på Facebook 
Luísa Sobral på YouTube 
Luísa Sobral på YouTube
Øykjempevekst

Øykjempevekst eller øygigantisme er et evolusjonært biologisk fenomen, som fører til at dyr som isoleres på øyer, eller begrenses av andre naturlige barrierer i et område over lang tid, øker dramatisk i størrelse, sammenlignet med sine uisolerte slektninger på fastlandet. Fosters regel (også kjent som øyregelen og øyeffekten) hevder, at når dyr fra fastlandet koloniserer en øy, så vil småvokste arter har en tendens til å øke i størrelse, mens storvokste arter vil ha en tendens til å minke i størrelse (øydvergvekst). Øykjempevekst er et aspekt av denne regelen.
Et eksempel på øykjempevekst er komodovaranen (Varanus komodoensis), som i realiteten er ei gigantisk firfisle på omkring 160 kg. Den ble i sin tid isolert på noen øyer i Indonesia. Et annet eksempel er elefantskilpadda (Geochelone nigra), som ble isolert på Galapagosøyene og gjerne blir omkring 400 kg tung. Et tredje eksempel er slekten Uromys, som består av elleve arter med kjemperotter. Det finnes dessuten mange andre eksempler på øykjempevekst, som kakapoen på New Zealand og den utdødde dronten på Mauritius med flere.


== Referanser ==
Vladimir Tatlin

Vladimir Tatlin (ukrainsk: Володи́мир Євгра́фович Та́тлін) (født 28. desember 1885 i Moskva i Tsarrussland, død 31. mai 1953 i Moskva) var en sovjetisk maler, skulptør og arkitekt.
Sammen med Kasimir Malevitsj var han en av de viktigste representantene for den sovjetiske avantgardebevegelsen på 1920-tallet, og han ble senere en av de ledende initiativtagerne til konstruktivismen. Han er kanskje mest berømt for sitt monument til den tredje internasjonale, en gigantisk konstruksjon, også kalt Tatlintårnet som han begynte på i 1919. På grunn av borgerkrig og manglende ressurser ble prosjektet aldri virkeliggjort.


== Referanser ==
Knudtzonøya (Halsa)

Knudtzonøya (også kalt Litle Bårsetøya) er en øy i Halsa-delen av Heim kommune i Trøndelag. Den ligger i Skålvikfjorden, rett øst av Bårsetøya og vest av Kuneset. Det høyeste punktet på øya ligger 35 meter over havet.


== Referanser ==
Robin Bengtsson

Hans Robin Gustav Bengtsson (født 27. april 1990 i Revesjö menighet i Svenljunga kommune i daværende Älvsborgs län) er en svensk sanger og låtskriver som kom på tredjeplass i talentprogrammet Idol 2008 i Sverige.
I september 2013 slapp Bengtsson sin første musikksingel under sitt nye artistnavn B Robin med singelen «I don't Like to Wait». I januar 2014 ble singelen «Fired» utgitt, med J-SON som gjesteartist.
Bengtsson konkurrerte i første delkonkurranse i Melodifestivalen 2016 med låten «Constellation Prize», hvor han gikk direkte videre til finalen. I finalen var han en av favorittene, men endte på en femteplass med 83 poeng. I Melodifestivalen 2017 konkurrerte han i tredje delkonkurranse med låten «I Can't Go On» og tok seg direkte til finalen hvor han vant hele konkurransen med sammenlagt 146 poeng. I Eurovision Song Contest i Ukraina representerte han Sverige og ble nummer 5.
Bengtsson konkurrerte i Melodifestivalen 2020, delkonkurranse 1 i Saab Arena i Linköping, og kom rett til finalen.Han medvirket også i den første delkonkurransen i Melodifestivalen 2022 med bidraget «Innocent Love», som gikk videre direkte til finalen.


== Diskografi ==


=== Singler ===
2008 – Robin Bengtsson – "(Sittin' On) The Dock of the Bay"
2008 – Robin Bengtsson – "Joyful, Joyful"
2009 – Robin – "Another Lover's Gone"
2010 – Robin feat. Kim – "Long Long Night"
2012 – Byz feat. Kriss & Robin Bengtsson – "Tjena, Tjena Tjena"
2012 – Robin Bengtsson – "Cross the Universe"
2013 – B Robin – "I Don't Like To Wait"
2014 – B Robin – "Fired" (feat. J-Son)
2014 – B Robin – "Sleep On It"
2014 – B Robin – "Nothing In Return"
2016 – Robin Bengtsson – "Constellation Prize" (Melodifestivalen 2016)
2016 – Robin Bengtsson – "Stevie Wonder"
2017 – Robin Bengtsson – "I Can't Go On" (Melodifestivalen 2017) (Vinner)
2017 – Robin Bengtsson – "Dark Angel"
2018 – Robin Bengtsson – "Day By Day"
2018 – Robin Bengtsson – "Liar"
2018 – Robin Bengtsson – "I Wanna Fall In Love Again"
2018 – Robin Bengtsson – "Never Born To Love"
2019 – Robin Bengtsson – "The First To Know"
2019 – Robin Bengtsson – "Already Know"
2019 – Robin Bengtsson – "Friendzoned" (feat. JLC)
2019 – Robin Bengtsson – "Mama's Song"
2019 – Robin Bengtsson – "Just Let It Go"
2020 – Robin Bengtsson – "Take a Chance" (Melodifestivalen 2020)
2020 – Robin Bengtsson – "I Don't Wanna Be"
2020 – Robin Bengtsson – "Dancing With The Stars"
2020 – Robin Bengtsson – "Die With You"
2020 – Robin Bengtsson – "Honey I'm Home"


=== EP ===
2014 – B Robin – Under My Skin


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Robin Bengtsson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Robin Bengtsson på Internet Movie Database 
(en) Robin Bengtsson på Apple Music 
(en) Robin Bengtsson på Discogs 
(en) Robin Bengtsson på MusicBrainz 
(en) Robin Bengtsson på SoundCloud 
(en) Robin Bengtsson på Spotify 
(en) Robin Bengtsson på Songkick 
(en) Robin Bengtsson på Last.fm 
(en) Robin Bengtsson på Genius — sangtekster 
(en) Robin Bengtsson på AllMusic 
Robin Bengtsson på Twitter 
Robin Bengtsson på Facebook 
Robin Bengtsson på Instagram 
Robin Bengtsson på YouTube 
Robin Bengtsson på Snapchat 
Robin Bengtsson på Vine
I Can’t Go On

«I Can't Go On» (norsk oversettelse: jeg kan ikke fortsette) er en svensk poplåt som fremføres av sangeren Robin Bengtsson. Den vant Melodifestivalen 2017 og var Sveriges bidrag i Eurovision Song Contest 2017. Sangen er skrevet og produsert av David Kreuger, Hamed «K-One» Pirouzpanah og Robin Stjernberg. Låten ble sluppet for digital nedlastning i Sverige 26. februar 2017 og nådde en tredjeplass på den svenske singellisten.


== Eurovision Song Contest ==
I Eurovision Song Contest 2017 i Kyiv i Ukraina, var låten den første på scenen i semifinale 1 tirsdag 9. mai 2017. Der endte sangen på en tredjeplass med 227 poeng og kvalifiserte seg til finalen lørdag 13. mai. Til slutt endte sangen på en femteplass med 344 poeng.


== Låtskrivere og bidragsytere ==
Oversikt over låtens bidragsytere:
Robin Bengtsson – vokal
David Kreuger – låtskriver og produsent
Hamed Pirouzpanah – låtskriver og produsent
Robin Stjernberg – støttevokal, låtskriver, keyboard og produsent
Molly Pettersson Hammar – støttevokal
Petter Lindgård – trombone
Jens Lindgård – trompet
Frank Nilsson – trommer
Lars Norgren – mastering


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==
Møkland

Møkland er ei grend og en matrikkelgård i Bø kommune i Nordland. Stedet ligger på Langøya, ved den indre (sørlige) delen av Møklandsfjorden. Møkland tilhørte opprinnelig Øksnes Vestbygd og var en av sju matrikkelgårder som ble overført fra Øksnes til Bø kommune i 1964.
Gårdsnavnet kommer fra gammelnorsk Miklaland (senere Myklaland) og betyr Storgården. Den korte y-en i navnet har gjennom årene gått over til ø i uttalen, en lydendring som er vanlig i norsk. Møkland, Andsletten og Sunnan grunneierlag søkte i 2013 om å få endret navnet fra Møkland til Mykland. Det samiske navnet på stedet er Mukladde - antakelig ei direkte tilpasning av det norske Mykland til samisk uttale. Andreleddet -land tyder på at gården må være fra vikingtida eller enda eldre, men gården er først nevnt i skriftlige kilder i 1567.
Beliggenheten med relativt bred strandflate og gode forhold for jordbruk, gjorde Møkland til en av de største gårdene i daværende Øksnes Vestbygd. Samtidig har stedet dårlige havneforhold og lang vei ut til fiskefeltene på yttersida, og i særlig kalde vintre har det hendt at den indre delen av Møklandsfjorden har frosset til. Dermed ble jordbruk hovednæring for folket på Møkland, mens fiske, gjerne drevet fra Tinden eller Skipnes lenger ute, ble attåtnæring. Antallet bosatte på Møkland nådde ca. 60 personer rundt 1900. Utover på 1900-tallet flatet befolkningsveksten ut.
Møkland hadde gårdsnummer 4 i Øksnes kommune. Etter endringa av kommunegrensene ble det gnr. 69 i Bø.
Fylkesvei 919 (Jennskarveien) passerer Møkland.


== Referanser ==


== Kilder ==
Johan Borgos: Gård og slekt i Øksnes. Bind I. Øksnes Historielag, Myre 1990. ISBN 82-992259-1-4 (s. 60-61, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Bø kommune: Gnr. 69 - Møkland (skrevet av Arve Elvik, besøkt 14. mai 2017)
Vladimir Baranov-Rossiné

Vladimir Baranov-Rossiné (ukrainsk: Володимир Давидович Баранов-Россіне) (født i 1888 i Kherson i Ukraina, død 1944) var en ukrainsk og russisk maler, avantgardekunstner og oppfinner. 


== Biografi ==
Baranov-Rossiné ble født i inn en jødisk familie i Kherson i det sydlige Ukraina. Etter studier i Odessa (1903-1908) og St. Petersburg (1908-1909) deltok han på avantgardeutstillinger i Moskva, St. Petersburg og Kiev. I 1910 flyttet han til Paris, hvor han under navnet Daniel Rossiné utstilte jevnlig ved Salon des Indépendants med malerier influert av kubisme, futurisme og morfisme. Han eksperimenterte samtidig med skulptur og en av disse ble ved en utstilling i 1914 latterliggjort og vakte sånn bestyrtelse at han senere kastet den i Seinen.I 1915–17 oppholdt han seg i Skandinavia, hvor han i Kristiania og i Stockholm i 1916 ga optofoniske konserter. Oppfinnelsen var hans egen og besto av et piano hvis tangenter oversatte musikk til farvede disker som ble prosisjert på en skjerm. I årene 1917–25 virket han igjen i hjemlandet, men returnerte til Paris i 1925 med kone og barn. Her grunnla han i 1927 det første optofoniske akademiet og arbeidet videre med audiovisuelle elementer. Utover det kunstneriske virke, arbeidet han også med forskjellige oppfinnelser, som fikk anerkjennelse i samtiden. Han ble arrestert av Gestapo i 1943 og deportert til Auschwitz i januar 1944.  


== Samlinger ==
Baranov-Rossiné arbeider kan i dag ses på New York Museum of Modern Art, Centre Georges-Pompidou i Paris, Tretjakovgalleriet i Moskva, Museum Ludwig i Köln, Hirshhorn Museum i Washington, Lehmbruck Museum i Duisburg samt i flere private samlinger.


== Referanser ==
Monumentet over Bohdan Khmelnytskyj (Kyiv)

Bohdan Khmelnytskyj-monumentet (ukrainsk: Пам'ятник Богданові Хмельницькому) er en rytterstatue i Kyiv til minne om hetman, nasjonalhelt og grunnlegger av Ukraina Bohdan Khmelnytskyj.Den er utført i bronse av Mikhail Mikesjin i 1888 på en granittsokkel av arkitekten Vladimir Nikolajev og er oppstilt på St. Sophias torv i det sentrale Kyiv. 


== Referanser ==
Tilbedelsens hus i Kampala

Tilbedelsens hus i Kampala er et av tilbedelsens hus i bahai-religionen. Det er per 2017 ett av åtte tilbedelsens hus som eksisterer, og det eneste i Afrika. Det ligger rundt sju kilometer nord for sentrum av Ugandas hovedstad Kampala. Byggingen av huset startet 1957, og det ble innviet 13. januar 1961.Bygningen er nikantet i likhet med andre tilbedelsens hus, og består av smalnende etasjer som møtes i en kuppel. I første etasje er det ei dør i hver av veggene, og i tredje etasje er det store vinduer med glassmaleri fra Tyskland. Kuppelen er belagt med grønne mosaikkbiter fra Italia, mens taksteinen på de andre nivåene kommer fra Belgia. Steinen i veggene kom fra lokale steinbrudd.Bygningen er omgitt av en stor hage på mer enn 200 dekar som er delt inn i ni kolonner som fører til hver sin side av bygget.


== Referanser ==
Arthur Bliss

Arthur Bliss (født 2. august 1891 i London, død 27. mars 1975 i London) var en engelsk komponist og  dirigent.
Bliss var en viktig støttespiller for den britiske brassbandbevegelsen. Han komponerte to større verk for brassband; Kenilworth og Belmont Variations. Begge stykkene ble skrevet til de nasjonale britiske brassbandmesterskapene, henholdsvis i 1936 og 1963.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arthur Bliss – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Arthur Bliss på Internet Movie Database 
(da) Arthur Bliss på Filmdatabasen 
(en) Arthur Bliss hos The Movie Database 
(en) Arthur Bliss på Discogs 
(en) Arthur Bliss på MusicBrainz 
(en) Arthur Bliss på Spotify 
(en) Arthur Bliss på AllMusic 
(en) musicweb-international.com Ressursside
Tamara Gatsjetsjiladse

Tamara Gatsjetsjiladse (født 17. mars 1983) er en georgisk sanger og låtskriver som kom deltok i Eurovision Song Contest 2017 med sangen «Keep the Faith». Hun ble her slått ut i semifinalen, med 99 poeng. Hun skulle også delta i 2009, men da ble bidraget diskvalifisert på grunn av politisk tekst.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tako Gachechiladze – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
POWER9

POWER9 er en familie av superskalære symmetriske flerkjerners mikroprosessorer som er basert på Power Architecture. Mikroprosessorene ble kunngjort i august 2016 under Hot Chips-konferansen. De vil bli produsert ved hjelp av 14 nanometer FinFet-prosessen, og vil komme i minst fire versjoner; 12- og 24-kjerners versjoner vanlige applikasjoner og 12- og 24-kjerners versjoner for skalerbare applikasjoner. Det er også mulig at det kommer versjoner med flere kjerner, ettersom POWER9-arkitekturen er åpen for lisensiering og modifisering av medlemmer av OpenPOWER Foundation.


== Referanser ==
Limozota

Limozota er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor, slank, brunlig trebukk. Antennene er betydelig lengre enn kroppen. Pronotum er sylindrisk, tydelig smalere enn dekkvingene, som er lange og parallellsidige med markerte "skuldre". Dekkvingene er gulbrune med kastanjebrune tegninger.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Colombia og Venezuela.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Eligmodermini Lacordaire, 1869
Slekten Limozota Pascoe, 1866
Limozota virgata Pascoe, 1866


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata, amerikanske arter Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Limozota i Encyclopedia of Life 
(en) Limozota i Global Biodiversity Information Facility 
Limozota – detaljert informasjon på Wikispecies
Centrotoclytus

Centrotoclytus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, svarte eller brunrøde og svarte trebukker med hvite tegninger. Antennene er kortere enn kroppen. Pronotum er sylindrisk til ovalt, uten pigger eller knøler. Dekkvingene er parallellsidige, gjerne med et rett, hvitt tverrbånd.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, fra Sri Lanka i vest til Borneo i øst.


== Systematisk inndeling ==
Gruppen blir gjerne slått sammen med Tillomorphini.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Epipedocerini Gahan, 1906 eller Tillomorphini
Slekten Centrotoclytus Motschulsky, 1863
Centrotoclytus asperatus Aurivillius, 1924
Centrotoclytus bellatus Holzschuh, 2009
Centrotoclytus canalis Holzschuh, 1992
Centrotoclytus carinatus Gahan, 1906
Centrotoclytus curvipes Holzschuh, 1992
Centrotoclytus dubius Aurivillius, 1924
Centrotoclytus helleri Schwarzer, 1926
Centrotoclytus interruptus Aurivillius, 1924
Centrotoclytus minutus Pic, 1925
Centrotoclytus nigriceps Aurivillius, 1924
Centrotoclytus occultus Holzschuh, 2006
Centrotoclytus quadridens Motschulsky, 1863
Centrotoclytus ruficeps Aurivillius, 1924


== Kilder ==
Liste over artene [1] Arkivert 22. februar 2016 hos Wayback Machine.
Cerambycidae of the World - Epipedocerini [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Centrotoclytus i Encyclopedia of Life 
(en) Centrotoclytus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Centrotoclytus hos NCBI 
Centrotoclytus – detaljert informasjon på Wikispecies
Tethlimmena

Tethlimmena er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, spinkle trebukker. Disse artene har forholdsvis mykt hudpanser og kan overflatisk minne om familien Cantharidae eller rødvinger (Lycidae). På farge er de gule og svarte. Antennene er svarte, omtrent halvparten så lange som kroppen, mer eller mindre sagtakkede. Pronotum er smalere enn dekkvingene. Dekkvingene har svarte spisser og en svart flekk i midten, de er kraftig utvidete bakover. Lårene er noe klubbeformede.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika og Vestindia.


== Systematisk inndeling ==
Det er uklart om denne stammen bør plasseres i Cerambycinae eller Lepturinae.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  (eller Lepturinae)
Stammen Eroschemini Lacordaire, 1869
Slekten Tethlimmena Bates, 1872
Tethlimmena aliena Bates, 1872
Tethlimmena basalis Gahan, 1895
Tethlimmena gahani Gounelle, 1911


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata, amerikanske arter Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Tethlimmena i Encyclopedia of Life 
(en) Tethlimmena i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Tethlimmena – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Tethlimmena – detaljert informasjon på Wikispecies
Dilachnus

Dilachnus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utbredelse ==
Slekten lever på Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Glaucytini Lacordaire, 1869
Slekten Dilachnus Fairmaire, 1896
Dilachnus partiticornis Fairmaire, 1896


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 1. august 2017 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri
(en) Dilachnus i Encyclopedia of Life 
Dilachnus – detaljert informasjon på Wikispecies
Araeotis

Araeotis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
En ganske liten, spinkel og skjør, brun trebukk. Hodet er bredere enn pronotum, med runde, utstående fasettøyne. Pronotum er betydelig lengre enn bredt, firkantet sett ovenfra, med en liten tann midt på hver sidekant. Dekkvingene er smale og jevnbrede, beina spinkle.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det nordlige Brasil (Pará).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Graciliini Mulsant, 1839
Slekten Araeotis Bates, 1867
Araeotis fragilis Bates, 1867


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 25. september 2018 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Araeotis i Encyclopedia of Life 
(en) Araeotis i Global Biodiversity Information Facility 
Araeotis – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Graciliini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bildegalleri Arkivert 30. april 2014 hos Wayback Machine.
Anoplomerus

Anoplomerus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, lyst rødbrunlige trebukker med hvite flekker på dekkvingene. Antennene er en del lengre enn kroppen hos hannene. Pronotum er ovalt sett ovenfra. Dekkvingene er parallellsidige med avrundet rettvinklede "skuldre".


== Utbredelse ==
Slekten er vidt utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Hesperophanini Mulsant, 1839
Slekten Anoplomerus Guérin-Ménéville, 1844
Anoplomerus buqueti  Belon, 1890 - Brasil, Paraguay, Argentina, Uruguay
Anoplomerus globulicollis  Buquet, 1860 - Fransk Guyana, nordlige Brasil (Amapá, Pará)
Anoplomerus rotundicollis  Guérin-Méneville, 1844 - sørøstlige Brasil, Paraguay, Argentina, Bolivia


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 25. september 2018 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Anoplomerus i Encyclopedia of Life 
(en) Anoplomerus hos NCBI 
Anoplomerus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Hesperophanini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons