jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Randi Birn

Randi Marie Ingebrigtsen Birn (født 1935 i Tromsø) var en norsk-amerikansk litteraturviter og professor i litteratur.
Etter studier ved Universitetet i Oslo fra 1954 til 1960, tok hun doktorgraden med en avhandling om Marcel Proust (med tittelen Proust's "prepared" characters) ved University of Illinois i 1965. Samme år fikk hun en undervisningsstilling («Assistant Professor of Romance Languages») ved University of Oregon. Da hun i 1981 var en av redaktørene for boken Orion Blinded : Essays on Claude Simon, var hun professor i fransk språk ved University of Oregon. Utgivelsen Orion Blinded inneholder også en artikkel av professor Karin Holter, som var professor i fransk ved Universitetet i Oslo.
I tillegg til å utgi artikler og bøker om franskspråklige forfattere som Marcel Proust, Claude Simon, Paul Claudel og Jean Genet, skrev hun også bøker der hun presenterte norske forfattere for et engelskspråklig publikum. I 1977 utga Gyldendal en norsk oversettelse av Birns biografi om Johan Borgen.


== Familie ==
Randi Marie Ingebrigtsen giftet seg med historikeren Raymond Birn og bosatte seg i Eugene i delstaten Oregon. Ekteparet fikk en sønn og en datter.


== Verker (utvalg) ==
Johan Borgen – Twayne Publishers (1974). Norsk utgave: Johan Borgen – oversatt til norsk av Eiliv Eide, Gyldendals fakkelbøker, Gyldendal (1977)
The Psychology of the Collaborator in the Norwegian Novel – University of California (1975)
Orion Blinded : Essays on Claude Simon – (som medredaktør og artikkelforfatter) Bucknell University Press (1981)
Aksel Sandemose : Exile in Search of a Home – Greenwood Press (1984)


== Referanser ==
Munkehagen

Munkehagen kan vise til:

Munkehagen (festival)
Munkehagen (gård)
Hersøya

Hersøya kan vise til:

Hersøya (Karlsøy) – en øy i Karlsøy kommune
Hersøya (Tromsø) – en øy i Tromsø kommune
Ion Cucu

Ion Cucu (født 29. august 1937 i București, død 24. mai 2018) var en rumensk fotograf som er mest kjent for sine portrettbilder av rumenske forfattere.
Ion Cucu gikk på en sykepleierskole, og etter avsluttet studium ble han ansatt ved en helsestasjon. I 1953 arbeidet han ved den statlige hygieneinspeksjonsmyndigheten, og begynte å studere medisin, men ble utvist i 1954 etter at hans far ble arrestert og sendt til tvangsarbeid ved Donau-Svartehavskanalen på grunn av et stykke udeklarert jord da kollektiviseringen av jordbruket fant sted.Han debuterte som fotojournalist i avisen Scînteia Tineretului i 1960.I litteraturmagasinet Luceafărul hadde han fra 1975 i tyve år en rubrikk kalt O istorie a literaturii contemporane văzută de Ion Cucu («Samtidslitteraturhistorien sett av Ioan Cucu»). Han var siden 1990 permanet medarbeider av litteraturmagasinet România literară. Mange av hans bilder ble brukt i litteraturleksikoner, så som Dicționarul scriitorilor români (Mircea Zaciu, Marian Papahagi, Aurel Sasu), Dicționarul general al literaturii române (red. Eugen Simion), Istoria literaturii române contemporane, 1941-2000 (Alex Ștefănescu), Istoria critică a literaturii române (Nicolae Manolescu).


== Bøker ==
O istorie literară a privirii, o istorie în imagini a literaturii române postbelice, editura Charmides, 2006
 Cum ar ar arăta viaţa fără fotografie? Casa de pariuri literare, 2010
Fotograf la zece președinți, Casa de pariuri literare, 2011


== Utstillinger ==
Nichita Stănescu, 60 de ani de la naștere, Ateneul Român, 1993;
Poeţi contemporani, ved Festival de Poezie al Municipiului Bucureşti, Romanias forfatterforening, 2000
Clipe de viață, Club "Prometheus", 2003
Călătoria, Muzeul Național al Literaturii Române, 2006
I 2019 var han æresgjest ved den første utgave av bokfestivalen Târgul Alternativ de Carte


== Premier og æresbevisninger ==
Medalia Muncii, 1964
Ordinul Muncii clasa a III-a, 1967
Ordinul 23 August, 1968


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ion Cucus hjemmeside
Phoeniculus

Kakelarer eller egentlige kakelarer (Phoeniculus) er en slekt i kakelarfamilien (Phoeniculidae) som består av fire arter. Slekten sorterer i sin egen underfamilie; Phoeniculinae. De egentlige kakelarenes nærmeste slektninger er sabelnebbene, som tilhører en annen slekt og underfamilie i samme familie. Alle fire artene  listes som livskraftige på IUCNs rødliste.


== Biologi ==
Egentlige kakelarer og sabelnebber skilte trolig lag under miocen, for omkring 10,2 millioner år siden, men det er vanskelig å hevde noe konkret om hvilken av slektene som er mer basal. Den morfologiske spesialiseringen er nemlig tilnærmet lik, bort sett fra det mer ekstreme nebbet hos sabelnebbene. Brunhodekakelaren (R. castaneiceps) byr imidlertid på utfordringer med hensyn til plasseringen. Den framstår som en mellomting. Tidligere var den derfor plassert sammen med egentlige kakelarene, men den er nå flyttet til sabelnebbene.De egentlige kakelarene er trelevende fugler som er noe større enn sabelnebbene og måler omkring 30–40 cm. Fjærdrakten er hovedsakelig sort med innslag av andre farger, ofte iriserende, med eller uten hvite vinger og stjert. Nebbet er tang-lignende og svakt dekurvet, spesialisert til å fange leddyr i sprekker og lignende gjemmesteder i barken på trær. Sabelnebbene har imidlertid et mer ekstremt dekurvet nebb enn de egentlige kakelarene. Kakelarene er ganske støyende og gruppelevende, i motsetning til mer rolige og mer diskré sabelnebbene.Kakelarer er standfugler som utelukkende lever i områder med trær og er hullrugere.


== Inndeling ==
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Ligon (2017). Norske navn følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008). Eventuelle beskrivelser i parentes representerer ikke offisielle navn.

Bucerotiformes, hornfugler
Phoeniculidae, kakelarfamilien
Phoeniculinae
Phoeniculus, egentlige kakelarer
P. purpureus, grønnkakelar
P. damarensis, fiolettkakelar
P. somaliensis, svartnebbkakelar
P. bollei, hvithodekakelar
Rhinopomastinae, sabelnebber


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Phoeniculus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Phoeniculus hos Artsdatabanken 
(en) Phoeniculus hos ITIS 
(en) Phoeniculus hos NCBI 
(en) Kategori:Phoeniculus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Phoeniculus – detaljert informasjon på Wikispecies
Rhinopomastus

Sabelnebber (Rhinopomastus) er en slekt i kakelarfamilien (Phoeniculidae) som består av fire arter. Slekten sorterer i sin egen underfamilie; Phoeniculinae. Sabelnebbenes nærmeste slektninger er kakelarene, som tilhører en annen slekt og underfamilie i samme familie. Alle fire artene  listes som livskraftige på IUCNs rødliste.


== Biologi ==
Sabelnebber og kakelarer skilte trolig lag under miocen, for omkring 10,2 millioner år siden, men det er vanskelig å hevde noe konkret om hvilken av slektene som er mer basal. Den morfologiske spesialiseringen er nemlig tilnærmet lik, bort sett fra det mer ekstreme nebbet hos sabelnebbene. Brunhodekakelaren (R. castaneiceps) byr imidlertid på utfordringer med hensyn til plasseringen. Den framstår som en mellomting. Tidligere var den derfor plassert sammen med egentlige kakelarene, men den er nå flyttet til sabelnebbene.Sabelnebber er trelevende fugler og generelt noe mindre enn kakelarer og måler omkring 21–30 cm. Fjærdrakten er hovedsakelig sort med innslag av andre farger, ofte iriserende, med eller uten hvite vinger og stjert. Nebbet er tang-lignende og kraftigere dekurvet enn hos kakelarene, spesialisert til å fange leddyr i sprekker og lignende gjemmesteder i barken på trær. De er dessuten mindre støyende og mer diskré enn de bråkete og gruppelevende kakelarene.Kakelarer er standfugler som utelukkende lever i områder med trær og er hullrugere.


== Inndeling ==
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Ligon (2017). Norske navn følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008). Eventuelle beskrivelser i parentes representerer ikke offisielle navn.

Bucerotiformes, hornfugler
Phoeniculidae, kakelarfamilien
Phoeniculinae, egentlige kakelarer
Rhinopomastinae
Rhinopomastus, sabelnebber
R. castaneiceps, brunhodekakelar
R. aterrimus, svartsabelnebb
R. cyanomelas, sørsabelnebb
R. minor, nordsabelnebb


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rhinopomastus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Rhinopomastus hos Artsdatabanken 
(en) Rhinopomastus hos ITIS 
(en) Rhinopomastus hos NCBI 
(en) Kategori:Rhinopomastus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Rhinopomastus – detaljert informasjon på Wikispecies
Trillingvatnet

Trillingvatnet er en innsjø i Sør-Varanger kommune i Troms og Finnmark. Den ligger i Tårnelvas nedbørfelt og har et areal på 0,69 km². Sjøen er regulert som magasin for Valvatn og Kobbholm kraftverk.
Vannføringen fra Trillingvatnets nedbørfelt blir via en kort kanal og en tunnel overført til Store Valvatnet øverst i Kobbholmsvassdraget for å nyttes i kraftverkene der. Overføringen utgjør rundt halvparten av vannføringen i Kobbholm kraftverk.Demningen ved Trillingvatnet, som sto ferdig i 1930, er et av NVEs utvalgte kulturminner. Den er ni meter høy og 70 meter lang, hvorav 50 meter er overløp, og er en platedam med kraftige betongpilarer og et sekundært bæresystem av horisontale stålbjelker som bærer en tetningsplate av treplanker. Den ble satt i stand i 2010 og er nå tatt i bruk igjen som del av det rehabiliterte Kobbholm kraftverk, som opprinnelig ble nedlagt i 1992.


== Referanser ==
Mattheus Kantakouzenos

Mattheus Kantakouzenos (gresk: Ματθαίος Ασάνης Καντακουζηνός), født ca. 1325, død 15. juni 1383, var medkeiser (sammen sin far Johannes VI Kantakouzenos) i Østromerriket fra 1353 til 1357. Fra 1380 til sin død i 1383 var han despot i Despotatet Morea hvor han etterfulgte sin bror Manuel Kantakouzenos.


== Biografi ==
Mattheus Asanes Kantakouzenos var sønn av den bysantinske keiser Johannes VI Kantakouzenos og hans kone Irene Asanina som var barnebarn av den bulgarske tsar Ivan Asen III. Han støttet sin far under den bysantinske borgerkrigen 1341-1347 mellom Johannes VI og Johannes V Palaiologos, og som takk for støtten fikk han overherredømme over deler av Trakia fra 1347. Han ble utnevnt til medkeiser i Østromerriket fra 1353 under en ny borgerkrig som hadde brutt ut mellom de to Johannes’er.
Fra sitt sete i byen Gratini i Trakia ledet han flere angrep mot Serbia. I allianse med tyrkiske styrker forsøkte han å innta Serres, men han ble beseiret i kamp i 1356 eller 1357 av en serbisk hær under caesar Vojihna. Mattheus ble tatt til fange, og serberne planla å kreve løsepenger for å sette ham fri. Johannes V, som raskt hadde okkupert noe av Mattheus’ områder, tilbød en større sum for å få utlevert ham.
Mattheus ble holdt fanget forskjellige steder, og han måtte etter hvert gi avkall på sin keisertittel og fikk reise til sin bror som var despot i Morea. Etter brorens død i 1380 overtok Mattheus styret i Morea, Han styrte først sammen med sin sønn Demetrios I Kantakouzenos, men denne døde allerede året etter. Mattheus døde i 1383.


== Familie ==
Med sin kone Irene Palaiologina som han giftet seg med i Thessaloniki tidlig i 1341 hadde Mattheus Kantakouzenos fem kjente barn:

Johannes Kantakouzenos, despot fra 1357, men hadde tilsynelatende ingen herskermyndighet
Demetrios I Kantakouzenos, sebastokrator, senere despot i Morea sammen sin far
Theodora Kantakouzene
Helena Asanina Kantakouzene, som giftet seg med Ludvig Fadrique, greve av Salona
Maria Kantakouzene, som giftet seg med Johannes Laskaris Kalopheros


== Se også ==
Liste over despoter i Despotatet Morea


== Referanser ==


== Litteratur ==
Denne artikkelen inneholder materiale fra Encyclopædia Britannica Eleventh Edition, en publikasjon som nå er offentlig eiendom.
Aurel Covaci

Aurel Covaci (født 13. februar 1932 i Oradea, død 18. mai 1993 i București) var en rumensk oversetter. 
Han oversatte fra engelsk, fransk, italiensk, spansk, portugisisk og russisk til rumensk. Han samarbeidet for noen av oversettelsene med sin bror, Ion Covaci. 
Han gikk på gymnas i Beiuș og Oradea, og deretter på litteraturskolen «Mihai Eminescu» (1950-1952; 1954-1958). Mellom 1951 og 1954 var han også redaktør i tidsskriftene Contemporanul og Flacăra. Da litteraturskolen ble sammenslått med Universitetet, fortsatte han der til han ble arrestert i 1958 sammen med noen andre studenter etter å ha blitt anklaget for å ha «motarbeidet samfunnsordenen» (de hadde «agitert» for at Bessarabia skulle tilfalle igjen Romania). Blant de arresterte var Stela (født Pogorilovschi), som han giftet seg med i 1961, og som også var oversetter. De ble alle dømt til tre års fengsel og fem års tap av borgerrettighetene. De ble benådet etter to år og løslatt, men han fikk ikke lov å fortsette studiene. Blant forfatterne som han oversatte er Aleksandr Tvardovskij, Konstantin Simonov, Luís de Camões, W. B. Yeats, Giambattista Basile, Torquato Tasso, John  Keats, Francisco de Quevedo, Marina Tsvetajeva, W. C. Wiliams,  Corrado Alvaro,  Guillermo Díaz-Plaja, Federico Garcia Lorca, José Hernández, John Milton, Carl Sandburg, Byron.
Mellom 1978 og 1993 var han leder for Forfatterforeningens avdeling for oversatt litteratur.Han hadde to barn, en datter, Laura, og en sønn, Andrei.


== Premier og æresbevisninger ==
Premiul Uniunii Scriitorilor din Romania (Romanias forfatterforenings premie), 1971Premiul Asociației Scriitorilor din București, 1975
I Oradea finnes en gate oppnevnt etter ham.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Aurel Sasu, Dicționar biografic al literaturii române (A-L), Ed. Paralela 45, Pitești, 2006, s. 406-407 


== Videre lesning ==
Transilvania, nr. 3,1982Arc. Litere. Arte, nr. 1-2, 1994
 Stela Covaci, Nichita Stănescu – Aurel Covaci, Destinul unei prietenii, 2013, ISBN1496097017
Sozomenos

Hermias Salamanes Sozomenos (født ca. 400 nær Gaza, død ca. 450 i Palestina) var en palestinsk, kristen kirkehistoriker.
Sozomenos vokste opp under innflytelse av munker, og ble senere advokat i Konstantinopel. Han døde i Palestina en gang etter 443. 
Sozomenos er kjent gjennom sitt greskspråklige verk Historia Ecclesiastica i ni bøker, som fra 324 til 439 fortsetter Eusebios av Caesareas kirkehistorie og fortsatt, skjønt i noe avkortet form, fremdeles finnes i behold. Hans arbeide er hovedsakelig en utvidet utgave av den samtidige forfatteren Sokrates Scholastikos’ kirkehistorie. Ved sin strengt ortodokse oppfatning og sin sterke forkjærlighet til munkevesenet adskiller han seg imidlertid fra sitt forbilde. Den siste delen er utarbeidet dels etter Olympiodoros, dels etter muntlig tradisjon.


== Utgivelser ==
Sozomen, The Ecclesiastical History of Sozomen: Comprising a History of the Church from A.D. 324 to A.D. 440. Oversatt til engelsk av Edward Walford, Henry G. Bohn, London (1855)


== Referanser ==


== Kilder ==
Sozomenos, Hermias Salamenes i Nordisk familjebok (1. utgave, 1891)
Agallissus melaniodes

Agallissus melaniodes er en art av biller av slekten Agallissus som igjen tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, slanke trebukker. Grunnfargen er svart, dekkvingene gjerne med gulaktige flekker. Oversiden er ikke påfallende hårete. Antennene er kortere enn kroppen, gjerne omtrent halvparten så lange. Beina er slanke.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i fra Mexico i nord til Costa Rica i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Agallissini LeConte, 1873
Slekten Agallissus Dalman, 1823
Agallissus lepturoides (Chevrolat in Orbigny, 1844)
Agallissus melaniodes Dalman, 1823


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Agallissini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
(en) Agallissus melaniodes i Encyclopedia of Life 
(en) Agallissus melaniodes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Agallissus melaniodes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Agallissus melaniodes – detaljert informasjon på Wikispecies
Agallissus lepturoides

Agallissus lepturoides er en bille-art av slekten Agallissus som igjen tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, slanke trebukker. Grunnfargen er svart, dekkvingene gjerne med gulaktige flekker. Oversiden er ikke påfallende hårete. Antennene er kortere enn kroppen, gjerne omtrent halvparten så lange. Beina er slanke.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i det sørvestlige Nord-Amerika og Mellom-Amerika, fra Texas i nord til Honduras i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Agallissini LeConte, 1873
Slekten Agallissus Dalman, 1823
Agallissus lepturoides (Chevrolat in Orbigny, 1844)
Agallissus melaniodes Dalman, 1823


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Agallissini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
(en) Agallissus lepturoides i Encyclopedia of Life 
(en) Agallissus lepturoides i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Agallissus lepturoides hos ITIS 
(en) Agallissus lepturoides hos NCBI 
Agallissus lepturoides – detaljert informasjon på Wikispecies
Ivano Wegher

Ivano Wegher (født 14. mai 1959) er en italiensk tidligere skihopper som konkurrerte internasjonalt i årene 1972-1983.
Han deltok i junior-EM i 1974, 1975 og 1976, og junior-VM 1977, med 29. plass i Liberec i 1976 som beste plassering. Det året vant han juniorklassen i Schwarzwälder Springertournee. I VM i skiflyging i Planica 1979 ble han nummer 44 av 47 deltakere; i Oberstdorf i 1981 greide han ikke å kvalifisere seg til hovedkonkurransen. VM i Oslo 1982 ga 47. plass i normalbakken og 52. plass i storbakken, og han var på Italias lag som ble nummer 12 i lagkonkurransen.Wegher deltok fem ganger i den tysk-østerrikske hoppuka, med 58. plass i 1978/79 som beste sammenlagtplassering. Han greide ikke å komme blant de 15 beste og ta poeng i verdenscupen, som startet opp sesongen 1979/80 - hans beste verdenscupresultat var 23. plass i Gstaad 29. februar 1980.Plasseringer i junior-EM (1974-1976) og junior-VM (1977):
Sammenlagtplasseringer i den tysk-østerrikske hoppuka:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ivano Wegher – FIS (skihopping)
Jure Žagar

Jure Žagar (født 12. februar 1974) er en slovensk tidligere skihopper som konkurrerte internasjonalt i årene 1989-1995. I begynnelsen av karrieren konkurrerte han for Jugoslavia, deretter for det uavhengige Slovenia.
Hans kanskje beste sesong var 1991/92. Da deltok han i junior-VM i Vuokatti og fikk 18. plass i det individuelle rennet og 8. plass i lagkonkurransen, han ble nummer 57 sammenlagt i den sveitsiske hoppuka og kom på 5. plass sammenlagt i den mellomeuropeiske juniorturneringen Alpen Cup. I VM i skiflyging i Planica 1994 ble han nummer 40 av 43 deltakere. Hans beste plassering i verdenscuprenn var 36. plass i storbakken i Planica 28. mars 1993.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jure Žagar – FIS (skihopping) 
(en) Jure Žagar – TheSports.org
Zagymnus clerinus

Zagymnus clerinus er en art biller av slekten Zagymnus som igjen tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, slanke trebukker. Grunnfargen er svart, med røde eller oransje tegninger. Oversiden er ikke påfallende hårete og litt blank.
Antennene er kortere enn kroppen, omtrent halvparten så lange. Dekkvingene har to fine, opphøyde lengderibber.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Nord-Amerika fra Georgia i nord til Cuba i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Agallissini LeConte, 1873
Slekten Zagymnus LeConte, 1873
Zagymnus clerinus  (LeConte, 1873)
Zagymnus rugicollis  Chemsak & Linsley, 1968
Zagymnus variatus  Chemsak & Linsley, 1968


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Zagymnus clerinus i Encyclopedia of Life 
(en) Zagymnus clerinus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Zagymnus clerinus hos ITIS 
(en) Zagymnus clerinus hos NCBI
Magnus Åström

Magnus Åström (født 2. april 1968) er en svensk tidligere skihopper som konkurrerte internasjonalt i årene 1984-1993.
Han deltok i junior-VM 1985 og 1986, med 49. plass i Lake Placid i 1986 som beste individuelle plassering. I VM i Oberstdorf i 1987 ble det 48. plass i både stor- og normalbakken, og 8. plass for Sverige i lagkonkurransen. Han var tatt ut til OL i Calgary i 1988, men deltok ikke i noen av rennene. Åström ble nummer 52 av 56 deltakere i VM i skiflyging i Vikersund i 1990. I den tysk-østerrikske hoppuka var hans beste sammenlagtplassering 49. plass i 1986/87. Bare to ganger greide han å komme blant de 15 beste og ta poeng i verdenscuprenn, best var 7.-plassen i storbakken i Lake Placid 12. desember 1987, som sammen med en 10.-plass i Oslo ga ham 44. plass sammenlagt sesongen 1987/88.Plasseringer i junior-VM:
Sammenlagtplasseringer i den tysk-østerrikske hoppuka:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Magnus Åström – FIS (skihopping)
Zagymnus rugicollis

Zagymnus rugicollis er en bille-art av slekten Zagymnus som igjen tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, slanke trebukker. Grunnfargen er svart, med røde eller oransje tegninger. Oversiden er ikke påfallende hårete og litt blank.
Antennene er kortere enn kroppen, omtrent halvparten så lange. Dekkvingene har to fine, opphøyde lengderibber.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Belize.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Agallissini LeConte, 1873
Slekten Zagymnus LeConte, 1873
Zagymnus clerinus  (LeConte, 1873)
Zagymnus rugicollis  Chemsak & Linsley, 1968
Zagymnus variatus  Chemsak & Linsley, 1968


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Zagymnus rugicollis i Global Biodiversity Information Facility
Zagymnus variatus

Zagymnus variatus er en bille-art av slekten Zagymnus som igjen tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, slanke trebukker. Grunnfargen er svart, med røde eller oransje tegninger. Oversiden er ikke påfallende hårete og litt blank.
Antennene er kortere enn kroppen, omtrent halvparten så lange. Dekkvingene har to fine, opphøyde lengderibber.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i det vestlige Mexico (Sinaloa).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Agallissini LeConte, 1873
Slekten Zagymnus LeConte, 1873
Zagymnus clerinus  (LeConte, 1873)
Zagymnus rugicollis  Chemsak & Linsley, 1968
Zagymnus variatus  Chemsak & Linsley, 1968


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Zagymnus variatus i Global Biodiversity Information Facility