jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Panagiotis Restos

Panagiotis Restos (født 8. september 1998) er en sørafrikanskfødt gresk fotballspiller som spiller for Olympiakos, på lån fra den italienske klubben Hellas Verona FC.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Panagiotis Restos – UEFA 
(fr) Panagiotis Restos – LÉquipe 
(en) Panagiotis Restos – Transfermarkt 
(en) Panagiotis Restos – national-football-teams.com 
(en) Panagiotis Restos – WorldFootball.net 
(en) Panagiotis Restos – FootballDatabase.eu 
(en) Panagiotis Restos – Soccerway 
(en) Panagiotis Restos – EU-Football.info 
(en) Panagiotis Restos – PlaymakerStats.com 
(de) Panagiotis Restos – Tysklands fotballforbund
Al-Mu’tadid

Al-Mutadid be-llah eller al-Mu'tadid bi-'llah (arabisk: المعتضد بالله أحمد بن طلحة, al-Mu'tadid bi-'llah Ahmad ibn Talha; født 854 eller 861, død 5. april 902, var en abbasidisk kalif, den sekstende i rekken, og regjerte i perioden 892-902. Al-Mutadid var sønn av Al-Muwaffaq. Han var med Shaghab far til Al-Muqtadir. 


== Litteratur ==
William Muir: Chapter LXXI Al-Mo'tadid and Al-Muktafi. In: The Caliphate: Its Rise, Decline, and Fall. John Grant, Edinburgh 1924
Carlquist, Gunnar, red. (1933). Svensk uppslagsbok. Bd 14. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB.
Skarven og Ea

Skarven og Ea er en figurteaterforestilling skrevet av Hans Sande basert på en idé av Brit Steinsvik og Randi Nilssen.Forestillingen er en familieforestilling bygd på et færøysk sagn og var den første profesjonelle produksjonen til Tromsø dukketeater. Skyggeteater inngikk som en stor del av forestillingen. 


== Handling ==
Skarven og Ea er basert på et gammelt sagn fra Færøyene og forteller historien om da skarvene og ærfuglene ble skapt.
Handlingen foregår ute i havgapet.
Begge fuglene ville ha tykke dun på kroppen for å holde varmen, men begge kunne ikke få det.


== Oppsetninger ==
Skarven og Ea ble satt opp av Tromsø dukketeater i 1990 i samarbeid med Hålogaland Teater og ble produsert i samarbeid med instruktører på Riksteatrets dukketeaterkurs.
Forestillingen var regissert av Irina Niculescu og Ola Moum, scenografi var ved Brit Steinsvik og Miora Buescu og musikken er skrevet av Tom Christer Johansen.Dukker og skyggefigurer var designet av Brit Steinsvik og dukkemaket sammen med Randi Nilssen. Dukkespillere Skarven (Randi Nilssen og  Knut Steinlien) og Ea Brit Steinsvik . Lysdesign var av Ola Moum, mens Tone Johannessen var lystekniker under turneer. Hver forestilling var omkring 30 minutter lang.Forestillingen fikk støtte av fylkeskulturutvalget i Troms med kr 1000 per forestilling oppad begrenset til kr 10 000 dersom den spilte forestillinger i minst tre av kommunene i Troms.Skarven og Ea hadde førpremiere på Sommarøy sommeren 1990 og première 12. september 1990 på lillescenen i Kulturhuset i Tromsø og spilte sju forestillinger i løpet av fire dager.
I samarbeid med Troms fylkeskulturkontor turnerte den i Troms og etter det på turné med Hålogaland Teater.Forestillingen ble blant annet vist i Sørreisa og i Studentersamfundet i Trondhjem i forbindelse med Nord-Norges-festen.I 1991 var Tromsø dukketeater med Skarven og Ea en av fire frie grupper som Riksteatret hadde sendt på turné.
Den ble blant annet satt opp i Inderøy, på Værøy, Røst, Fauske, i Sulitjelma og Breivik.
Det ble spilt totalt 70 forestillinger rundt i landet i regi av Tromsø dukketeater profesjonelle del.  


== Referanser ==
Fondmotiv

Fondmotiv er et arkitektonisk eller byplanmessig grep som framhever slutten av en akse (fonden).
Fondmotivet kan være ei bygning, en bygningsdel (for eksempel et tårn) eller ei arkitektonisk eller kunstnerisk utsmykning (for eksempel altertavla i ei kirke). Også naturelementer som trær og fjell kan fungere som fondmotiv. Ett og samme element kan være fondmotiv for flere akser, for eksempel utsmykning i midten av ei rundkjøring.
Diego Schwartzman

Diego Schwartzman (født 16. august 1992 i Buenos Aires) er en argentinsk tennisspiller. 
Han har vunnet fire titler på ATP-touren og hans beste resultat i Grand Slam-sammenheng er en semifinale fra French Open 2020.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Diego Schwartzman – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Diego Schwartzman på Internet Movie Database 
(de) Diego Schwartzman – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Diego Schwartzman – Olympedia 
(en) Diego Schwartzman – ATP-touren 
(en) Diego Schwartzman – ITF Tennis 
(en) Diego Schwartzman – Davis-cupen 
Diego Schwartzman på Twitter 
Diego Schwartzman på Facebook
Michael Andretti

Michael Andretti (født 5. oktober 1962 i Bethlehem i Pennsylvania) er en amerikansk tidligere racerbilist. Han er sønn til racerbilisten Mario Andretti, far til Marco Andretti og fetter til John Andretti.
Andretti vant CART 1991.  Han kjørte i formel 1-sesongen i 1993 og lyktes da som best komme på tredjeplass i Italia.
Andretti driver nå sin egen stall i IndyCar Series, Andretti Autosport.


== Plasseringer ==


=== Pole posisjon ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michael Andretti – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Michael Andretti – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Michael Andretti på Internet Movie Database 
(en) Michael Andretti hos The Movie Database 
(de) Michael Andretti – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Michael Andretti – racing-reference.info 
(en) Michael Andretti – Driver Database
C. Angerer & Göschl

C. Angerer & Göschl var et østerriksk reproduksjonsfirma som raskt slo seg opp som den største leverandør av sinketsninger for europeiske trykksaker. Storhetstiden var fra 1880-årene og videre gjennom de første par decennier av 1900-tallet.

Carl Angerer (1838-1916) var en av fire brødre som alle startet hver sine firmaer innenfor reproduksjons- og fotografibransjen. Carl Angerer grunnla sitt firma alene i 1870. Adressen var Hubergasse 15 i Wien. Tre år senere, i 1870, fikk han med seg svogeren, Alexander Göschl (1848-1900), til å lede bedriften. Göschl var den som i hovedsak tok seg av de økonomiske sidene, mens Angerer håndterte det kunstneriske. I 1877 utvidet de med eget fotoatelier, slik at de kunne behandle så vel fotografering som etsning av bilder. Dermed var de i stand til å levere fullt ferdige bildetrykk fra grunnen av til såkalte autotypier.


== En europeisk leverandør av billedtrykk ==
Carl Angerer tilegnet seg håndverket og forbedret den kjemigrafiske sinketsemetoden til et kvalitativt nivå som gjorde produktene deres svært ettertraktet. Disse gikk gjerne under navnet Wienertrykk. Med stadige forbedringer av produktene var signaturen "AG ph." snart å se på bildetrykk i de fleste ukeblader og aviser i Europa. I Norge var det fra først av særlig Skilling-Magazin og, da dette gikk inn, Folkebladet som var de hyppigste brukerne av deres tjenester. Firmaet var også flittig representert på utstillinger og messer over hele Europa, og i USA.


== Firmaets velmaktsdager ==
I 1880 flyttet firmaet til Ottakringerstraße 33, og i 1899 videre til Ottakringerstraße 49. I 1910 hadde de hele 250 ansatte. Ved farens død i 1916 ble selskapet overtatt av sønnen, Alexander Carl Angerer (1869–1950), som i løpet av mellomkrigstiden åpnet filialer i flere land. Sammen med Verlag Ed. Hölzel & Co. og Wiener Kunstdruck-Gesellschaft overtok de i 1920 en patent på fargeprosessen Uvachrome for både Østerrike, Ungarn, Jugoslavia og Romania.
I 1921 ble verket Fünfzig Jahre Angerer & Göschl. 1871–1921 publisert som memorandum i anledning 50-årsjubileet. I årene 1924 til 1938 satt Alexander Angerer som president for Photographischen Gesellschaft.


== Epilog ==
31. mars 1983 ble firmaet begjært konkurs, men et nystiftet selskap overtok og videreførte navnet. Dette nyetablerte selskapet driver fremdeles en helt alminnelig trykkerivirksomhet i Wiens 17. distrikt.


== Litteratur ==
Angerer, Carl 1885: «Die Fortschritte der photographischen Reproduktionstechnik» (s. 448-455). I: Ludwig Schrank (red.): Photographische Correspondenz. Band 22. Verlag Photographische Correspondenz: Wien.
Hochreiter, Otto og Timm Starl 1983: Geschichte der Fotografie in Österreich. 2 Bd. Bad Ischl.
Liste over presidentene for Trinidad og Tobagos senat

Presidenten for Trinidad og Tobagos senat er leder for overhuset i parlamentet.


== Se også ==
Liste over presidentene for Trinidad og Tobagos representanthus


== Kilder ==
«The Senate of Trinidad and Tobago». Caribbean Elections. KnowledgeWalk Institute. Arkivert fra originalen 3. februar 2018. Besøkt 3. februar 2018. 
«Presidents of the Senate (1961 - Present)». Trinidad and Tobago Parliament. Besøkt 3. februar 2018.
Colombiadykker

Colombiadykker (Podiceps andinus) er en utdødd monotypisk art i dykkerfamilien (Podicipedidae). Den var trolig endemisk for våtmarkene ved innsjøen Tota (56,2 km²) og elven Bogotá i Colombia, i cirka 2 600 meters høyde øst i Andesfjellene. Arten ble sist observert i 1977 og regnes som utryddet ifølge IUCNs rødliste.


== Beskrivelse ==
Colombiadykkeren ble cirka 33 cm lang. Hodet og oversiden var stort sett mørk grå eller nærmest sort, mens selve krona var dusere grålig. Kinnene, halsen og brystet var nøttebrunt, mens undersiden var gråhvit. I skillet mellom den nærmest sorte oversiden og den gråhvite undersiden var fuglen nøttebrun ispedd gråhvitt og mørkere grått.


== Inndeling ==
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Llimona et al. (2017). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008). Norske navn i parentes er ikke offisielle navn, men kun en midlertid beskrivelse (i påvente av et offisielt navn).

Mirandornithes
Podicipediformes, lappedykkere
Podicipedidae, dykkerfamilien
Rollandia
Tachybaptus
Podilymbus
Poliocephalus
Podiceps
P. major, spydnebbdykker (Sør-Amerika)
P. grisegena, gråstrupedykker (Eurasia og Nord-Amerika)
P. cristatus, toppdykker (Eurasia og Afrika)
P. auritus, horndykker (Eurasia og Nord-Amerika)
P. nigricollis, svarthalsdykker (Eurasia og Nord-Amerika)
P. andinus, colombiadykker (†, sist observert i 1977) (Sør-Amerika)
P. juninensis, (inkadykker eller nordlig sølvdykker, ikke navngitt) (Sør-Amerika)
P. occipitalis, sølvdykker (Sør-Amerika)
P. taczanowskii, junindykker, Junínsjøen i Peru, Sør-Amerika, monotypisk
P. gallardoi, tiaradykker (Sør-Amerika)
Aechmophorus


== Annet ==
Arten var tallrik på Totasjøen til ut på 1940-tallet, og den ble tidvis observert på andre mindre innsjøer i nærheten opp til innpå 1950-tallet. I 1968 ble populasjonen på Tota estimert til cirka 300 individer, men i 1972 ble kun ett individ observert, og i 1977 1–3 individer. Etter dette har aldri fuglen blitt observert, til tross for at det ble organisert leteaksjoner etter den i både 1981 og 1982. Man regner med at drenering av våtmarkene var hovedårsaken til at den døde ut, men i 1944 ble også regnbueørret (Oncorhynchus mykiss) introdusert til innsjøen. Den predatoriske atferden til denne arten kan ha vært en medvirkende årsak, sammen med forurensning, innhøsting av siv og jakt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Colombiadykker i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Colombiadykker hos Artsdatabanken 
(en) Colombiadykker hos ITIS 
(en) Kategori:Podiceps andinus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Podiceps andinus – detaljert informasjon på Wikispecies
Liste over presidentene for Trinidad og Tobagos representanthus

Presidenten for Trinidad og Tobagos representanthus er leder for underhuset i parlamentet.


== Kilder ==
«House of Representatives of Trinidad and Tobago». Caribbean Elections. KnowledgeWalk Institute. Arkivert fra originalen 3. februar 2018. Besøkt 3. februar 2018. 
«Speakers of the House (1950 – Present)». Trinidad and Tobago Parliament. Besøkt 3. februar 2018.
Al-Hadi

al-Hadi (arabisk: الهادي al-Hādī) er herskernavnet til arabisk: أبو محمد موسى بن محمد المهدي بن أبي جعفر المنصور 'Abū Muḥammad Mūsā b. Muḥammad al-Mahdī b. Abī Ǧaʿfar al-Manṣūr) født ca 766/767 i Rayy; myrdet 14. september 786 i Bagdad). Fra 24. juli 785 og til sin død året etter var han abbasidenes fjerde kalif.
Mot slutten av forgjengeren Al-Mahdi var det haremsintriger som tok sikte på å få prins Hārūn nominert til tronfølger. Al-Mahdi bekreftet sin sønn Mūsā (0 al-Hadi) som tronfølger, men bestemte dessuten at Hārūn ar-Rashīd deretter skulle påfølge som kalif.
Med herrskapsovertakelsen bestrebet al-Hadi seg på - med hjelp av al-Fadl ibn ar-Rabīʿ i begrense iranernes innflytelse i riksforvaltningen. Iranerne hadde også foretrukket Hārūn som kalif. Mens han forsøkte å bevege Hārūn til å fi avkall på sine krav, ble han myrdet. Hārūn ar-Rashīd kunne nå tiltre som kalif, og hersket til sin død i 809.


== Litteratur ==
Al-Tabari, volume XXX "The Abbasid Caliphate in Equilibrium," transl. C.E. Bosworth, SUNY, Albany, 1989
Al-Masudi, The Meadows of Gold, The Abbasids, transl. Paul Lunde and Caroline Stone, Kegan Paul, London and New York, 1989
Aechmophorus

Aechmophorus er en limnisk slekt i dykkerfamilien (Podicipedidae) som består av to nålevende arter, som begge overlever i kraft av to underarter (fire taxa). Artene er relativt storvokste (51–74 cm og 550–1 800 g) og endemiske for det vestlige og sentrale Nord-Amerika. Begge særpreges av et relativt langt nebb og en lang hals, og begge mangler definert krone.


== Inndeling ==
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Llimona et al. (2017). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008). Norske navn i parentes er ikke offisielle navn, men kun en midlertid beskrivelse (i påvente av et offisielt navn).

Mirandornithes
Podicipediformes, lappedykkere
Podicipedidae, dykkerfamilien
Rollandia
Tachybaptus
Podilymbus
Poliocephalus
Podiceps (egentlige dykkere)
Aechmophorus
A. occidentalis, svanedykker
A. clarkii, gulnebbdykker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aechmophorus – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Aechmophorus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Aechmophorus hos Artsdatabanken 
(en) Aechmophorus hos Fossilworks 
(en) Aechmophorus hos ITIS 
(en) Aechmophorus hos NCBI 
(en) Kategori:Aechmophorus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Aechmophorus – detaljert informasjon på Wikispecies
Julia (film)

Julia er en amerikansk dramafilm fra 1977, regissert av Fred Zinnemann. Manuset til Alvin Sargent er basert på et av kapitlene i Lillian Hellmans selvbiografiske roman Pentimento. Kapittelet handler om forfatterens vennskap med ei jente ved navn «Julia», som kjempet mot nazistene i årene før andre verdenskrig. Hellman har sagt at historien er sann, men det har oppstått uenighet om hvorvidt dette stemmer eller ikke. Jane Fonda, Vanessa Redgrave og Jason Robards spiller hovedrollene.
Julia fikk god kritikk, blant annet for rolleskildringene til Fonda, Redgrave og Robards. Det ble en kinosuksess med en totalomsetning på 20,7 millioner dollar på verdensbasis i billettinntekter. Filmen ble nominert til elleve Oscar-priser, blant annet for beste film, beste regi (Zinnemann), beste kvinnelige hovedrolle (Fonda) og beste originalmusikk (Georges Delerue). Den vant tre priser for beste mannlige birolle (Robards), beste kvinnelige birolle (Redgrave) og beste filmatisering (Sargent). Julia var den første filmen siden Siste forestilling (1971) til å vinne priser for både mannlig og kvinnelig birolle.
Arne T. Bye fra Aftenposten var fornøyd: «Veteranregissøren Fred Zinnemann har skapt en film som vil kunne bli stående som et betydelig verk blant hans andre suksesser. Ikke minst skyldes det et fortrinlig valg av skuespillere til rollene [...]. Denne gang kommer også Zinnemanns helt spesielle kunstneriske begavelse i dokumentarfilm-sjangeren til sin fulle rett. [...] Jane Fonda og Vanessa Redgrave utfyller hverandre på en glimrende måte. Den ene idealistisk uten å være innbitt, belærende uten å være doserende. Den annen lyttende, begeistret og full av temperament, men uten Julias ukuelige mot.»


== Handling ==
Filmen handler om det livslange vennskapet mellom den amerikanske forfatteren Lillian Hellmann (Jane Fonda) og Julia (Vanessa Redgrave), og deres kamp mot nazismen før utbruddet av andre verdenskrig. Forfatteren Lillian Hellmann blir invitert til en litteraturkongress i Russland. Venninnen ber henne smugle med seg penger inn i Nazi-Tyskland for å støtte motstandsarbeidet. Det er et farlig oppdrag som setter dem begge i livsfare.


== Medvirkende ==
Jane Fonda som Lillian Hellman
Vanessa Redgrave som Julia
Jason Robards som Dashiell Hammett
Maximilian Schell som Johann
Hal Holbrook som Alan Campbell
Rosemary Murphy som Dorothy Parker
Meryl Streep som Anne Marie
John Glover som Sammy
Lisa Pelikan som Julia som ung
Susan Jones som Lillian som ung
Lambert Wilson som Walter FranzJulia var spillefilmdebuten til både Streep og Pelikan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Julia på Internet Movie Database 
Julia (film) hos Filmweb
(no) Julia hos Filmfront 
(sv) Julia i Svensk Filmdatabas 
(da) Julia i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Julia på Allociné 
(nl) Julia på MovieMeter 
(en) Julia på AllMovie 
(en) Julia på Turner Classic Movies 
(en) Julia på Rotten Tomatoes
Sørkjostunnelen

Sørkjostunnelen en tunnel langs europavei 6 i Nordreisa kommune i Troms. Den er 4,6 kilometer lang og ble åpnet 2. februar 2018. Den erstattet en svinget og værutsatt strekning med bratte bakker, og forkortet E6 med 2 kilometer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Statens vegvesen kart over tunneler i Norge
Skotjernfjellet og Snellingsrøysene naturreservat

Skotjernfjellet og Snellingsrøysene naturreservat ligger 420 - 651 meter over havet langs kommunegrensa mellom Lunner og Nannestad i Viken, helt nordøst i Oslomarka. Reservatet ble opprettet ved en utvidelse og sammenslåing av to tidligere naturreservater. Dette er dermed ett av de største skogreservatene i regionen. Terrenget omfatter store og små myrer, noen vann, mindre daler og flate koller. Høyeste punkt er Skotjernfjellet, 651 moh.
Berggrunnen består av biotittsyenitt, feltsitt og pofyrer av disse. Jordsmonnet er relativt tynt.Reservatet utgjør et stort sammenhemngende område med gammel skog med særlig betydning for biologisk mangfold. Her finnes flere truede plantearter, og noe av den eldste furuskogen i Oslomarka. Plantegeografisk hører området til mellomboreal sone, i svakt oseanisk seksjon.


== Se også ==
Verneområder i Akershus
Verneområder i Oppland


== Referanser ==
Liste over presidentene for Italias deputertkammer

Presidenten i Italias deputertkammer er leder for underhuset i parlamentet.


== Kilder ==
«Conoscere la camera – I Presidenti della Camera dal 1848 al 1943». Camera.it. Besøkt 4. februar 2018. 
«Conoscere la camera – I Presidenti negli organi della Transizione Costituzionale dal 1944 al 1948». Camera.it. Besøkt 4. februar 2018. 
«Conoscere la camera – I Presidenti della Camera dal 1948 ad oggi». Camera.it. Besøkt 4. februar 2018.
Cato André Olsen

Cato André Olsen (født 21. februar 1967) er en norsk heavy metal gitarist, også kjent under artistnavnet Cat Andrew. 
I 1983 startet Cato André Olsen power metal bandet Artch sammen med Bernt Jansen. Cato skrev sangen Another Return to Church Hill som i dag blir regnet som en klassiker innen sjangeren både i Norge og i utlandet. Denne er på utgivelsen Another Return to Church Hill, og er Artch sin mest spilte sang. Den bidro til å gi dem et navn i hele Europa, i tillegg så den ut til å motta mest oppmerksomhet under Artch sin verdensturné.
I senere tid har Cato André Olsen laget supportersangen «særping» som er å finne på Sarpsborg 08 Fotballforening sitt supportersangalbum.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Cat Andrew» (engelsk). Encyclopaedia Metallum. Besøkt 3. september 2018.
Gaston Chevrolet

Gaston Chevrolet (født 4. oktober 1892, død 25. november 1920) var en franskfødt, amerikansk racerbilist og bilprodusent.


== Tidlig liv ==
Gaston ble født i nærheten av Beaune i regionen Côte-d'Or i Frankrike, dit hans sveitsiske foreldre hadde emigrert ett par år tidligere. Han var yngre bror av Ludvig (1878-1941, grunnlegger av bilprodusenten Chevrolet) og Arthur Chevrolet (1884-1946). Etter at broren Louis emigrerte til USA og hadde tjent nok penger, sendte han bud etter Gaston og Arthur for å komme etter. Da de kom dit, begynte Gaston å arbeide som bilmekaniker og sammen med sine brødre begynte de å delta i billøp.
Etter ett år forlot den eldre bror Louis Chevrolet-selskapet i 1916, Gaston Chevrolet ble partner med Louis og Arthur i det nye Frontenac Motor Corporation.


== Indianapolis 500 ==
Gaston Chevrolet konkurrerte i Indianapolis 500 i 1919 med sin Frontenac og kom på tiende plass, mens broren Louis kom på syvende.
Chevrolet brøt dominansen til europeisk-bygde biler i Indianapolis 500 i 1920. Han vant løpet med en ombygget Monroe-Frontenac og ble den første i historien til dette 800 km lange løpet uten å skifte dekk.


== 1920. Det nasjonale mesterskapet og død ==
Etter sin seier 31. mai 1920 i Indianapolis, deltok Chevrolet i flere arrangementer. Han vant et løp på 160 km mot de beste konkurrentene Tommy Milton (ironisk nok kjørte han en Chevrolet) og Ralph Mulford.
Med den kommende vinteren i slutten av 1920, flyttet bilsporten til vestkysten. Mens de konkurrerte i det siste løpet for sesongen på den brede banen på Beverly Hills Speedway, ble Chevrolet drept da hans Frontenac havarerte i runde 146 av løpets 200 runder. Til tross for ulykken hadde Chevrolet samlet nok poeng under løpet og gjennom sesongen til å vinne tittelen «Speed King of the Year» for 1920 i AAA National Championship. Han var den virkelige nasjonale mester i 1920, til tross for at senere reviderte publikasjoner i ettertid har oppført Tommy Milton som sådan.Chevrolet er gravlagt ved siden av sine brødre i Holy Cross and Saint Joseph Cemetery  i Indianapolis, Indiana.


== Priser ==
Han ble innlemmet i Motorsports Hall of Fame of America i 2002.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en)Gaston Chevrolet hos Find a Grave
Liste over presidentene for Portugals korporativkammer

Presidenten for Portugals korporativkammer for leder for ett av kamrene i nasjonalforsamlingen under Estado Novo. Det hadde imidlertid en rådgivende og ikke lovgivende funksjon.


== Kilder ==
«Os procuradores da Câmara Corporativa (1935-1974)». Assembleia da República Portuguesa. Besøkt 4. februar 2018.