jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Parafimose

Parafimose er en uvanlig medisinsk tilstand hvor forhuden blir fanget bak penishodet, og ikke kan trekkes tilbake til sin normale stilling hvor den dekker penishodet. Hvis tilstanden vedvarer i flere timer eller det er andre tegn på dårlig blodgjennomstrømning 
bør tilstanden behandles umiddelbart da den kan føre til koldbrann.


== Årsaker ==
Parafimose blir vanligvis forårsaket av velmenende leger eller foreldre som håndterer forhuden feil. Forhuden blir gjerne trukket tilbake ved rengjøring eller undersøkelser av penis, men hvis forhuden forblir tilbaketrukket for en lengre periode kan noe av forhudens vev hovne opp med væske (bli ødematøs), som gjør det vanskelig å føre forhuden frem igjen.


== Forebygging og behandling ==
Parafimose kan unngås ved å bringe forhuden tilbake til utgangsstilling når forhuden ikke lenger trenger å bære tilbaketrukket (for eksempel etter rengjøring). Trang forhud (fimose), både patologiske og normale tilfeller i barndom, er en risikofaktor for parafimose. Tilfeller i barndom løses som regel etter hvert som barnet vokser, mens patologisk fimose bør behandles langsiktig ved bruk av strekkøvelser, og noen ganger kirurgi og helt eller delvis omskjæring.
Den akutte hevelsen av forhuden kan ofte behandles effektivt ved manuell manipulering av det hovne vevet ved å komprimere glans og bevege forhuden tilbake til sin normale stilling. Noen ganger kan det også være nødvendig med smøremiddel, kald kompresjon eller lokal anestesi. Hvis dette ikke lykkes kan noe av det stramme vevet lettes ved enten kirurgisk spalting/snitting av oversiden («dorsal slit») eller omskjæring. En alternativ metode er «Dundee-teknikken» som innebærer å punktere den hovne forhuden flere steder med en tynn nål, og deretter få ut væsken ved manuell teknikk.


== Se også ==
Fimose
Mannlig omskjæring


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
NHI.no - Norsk Helseinformatikk - Parafimose
Store medisinske leksikon - Parafimose
Joseph Renville

Joseph Renville (født 1779, død 18. mars 1846) var en amerikansk tolk, oversetter og en sentral person i forholdet mellom hvite og dakotafolket (Sioux) i Minnesota. Han bidro i oversettelsen av kristne tekster til dakotaspråket. Salmeboken Dakota dowanpi kin ble «komponert av J. Renville og sønner og misjonærene fra A.B.C.F.M.» og ble gitt ut i Boston Massachusetts i 1842.  Etterfølgeren, Dakota Odowan, kom ut første gang i 1879, har blitt trykt opp flere ganger og er fremdeles i bruk. Renville er representert med en salme i Norsk salmebok 2013.
Joseph Renvilles far het også Joseph Renville og var en fransk-canadisk pelshandler. Moren, Miniyuhe, var dakota, muligens datter til høvdingen Big Thunder. Renville kan ha fått noe utdannelse i Canada.
Byen Renville i Minnesota har fått navnet sitt etter Joseph Renville. Det har også Renville County i Minnesota og Renvile County i Nord-Dakota.


== Lac qui Parle ==
I 1805 deltok han i en ekspedisjon for å utforske områdene sør og vest for områdene som kom inn under Louisiana-kjøpet. Han deltok også i en ekspedisjon til Red River of the North i 1823.
I 1827 slo Renville seg ned i Lac qui Parle, Minnesota, hvor han bygde seg en forskansing, skaffet seg en gruppe krigere og jobbet som pelshandler. I 1835 kom Thomas Smith Williamson til Lac qui Parle som den første av flere misjonærer. En annen, Stephen Return Riggs kom i 1837. To brødre Gideon Hollister Pond og Samuel William Pond var i hovedsak ansvarlige for å skape dakotalfabetet.Renville og misjonærene oversatte Bibelen til dakota basert på Renvilles franske bibel, publisert i Genève i 1588. Arbeidet foregikk med at en setning ble lest på fransk, før Renville oversatte den til dakota og de andre skrev det ned. I 1836 ansatte Renville sekretæren Eugene Gauss som hjalp til med oversettelsen. Eugene Gauss var sønnen til den tyske matematikeren og fysikeren Carl Friedrich Gauss.


== Folketoner ==
Tre av melodiene i Dakota Odowan blir oppgitt å være folketoner fra dakotafolket. Dette gjelder LACQUIPARLE (nummer 141), LA FRAMBOISE (nummer 142) og RENVILLE (nummer 145). Den første av disse er tatt med i mange moderne salmebøker, blant andre Norsk salmebok 2013, og er kanskje verdens mest kjente melodi fra den nordamerikanske urbefolkningen. Moderne forskning heller til at melodiene ble skrevet av Renville selv.


== Litteratur ==
Dakota Odowan, The Dakota Mission of the American Missionary Association and the Presbyterian Board of Foreign Missions, John Poage Williamson and Alfred Longly Riggs, editors, 1879.  Opptrykk av the American Tract Society, Oradell, New Jersey, 1969.
Gertrude Ackermann, "Joseph Renville of Lac qui Parle," Minnesota History 12 (September 1931) 231-246.
Clark Kimberling, "Three Native American Hymns," The Hymn 56, no. 2 (2005) 18-29.
John Willand, Lac Qui Parle and the Dakota Mission, Lac Qui Parle County Historical Society, Madison, Minnesota, 1964.


== Referanser ==
Gyl kraftverk

Gyl kraftverk er et vannkraftverk på Gyl i Tingvoll kommune i Møre og Romsdal.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 319 meter i Gylselva.
Installert effekt er 1,4 MW. Årsproduksjon er 5 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Clemens Kraft


== Eksterne lenker ==
NRK: Nytt kraftverk på Gyl
Homolotropus

Homolotropus er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Levevis ==
Artene lever på gressmarker der larvene lever i jorden og eter på røtter.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Scitalini
Slekten Homolotropus MacLeay, 1871
Homolotropus luridipennis MacLeay, 1871
Homolotropus metallicus Britton, 1970
Homolotropus sagus Britton, 1970
Homolotropus sericeus Britton, 1970
Homolotropus taylori Britton, 1970


== Kilder ==
Atlas of Living Australia - Homolotropus


== Eksterne lenker ==
(en) Homolotropus i Encyclopedia of Life 
(en) Homolotropus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Homolotropus hos NCBI 
Homolotropus – detaljert informasjon på Wikispecies
Tadmur

Tadmur (arabisk تدمر; også skrevet Tadmor, Tudmur; i antikken Palmyra) er en by sentralt i Syria i guvernementet Homs. Den ligger i en oase midt i Den syriske ørken 215 km nordøst for Damaskus og 180 km sørvest for Eufrat. Dei gamle ruinene av Palmyra ligger kring 500 meter sørvest for Tadmur.


== Beskrivelse, historie, næringsveier ==
Selv om byen er relativt isolert, har den forbindelse til byene Arak i øst, al-Sukhnah lenger nordøst, Tiyas i vest og al-Qaryatayn i sørvest. Ifølge Syrias statistiske sentralbyrå (CBS) hadde Tadmur et folketall på 51 323 i 2004. Innbyggerne ble registrert som sunnimuslimer i 1838.Tadmur ligger tett inntil den antikke byen Palmyra, og utviklet seg like nord for de gamle ruinene. Den moderne byen er bygd etter et rutemønster. 

I 1929 begynte Henri Arnold Seyrig, oldsaksminnedirektør i Syria, å planlegge utgravningene av Palmyras ruiner. Samtidig fikk han overbevist landsbyboerne, som bodde tildels oppe i ruinfeltet, til å flytte til landsbyen som ble etablert for dem like ved. Flyttingen var ferdig gjennomført i 1932. Slik kunne utgravningene foregå uforstyrret, mens folket fant seg til rette i det nybygde Tadmur.Quwatligaten er hovedgaten, og går fra øst til vest, og starter ved Saahat al-Ra'is-plassen vest i byen. Byen er i dag base for turister som besøker ruinene. Den har et museum sørvest i byen. Syria avholder en årlig kulturfestival i Tadmur for å feire den antikke arv. Palmyra lufthavn ligger ved Tadmur. 
Tadmur er også et senter for fosfatutvinning og naturgassindustri i Syria. Den første fosfatgruven drevet av staten ble grunnlagt nær Tadmur og produksjonen startet i 1971. Arbeidet med å knytte fosfatgruvene i Tadmur til havnen i Tartus begynte i 1978. I 1986 oppdaget landmålere store jernmalmforekomster i nærheten av Tadmur.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Carter, Terry. Syria and Libanon 3. Lonely Planet. ISBN 1741046092. 
Smith, Eli; Robinson, Edward. Biblical Researches in Palestine, Mount Sinai and Arabia Petraea: A Journal of Travels in the Year 1838. 3. Crocker and Brewster.
Liste over flaggbærere for Algerie under OL

Liste over flaggbærere for Algerie under OL er en liste over algeriske idrettspersoner har båret det algeriske nasjonale flagg ved åpningsseremoniene i sommer- og/eller vinter-OL.


== Flaggbærere ==


== Referanser ==
Liste over flaggbærere for Andorra under OL

Liste over flaggbærere for Andorra under OL er en liste over andorranske idrettspersoner som bar det andorranske nasjonale flagg ved åpningsseremoniene i sommer- og/eller vinter-OL.


== Flaggbærere ==


== Referanser ==
Liste over flaggbærere for Angola under OL

Liste over flaggbærere for Angola under OL er en liste over angolanske idrettspersoner som bar det angolanske nasjonale flagg ved åpningsseremoniene i sommer- og/eller vinter-OL.


== Flaggbærere ==


== Referanser ==
Liste over flaggbærere for Antigua og Barbuda under OL

Liste over flaggbærere for Antigua og Barbuda under OL er en liste over antiguanske idrettspersoner som bar det antiguianske nasjonale flagg ved åpningsseremoniene i sommer- og/eller vinter-OL.


== Flaggbærere ==


== Referanser ==
Gåseflåfjorden

Gåseflåfjorden er en innsjø i Iveland og Vennesla kommuner i Agder. Ved utløpet har Gåseflådammen demmet opp Gåseflåfjorden og den høyereliggende Kilefjorden til en sammenhengende innsjø som er inntaksmagasin for Iveland kraftverk. De to innsjøene er skilt av en kort strekning av Otra kalt Soga, som nå er mer som et sund.


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Mispelslekta

Mispel er også navnet på andre planter i rosefamilien, se ekte mispel, søtmispel og japansk mispel.
Mispelslekta (Cotoneaster) er ei slekt i rosefamilien. 
De er busker, eller mer sjeldent små trær. Veksten er opprett eller krypende, og de kan være løvfellende, eller helt eller delvis eviggrønne. De har aldri torner. Bladene er spredte, hele og helrandete. Blomstene sitter i runde kvaster på sidestilte skudd. Kronbladene er hvite eller rosa. Frukten er en rød eller svart, bærlignende kjernefrukt der begerbladene sitter igjen.Mispelslekta omfatter 300–450 arter og er utbredt i Europa, Nord-Afrika og Asia med flest arter i Himalaya og Sørvest-Kina. Ingen arter vokser naturlig i Japan. Mange av artene er apomiktiske og formerer seg ukjønnet. Artene med kjønnet formering er diploide, og de apomiktiske er tetraploide, eller en sjelden gang triploide.Dickoré & Kasperek (2010) mener at bare sju arter vokser naturlig i Europa, mens Sennikov (2009) lister opp 22 arter i Europa og middelhavsområdet. En ny art ble beskrevet fra Mallorca i 2012. I Norge forekommer to arter naturlig, dvergmispel og svartmispel, og i tillegg er en rekke hagebusker forvillet.Mange arter i slekta plantes i hager på grunn av blomster, bladverk og fruktene. Noen brukes til hekk, mens krypende arter brukes som bunndekkende planter.


== Arter i Norge ==
Følgende arter er funnet i Norge ifølge Artsdatabanken.
kinamispel (Cotoneaster ascendens)
bulkemispel (Cotoneaster bullatus)
vintermispel (Cotoneaster dammeri)
dielsmispel (Cotoneaster dielsianus)
sprikemispel (Cotoneaster divaricatus)
tyttebærmispel (Cotoneaster hjelmqvistii)
krypmispel (Cotoneaster horizontalis)
dvergmispel (Cotoneaster integerrimus)
breimispel (Cotoneaster laetevirens)
svartmispel (Cotoneaster laxiflorus)
blankmispel (Cotoneaster lucidus)
mørkmispel (Cotoneaster moupinensis)
blomstermispel (Cotoneaster multiflorus)
hengemispel (Cotoneaster nanshan)
myrtemispel (Cotoneaster rotundifolius)
pilemispel (Cotoneaster salicifolius)
kystmispel (Cotoneaster simonsii)
filtmispel (Cotoneaster tomentosus)
spissmispel (Cotoneaster villosulus)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mispelslekta i Encyclopedia of Life 
(en) Mispelslekta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Mispelslekta hos Artsdatabanken 
(sv) Mispelslekta hos Dyntaxa 
(en) Mispelslekta hos ITIS 
(en) Mispelslekta hos NCBI 
(en) Mispelslekta hos The International Plant Names Index 
(en) Mispelslekta hos Tropicos 
(en) Kategori:Cotoneaster – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cotoneaster – detaljert informasjon på Wikispecies
Camillo Castiglioni

Camillo Castiglioni (født 22. oktober 1879, død 18. desember 1957) var en italiensk-østerriksk finansmann og bankier. Han regnes som den rikeste mann i Sentral-Europa under første verdenskrig. Han fikk kallenavnet “Austrian Stinnes”, og han var aktiv i flyvningens pionertid og investerte i kunst.


== Tidlig liv ==
Castiglioni ble født i Trieste den gang Østerrike-Ungarn, nå en del av Italia. Det er ikke kjent når Camillo utviklet interesse for flyvning, men vi vet at han hadde stor forkjærlighet for flyvning. Camillos utdannelse var innen jus. Han fikk jobb som juridisk rådgiver i en bank i Padua, lærte seg raskt internasjonal finans og administrasjon av kapital. Hans far arbeidet i gummiindustrien, og det falt seg derfor naturlig at Camillo fikk jobb i det østerriksk-amerikanske firmaet Gummiwarenfabrik AG i Wien som agent for Kaufmanns bildekkavdeling i Konstantinopel. Camillo hadde stor suksess i denne stillingen hvor han fikk demonstrere sine evner som forhandler og strukturere de finansielle avtaler. Camillos arbeide var så vellykket at han ble forfremmet til direktør for  eksportavdelingen i mor-selskapet i Wien. Rundt 1901, sammen med Viktor Silberer og Franz Hinterstoissera, hjalp til med å danne en flyklubb i Wien, det som senere ble den østerrikske flyklubb.
I yrkeslivet hadde han fortsatt framgang. Han ble i 1904 utnevnt til generaldirektør på grunn av sine erfaringer innen gummi- og dekkproduksjon. Camillo så den fødselen av den gryende luftfart som en industri som vokste fra flukt med ballonger som hobby, til glidefly og til operative motordrevne fly.  Han møtte mange innflytelsesrike menn i sin virksomhet og oppdaget at luftfarten tente, ikke bare hans forkjærlighet for flyvning, men han så også de potensielle finansielle  muligheter som lå i denne fremtidige industrien.


== Finansiering av luftfart ==
Under første verdenskrig ble han en av de rikeste og mest innflytelsesrike finansmenn i Sentral-Europa. 
Den første store investering i bygging avfly gjorde han i 1914 da han kjøpte Hansa- und Brandenburgische Flugzeugwerke hvor Ernst Heinkel var sjefkonstruktør. Han sikret seg også aksjemajoriteten i Austro-Daimler med sjefdesignerne Puch og Porsche. Han var også sponsor og hjalp Max Reinhardt med å organisere Festspillene i Salzburg. Etter en serie med tilbakeslag brøt hans imperum sammen i 1926. Han trakk seg tilbake først til Sveits senere til Milano hvor han etablerte en privat bank, og igjen kunne sikre seg en betydelig formue. Etter andre verdenskrig forhandlet han et stort lån fra USA til sin venn Josip Broz Tito i Jugoslavia. Da Tito nektet å betale Cmillos kommisjon lykkedes han i å få Jugolavisk eiendom og formue i Italia, verd millioner beslaglagt. I 1916 fikk han Franz Josephs orden for sitt arbeide til fremme av luftfarten og i 1918 Sankt Georgs orden for fortjenester innen produksjon av krigsmateriell.


== Referanser ==
Xyroa

Xyroa er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Levevis ==
Artene lever på gressmarker der larvene lever i jorden og eter på røtter.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Scitalini
Slekten Xyroa Britton, 1987
Xyroa alta Britton, 1987
Xyroa amoena Britton, 1987
Xyroa nitida Britton, 1987
Xyroa polita Britton, 1987


== Eksterne lenker ==
(en) Xyroa i Global Biodiversity Information Facility 
Xyroa – detaljert informasjon på Wikispecies
Xyrine

Xyrine er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Levevis ==
Artene lever på gressmarker der larvene lever i jorden og eter på røtter.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Scitalini
Slekten Xyrine Britton, 1987
Xyrine carnei Britton, 1987
Xyrine inusitatus Britton, 1987


== Eksterne lenker ==
(en) Xyrine i Global Biodiversity Information Facility 
Xyrine – detaljert informasjon på Wikispecies
Xyrodes

Xyrodes er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Levevis ==
Artene lever på gressmarker der larvene lever i jorden og eter på røtter.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Australia (Queensland).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Scitalini
Slekten Xyrodes Britton, 1987
Xyrodes calorata (Blackburn, 1907)


== Eksterne lenker ==
(en) Xyrodes i Global Biodiversity Information Facility 
Xyrodes – detaljert informasjon på Wikispecies
Ophropyx

Ophropyx er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Levevis ==
Artene lever på gressmarker der larvene lever i jorden og eter på røtter.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Scitalini
Slekten Ophropyx Britton, 1987
Ophropyx approximans (Blackburn, 1898)
Ophropyx ciliata (Boisduval, 1835)
Ophropyx hispida (Blackburn, 1898)


== Eksterne lenker ==
(en) Ophropyx i Encyclopedia of Life 
(en) Ophropyx i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ophropyx hos NCBI 
Ophropyx – detaljert informasjon på Wikispecies
Hadrops

Hadrops er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Levevis ==
Artene lever på gressmarker der larvene lever i jorden og eter på røtter.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Scitalini
Slekten Hadrops Britton, 1987
Hadrops flavus (Lea, 1919)
Hadrops halei Britton, 1987


== Eksterne lenker ==
(en) Hadrops i Encyclopedia of Life 
(en) Hadrops i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Hadrops hos NCBI 
Hadrops – detaljert informasjon på Wikispecies
Protelura

Protelura er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Levevis ==
Artene lever på gressmarker der larvene lever i jorden og eter på røtter.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Scitalini
Slekten Protelura Britton, 1987
Protelura guttata Britton, 1987
Protelura nana Britton, 1987


== Eksterne lenker ==
(en) Protelura i Global Biodiversity Information Facility 
Protelura – detaljert informasjon på Wikispecies
Colpochelyne

Colpochelyne er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Levevis ==
Artene lever på gressmarker der larvene lever i jorden og eter på røtter.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Scitalini
Slekten Colpochelyne Britton, 1987
Colpochelyne dux Britton, 1987


== Eksterne lenker ==
(en) Colpochelyne i Global Biodiversity Information Facility 
Colpochelyne – detaljert informasjon på Wikispecies
Idanastes

Idanastes er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Levevis ==
Artene lever på gressmarker der larvene lever i jorden og eter på røtter.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia (Queensland).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Scitalini
Slekten Idanastes Britton, 1987
Idanastes abditus Britton, 1987


== Eksterne lenker ==
(en) Idanastes i Global Biodiversity Information Facility 
Idanastes – detaljert informasjon på Wikispecies
Phorine

Phorine er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Levevis ==
Artene lever på gressmarker der larvene lever i jorden og eter på røtter.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Scitalini
Slekten Phorine Britton, 1987
Phorine anomala (Blackburn, 1907)


== Eksterne lenker ==
(en) Phorine i Global Biodiversity Information Facility 
Phorine – detaljert informasjon på Wikispecies
Brielle

Brielle (også Den Briel) er  en by og kommune i Nederland i provinsen Zuid-Holland.


== Kjente personer fra Brielle ==
Witte Corneliszoon de With, admiral


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kommunens nettside
Byrrhomorpha

Byrrhomorpha er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Levevis ==
Artene lever på gressmarker der larvene lever i jorden og eter på røtter.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Scitalini
Slekten Byrrhomorpha Blackburn, 1892
Byrrhomorpha basicollis Lea, 1919
Byrrhomorpha ponderosa Blackburn, 1892
Byrrhomorpha verres Blackburn, 1892


== Eksterne lenker ==
(en) Byrrhomorpha i Encyclopedia of Life 
(en) Byrrhomorpha i Global Biodiversity Information Facility 
Byrrhomorpha – detaljert informasjon på Wikispecies