jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Alpine Linux

Alpine Linux er en Linux-distribusjon av norsk opphav som opprinnelig startet som en fork av LEAF Project. Mens LEAF Project hadde som mål å produsere en distribusjon som hadde plass på en enkelt diskett, oppstod Alpine Linux ut fra ønsket om å inkludere enkelte tyngre programpakker, tilføye flere sikkerhetsrutiner og en nyere versjon av Linux-kjernen.
Distribusjonen benytter busybox som er et særlig kompakt alternativ til tradisjonelle unix verktøy.
Versjon 2.0.0 ble lansert 21. august 2010. Siste versjon er 3.13.5 og den ble lansert 14. april 2021.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
(en) Alpine Linux ved DistroWatch
Bifrost (operativsystem)

Bifrost er en svensk Linux-distribusjon som blir utviklet av Uppsala universitet. Distribusjonen er fokusert på bruk i nettverk, og er oppkalt etter Bifrost som var broen mellom den menneskelige verden og gudenes verden i norrøn mytologi.Første versjon ble lansert i 1997. Siste versjon er 6.1 som ble lansert 14. desember 2009.


== Referanser ==
Antarktis’ «grand canyon»

Antarktis’ «grand canyon» er en canyon av rekordstørrelse som ble identifisert under isen øst i Antarktis i 2015. Det ble i 2012 identifisert en annen stor kløft under isen vest i Antarktis, Ellsworth Trough.


== Referanser ==
Ta mitt liv

Ta mitt liv  (fransk: Le Feu follet) er en fransk spillefilm fra 1963 skrevet, produsert og instruert av Louis Malle. Filmen har Maurice Ronet og Jeanne Moreau i hovedrollene, og var basert på en roman fra 1931 med samme navn skrevet av Pierre Drieu la Rochelle.


== Handling ==
Alain Leroy, en alkoholiker ved en rehabiliteringsklinikk i Versailles, lider av depresjon. Han har til hensikt å begå selvmord. Men han bestemmer seg først for å besøke vennene sine i Paris en siste gang, og forsøker å finne en grunn til å leve.
Men den tilsynelatende meningsløse naturen til hans venners liv, gjør at Leroy får større problemer med å finne sin egen mening i livet.


== Medvirkende ==
Maurice Ronet - Alain Leroy
Léna Skerla - Lydia
Yvonne Clech - Mademoiselle Farnoux
Hubert Deschamps - D'Averseau
Jean-Paul Moulinot - Dr. La Barbinais
Pierre Moncorbier - Moraine
René Dupuy - Charlie (as René Dupuis)
Bernard Tiphaine - Milou
Bernard Noël - Dubourg
Ursula Kubler - Fanny
Jeanne Moreau - Eva
Alexandra Stewart - Solange


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ta mitt liv på Internet Movie Database 
(sv) Ta mitt liv i Svensk Filmdatabas 
(da) Ta mitt liv i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Ta mitt liv på Allociné 
(nl) Ta mitt liv på MovieMeter 
(en) Ta mitt liv på AllMovie 
(en) Ta mitt liv på Rotten Tomatoes
Marie Lødrup Bang

Marie Lødrup Bang (født 1927 i Oslo) er en norsk kunsthistoriker. Hun studerte ved Universitetet i Oslo og ble mag.art. i 1958. Hun har bodd i Genève siden 1962. Hun tok doktorgraden i 1990.Bangs hovedverk er Johan Christian Dahl, 1788-1857: life and works, vol. I-III som kom ut på Universitetsforlaget i 1987 etter 15 års arbeid med stoffet. Per 2016 er bind I digitalisert av Nasjonalbiblioteket og kan leses i Bokhylla. 
Bangs verk om J.C. Dahl brukes som referanse og kataloghenvisning for J.C. Dahls malerier ved museer, av kunsthandlere og i litteratur om kunstneren.


== Bibliografi ==


=== Bokanmeldelser ===
1970:  Marianne Prause, ”Carl Gustav Carus,  Leben und Werk”,  Berlin 1968 i  Zeitschrift für Kunstgeschichte, 1970, pp. 257-259.  
1974: Helmut Börsch Supan, „Caspar David Friedrich,  Gemälde,  Druckgraphik und bildmässige Zeichnungen“, München 1973 i Zeitschrift für Kunstgeschichte, 1974, pp. 291-296.
1990: Torsten Gunnarsson,  „Friluftsmåleri före friluftsmåleriet. Oljestudier i nordisk landskapsmåleri 1800-1880” Uppsala 1989 i ”Utendörsstudier og friluftsmaleri” i Kunst og Kultur, nr. 2, 1990 .


=== Artikler ===
1965:  ”Two Alpine Landscapes by Caspar David Friedrich” i The Burlington Magazine, November 1965, pp 571-575.
1980:  “Friedrich og Dahl” i utstillingskatalogen  ”Dahls Dresden”,  Nasjonalgalleriet, Oslo, 1980, pp 26-38, oversatt til svensk i utstillingskatalogen ”Romantiken i Dresden” Nationalmuseum, Stockholm, 1980/81, pp. 15-25.
1985:   ”Dahl der nordische Bildner”  i utstillingskatalogen ”Zeichnungen der Romantik, Caspar David Friedrich, Johan Christian Dahl, August Heinrich”,  Kunsthaus Zürich 1985, pp. 19-25, gjenopptrykk i         utstillingskatalogen ”Johan Christian Dahl 1788-1857”, Neue Pinakothek, München 1988/89,  pp. 20-28. 
1987:  ”Dahl og Naturen”  I utstillingskatalogen  ”J. C. Dahl i Italien 1820-1821”, Thorvaldsens Museum, København, 1987, pp. 11-17.
1988:  ”Dahls Norge”  i utstillingskatalogen ”Johan Christian Dahl 1788-1857,  Jubileums-utstilling”   Nasjonalgalleriet,  Oslo, pp. 11-28.
1989:   ”Joseph Anton Kochs ”Lauterbrunnental” og Johan Christian Dahl” i ”På klassisk grund”, Meddelelser fra Thorvaldsens Museum 1988,  pp. 237-245.
1991:   ”J. C. Dahls tidlige prospekter” i Kunst og Kultur, nr. 1, 1991.  pp. 52-58.
1992:   ”Johan Christian Dahls Norge”  i Natur och nationalität, Nordisk bildkonst 1800-1850 och dess europeiska bakgrund, Wiken 1992, pp. 26-3
1992:   ”C. W. Eckersberg og J. C, Dahl”, i utstillingskatalogen ”Fire danske klassikere”, Nasjonalgalleriet, 1992/93, pp. 29-38.
1992:   "Landskapskunst og havekunst. Om forutstningene for den nye havestilen på 1700 tallet" with English Summary. Kunst og Kultur 1992 nr.1, pp.12-36.
1993:   ”J. C. Dahl og de danske mestre” i Kunstmuseets  Årsskrift 1993, pp. 50-57.
1998:   Artikkel om J. C. Dahl i Allgemeines Künstlerlexikon,  Senn Verlag, München, Leipzig. 
2000:   Artikkel om J. C. Dahl  i Norsk biografisk leksikon.


== Kilder ==
Bang, Marie Lødrup (1987). Johan Christian Dahl, 1788-1857: life and works. Oslo: Norwegian University Press. s. (baksiden av omslaget). ISBN 8200025802.
Frihetens fantom

Frihetens fantom (originaltittel: Le Fantôme de la liberté) er en fransk svart dramakomedie fra 1974 regissert av Luis Buñuel. Den var hans nest siste film.
Filmen er en av de mest radikale filmer som noen gang er laget, idet den mangler en handling. Filmen, som kan betegnes som "stafett-film", består av en serie scener som bare løselig er  bundet sammen: En bi-person fra én scene følges videre over til en ny scene hvor personen spiller en hovedrolle via et tilfeldig treff med en annen person som spiller en bi-rolle som igjen blir ny hovedperson osv. Denne strukturen - eller mangel på slik - underbygger filmens hovedtema: Livets tilfeldigheter.
Filmen fremstår, gjennom sine ganske humoristiske og satiriske - til dels surrealistiske - scener, i stor grad som et angrep på, av mange oppfattet som gitte, sosiale konvensjoner og normer i vestlig kultur.


== Medvirkende ==
Adriana Asti - Kvinnen i svart
Julien Bertheau - Førstebetjent
Jean-Claude Brialy - Hr. Foucauld
Adolfo Celi - Dr Pasolini
Anne-Marie Deschott - Mlle Rosenblum
Paul Frankeur - Vertshusholderen
Pierre Lary - Snikskytteren
Michael Lonsdale - Hattemakeren
Pierre Maguelon - Gérard, en politimann
François Maistre - Professor
Hélène Perdrière - Tante
Michel Piccoli - Politimann
Claude Piéplu - Politimann
Jean Rochefort - Hr. Legendre
Bernard Verley - Dommer
Monica Vitti - Fru Foucauld
Milena Vukotic - Sykepleierske
Guy Montagné - Ung munk
Marcel Pérès - Gammel munk
Paul Le Person - Gabriel, en munk
Bernard Musson - Munk
Chantal Ladesou - Kvinne


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Frihetens fantom på Internet Movie Database 
(no) Frihetens fantom hos Filmfront 
(sv) Frihetens fantom i Svensk Filmdatabas 
(da) Frihetens fantom i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Frihetens fantom på Allociné 
(nl) Frihetens fantom på MovieMeter 
(en) Frihetens fantom på AllMovie 
(en) Frihetens fantom på Turner Classic Movies 
(en) Frihetens fantom på Rotten Tomatoes 
(en) Frihetens fantom på Metacritic
Tarout

Tarout eller Tārūt (arabisk جزيرة تاروت) er en øy i Persiabukta som hører til Østprovinsen i Saudi-Arabia. Den er med to vegfyllinger knyttet til Qatif. Den ligger seks kilometer fra kysten og er den lengste øya i Persiabukta etter Qeshm, og strekker seg fra Ra’s Tannurah i nord til Qatif i vest. Øya har et areal på 70 kvadratkilometer og hadde et folketalL på 38 055 i 1992. Den består av byer og landsbyer, som selve Tārūt, Deyrah og Darīn.


== Navnehistorie ==
Det gamle arabiske navnet var visstnok 'Ishtarut (عشتروت). I den greske Geografia av Ptolemaios kalles den Tharrō (θαρρώ). På et kart i Geografia publisert på latinsk i 1578 står den oppført som Tharro. I middelalderen ble øya ofte kalt Dairin eller Daryn, etter en av byene. Darīn er navnet på en av havnene på øya, og det er gjort forsøk i moderne tid på å endre øyas navn til Darīn. Darinavtalen ble undertegnet på øya i 1915 mellom Ibn Saud og Storbritannia.


== Arkeologi ==
Arkeologiske funn indikerer at øya har vært bebodd siden 5000 f.Kr. og var senere hjemsted for folk fra sivilisasjonen Dilmun, akkadiere, assyrere og persere. Senere var den okkupert av Perserriket, det islamske rike, portugiserne og senere Det osmanske rike.
I 1959 oppdaget en mann som rengjorde gaten enstein med en sabeisk inskripsjon. Det mest kjente artefaktet som er funnet på Tārūtble gravd frem av danske arkeologer i 1968. De fann potteskar daterte tilbake til 4500 f.Kr. og andre fra 3000 f.Kr. Da kommunen Qatīf ønsket å bygge en vegfylling til Tārūt i 1962 tok de sand fra en ås kalt Tell Rafī’ah, og fant gjenstander fra steinalderen; keramikk og en statue. Den siste oppdagingen var i 1993 på Tell Rafī’ah. 
Man har funner flere beholdere på Tārūt av steatitt, særlig fra Tell Rafī'ah. Utformingen er svrtr kunstnerisk med avbilding av katter, nakne menn og motiver knyttet til sjø og fiske. Steatittkilden lå sørvest i Persia, men selve utformingeb virker å være lokal.Av de gamle statuene funnet på Tārūt er en av ein naken mann, laget av en mørk grå stein. Den ble funnet i 1950-årebe av en mann som pløyde marken. Den er 94 cm høy og står på en ærbødig måte med vide øyne. Den er nesten helt sikkert av sumerisk opphav, selv om den ble funnet omkring 1000 km fra nærmeste by i Sumer. Den er av særlig høy kvalitet, men ble nesten ødelagd av overtroiske landsbyboere, som trodde det hadde noe å gjøre med ånder (jinn), og skar den i to og hogde hodet av den. Den er blitt restaurert og står i Nasjonalmuseet i Riyadh.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Portugisisk fort på Taroutøya, Splendid Arabia
Jacques Becker

Jacques Becker (fransk: [bɛkɛʁ]; født 15. september 1906, død 21. februar 1960) var en fransk skuespiller, manusforfatter og regissør.Han var gift med Françoise Fabian. Sønnen, Jean Becker, ble også regissør.
Becker døde i 1960 og er begravet i Cimetière du Montparnasse i Paris.


== Filmografi ==


=== Regissør ===
1935: Tête de turc
1942: Dernier atout
1943: Det hendte i vertshuset (Goupi mains rouges)
1945: Brudekjolen (Falbalas)
1947: Paris, vårt paradis (Antoine et Antoinette)
1949: Pariserungdom (Rendez-vous de juillet)
1951: Kom, Caroline (Edouard et Caroline)
1952: Blonde Marie (Casque d'or)
1953: Knute på tråden (Rue de l'Estrapade)
1954: Paris etter midnatt (Touchez pas au Grisbi)
1954: Ali-Baba og de 40 røvere (Ali-Baba et les 40 voleurs)
1957: Arsene Lupin (Les aventures d'Arsène Lupin)
1958: De elskende på Montparnasse (Montparnasse 19)
1960: Hullet (Le Trou)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jacques Becker på Internet Movie Database 
(sv) Jacques Becker i Svensk Filmdatabas 
(da) Jacques Becker på Filmdatabasen 
(fr) Jacques Becker på Allociné 
(en) Jacques Becker på AllMovie 
(en) Jacques Becker hos The Movie Database
Billix

Billix er en Live CD og Live USB Linux-distribusjon som er konstruert for å kjøre sammen med en rekke andre distribusjoner, inkludert flere som er konstruert for spesielle formål. Billix støtter Damn Small Linux, Ubuntu, Debian, Fedora og CentOS. Distribusjonen inneholder bl.a. programmene Memtest86 og Darik's Boot and Nuke.
Første versjon ble lansert i august 2008. Siste versjon er 0.27 som ble lansert i april 2010.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
MCC Interim Linux

MCC Interim Linux er en tidligere Linux-distribusjon som ble lansert i februar 1992 av Owen Le Blanc ved Manchester Computing Centre (MCC), som er en del av University of Manchester. Det var den første Linux-distribusjonen som ble laget for brukere som ikke var UNIX-eksperter. Blant særegenhetene var et menydrevet installasjonsprogram som installerte både Linux-kjernen og et sett med programverktøy for sluttbrukene.
Siste versjon var 1.2 den 23. april 1996.


== Referanser ==
Austrumi Linux

Austrumi Linux (latvisk: Austrum Latvijas Linukss) er en Live-CD Linux-distribusjon fra Latvia som er basert på Slackware. Austrumi betyr «øst», og distribusjonen er utviklet av programmerere fra regionen Latgale.
Første versjon var 0.9.4 som ble lansert 6. mars 2005. Versjon 3.0.8 ble lansert 3.0.8 31. desember 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Austrumi Linux ved DistroWatch
Coyote Linux

Coyote Linux er en liten distribusjon av Linux, som inkluderer operativsystemkjernen og de nødvendige tjenester til en brannmur og en ruter. Den er ment å foreta lett Network Address Translation-deling av en internett-forbindelse med en enkelt IP-adresse blant mange datamaskiner i et lokalt nettverk.
Første versjon ble lansert i desember 1998. Siste versjon er 3.0 fra 4. februar 2009.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Coyote Linux ved DistroWatch
Mannen i vinduet (film)

Mannen i vinduet  (originaltittel: Monsieur Hire) er en fransk thriller fra 1989 regissert av Patrice Leconte


== Handling ==
Hire (opprinnelig Hirovitch) er en isolert ungkar som arbeider som skredder. Hans eneste menneskelige kontakt utenfor arbeidsplassen er bare sporadiske besøk ved et bordell, en skøytebane, eller en bowlinghall. Han utvikler etter hvert romantiske følelser for Alice som bor i en bygning på andre siden av gaten, og som aldri lukker persiennene i leiligheten sin. Hire tilbringer de aller fleste kveldene sine i hemmelighet med å følge med på henne. Men en kveld blir liket av en ung kvinne oppdaget i nærheten. Hire oppdager Émile, kjæresten til Alice, en kriminell, som forsøker å vaske blod av regnfrakken sin og gjemmer en veske. Men Hire velger å ikke fortelle noe av dette til politiet, fordi han ønsker å beskytte Alice.
Men så begynner politiet å etterforske Hire, med en inspektør som forsøker å narre og skremme ham til å tilstå drap. En kveld oppdager Alice at hun blir spionert på, og blir deretter fascinert av hvem Hire kan være. Men Hire avviser hennes fremskritt. Til slutt godtar han å møte henne ved en restaurant, hvor han erklærer sin kjærlighet til henne. Hire forteller at han eier et lite hus i Sveits som de to kunne reise sammen til. Dette kan skille Alice fra morderen Émile, hvis forbrytelse Alice er medskyldig i - og samtidig hindre at politiet etterforsker Hire.
Hire bestiller ett par tog-billetter ut av landet, og gir en billett til Alice. Han skriver også et brev til politi-inspektøren som fordømmer Émile. Men ved stasjonen dukker ikke Alice opp som planlagt, så Hire går tilbake til leiligheten sin. Inspektøren står der sammen med Alice, som har plassert den myrdede kvinnens veske blant Hires eiendeler - slik at inspektøren kan finne den.


== Medvirkende ==
Michel Blanc - Monsieur Hire
Sandrine Bonnaire - Alice
Luc Thuillier - Emile
André Wilms - Politiinspektør


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mannen i vinduet på Internet Movie Database 
(no) Mannen i vinduet hos Filmfront 
(sv) Mannen i vinduet i Svensk Filmdatabas 
(da) Mannen i vinduet i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Mannen i vinduet på Allociné 
(nl) Mannen i vinduet på MovieMeter 
(en) Mannen i vinduet på AllMovie 
(en) Mannen i vinduet på Turner Classic Movies 
(en) Mannen i vinduet på Rotten Tomatoes 
(en) Mannen i vinduet på Box Office Mojo
Adekunle Rilwan Fasasi

Adekunle Rilwan Fasasi (født 23. juni 1996) er en nigeriansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Hun har bronse på 400 meter og 4 x 400 meter fra Juniorafrikamesterskapet i friidrett 2015 som fremste internasjonale meritter.


== Idrettskarriere ==
2014Fasasi deltok ved de nasjonale AFN Golden League-stevnene i 2014, og kom på 3.-plass på 400 meter ved stevnet i Abuja i april, og kom på 2.-plass ved stevnene i Ilorin og Akure.I juni deltok han ved det nigerianske mesterskapet i friidrett, der han kom på 3.-plass i sin semifinale, med 46,84, men løp ikke i finalen. Han deltok på 400 meter ved junior-VM i friidrett 2014, men ble diskvalifisert for å trå utenfor banen sin. Her deltok Nigeria også på 4 x 400 meter, men ble slått ut i innledningsheatet sitt, der de kom på 3.-plass i sitt heat. 

2015Ved Juniorafrikamesterskapet i friidrett 2015 i mars kom Fasasi på 3.-plass på 400 meter, med 46,84, bak Karabo Sibanda og Alexander Sampao. Hun deltok også på Nigerias stafettlag som kom på 3.-plass på 4 x 400 meter stafett. Han ble tatt ut på Nigerias stafettlag på 4 x 400 meter ved IAAF World Relays 2015, men deltok ikke i mesterskapet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Adekunle Rilwan Fasasi – World Athletics 
(en) Profil hos All-Athletics Arkivert 11. juli 2017 hos Wayback Machine.
Perotis

Perotis er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).


== Utseende ==
Middelsstore, ovale, mer eller mindre metallisk fargede praktbiller.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Palearktis. I Europa forekommer det seks arter, men slekter mangler i Nordvest-Europa.


== Systematisk inndeling ==

Inndelingen følger . Dicercini blir noen ganger plassert i underfamilien furupraktbiller (Chrysochroinae).

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien praktbiller, Buprestoidea
Familien praktbiller, Buprestidae
Underfamilien Buprestinae Leach, 1815
Stammen Dicercini Gistel, 1848
Understammen Dicercina Gistel, 1848
Slekten Perotis Dejean, 1833
Perotis aereiventris Reiche, 1861
Perotis bruckmanni Heer, 1862
Perotis chloranus (Laporte & Gory, 1836)
Perotis cupratus (Klug, 1829)
Perotis hausmanni Heyden, 1862
Perotis laevigatus Massalogo, 1855
Perotis lavateri Heer, 1847
Perotis lugubris (Fabricius, 1777)
Perotis malachitica Abeille de Perrin, 1896 - ofte plassert som en underart av P. xerxes
Perotis margotanus (Novak, 1983)
Perotis planidorsis Liskenne, 1994
Perotis reditus Heyden, 1862
Perotis striatus Spinola, 1837
Perotis susannae (Novak, 1983)
Perotis unicolor (Olivier, 1790)
Perotis xerxes (Marseul, 1865)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Perotis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Perotis hos Fauna Europaea 
(en) Perotis hos NCBI 
(en) Kategori:Perotis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Perotis (Buprestidae) – detaljert informasjon på Wikispecies
Apateum

Apateum er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).


== Utseende ==
Middelsstore, mørke praktbiller uten eller med avdempet metallisk glans. Hodet har en skarpt opphøyet list langs innerkanten av hvert fasettøye. Pronotum har fire buede lengdefurer. Dekkvingene har markerte punktrader og gjerne mønstre dannet av felter av lyse skjell.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Inndelingen følger . Dicercini blir noen ganger plassert i underfamilien furupraktbiller (Chrysochroinae). Disse artene har til tider vært ført til slektene Polybothris eller Psiloptera.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien praktbiller, Buprestoidea
Familien praktbiller, Buprestidae
Underfamilien Buprestinae Leach, 1815
Stammen Dicercini Gistel, 1848
Understammen Dicercina Gistel, 1848
Slekten Apateum Spinola, 1837
Apateum acuminatum (Kerremans, 1898)
Apateum aeneipes (Fairmaire, 1903)
Apateum ambiguum (Thomson, 1878)
Apateum convexum (Laporte & Gory, 1836)
Apateum cribristernum (Fairmaire, 1903)
Apateum davidi (Fairmaire, 1889)
Apateum differens (Kerremans, 1903)
Apateum dissimilis (Thomson, 1878)
Apateum donckieri (Théry, 1905)
Apateum epigraptum (Obenberger, 1942)
Apateum incongruum (Thomson, 1878)
Apateum luczotii (Guérin-Méneville, 1833)
Apateum opistograptis (Obenberger, 1942)
Apateum plicifrons (Fairmaire, 1903)
Apateum protasis (Obenberger, 1942)
Apateum purpureiventre (Fairmaire, 1899)
Apateum quadriplicatum (Thomson, 1878)
Apateum semipolitum (Fairmaire, 1903)
Apateum sexsulcatum (Fairmaire, 1896)
Apateum similis (Kerremans, 1903)
Apateum sordidum (Théry, 1905)
Apateum viriditarsis (Laporte & Gory, 1836)
Apateum waterhousei (Kerremans, 1903)
Apateum xanthostictum (Fairmaire, 1896)
Apateum zivettoides (Fairmaire, 1889)
Apateum zivettum (Klug, 1833)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Apateum i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Apateum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Apateum – detaljert informasjon på Wikispecies
Psiloptera

Psiloptera er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).


== Utseende ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Inndelingen følger . Dicercini blir noen ganger plassert i underfamilien furupraktbiller (Chrysochroinae). Artene i slekten Lampetis ble før også ført til denne slekten.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien praktbiller, Buprestoidea
Familien praktbiller, Buprestidae
Underfamilien Buprestinae Leach, 1815
Stammen Dicercini Gistel, 1848
Understammen Dicercina Gistel, 1848
Slekten Psiloptera Dejean, 1833
Psiloptera acroptera (Pongrácz, 1935)
Psiloptera anilis Gistel, 1857
Psiloptera argyrophora (Perty, 1830)
Psiloptera assimilis (Gory, 1840)
Psiloptera attenuata (Fabricius, 1793)
Psiloptera bicarinata (Thunberg, 1789)
Psiloptera cribrosa (Gory, 1840)
Psiloptera ectinogonioides Cobos, 1963
Psiloptera equestris (Olivier, 1790)
Psiloptera fasciata (Haupt, 1950)
Psiloptera fulgida (Olivier, 1790)
Psiloptera haupti Weidlich, 1987
Psiloptera hoffmanni (Laporte & Gory, 1836)
Psiloptera incerta Weidlich, 1987
Psiloptera johanni Lotte, 1940
Psiloptera kerremansella Obenberger, 1926
Psiloptera maculata (Haupt, 1950)
Psiloptera malleri Cobos, 1969
Psiloptera nattereri Redtenbacher, 1868
Psiloptera olivieri Saunders, 1870
Psiloptera orbignyi Lucas, 1859
Psiloptera ornata (Haupt, 1956)
Psiloptera pardalis (Laporte & Gory, 1836)
Psiloptera pertyi (Laporte & Gory, 1836)
Psiloptera puncticollis (Haupt, 1956)
Psiloptera reichei (Laporte & Gory, 1836)
Psiloptera rubromarginata Chevrolat, 1838
Psiloptera schulzi (Haupt, 1950)
Psiloptera signata (Haupt, 1950)
Psiloptera transversovittata (Haupt, 1950)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Psiloptera i Encyclopedia of Life 
(en) Psiloptera i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Psiloptera hos Fossilworks 
(en) Kategori:Psiloptera – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Psiloptera – detaljert informasjon på Wikispecies
Fremad marsj!

Fremad marsj! var Norges bidrag til Underholdningsfestivalen i Montreux i 1969. Det var et parodisk artistportrett av John Philip Sousa. Programmet var ved Johnny Bergh og Stein Roger Bull.Mesteparten av Fremad marsj! ble produsert i sort-hvitt, men sluttsekvensen med musikkorps på månen ble innspilt i farger. Programmet ble sendt på NRK TV 26. april 1969.


== Medvirkende ==
Rolv Wesenlund
Sverre Holm
Inger Teien
Sidsel Ryen
Gunnar Eide
Marit Hamdahl
Sverre Wilberg
Sissel Osvold
Harmoniorkestret Kærne
Henrik Anker Steen


== Medvirkende korps og kor ==
Kampen Janitsjarorkester. Dirigent: Rolf Myhre
Bispehaugen skolemusikkorps. Dirigent: Rolf Stokke
Bjølsen ungdomskorps, Det Norske Solistkor. Dirigent: Rolf Hovey


== Stab ==
Koreografi: Gene Nettles og Terje Gulbrandsen.
Musikalsk produksjon: Egil Monn-Iversen
Kringkastingsorkestret. Dirigent: Øivind Bergh
Kostymer: Grete Wang
Dekor: Bjørn Næss
Filmfotografer: Ellen Aanesen, Dag Klippenberg, Erling Thurmann-Andersen
Dukkefilm: Ivo Caprino
Trickfilm: Dieter Kriszat
Filmmontasje: Terje Haglund, Bernhard Larsen
Programmet var ved Johnny Bergh og Stein Roger Bull


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fremad marsj! på Internet Movie Database 
(no) Fremad marsj! på NRK TV