jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Aleksander Waagenes

Aleksander Waagenes (født 25. august 1991) er en norsk skøyteløper som deltar i nasjonale og internasjonale konkurranser i hurtigløp på skøyter og representerer Trondhjems Skøiteklub.


== Karriere ==
I midten av desember 2013 ble han tatt ut til Vinteruniversiaden på skøyter i italienske Trentino med skøyteøvelsene i Baselga di Pinè. Og i romjula 2013 under Allround-NM i Asker tok han en 3.-plass på 1 500 m, og sammenlagt en 4.-plass.
Sesongen 2014/15 debuterte han i verdenscupen for seniorer i stevnet som gikk i Berlin i Tyskland.
Sesongen 2016/17 deltok han i kortbane-NM på skøyter i Trondheim hvor han tok sølv bak Einar Agdestein men foran Espen Aarnes Hvammen.


== Sammenlagt i Verdenscupen ==
Oppdatert etter sesongen 2017/18.


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aleksander Waagenes – Speedskatingbase.eu 
(en) Aleksander Waagenes – SpeedSkatingNews.info 
(en) Aleksander Waagenes – SpeedSkatingStats.com 
(en) Aleksander Waagenes – TheSports.org 
(en) Aleksander Waagenes på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
(en) Aleksander Waagenes på SpeedskatingResults.com (personlige rekorder og resultater)
(nl) Aleksander Waagenes på Effesport.nl (noen resultater)
Brynjar H. (intervjuer) (9. november 2014). «Sesongstart: Intervju med Aleksander Waagenes» (norsk). skoyter-15-46-6.origo.no. Besøkt 23. november 2014. 
«Athletes / Waagenes, Aleksander» (engelsk). winteruniversiade2013.sportresult.com/fisu. Besøkt 16. februar 2019.
Arkitektenes hus

Arkitektenes hus i Oslo er en fredet bygning i nyrenessansestil. Den ligger i Josefines gate 34, i utkanten av Homansbyen.
Bygningen eies av AS Arkitektenes hus, som ble stiftet i 1956, da generalforsamlingen i Oslo arkitektforening vedtok å kjøpe den. Aksjonærer er Oslo arkitektforening, Norske arkitekters landsforbund (NAL) og noen enkeltstående arkitekter.
Først i 1964 kunne arkitektene overta hele huset, som nå, femti år senere, inneholder lokaler for Oslo arkitektforening (OAF); Norske arkitekters landsforbund; Arkitektenes Fagforbund (AFAG); Norske interiørarkitekters og møbeldesigneres landsforening (NIL); Norske landskapsarkitekters forening (NLA) og, samt NALs bibliotek og redaksjonene for Arkitektur N og Arkitektnytt,
Arkitektens tegninger viser at bygningen opprinnelig var et bolighus. Det ble oppført i 1877 for to byggherrer, Hedemark og Schønberg. Arkitekt var M.J. Larsen.
Fra 1891 overtok Frøken A. Conradis Pigeskole bygningen. Den er senere brukt av andre skoler, den siste av dem var Steinerskolen, som overtok i 1927, og holdt til der frem mot andre verdenskrig.
Under andre verdenskrig kom bygningen i tysk forvaring, og Politiets passkontor hadde tilhold her.
Den tilhørende nabobygningen, Josefines gate 32, ble oppført under krigen, som skolebygning for Deutsche Schule in Norwegen. Dette er en énetasjes trebygning, med innredet loftsetasje. Denne bygningen er også fredet. Arkitektene flyttet inn her også i 1964. NIL og NLAs administrasjon, samt driftsselskapet Arkitektenes hus.


== Litteratur ==
Brochmann, Odd (1986) - disse arkitektene, s. 60–61. Oslo, Arkitektnytt
Krag, Preben (1964) «Lokalforeningene inn i Arkitektenes Hus». I: Arkitektnytt, s. 274–275. Oslo, Arkitektnytt


== Eksterne lenker ==
(en) Arkitektenes hus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Arkitekturhistorienettstedet arc!s omtale av Josefines gate 34 Besøkt 7. februar 2014
NALs omtale av Josefines gate 34 Besøkt 7. februar 2014
«Arkitektenes hus». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Bjørndalselva kraftverk

Bjørndalselva kraftverk er et vannkraftverk ved Jølstravatnet i Jølster kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 327 meter i Bjørndalselva.
Installert effekt er 5,3 MW. Årsproduksjon er 17 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Asiatouren i landeveissykling 2013–14

Asiatouren i landeveissykling 2013-14 er den 10. sesongen av UCI Asia Tour. Det består av 45 ritt, som går i Asia.
Gjennom sesongen blir poeng utdelt til rytterne etter plassering på etapper, i endagsritt og sluttstilling i ritt. Poeng blir utdelt etter rangering på rittene. Hvert ritt har en kategori som avgjør hvilke lag som kan delta, poeng, i tillegg til at den viser om det er endags eller etappritt:
* Etapperitt: 2.HC, 2.1 og 2.2
* Endagsritt: 1.HC, 1.1 og 1.2


== Rittkalender ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted
Brekkefossen kraftverk

Brekkefossen kraftverk er et vannkraftverk nær Hyen i Gloppen kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 68 meter i Hopselva.
Installert effekt er 3,9 MW på to francisturbiner. Årsproduksjon er 18 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Jelena Volkova

Jelena Pavlovna Volkoa (russisk: Елена Павловна Волкова født 13. juni 1960 i Jekaterinburg) var en sovjetisk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul.
Volkova ble olympisk mester i volleyball under OL 1988 i Seoul. Hun var med på det sovjetiske laget som vant volleyballturneringen for damer foran Peru og Kina. Sovjetunionen vant semifinalen mot Kina med 3 - 0 men og finalen med 3-2 over Peru. Volkova spilte tre kamper i OL-turneringen.


== OL-medaljer ==
1988  Seoul -  Gull i volleyball damer  Sovjetunionen


== Eksterne lenker ==
(en) Elena Volkova – Olympics.com 
(en) Elena Volkova – Olympic.org 
(en) Elena Volkova – Olympedia 
(en) Elena Volkova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Nordre Sogsti naturminne

Nordre Sogsti naturminne, bedre kjent som "Sogstieika", er en stor sommereik som står mellom Sogstiveien og Sogstijordet ved kryss med Bjerkeveien i Frogn kommune i Viken fylke. Eika ble fredet 10. februar 1928.


== Referanser ==
Holbæk amt

Holbæk amt bestod etter 1660 av amtene Kalundborg amt, Sæbygård amt, Dragsholm amt og Holbæk amt. De tre første styrtes sammen allerede i 1671, og i 1793 forentes de alle fire under navnet Holbæk amt. Kjøpstadene Holbæk, Kalundborg og Nykøbing Sjælland kom dog først inn under amtets styring i 1800.
Amtet ble i 1970 slått sammen med Sorø amt til Vestsjællands amt.


== Amtmenn ==
1657 – 1661: Erik Ottesen Banner
1661 – 1662: Henrik Thott
1662 – 1664: Henning Pogwisch
1664 – 1671: Johan Christopher von Körbitz (kun Merløse herred)
1664 – 1664: Henrik Müller (kun Tuse herred)
1664 – 1672: Jørgen Bielke (kun Tuse herred)
1671 – 1683: Jørgen Bielke
1683 – 1707: Tage Thott
1707 – 1727: Johan Christopher von Schönbach
1727 – 1751: Frederik Adeler
1751 – 1768: Joachim Hartwig Johann von Barner
1768 – 1770: Eiler Christopher von Ahlefeldt
1770 – 1771: Carl Adolph Rantzau
1771 – 1781: Bartholomæus de Cederfeld
1781 – 1804: Michael Herman Løvenskiold
1804 – 1808: Frederik Adeler
1808 – 1811: Christian Cornelius Lerche
1811 – 1815: Herman Løvenskiold
1815 – 1831: Frederik Christian Julius Knuth
1831 – 1848: Mathias Vilhelm Moltke
1848 – 1848: Peter Georg Bang
1848 – 1849: Fritz Brun (konstitueret)
1849 – 1867: Christian Pløyen
1873 – 1886: C.L.A. Benzon
1886 – 1898: Carl Steen Andersen Bille
1899 – 1900: Nicolai Reimer Rump
1900 – 1906: Vilhelm Peter Schulin
1906 – 1915: Emil Ammentorp


== Se også ==
Kirker i Holbæk amt
Herregårder i Holbæk amt


== Kilder ==
Sogn-Herred-Amt, særnummer af Slægt&Data, 1998, ISBN 87-90044-02-9
Trap Danmark 4. udgave 1920
J. Bloch: Stiftamtmænd og amtmænd i kongeriget Danmark og Island 1660-1848 (1895).www.archive.org
Valentina Ogijenko

Valentina Vitaljevna Ogiyenko (russisk: Валентина Витальевна Огиенко født 26. mai 1965 i Krasnodar) var en sovjetisk og russisk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul, 1992 i Barcelona og 1996 i Atlanta.
Ogijenko ble olympisk mester i volleyball under OL 1988 i Seoul. Hun var med på det sovjetiske laget som vant volleyballturneringen for damer foran Peru og Kina. Sovjetunionen vant semifinalen mot Kina med 3 - 0 men og finalen med 3-2 over Peru. Ogijenko spilte fem kamper i OL-turneringen.


== OL-medaljer ==
1988  Seoul -  Gull i volleyball damer  Sovjetunionen
1992  Barcelona -  Sølv i volleyball damer  SUS


== Eksterne lenker ==
(en) Valentina Ogijenko – Olympics.com 
(en) Valentina Ogijenko – Olympic.org 
(en) Valentina Ogijenko – Olympedia 
(en) Valentina Ogijenko – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Marina Kumysh

Marina Evgenjevna Kumysh (russisk: Марина Евгеньевна Кумыш født 27. desember 1964 i Moskva) var en sovjetisk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul.
Kumysh ble olympisk mester i volleyball under OL 1988 i Seoul. Hun var med på det sovjetiske laget som vant volleyballturneringen for damer foran Peru og Kina. Sovjetunionen vant semifinalen mot Kina med 3 - 0 men og finalen med 3-2 over Peru. Kumysh spilte én kamp i OL-turneringen.


== OL-medaljer ==
1988  Seoul -  Gull i volleyball damer  Sovjetunionen


== Eksterne lenker ==
(en) Marina Kumysh – Olympedia 
(en) Marina Kumysh – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Tatjana Sidorenko

Tatjana Ivanovna Sidorenko (russisk: Татьяна Ивановна Сидоренко født 4. juli 1966 i Moskva) var en sovjetisk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul.
Sidorenko ble olympisk mester i volleyball under OL 1988 i Seoul. Hun var med på det sovjetiske laget som vant volleyballturneringen for damer foran Peru og Kina. Sovjetunionen vant semifinalen mot Kina med 3 - 0 men og finalen med 3-2 over Peru. Sidorenko spilte fem kamper i OL-turneringen.


== OL-medaljer ==
1988  Seoul -  Gull i volleyball damer  Sovjetunionen


== Eksterne lenker ==
(en) Tatjana Sidorenko – Olympedia 
(en) Tatjana Sidorenko – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Ellingsrud naturminne

Ellingsrud naturminne er en stor eik som står på et friområde mellom Sætreveien og Industriveien i Ski i Nordre Follo kommune. Eika ble fredet 30. mai 1961.


== Referanser ==
Maribo amt

Maribo amt ble samlet i 1803 med utgangspunkt i Maribo amt, Halsted amt, Ålholm amt og Nykøbing amt. I 1970 ble Maribo amt slått sammen med Præstø amt til Storstrøms amt.
Maribo amt omfattet Lolland-Falster med tilliggende øyer (samlet areal 1775,3 km² i 1906), og var inndelt i seks herreder: Falsters Nørre herred, Falsters Sønder herred, Fuglse herred, Lollands Nørre herred, Lollands Sønder herred og Musse herred - de to første på Falster, de fire andre på Lolland. I amtets område lå kjøpstadene Maribo, Nakskov, Nykøbing Falster, Nysted, Rødby, Sakskøbing og Stubbekøbing.
Tross amtets navn bodde ikke amtmannen i Maribo, men i Nykøbing.
I det danske systemet for kjennemerke for motorkjøretøy hadde Maribo amt bokstaven L fra 1903 til 1958, og da systemet dette året ble omlakt, fikk Nykøbing Falster LA, Sakskøbing LE, Nysted LK, Rødby LN, Maribo LR og Nakskov LU.


== Amtmenn ==
1737 – 1763: Christian Frederik Raben
1804 – 1811: Caspar Wilhelm von Munthe af Morgenstierne
1811 – 1814: Hans Wilhelm Cederfeld de Simonsen
1885 – 1886: Iver Emil Hermann William Unsgaard
1890 – 1903: Conrad Alexander Fabritius de Tengnagel
1903 – 1912: Gustav Hakon Valdemar Feddersen
1912 – 19??: Waldemar Oxholm


== Kilder ==
Maribo Amt i Prosjekt Runeberg


== Se også ==
Kirker i Maribo amt
Herregårder i Maribo amt
Irina Parkhomsjuk

Irina Vladimirovna Parkhomsjuk (russisk: Ирина Владимировна Пархомчук født 15. mai 1965 i Jekaterinburg) var en sovjetisk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul.
Parkhomsjuk ble olympisk mester i volleyball under OL 1988 i Seoul. Hun var med på det sovjetiske laget som vant volleyballturneringen for damer foran Peru og Kina. Sovjetunionen vant semifinalen mot Kina med 3 - 0 men og finalen med 3-2 over Peru. Parkhomsjuk spilte fem kamper i OL-turneringen.


== OL-medaljer ==
1988  Seoul -  Gull i volleyball damer  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Irina Parkhomsjuk – Olympics.com 
(en) Irina Parkhomsjuk – Olympic.org 
(en) Irina Parkhomsjuk – Olympedia 
(en) Irina Parkhomsjuk – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Irina Parkhomsjuk – European Volleyball Confederation 
(en) Irina Parkhomsjuk – World of Volley 
(it) Irina Parkhomsjuk – Lega Pallavolo Serie A (kvinner)
Tatjana Krajnova

Tatjana Aleksandrovna Krajnova (russisk: Татьяна Александровна Крайнова født 7. juni 1967 i St. Petersburg) var en sovjetisk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul.
Krajnova ble olympisk mester i volleyball under OL 1988 i Seoul. Hun var med på det sovjetiske laget som vant volleyballturneringen for damer foran Peru og Kina. Sovjetunionen vant semifinalen mot Kina med 3 - 0 men og finalen med 3-2 over Peru. Krajnova spilte én kamp i OL-turneringen.


== OL-medaljer ==
1988  Seoul -  Gull i volleyball damer  Sovjetunionen


== Eksterne lenker ==
(en) Tatjana Krajnova – Olympics.com 
(en) Tatjana Krajnova – Olympic.org 
(en) Tatjana Krajnova – Olympedia 
(en) Tatjana Krajnova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Olga Shkurnova

Olga Dmitrijevna Shkurnova (russisk: Ольга Дмитриевна Шкурнова født 23. mars 1962 i Odessa i nåværende Ukraina) var en sovjetisk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul.
Shkurnova ble olympisk mester i volleyball under OL 1988 i Seoul. Hun var med på det sovjetiske laget som vant volleyballturneringen for damer foran Peru og Kina. Sovjetunionen vant semifinalen mot Kina med 3 - 0 men og finalen med 3-2 over Peru. Shkurnova spilte to kamper i OL-turneringen.


== OL-medaljer ==
1988  Seoul -  Gull i volleyball damer  Sovjetunionen


== Eksterne lenker ==
(en) Olga Shkurnova – Olympics.com 
(en) Olga Shkurnova – Olympic.org 
(en) Olga Shkurnova – Olympedia 
(en) Olga Shkurnova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Ekebo/Eikheim naturminne

Ekebo/Eikheim naturminne er to områder med eikeskog på tilsammen 51 daa, ved Nesodden prestegård øst på Nesodden i Viken fylke. Områdene er bare skilt av veien mellom Nesodden kirke og Fjellstrand. Eikeskogen ble fredet 4. september 1959, og skal etter verneforskriften behandles som parkskog.


== Referanser ==
Marina Nikulina

Marina Anatoljevna Nikulina (russisk: Марина Анатольевна Никулина født 3. mars 1963 i Bratsk, død 4. november 2015 i Moskva) var en sovjetisk og russisk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul, 1992 i Barcelona og 1996 i Atlanta.
Nikulina ble olympisk mester i volleyball under OL 1988 i Seoul. Hun var med på det sovjetiske laget som vant volleyballturneringen for damer foran Peru og Kina. Sovjetunionen vant semifinalen mot Kina med 3 - 0 men og finalen med 3-2 over Peru. Nikulina spilte fem kamper i OL-turneringen.


== OL-medaljer ==
1988  Seoul -  Gull i volleyball damer  Sovjetunionen
1992  Barcelona -  Sølv i volleyball damer  SUS


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marina Pankova – Olympics.com 
(en) Marina Pankova – Olympic.org 
(en) Marina Pankova – Olympedia 
(en) Marina Pankova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Marina Pankova – European Volleyball Confederation 
(it) Marina Pankova – Lega Pallavolo Serie A (kvinner)
Olga Krivoshejeva

Olga Juryevna Krivoshejeva (russisk: Ольга Юрьевна Кривошеева født 15. mai 1961 i Almaty i nåværende Kasakhstan) var en sovjetisk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul.
Krivoshejeva ble olympisk mester i volleyball under OL 1988 i Seoul. Hun var med på det sovjetiske laget som vant volleyballturneringen for damer foran Peru og Kina. Sovjetunionen vant semifinalen mot Kina med 3 - 0 men og finalen med 3-2 over Peru. Krivoshejeva spilte tre kamper i OL-turneringen.


== OL-medaljer ==
1988  Seoul -  Gull i volleyball damer  Sovjetunionen


== Eksterne lenker ==
(en) Olga Krivoshejeva – Olympics.com 
(en) Olga Krivoshejeva – Olympic.org 
(en) Olga Krivoshejeva – Olympedia 
(en) Olga Krivoshejeva – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Svetlana Korijtova

Svetlana Vadimovna Korijtova (russisk: Светлана Вадимовна Корытова født 24. mars 1968 i Jekaterinburg) var en sovjetisk og russisk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul og 1992 i Barcelona.
Korijtova ble olympisk mester i volleyball under OL 1988 i Seoul. Hun var med på det sovjetiske laget som vant volleyballturneringen for damer foran Peru og Kina. Sovjetunionen vant semifinalen mot Kina med 3 - 0 men og finalen med 3-2 over Peru. Korijtova spilte én kamp i OL-turneringen.


== OL-medaljer ==
1988  Seoul -  Gull i volleyball damer  Sovjetunionen
1992  Barcelona -  Sølv i volleyball damer  SUS


== Eksterne lenker ==
(en) Svetlana Korijtova – Olympics.com 
(en) Svetlana Korijtova – Olympic.org 
(en) Svetlana Korijtova – Olympic.org 
(en) Svetlana Korijtova – Olympedia 
(en) Svetlana Korijtova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Irina Smirnova

Irina Anatoljevna Smirnova (russisk: Ирина Анатольевна Смирнова født 3. august 1968 i Jekaterinburg) var en sovjetisk og russisk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul, 1992 i Barcelona og 1996 i Atlanta.
Smirnova ble olympisk mester i volleyball under OL 1988 i Seoul. Hun var med på det sovjetiske laget som vant volleyballturneringen for damer foran Peru og Kina. Sovjetunionen vant semifinalen mot Kina med 3 - 0 men og finalen med 3-2 over Peru. Smirnova spilte fem kamper i OL-turneringen.


== OL-medaljer ==
1988  Seoul -  Gull i volleyball damer  Sovjetunionen
1992  Barcelona -  Sølv i volleyball damer  SUS


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Irina Iltsjenko – Olympics.com 
(en) Irina Iltsjenko – Olympic.org 
(en) Irina Iltsjenko – Olympedia 
(en) Irina Iltsjenko – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(it) Irina Iltsjenko – Lega Pallavolo Serie A (kvinner)
Jelena Tsjebukina

Jelena Vasiljevna Tsjebukina (russisk: Елена Васильевна Чебукина født 11. oktober 1965 i Balqash i nåværende Kasakhstan) var en sovjetisk, russisk og kroatisk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul, 1992 i Barcelona og 2000 i Sydney.
Tsjebukina ble olympisk mester i volleyball under OL 1988 i Seoul. Hun var med på det sovjetiske laget som vant volleyballturneringen for damer foran Peru og Kina. Sovjetunionen vant semifinalen mot Kina med 3 - 0 men og finalen med 3-2 over Peru. Tsjebukina spilte fem kamper i OL-turneringen.


== OL-medaljer ==
1988  Seoul -  Gull i volleyball damer  Sovjetunionen
1992  Barcelona -  Sølv i volleyball damer  SUS


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jelena Tsjebukina – Olympics.com 
(en) Jelena Tsjebukina – Olympics.com 
(en) Jelena Tsjebukina – Olympics.com 
(en) Jelena Tsjebukina – Olympic.org 
(en) Jelena Tsjebukina – Olympic.org 
(en) Jelena Tsjebukina – Olympic.org 
(en) Jelena Tsjebukina – Olympedia 
(en) Jelena Tsjebukina – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jelena Tsjebukina – World of Volley 
(it) Jelena Tsjebukina – Lega Pallavolo Serie A (kvinner)
Vavtrudnesmål

Vavtrudnesmål (norrønt: Vafþrúðnismál) er et av diktene i den norrøne diktsamlingen Den eldre Edda og  handler om Odins ferd til jotnen Vavtrudne for å få rede på hvem av de to som er den klokeste. Diktet er tatt med blant de 32 Edda-diktene i manuskriptet Codex Regius. Det regnes blant kunnskapsdiktene i Edda, i motsetning til heltediktene


== Handling ==
Diktet kan deles i tre deler. Det innledes med en samtale mellom Odin og hans hustru Frigg om at Odin må oppsøke jotnen Vavtrudne for å finne ut om han er like klok og kunnskapsrik som Odin selv. Frigg råder ham fra å dra, men Odin må dra for han tåler ikke tanken på at noen er hans jevnbyrdige i kløkt.
Etter de fem innledende vers drar Odin til jotnens hall og presenterer seg for Vavtrudne som «vandreren» («Gagnráðr») og de går i gang med å spørre hverandre ut om navn på ulike mytologiske figurer og andre mytologiske forhold. Ingen klarer å sette den andre fast, og i diktets siste del er det Odin som stiller spørsmålene. Til slutt må vandreren stille spørsmål om hva Odin hvisket sin sønn Balder i øret da han ble båret til likbålet. Her måtte Vavtrudne gi opp, for det visste ingen. Samtidig forsto nå Vavtrudne hvem han samtalte med – ingen andre enn den som selv hvisket det kunne vite svaret. «Ingen det véd, hvad i øre du, sagde din søn i old;». Finnur Jónsson hevder at Vavtrudne måtte dø for dette, jamfør jotnens sluttord i siste vers «med feig (til døden hjemfalden) mund jeg, mælte min visdom og om Ragnarok. Øved mod Oden, jeg min ordkløgt nu, evig du visest er!»


== Diktets opprinnelse ==
Diktet antas å være nedskrevet rundt 1270, men er sannsynligvis diktet tidligere og overlevert muntlig. Den islandske filologen Fínnur Jónsson tidfester diktet til 10. århundre ut fra det fullstendig hedenske innholdet. Jónsson tidfester det nærmere til å være relativt gammelt og fra århundrets første del ut fra at det nevner at jotnenes stamfar hadde seks hoder. I yngre Edda-dikt, som Hymeskvadet, hadde jotnene opptil 900 hoder.


== Versemål ==
Diktet har 55 vers og regnes for å være fullstendig bevart. Diktet er skrevet i versemålet ljodahått (norrønt: ljóðaháttr) med seks linjers vers i to seksjoner hvor det er to kortlinjer fulgt av en langlinje. Det er benyttet stavrim. Jónsson regner diktet som «i teknisk henseende fortræffeligt» med god evne til å karakterisere personene med få ord og holde fast ved personkarakteristikkene. Diktet er oversatt både til riksmål (av Gustav Antonio Gjessing) og til nynorsk (av Ivar Mortensson-Egnund).

Ráð þú mér nú, Frigg,
alls mik fara tíðir
at vitja Vafþrúðnis;
forvitni mikla
veð ek mér á fornum stöfum
við þann inn alsvinna jötun.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vavtrudnesmål på norrønt (etter Guðni Jónsson)
Vavtrudnesmål på riksmål (etter Gustav Antonio Gjessing)
Vavtrudnesmål på nynorsk (etter Ivar Mortensson-Egnund)
Præstø amt

Præstø amt ble dannet ved en sammenslåing av først Tryggevælde amt og Vordingborg amt, i 1750, og i 1803 ble også Møn amt inkludert.
Amtet ble i 1970 lagt sammen med Maribo amt inn til Storstrøms amt.


== Amtmenn ==
1803 – 1808: Rudolph Bielke
1808 – 1823: Christian Conrad Sophus Danneskiold-Samsøe
1823 – 1824: Ehrenreich Kristoffer Ludvig Moltke
1824 – 1831: Sigismund Ludvig Schulin
1831 – 1836: Hans Schack Knuth
1836 – 1836: Jens Andreas Graah
1837 – 1849: Johan Ferdinand de Neergaard
1849 – 1885: Fritz Brun (konstituert det første år)


== Se også ==
Kirker i Præstø amt


== Referanser ==


== Kilder ==
Sogn-Herred-Amt, særnummer af Slægt&Data, 1998, ISBN 87-90044-02-9
Præstø Amt i Prosjekt Runeberg
Trap Danmark 4. udgave 1921
J. Bloch: Stiftamtmænd og amtmænd i kongeriget Danmark og Island 1660-1848 (1895).www.archive.org
Eintveitbrua

Eintveitbrua er ei veibru i Etne kommune i Hordaland. Den er spesiell fordi det aldri ble bygd tilførselsveier til den, og brua har stått bortgjemt og uten trafikk siden den ble bygget.
Brua av betong er ca. 25 meter lang og har to kjørefelt. Den går over Eintveitelva mellom de nå fraflyttede småbrukene Eintveit og Bjelland på nordvestsida av Åkrafjorden. Daværende Skånevik kommune bevilget i 1956 penger til å bygge bru over Eintveitelva med tilførselsveier, som en del av en veiforbindelse på nordsida av Åkrafjorden. Brua skulle være så bred at rutebussen skulle kunne holde 40 km/t over den. Byggingen startet i 1958 og brua sto ferdig i 1962. Veien ble imidlertid aldri bygget, og brua ble aldri tatt i bruk av annet enn tilfeldige turgåere.
NRK laget vinteren 2014 en reportasje om brua. Med helikopter ble det fløyet inn to biler som kjørte over brua etter at den var blitt «åpnet» av sogneprest Harald Eintveit, som vokste opp på Eintveit.


== Eksterne lenker ==
NRK: Ei 52 år forseinka bruopning (3. februar 2014, oppdatert 7. februar 2014)
NRK: – Dette var ein vill reportasjeidé (7. februar 2014)