jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Karl Høie

Karl Henrik Høie (født 17. mars 1868, død 8. januar 1939) var en norsk murmester og arkitekt.
Høie etablerte egen praksis i Kristiania i 1894 og tegnet mange leiegårder under byggeboomen på 1890-tallet, ikke minst på østkanten. De er gjerne holdt i tidens nyrenessanse/nybarokk med blanding av pussede og upussede flater. Noen gårder har et drag av jugendstil. Nærmere århundreskiftet tegnet Høie også noe mer luksuriøse leiegårder på vestkanten.
Etter krakket i 1899 tegnet Høie en rekke villaer og leiegårdsvillaer på vestkanten, det være seg i mur eller tre. Etter ca. 1910 var de fleste av tre.
I tillegg til arkitektvirket var Høie underoffiser i Ingeniørvåpenet. Han ble uteksaminert fra ingeniørvåpenets skole i 1891 og var sersjant fra 1893 til han fratrådte i 1900. Han var dessuten medlem av flere kommunale utvalg.


== Bygninger i utvalg ==
(Alle i det nåværende Oslo)

Bygård i Fredensborgveien 17 (1894)
Bygård i Markveien 38 (1894)
Bygård i Wilses gate 10 (1894)
Bygårder i Sverdrups gate 14 og 16 (1896)
Bygård i Bernt Ankers gate 2 (1896)
Bygård i Briskebyveien 26 1897)
Bygård i Conradis gate 8 (1897)
Bygård i Ebbells gate 2 og 4 (1897)
Bygårder i Elisenbergveien 9 og 11 (1897)
Bygård i Tostrups gate 24 (1898)
Bygård i Sverdrups gate 22 (1898; i 1995 fornyet etter økologiske prinsipper for OBOS ved GASA AS)
Misjonshotellet Augustin i Tollbugata 24 (1898–1900)
Bygård i Camilla Colletts vei 9 (1899)
Hjortlandgården, Markveien 59 (1899)
Bygård i Hagegata 39 (1899)
Bygård i Kjølberggata 24 (1899)
Dobbeltvilla i Lyder Sagens gate 22 (1901; her holdt Bjørknes Privatskole til en periode)
Villaleiegård i Kirkeveien 7 (1902)
Villa i Eckersbergs gate 16 (1902, ominnredet til tomannsbolig 1980)
Villaer i Nordraaks gate 24 og 26 (1902)
Villaer i Nordraaks gate 12 og 14 (1903)
Villa i Thomas Heftyes gate 14 (1903)
Villa i Thomas Heftyes gate 22 (1904)
Villaer Gyldenløves gate 44 (1903), 46 (1904), 48 (1905) og 51 (1907)
Villaer Madserud allé 2, 4, 6 og 24 (1910)
Våningshus og uthus på Munkerud gård (1911)
Villa i Aschehougs vei 6 (1914)
Tilbygg til det første Folkets hus, Youngs gate 13 (1914, revet 1954)
Villa i Brannfjellveien 110 (1916)
Villa i Starveien 4 (1922)
Villa i Holmenkollveien 120 (1924)
Kombinert bolig- og forretningseiendom i Etterstadgata 9 oppført for Oslo Samvirkelag (1926)


== Referanser ==


== Kilder ==
Geir Tandberg Steigan: Karl Henrik Høie (1868–1939) (Arkitekturhistorie.no, kilde til verksliste med mindre annet er nevnt)
Karl Henrik Høie på Historier.no
Midnattssol (TV-serie)

Midnattssol (svensk tittel: Midnattssol, fransk tittel: Jour polaire) er en svensk-fransk thrillerserie som har gått på TV siden 2016.


== Rolleliste ==
Leïla Bekhti :  Kahina Zadi 
Gustaf Hammarsten : Anders Harnesk
Peter Stormare : Burlin


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
SVTs programsider
(en) Midnattssol på Internet Movie Database 
(no) Midnattssol på NRK TV
Gilbert Melville Grosvenor

Gilbert Melville Grosvenor (født 5. mai 1931) ble president og leder av National Geographic Society etter å ha fungert som redaktør av National Geographic. I 2011 trakk han seg tilbake etter 23 år som leder av NGS.Grosvenor har mottatt 14 æresdoktorat og Presidentens Frihetsmedalje i 2005 for sitt fremme av geografi og utdanning. «Etter hvert som verden blir mindre blir vi mer og mer avhengige av hverandre i vårt daglig liv, vårt lands fremtidige er helt avhengig av vår evne til å se sammenhenger mellom oss selv og våre globale naboer» fortalte Grosvenor en journalist.


== Biografi ==
Gilbert Melville Grosvenor ble født i Washington, D.C, som sønn av Melville B. Grosvenor og oldebarn til Alexander Graham Bell. Han tok en bachelorgrad i psykologi ved Yale University i 1954. Mens han studerte deltok han som frivillig i Nederland for å hjelpe etter Nordsjø-flommen i 1953 og skrev en artikkel som ble publisert i National Geographic. «Although I'm not sure I realized it at the time, it changed my life,» fortalte Grosvenor en journalist «I discovered the power of journalism. And that's what we are all about—recording those chronicles of planet Earth.» Han ble så ansatt som fotoredaktør.
I 1970 begynte Grosvenor som redaktør for National Geographic Magazine. Han var redaktør frem til 1980, da han ble president for National Geographic Society. (NGS)
Etter han ble pensjonist i 1996 ble han vært styreformann i NGS, så vel som honorær direktør i The Explorers Club.
I 1996 ble Grosvenor tildelt en Gullmedalje av Royal Canadian Geographical Society og Scottish Geographical Medal av Royal Scottish Geographical Society.Grosvenor fikk Presidentens frihetsmedalje, den høyeste sivile utmerkelse i  United States, overrakt av President George W. Bush 23. juni 2004.


== Artikler (utvalg) ==
«The Water Crisis,» Huffington Post
«Bali of the Back Roads,» National Geographic Magazine, November, 1969.


== Referanser ==

Slektsforskning: Etterkommere av John Grosvenor
Brasil under Panamerikanske vinterleker 1990

Brasil under Panamerikanske vinterleker 1990. Brasil deltok i de Panamerikanske leker som ble arrangert i Las Leñas, Argentina i perioden 16. og 22. september 1990.


== Medaljer ==


== Eksterne lenker ==
World, Continental and Intercontinental Games
About the Games Pan American Games Arkivert 19. oktober 2016 hos Wayback Machine.
Argentina under Panamerikanske vinterleker 1990

Argentina under Panamerikanske vinterleker 1990. Argentina deltok i de Panamerikanske leker som ble arrangert i Las Leñas, Argentina i perioden 16. og 22. september 1990.


== Medaljer ==


== Eksterne lenker ==
World, Continental and Intercontinental Games
About the Games Pan American Games Arkivert 19. oktober 2016 hos Wayback Machine.
To Kill a Mockingbird

To Kill a Mockingbird kan vise til:

Drep ikke en sangfugl (orig. To Kill a Mockingbird), roman fra 1960 av Harper Lee
Drep ikke en sangfugl (film) (orig. To Kill a Mockingbird), amerikansk film fra 1962
Nibelungen (film)

Nibelungen (originaltittel: Die Nibelungen) er et tysk stumfilm-eventyr i to deler fra 1924 regissert av Fritz Lang.
Filmen ble i Tyskland først vist i to deler, Siegfried og Kriemhilds Rache, på 143 og 145 minutter respektivt.
I Norge ble de to delene vist nedklippet til én film. Aftenposten skrev 28. april 1925: "Den tyske film er her i Norge forkortet til under halvparten av dens længde. D.v.s. av de 8000 meter er det bare blit vel 3000 igjen." Om hva som ble fjernet nevnes; "Det heter at alle detaljer i filmen - detaljer som er mere nødvendig for tyskere end for et norsk publikum - er fjernet."Filmen hadde norsk premiere 25. april 1925 og ble distribuert av UFA.


== Medvirkende ==
Paul Richter – Siegfried
Margarete Schön – Kriemhild
Hans Adalbert Schlettow – Hagen von Tronje
Theodor Loos – kong Gunther
Hanna Ralph – Brunhild
Rudolf Klein-Rogge – kong Etzel
Rudolf Rittner – markgreve Rüdiger von Bechlarn
Bernhard Goetzke – Volker von Alzey
Gertrud Arnold – dronning Ute
Hans Carl Müller – Gerenot
Erwin Biswanger – Giselher
Frida Richard – runepiken
Hardy von Francois – Dankwart
Georg John:
smeden Mime
Alberich, Nibelungen
Blaodel, Etzels bror
Georg Jurowski – presten
Iris Roberts: en adelig gutt
Fritz Alberti – Dietrich von Bern
Hubert Heinrich – spillemannen Werbel
Georg August Koch – Hildebrandt
Annie Röttgen – Dietlind


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nibelungen på Internet Movie Database 
(en) Nibelungen på Rotten Tomatoes
Trygve Dalseg

Olav Trygve Dalseg (født 15. september 1898, død 12. april 1987) var en norsk forretningsmann og markedsfører.
Han ble født i Ringebu i Gudbrandsdalen. Han arbeidet i Hjemmet og Morgenbladet samt var involvert i film, bl.a. var han produsent for den nå tapte Strandhugg paa Kavringen, før han startet en karriere innen markedsføring og reklame. Han hadde en tid et eget markedsføringsbyrå kalt Dalseg Markedsføring. Han var også tilknyttet Institutt for Markedsføring og var æresmedlem av  Reklamebyråforeningen (i dag en del av Kreativt Forum) som eide Instituttet. Han fikk en æres-medalje fra de nordiske forbund i 1956. Allerede i 1947 ble han hedret med  St. Olavs Orden for sin innsamlingsaksjon for Nasjonalhjelpen. Han døde i 1987.


== Referanser ==
Gaius (jurist)

Gaius var en romersk jurist som levde omkring midten av 100-tallet e.Kr. Han er kjent som forfatteren av Institusjonene.
Lite er kjent om Gaius' liv, ikke engang det fulle navnet hans. Ut av verkene hans kan man slutte seg til at han var virksom under keiserne Hadrian, Antoninus Pius, Marcus Aurelius og Commodus; altså må verkene være skrevet mellom 130 og 180.
Han tilhører den klassiske perioden i romersk rettsvitenskap. Etter sin død ble han regnet som en autoritet, og  i sitatloven fra året 426, under keiserne Theodosius II og Valentinianus III, nevnes han som en av de fem juristene (de andre var Papinianus, Ulpianus, Modestinus og Iulius Paulus) som skulle siteres og legges til grunn for rettsavgjørelsene.
Gaius er forfatter til Institusjonene, en fullstendig sammenfatning av elementene i romerretten. Verket var regnet som tapt helt til Barthold Georg Niebuhr i 1816 oppdaget en nesten fullstendig avskrift på en palimpsest i Verona. Teksten kaster lys på mange områder av romerretten som før oppdagelsen hadde vært dunkle. I antikken ble skriftet tatt opp i Corpus iuris civilis og har gjennom institusjonssystemet også satt sitt preg på moderne kodifikasjoner, for eksempel den franske Code civil.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Jacob Jorstad (overs.): Gaius institusjoner. Oslo: Universitetsforlaget, 1959
Erik Anners: Den europeiske rettens historie. Oslo: Universitetsforlaget, 1983
Rudolf von Jhering

Rudolf von Jhering (født 22. august 1818 i Aurich, død 17. september 1892) var en tysk jurist.
Jhering stammet fra en østfrisisk juristfamilie. Han studerte i Heidelberg, Göttingen, München og Berlin, og fikk doktorgraden i 1842. Han var professor ved flere tyske universiteter før han i 1872 mottok en kallelse til Universitetet i Göttingen, hvor han ble livet ut.
Jherings hovedverk er de ufullendte Der Geist des römischen Rechts auf den verschiedenen Stufen seiner Entwicklung og Der Zweck im Recht. Han var til å begynne med påvirket av den historiske skolen innen rettsvitenskapen, men kom etterhvert til å gå over til en sosiologisk oppfattelse av retten, der han la vekt på rettens sosiale funksjon. Han regnes derfor som stamfar til den moderne rettssosiologien.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Alexander Hollerbach: «Ihering, Rudolf von.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 10, Duncker & Humblot, Berlin 1974, ISBN 3-428-00191-5, s. 123 f. (digitalisering).
Skottgränd

Skottgränd er et smug i Gamla stan i Stockholm, som går fra Österlånggatan ned til Skeppsbron. Nærmeste parallellgate i nord er Brunnsgränd og i sør Stora Hoparegränd.


== Historikk ==
Navnet Skottgränd begynte man å bruke på slutten av 1500-tallet. Det er på denne tiden at flere innflyttede engelskmenn, skotter og hollendere begynner å bosette seg ved smuget og blir huseiere der. Smuget nevnes første gang som Skottegrändenn i 1597, og som Skåttegrändhenn i 1606.Navnets opprinnelse er uvisst, men det er mest trolig at en betegnelse på en person skjuler seg i førsteleddet Skott- (Skotte-). Skotter har bedrevet forretningsvirksomhet i smuget. I 1608 erkjenner en tyv at han «25 par handskar hafwer han stulidt vthur en schottebodh här i stadhenn, östantill vthj Skottegränd».Bygningen i Skottgänd 6 er fra 1600- eller tidlig 1700-tall og har fortsatt intakt den opprinnelige heisanordningen og alle vareluker, en for hver etasje. Huset er et statlig byggnadsminne. Ved Skottgränd 9 ligger Källaren Stralsund, som har aner fra 1502.


== Bilder ==

		
		


== Se også ==
Gater og torg i Gamla stan


== Referanser ==


== Litteratur ==
Stahre, Nils-Gustaf; Fogelström, Per Anders (1986). Stockholms gatunamn: innerstaden. Monografier utgivna av Stockholms stad (återtryck av del av 1:a upplagan). Stockholm: Liber/Allmänna förlaget. Libris 7269073. ISBN 91-38-90777-1


== Eksterne lenker ==
(en) Skottgränd – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(sv) Stockholmskällan har multimedia som gjelder Skottgränd
Imshaug stavkirke

Imshaug stavkirke var en tidligere kirke. Den lå ved gården Imshaug i Sørum, ikke langt fra Blakersund. Den var viet til jomfru Maria morgenen etter Blasi dag, altså 4. februar. Kirken er omtalt som Imishaughs kirkia i Biskop Eysteins jordebok (ca. 1400). Det antas at kirken ble nedlagt før eller omkring reformasjonen, for biskop Jens Nilssøn omtaler i sin visitasskildring Imisshoug capel som «aldeles øde».


== Gjenstander fra kirken ==
Tre bevarte planker fra den nedlagte kirken tyder på at det dreide seg om en stavkirke. Den ene planken, som har vært brukt i et stabbur, har rankeutskjæringer og er nå i Kulturhistorisk museum i Oslo, mens de to andre fortsatt finnes lokalt på gården. Et bevart hjulkors viser at det var kirkegård på stedet.


== Referanser ==


== Kilder ==
Imshaug, forsvunnet kirke i Norges kirker


== Eksterne lenker ==
«Imshaug stavkirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Stora Hoparegränd

Stora Hoparegränd er et smug i Gamla stan i Stockholm. Det går mellom Skeppsbron og Österlånggatan. Fra Österlånggatan kommer man inn i smuget via et lavt hvelv. Mot nord ligger Pollux-kvartalet og mot syd Castor-kvartalet.
Stora Hoparegränd har fått sitt navn fra Michel Hopare (eller Hoper) som hadde et smug i byens østre del oppkalt etter seg allerede i 1550. Samme manns enke omtales i 1566 da hun stod oppført i et hus i «salig Michel Hopares gränd». Siden det finnes to smug med nesten samme navn, Lilla Hoparegränd og Stora Hoparegränd så er det uklart hvilket det gjelder. Hopare var et etternavn av hollandsk opprinnelse. Hopare var også en yrkesbetegnelse, trolig med betydningen «tunnbindare» eller «tillverkare av tunnband».Ved Stora Hoparegränd 6, i Pollux 11 ligger Vindragarlagets hus. Bygningen, som er et statlig byggnadsminne, ble oppført mellom 1585 og 1602, og ble ombygd ca 1640 og modernisert i 1747. Huset har Stockholms eneste bevarte trappegavl med heisanordning og vareluker.Mot Skeppsbron 22, i Pollux 1 ligger Hobelinska huset oppført i 1670, sannsynligvis etter Nicodemus Tessin d.e.s tegninger for handelsmannen Johan Paul Hobelin. 
Mot Skeppsbron 24, i Castor 1 finnes Dångerska huset, som var et av de første husene som ble oppført langs den nyanlagte paradegaten. Handelsmannen Robert Rind var den første som fikk sitt skjøte den 6. november 1630 og lot bygge huset i enkel renessansestil.

		


== Se også ==
Gater og torg i Gamla stan


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hall, Thomas (1999). Huvudstad i omvandling - Stockholms planering och utbyggnad under 700 år. Källström, Gunnar (illustratör). Stockholm: Sveriges Radios förlag. Libris 7409712. ISBN 91-522-1810-4
Stahre, Nils-Gustaf; Fogelström, Per Anders (1986). Stockholms gatunamn: innerstaden. Monografier utgivna av Stockholms stad (återtryck av del av 1:a upplagan). Stockholm: Liber/Allmänna förlaget. Libris 7269073. ISBN 91-38-90777-1


== Eksterne lenker ==
(en) Stora Hoparegränd – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(sv) Stockholmskällan har multimedia som gjelder Stora Hoparegränd
Colombias U23-herrelandslag i fotball

Colombias U23-herrelandslandslag i fotball er det colombianske landslaget for menn under 23 år, og representerer Colombia i internasjonale konkurranser som de Olympiske sommerleker. Landslaget er underlagt Federación Colombiana de Fútbol.


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Totalförsvaret

Totalförsvaret er betegnelsen på den samfunnsvirksomheten som skal bedrives i Sverige i tilfelle krig. Dette gjøres gjennom virksomhetene i Sveriges sivilforsvar og militærforsvar som én enhet.For å styrke forsvarsevnen kan Riksdagen vedta å øke beredskapen på grunn av krig utenfor Sveriges grenser, dersom Sverige risikerer å havne i krig eller hvis Sverige nylig har vært i krig. Beredskapen kan da bli hevet til skjerpet beredskap eller høyeste beredskap. Når det er den høyeste tilstand av beredskap, er det staten som er nådd hvis Sverige er i krig, er forsvar alle felles aktiviteter som bør gjennomføres. På høyden av beredskap, kommuner, fylkesting og i noen tilfeller også private selskaper, såkalte K-bedrifter, for å iverksette tiltak knyttet til bemanning, ressurser og planlegging er nødvendig for å utføre sine oppgaver i forsvaret.De myndigheter som har ansvar for å organisere forsvaret er de væpnede Styrker for det militære forsvaret og den svenske sivilt beredskap Direktoratet for sivilt forsvar.


== Militær tjeneste ==
Alle svenske statsborgere, og alle som er bosatt i Sverige, er fra fylte 16 år til fylte 70 år, totalförsvarspliktige. En totalförsvarspliktig er forpliktet i henhold til lov til å delta i mønstring og delta i totalforsvaret. Dette innebærer blant annet at man må gjennomføre verneplikt, sivilplikt eller allmenn tjenestegjøringsplikt. Verneplikten omfatter kun svenske statsborgere fra det året de fyller 19 år til og med året de fyller 47 år.


== Historie ==
Etter den andre verdenskrig så man i det svenske forsvaret et større behov enn tidligere for å få de forskjellige myndigheter til å arbeide sammen for forsvaret av Sverige. Totalforsvaret besto i begynnelsen av blant annet Överstyrelsen for ekonomiskt försvar, Psykologiska försvaret og Krigsmakten.


== Referanser ==
America-klassen

America-klassen er avløseren for Tarawa-klassen og blir betegnet LHA. Klassen er basert på den siste enheten av Wasp-klassen, USS Makin Island (LHD-8), og vil likeledes benytte gassturbiner til fremdrift. Skipene vil være i stand til å medbringe en Marine Expeditionary Brigade. Brigaden kan landsettes via V-22 Osprey samt helikoptre. Der kan dessuten medbringes F-35 Lightning II STOL/VTOL jagerfly til egenbeskyttelse samt offensive operasjoner.
For å øke antallet helikoptre og fly, vil der, i forhold til Wasp-klassen, være en større hangar, men ikke dokk til landgangsfartøyer. Skipet kan likeledes anvendes som et mindre hangarskip, som Wasp- og Tarawa-klassene demonstrerte under Operasjon Iraqi Freedom.


== Skip ==
Makorobondo Salukombo

Makorobondo Salukombo (født 13. august 1988) er en kongolesisk friidrettsutøver som konkurrerer i maraton.
Han representerte Den demokratiske republikken Kongo under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 113 i maratonløpet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Makorobondo Salukombo – Olympedia 
(en) Makorobondo Salukombo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Makorobondo Salukombo – World Athletics
Katherine Webb

Katherine Webb (født 1977) er en britisk forfatter. Hun vokste opp i Hampshire og studerte historie ved Durham University. Hun bor utenfor Bath, men har bodd både i London og Venezia og hatt en rekke forskjellige jobber før etablerte seg som forfatter.
Hun debuterte med romanen The Legacy i 2010. Romanen ble nominert til «Best New Writer» i Galaxy National Book Awards samme år. Bøkene hennes er oversatt til 26 språk.The Legacy kom ut på norsk på Gyldendal i 2011 med tittelen Arven. Siden har hun solgt over 150.000 bøker i Norge og bøkene hennes har ligget på norske bestselgerlister.


== Bibliografi ==
Arven 2011
Det du ikke ser 2012
En sang fra fortiden 2013
Det forbudte barnet 2014
Italienske netter 2015
Den engelske piken 2016
Skjulestedene 2018
Spor i støvet 2019


== Referanser ==


== Kilder ==
Forfatterside hos gyldendal.no
Derek Hawkins

Derek Hawkins (født 29. april 1989) er en britisk friidrettsutøver som konkurrerer i maraton.
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 114 i maratonløpet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Derek Hawkins – Olympedia 
(en) Derek Hawkins – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Derek Hawkins – Storbritannias olympiske komité 
(en) Derek Hawkins – World Athletics
Khristoforos Merousis

Khristoforos Merousis (gresk: Χριστόφορος Μερούσης; født 22. mars 1982) er en gresk friidrettsutøver som konkurrerer i maraton.
Han representerte Hellas under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 116 i maratonløpet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Khristoforos Merousis – Olympedia 
(en) Khristoforos Merousis – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Anton Kosmač

Anton Kosmač (født 14. desember 1976) er en slovensk friidrettsutøver som konkurrerer i maraton.
Han representerte Slovenia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 117 i maratonløpet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anton Kosmač – Olympedia 
(en) Anton Kosmač – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Anton Kosmač – World Athletics
Anđelko Rističević

Anđelko Rističević (født 23. desember 1985) er en serbisk friidrettsutøver som konkurrerer i maraton.
Han representerte Serbia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 119 i maratonløpet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anđelko Rističević – Olympics.com 
(en) Anđelko Rističević – Olympedia 
(en) Anđelko Rističević – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(rs) Anđelko Rističević – Serbias olympiske komité 
(en) Anđelko Rističević – World Athletics
Ricardo Ramos

Ricardo Ramos (født 5. desember 1985) er en meksikansk friidrettsutøver som konkurrerer i maraton.
Han representerte Mexico under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 120 i maratonløpet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ricardo Ramos – Olympics.com 
(en) Ricardo Ramos – Olympic.org 
(en) Ricardo Ramos – Olympedia 
(en) Ricardo Ramos – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ricardo Ramos – World Athletics 
(en) Ricardo Ramos – TheSports.org 
(en) Ricardo Ramos – ARRS
Tesama Moogas

Tesama Moogas (født 2. februar 1988) er en etiopiskfødt israelsk friidrettsutøver som konkurrerer i maraton.
Han representerte Israel under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 121 i maratonløpet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tesama Moogas – Olympedia 
(en) Tesama Moogas – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Tesama Moogas – World Athletics
Ageze Guadie

Ageze Guadie (født 11. september 1989) er en etiopiskfødt israelsk friidrettsutøver som konkurrerer i maraton.
Han representerte Israel under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 122 i maratonløpet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ageze Guadie – Olympics.com 
(en) Ageze Guadie – Olympic.org 
(en) Ageze Guadie – Olympedia 
(en) Ageze Guadie – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ageze Guadie – World Athletics 
(en) Ageze Guadie – TheSports.org
Segundo Jami

Segundo Jami (født 12. mai 1986) er en ecuadoriansk friidrettsutøver som konkurrerer i maraton.
Han representerte Ecuador under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 124 i maratonløpet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Segundo Jami – Olympedia 
(en) Segundo Jami – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Segundo Jami – World Athletics