jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hara-Kiri

For det japanske selvmord, se stavingen HarakiriHara-Kiri var et fransk satirisk månedsblad som først utkom i 1960. Det ble startet av Georges Bernier, François Cavanna og Fred Aristidès. Et ukentlig motstykke, Hara-Kiri Hebdo, tilkom i 1969.
Blant bidragsyterne var Melvin Van Peebles, Jean-Marc Reiser, Roland Topor, Jean Giraud (Moebius), Georges Wolinski, Gébé, Cabu, Delfeil de Ton, Jean-Claude Fournier, Jean-Pierre Bouyxou og Bernhard Willem Holtrop. I 1966 publiserte det Les Aventures de Jodelle, tegnet av Guy Peellaert og skrevet av Pierre Barbier.
Hara-Kiri-utgavene, med undertittelen «Journal bête et méchant» («stupid og voldsomt magasin»), tok stadig for seg det etablerte, det være deg politiske partier og institusjoner som kirken og staten. Fra 1961 til 1966 var månedsbladet forbudt av den franske regjering.


== Hara-Kiri Hebdo blir Charlie Hebdo ==
I november 1970, etter Charles de Gaulles død i sitt hjem i Colombey-les-Deux-Églises, utkom ukeutgaven Hara-Kiri Hebdo med overskriften « Bal tragique à Colombey : 1 mort » («Tragisk ball i Colombey: 1 død»). Overskriften var inspirert av en tragedie åtte dager tidligere, en brann i  brann i et diskotek der 146 omkom. Som følge ble magasinet straks og permanent forbudt for salg til mindreårige og fikk reklameforbud av innenriksminister Raymond Marcellin.
Charlie Hebdo ble startet rett etterpå. Charlie skulle sikte til General de Gaulle (sa Georges Wolinski); men det fantes også et annet magasin fra  Éditions du Square, Charlie Mensuel, som var oppkalt etter skikkelsen Charlie Brown fra Charles M. Schulz' Knøttene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Informasjon fra „professeur Choron“
Samling av forsider fra Charlie Hebdo og begge Hara-Kiri-serier
IDÉ House of Brands

IDÉ House of Brands er et nordisk konsern som driver med salg av profilbekledning og profilartikler. Selskapet ble grunnlagt av Lasse Lauritzen og Morten Pedersen i 1987.
I 2006 fusjonerte IDÉ AS med den svenske konkurrenten House of Brands og dannet IDÉ House of Brands. 
Selskapet har hovedkontor i Drøbak og salgskontorer i Oslo, Bergen, Stavanger, Trondheim, Sandefjord, Lillehammer og Ålesund. Konsernets omsetning er i underkant av 400 millioner kroner.
Den latinske blokk

Den latinske blokk (italiensk: Blocco Latino, fransk: Bloc Latine, spansk Bloque Latino, portugisisk: Bloco Latina) var en foreslått allianse mellom Italia, Frankrike, Spania og Portugal i perioden mellom 1920 og 1940-tallet. Alliansen skulle være basert på landenes felles latinske samfunn og kultur. Den ble først foreslått av Benito Mussolini i 1927. Forslaget ble offentlig diskutert mellom Italia, Spania og Vichy-Frankrike under andre verdenskrig.
På 1930-tallet uttalte den franske statsministeren Pierre Laval sammen med andre franske konservative seg positivt om en mulig allianse med Spania og Italia. Under andre verdenskrig ble en mulig allianse diskutert av Duce Mussolini, Caudillo Francisco Franco og Vichy-regimets statoverhode Philippe Petain. Samtalene feilet og alliansen ble ikke iverksatt. Nazi-Tyskland støttet forslaget for en latinsk allianse og assisterte det italienske propaganda apparatet i å fremme alliansen. I oktober 1940 hadde Adolf Hitler et møte med Franco i Hendaye ved den franske grensen til Spania, der han prøvde å overtale Franco til å inngå en allianse med Italia og Vichy-regimet og delta i krigen mot Storbritannia i Middelhavet sammen med Italia.


== Referanser ==
Arendals Snekkerlaug

Arendals Snekkerlaug ble opprettet i Arendal i 1737, med kongelig konfirmasjon i 1751. Bevilgningen til å starte opp lauget ble gitt 20. januar 1736, men først 13. april året etter ble lauget formelt stiftet.Snekker Stie Nielsen ble valgt som snekkerlaugets Oldermann. Laugets funksjon var å oppnå og å opprettholde det lokale monopol på alt håndverksmessig arbeid. Dette oppnådde man gjennom begrensning av opptak i lauga, kontroll med den faglige opplæring, tiltak mot ikke laugsorganiserte håndverksmestre. Lauget var innad preget av solidaritet og sosialt samhold.
Arendals Snekkerlaug ble oppløst i 1869 i forbindelse med en lov som kom i 1866 og som oppløste alle eksisterende laug fra utgangen av 1869.


== Arkivet ==
Arkivet og en rekke seremonigjenstander fra Arendals Snekkerlaug befinner seg på KUBEN i Arendal. Arkivet omfatter laugsbok, korrespondanse, forhandlingsprotokoll, svenneprotokoll, regnskapsbøker og kontraktsbok.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Arkiv etter Arendals Snekkerlaug på Arkivportalen
President for Det kongelige råd

President for Det kongelige råd (engelsk: Lord President of the Council er en såkalt riksembedsmann og er den fjerde i rang av Great Officers of State, med riksskattmester over og lordseglsbevarer under.
Presidenten for Det kongelige råd deltar vanligvis på møtene i Det kongelige råd og presenterer saker en ønsker monarkens godkjennelse. I nyere tid er det vanlig at dette vervet kombineres med vervet å enten være leder av Underhuset eller House of Lords, og embetsinnehaveren møter i regjeringen som minister uten portefølje.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Heggefjorden

Heggefjorden er en innsjø som ligger i Øystre Slidre kommune i Innlandet. Den ligger 489 meter over havet og har et areal på 2,12 km². Hovedtilløpselva er Dalsåni, som kommer inn i vest, mens Heggeåni renner ut av sjøen i øst. Største dybde er 32 meter, mellom Tingvang og Heggenes lengst øst i sjøen.
Heggefjorden ble vernet mot kraftutbygging i Verneplan I for vassdrag i 1973, begrunnet med innsjøens verdi som landskapselement.


== Referanser ==
Drevjo

Drevjo (også skrevet Drevja) er ei elv i Vefsn kommune i Nordland. Den renner fra Drevvatnet til Vefsnfjorden. Elva er 17,7 km lang (29,6 km regnet fra fjerneste kilde), og har et nedbørfelt på 176,83 km². Middelvannføringen ved munningen er 12,02 m³/s.Navnet kommer av drøv, som betyr avleiring. Elva har også gitt navn til bygda Drevja og til Drevjedalen.


== Elvas løp ==
Drevjo har utspring fra Drevvatnet, hvor en rekke mindre elver og bekker samles. De største av disse er Kaldåga, Buktelva og Dyrhaugelva. Fra Drevvatnet renner elva mot sørvest gjennom den brede Drevjedalen. Omtrent midtveis kommer sideelva Komra inn fra øst. Ved munningen har Drevjo dannet et elvedelta kalt Drevjaleira, som er vernet som naturreservat. 


== Inngrep og bruk ==
Det ligger jordbruk og bebyggelse langs hele Drevjedalen. Nordlandsbanen går parallelt med elva, og en rekke veier går gjennom nedbørfeltet, hvorav de viktigste er fylkesvei 78 og fylkesvei 241.
Vest for Drevvatnet er to av sideelvene utbygd til kraftproduksjon i Kaldåga kraftverk, og flere fjellvatn er regulert.


== Fiske ==
I likhet med naboelvene Fusta og Vefsna er også Drevjo rammet av lakseparasitten Gyrodactilus Salaris og laksetrappa ved Forsmo er stengt.


== Vern ==
Vassdraget ble vernet mot kraftutbygging i Verneplan I for vassdrag i 1973. Ved munningen i Vefsnfjorden ligger Drevjaleira naturreservat, som ble opprettet i 2000 for bevare det eneste gjenværende våtmarksområdet langs Vefsnfjorden, på grunn av områdets betydning som trekkområde for våtmarksfugl.


== Referanser ==
My Little Pony: Equestria Girls: Rainbow Rocks

My Little Pony: Equstria Girls: Rainbow Rocks er en amerikansk-kanadisk animasjonsfilm fra 2014 Basert på Meghan McCarthy sin manus og regissert av Jayson Thiessen. Produsert av Hasbro Studios og DHX Media/Vancouver. Filmen er basert på My Little Pony: Vennskap er ren magi. Filmen er oppfølger til "My Little Pony: Equestria Girls" fra 2013.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) My Little Pony: Equestria Girls: Rainbow Rocks på Internet Movie Database 
(en) My Little Pony: Equestria Girls: Rainbow Rocks på Rotten Tomatoes 
(en) My Little Pony: Equestria Girls: Rainbow Rocks på Metacritic
Neptuniade

Neptuniadene (1962-1972) var en idrettskonkurranse for norske sjøfolk arrangert av Velferdstjenesten. 
Konkurransen ble avholdt hvert annet år. 
Sjøfolkene fikk poeng og konkurrerte skip og skip imellom.
Idrettsøvelser var en viktig del i konkurransene, men også andre deler av velferdsvirksomheten som utgivelse av skipsavis, hobbyarbeid og sightseeingturer ga poeng.
Brannøvelser og liknende obligatorisk øvelser ble også tatt med.
Det ble konkurrert i flere idrettsgrener og størst var fotballen med en "nordisk" og en "norsk" serie med i alt 640 norske skipslag.
Gjennomsnittilig deltok i de seks Neptuniadene var 600 skip med 26 000 sjøfolk som deltagere.


== Historie ==


=== 1962 ===
Den første Neptuniaden åpnet 7. juli 1962 og ble avsluttet 2. februar 1963.
I løpet av 5 måneder deltok bortimot 25 000 sjøfolk fra 685 norske skip.
Bak arrangementet stod Velferdskontoret og NRK ved programmet Vi går ombord. M/T «Sydhav» vant konkurransen og førsteprisen ble overrakt av Erik Bye til foregangsmann stuert Odd Hansen fra Porsgrunn da skipet lå i Rotterdam.
Annenprisvinneren M/T «Wilchief» fikk sin pris overrakt av Arne Skaug, Norges ambassadør i London, til kaptein Sverre Lind.


=== 1964 ===
I den andre Neptuniaden i 1964 vant Wilf-båten Wilmara.Ved Neptuniaden i 1964 var brannøvelse innført som aktivitet.


=== 1966 ===
Den tredje Neptuniaden åpnet 19. juni 1966 i Grimstad og ble overført på radio med Erik Bye som programleder.Neptuniaden i 1966 samlet ca. 25 000 deltagere fra 621 skip. 
Det ble også arrangert en folkekamp i friidrett mellom Aust-Agder og handelsflåten som Aust-Agder vant.
Det deltok over 6000 innbyggere fra Aust-Agder og vel 5000 fra handelsflåten.


=== 1968 ===
Den fjerde Neptuniaden ble åpnet i Bergen 7. juni 1968 og varte frem til 25. oktober 1968.
Velferdsrådet sammen med sentralutvalget for sjømannsidretten stod som arrangør.I 1968 deltok 624 skip og om lag 26 000 enkeltdeltagere. 
Det ble avviklet 1142 fotballkamper, 1320 friidrettsarrangementer, 1602 andre idrettsarrangementer og andre tiltak.
Skipet som vant arrangerte 126 idrettsøvelser, 46 sikkerhetsøvelser, 9 underholdningsarrangementer og 3 store turneringer.


=== 1970 ===
Neptuniaden i 1970 ble åpnet av handelsminister Otto Grieg Tidemand i Haugsund 15. august 1970 og ble avsluttet 31. desember 1970.
Neptuniaden i 1970 samlet 9429 deltagere fra 472 skip og 43 nasjoner.


=== 1972 ===
Den sjette og siste Neptuniaden ble åpnet i Tromsø 1. september 1972 og ble vunnet av M/S «Høegh Miranda» og premieutdelingen foregikk på  i Erik Byes program Lørdagskveld i 1973.


== Referanser ==
Raymond Marcellin

Raymond Marcellin (født 19. august 1914 i Sézanne, død 8. september 2004 i Paris) var en fransk advokat og politiker.
Marcellins politiske løpebane begynte som medlem av Centre National des Indépendants et Paysans (CNIP) og CDS. Fra 30. mai 1968 til 27. februar 1974 var han Frankrikes innenriksminister. Deretter var han fra 1978 til 1986 formann for regionalrådet for Bretagne.


== Skrifter ==
Raymond Marcellin: L'ordre public et les groupes révolutionnaires, Éditions Plon, Paris, 1968.
Raymond Marcellin: L'importune vérité - Dix ans après mai 68, un ministre de l'Intérieur parle, Éditions Plon, Paris, 1978.
Raymond Marcellin: La guerre politique, Éditions Plon, Paris, 1985.
Raymond Marcellin: L'expérience du pouvoir, Éditions La Table ronde, Paris, 1990.


== Referanser ==
Municipality of Skagway

Municipality of Skagway er en sammensatt borough i den sørøstlige delen av den amerikanske delstaten Alaska. Bykommunen grenser til Britisk Columbia i nord og øst og Haines Borough i sør og vest.
Bykommunen omfatter byen Skagway og de omkringliggende områder, fra Taiya Inlet til den canadiske grensen, og har et samlet areal på 1 202 kvadratkilometer og et folketall på 995 (2013).
Landområdet var tidligere en del av Skagway-Hoonah-Angoon Census Area, og ble organisert som Municipality of Skagway den 25. juni 2007.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Immigration and Naturalization Service

Immigration and Naturalization Service (INS) var en amerikansk føderal etat underlagt Justisdepartementet. INS ble opprettet 10. juni 1933 og hadde ansvar for å håndheve USAs innvandringsregelverk og administrere naturalisering.INS ble lagt ned 1. mars 2003, i kjølvannet av terrorangrepet 11. september 2001, og oppgavene overført til U.S. Citizenship and Immigration Services, U.S. Immigration and Customs Enforcement og U.S. Customs and Border Protection under det nyopprettede Sikkerhetsdepartementet.
Pranas Domšaitis

Pranas Domšaitis (født Franz Carl Wilhelm Domscheit; 15. september 1880 i Cropiens i Samland i daværende Øst-Preussen i Tyskland, russisk Гаево (Gajevo) i Kaliningrad oblast, død 14. november 1965 i Kappstaden i Sør-Afrika) var en tysk-litauisk maler. Han utvandret til Sør-Afrika i 1949, og er der regnet for en av deres betydeligste representanter for ekspresjonismen.


== Biografi ==


=== Bakgrunn ===
Han var sønn av en bonde. Han lærte den prøyssisk-litauiske dialekten fra moren, slik at han var tospråklig. Det var også moren som bisto med reisepenger til Königsberg og Berlin.


=== Maler ===
Hans malerkarriere ble bemerket da han ble avvist av akademiet i Königsberg i 1905 fordi arbeidene hans ikke viste noe særlig talent. Tonen ble noe annerledes da kan kom tilbake fra Berlin med et anbefalingsskriv fra Max Liebermann. Han ble tatt inn på akademiet med stipend i 1907 og ble der til 1910. Parallelt studerte han under Lovis Corinth i Berlin.
Han reiste mye de påfølgende årene, og var blant annet innom Berlin mens Edvard Munch var der. Det førte ham fra impresjonisme til ekspresjonisme. Gjennombrudd fikk han som bokillustratør, med Karl Schefflers bok: Seele des Ostens. Museer i Berlin, Königsberg, Stettin og Lübeck sto på kundelisten. I 1919 ble det utstilling i Galerie Ferdinand Möller i Berlin og i 1921 i Folkwang-Museum i Essen. Han møtte og ble godt kjent med Emil Nolde i 1929. De fant at de delte både fargevalg og penselstrøk.
Et av verkene hans, Tilbedelsen, ble fjernet fra et museum i Berlin og inntatt i vandreutstillingen «Entartete Kunst». Ekteparet Domscheid trakk seg da tilbake til Vorarlberg i Østerrike. Han sluttet også å signere bilder med fullt (prøyssisk) navn og brukte initialene P.D. som spiller på den litauiske navneformen. Han holdt også en utstilling i Bregenz med temaet Displaced Person og bilder med motiver fra Litauen og Samland.
I 1929 giftet han seg med den tyve år yngre sopransangerinnen Adelheid Armhold og fulgte henne på turneer i Europa, hvor hun hadde suksess. Ved OL i 1936 sang hun et Händel-utdrag ved en av Berlins scener.
Ekteparet emigrerte i 1949 til Sør-Afrika, hvor han døde i 1965.
Der er arrangert minneutstillinger både i Sør-Afrika, Tyskland og USA.


== Malerier ==
Kristi fødsel
Scene fra en litauisk landsby (1918)
Tilbedelsen


== Referanser ==
Anne d’Arpajon

Anne Claude Louise d'Arpajon (født 4. mars 1729 i Arpajon i Frankrike, henrettet med giljotin 27. juni 1794 på Barrière du Trône i Paris) var en fransk hoffdame. Hun var første hoffdame til de franske dronningene Marie Leszczyńska og Marie Antoinette og av den sistnevnte  kalt «Madame Etiquette» på grunn av sin strikte innstilling til opprettholdelsen av hoffetiketten. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Anne d'Arpajon var datter av Louis de Sévérac, markgreve d'Arpajon-sur-Cère (1667-1736), som hadde kjøpt markgrevetittelen i 1720 og endret dens navn fra Saint-Germain-lès-Châtres til Saint-Germain-lès-Arpajon, og Anne Charlotte Le Bas de Montargis. Hennes mor var hoffdame til Marie Louise Élisabeth av Orléans. Hun giftet seg med greve Philippe de Noailles, hertug de Mouchy, kaptein ved jaktgarden i Versailles, den 27. november 1741, og fikk en datter og fem sønner med ham. 


=== Hoffdame ===
Anne d'Arpajon ble første hoffdame og forstander for kronprinsesse Marie Antoinettes hushold da hun ankom Frankrike i år 1770. Hun fikk ansvar for kronprinsessen og hennes hoff, og hadde til oppgave å undervise henne i etikette. Hun ble dårlig likt av Marie Antoinette på grunn av sin strenge innstilling til førsel og livsstil, og fikk derfor økenavnet «Madame Etiquette».


=== Avskjediget av dronningen ===
Marie Antoinette avskjediget d'Arpajon etter at hun ble dronning i år 1774, og d'Arpajon ble da medlem av den høyadelige opposisjonen mot dronningen som hadde samlinger hos hos kongens fastre.


=== Henrettet under den franske revolusjon ===
Anne d'Arpajon og hennes mann ble henrettet under den franske revolusjon.  Mange av hennes slekt led samme skjebne. Noen dager før, den 22. juli 1794 var enken, svigerdatteren og barnebarnet til Philippes bror Louis, 4. duc de Noailles, blitt giljotinert. Louis' andre barnebarn, Adrienne de Lafayette, hustru til Gilbert du Motier, marquis de Lafayette, ble berget etter at den amerikanske minister til Frankrike, James Monroe, engasjerte seg for henne.De og andre adelige som ble halshugd av giljotinen ble begravet Picpus-kirkegården, som også er siste hvilested for markien og markisen de Lafayette.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Philippe Cachau: «La descendance de Jules Hardouin-Mansart : illustres et inconnus», i Bulletin Monumental, 2015.
Norsk fotball 2015


== Herrelandslaget ==
Utdypende artikkel: Liste over Norges landskamper i fotball for herrer 2015


== U21-landslaget ==


== Norgesmesterskapet for menn ==
Utdypende artikkel: NM fotball 2015


== Tippeligaen ==
Utdypende artikkel: Tippeligaen 2015 Lillestrøm trukket 1 poeng for ikke å oppfylle NFFs lisenskrav [1]


== OBOS-ligaen herrer ==
Utdypende artikkel: 1. divisjon 2015


== 2. divisjon herrer ==
Utdypende artikkel: 2. divisjon 2015


== 3. divisjon herrer ==
Utdypende artikkel: 3. divisjon 2015


== 4. divisjon herrer ==
Utdypende artikkel: 4. divisjon 2015


== 5. divisjon herrer ==
Utdypende artikkel: 5. divisjon 2015


== 6. divisjon herrer ==
Utdypende artikkel: 6. divisjon 2015


== 7. divisjon herrer ==
Utdypende artikkel: 7. divisjon 2015


== 8. divisjon herrer ==
Utdypende artikkel: 8. divisjon 2015


== 9. divisjon herrer ==
Utdypende artikkel: 9. divisjon 2015


== Kvinnelandslaget ==


== Norgesmesterskapet for kvinner ==
Utdypende artikkel: NM i fotball for kvinner 2015


== Toppserien ==
Utdypende artikkel: Toppserien 2015


== 1. divisjon kvinner ==
Utdypende artikkel: 1. divisjon 2015


== 2. divisjon kvinner ==
Utdypende artikkel: 2. divisjon 2015


== 3. divisjon kvinner ==
Utdypende artikkel: 3. divisjon 2015


== 4. divisjon kvinner ==
Utdypende artikkel: 4. divisjon 2015


== 5. divisjon kvinner ==
Utdypende artikkel: 5. divisjon 2015


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Terminlister og tabeller – Fotballsesongen 2015 på Norges Fotballforbund
Results and tables – Current season (2015) på www.rsssf.no
National team 2015 på www.rsssf.no
Women national team 2015 på www.rsssf.no
Helianthemum vesicarium

Helianthemum vesicarium er en dvergbusk i solrosefamilien. Den har krypende, forgrenete stengler og blir 15–30 cm høy. De linjeformede og grå bladene er motsatte. Blomstene er som regel rosa, men kan være hvite eller purpur. Arten er en ørkenplante som vokser i Egypt, Palestina, Jordan, Syria og nord i Saudi-Arabia.


== Kilder ==
LifeDesks – Helianthemum vesicarium Besøkt 7. januar 2015.
Wild Flowers of Israel – Helianthemum vesicarium Besøkt 7. januar 2015.
botany.cz – Helianthemum vesicarium Besøkt 7. januar 2015.
Flora of Israel Online – Helianthemum vesicarium Besøkt 14. januar 2015.


== Eksterne lenker ==
(en) Helianthemum vesicarium i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Helianthemum vesicarium hos NCBI 
(en) Helianthemum vesicarium hos The International Plant Names Index 
(en) Kategori:Helianthemum vesicarium – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Helianthemum vesicarium – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Helianthemum vesicarium – detaljert informasjon på Wikispecies
Annette Skeie Jakobsen

Annette Skeie Jakobsen (født 17. desember 1977 i Kristiansand) er en norsk sykepleier, grafisk designer og gründer.Annette Skeie Jakobsen vokste opp i Vennesla og Kristiansand. Hun studerte til å bli sykepleier i perioden 2004-2007 ved Universitetet i Agder. 
Skeie Jakobsen etablerte Foreningen Livsglede for Eldre i mai 2005, fra 2006 som en egen stiftelse.Annette Skeie Jakobsen etablerte i 2011 selskapet SmartCare AS. Selskapet hennes SmartCare med tjenesten DiabetesGuard vant deretter flere e-helsepriser.


== Priser ==
2011: Årets Nyskaper, SmartPrisen Norsk sykepleieforbund 
2011: Fremskrittspartiets John I. Alvheims ærespris tildelt Livsglede for Eldre
2012: Årets e-Helsepris 2012, Computerworld 
2012: Rosingprisen 2012 kreativitetsprisen,
2013: Årets kvinnelige gründer, kåring i regi av Innovasjon Norge og Nærings- og handelsdepartementet, finalist,
2013: HIMSS Middle East Integrated Health Innovation Award, mHealth Award,
2013: Årets Markedsfører 2013,
2014: Årets Gründer 2014, Venture arena
2015: Menneskeverds Livsvernspris 2015,


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Livsgledeforeldre.no
smartcare.no Arkivert 8. desember 2015 hos Wayback Machine.
Crimea Music Fest

Crimea Music Fest, forkortet CMF, (russisk: Крым Мью́зик Фест, ukrainsk: Крим мюзик фест) var en årlig, internasjonal musikkfestival for unge vokalister i Jalta på Krimhalvøya. Musikkfestivalen ble første gang arrangert i 2011, men har vært innstilt siden 2013.
Festivalen har blitt arrangert av Krymfest LLC, med støtte fra Det regionale parlamentet i Krim.  Alla Pugatsjova var kunstnerisk leder og Valentina Basovskaja var produsent for festivalen.


== Arrangementer og vinnere ==


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside (ru) (uk) (en)
Torodd Wigum

Torodd Wigum (født 27. mars 1970 i Trondheim) er en norsk dirigent. Han er utdannet ved Trøndelag musikkonservatorium og Norges musikkhøgskole med bratsj som hovedinstrument. Wigum var assistentdirigent ved Bergen Filharmoniske Orkester fra 2007 til 2009, husdirigent i Stavanger Symfoniorkester fra  2010 til 2011, husdirigent for Trondheim Symfoniorkester fra  2010 til 2015 og kunstnerisk leder for Trondheim Sinfonietta fra 2010.


== Diskografi ==
Edvard Grieg: En fjellvandring i Griegs landskap Vol. II (1995)
DumDum Boys: Sus (1996)
Tre Små Kinesere: Ultralyd (1998)
Tre Små Kinesere: Storeslem (1998)
Anne-Sophie Mutter & TrondheimSolistene: Le Quattro Stagioni • The Four Seasons • Die Vier Jahreszeiten • Les Quatre Saisons (1999)
Herborg Kråkevik: Kråkeviks songbok (2000)
Schola Sanctae Sunnivae: Rex Olavus (2000)
Lynor: Ved sengekanten (2002)
Jon Lord: Beyond the Notes (2004)
H.C. Andersen: Prinsessen på erten og andre eventyr (2005)
Jan Eggum: Hjerteknuser (2007)
Ole Edvard Antonsen: Landscapes (2007)
Thomas Dybdahl: Musikk fra filmen Rottenetter (2009)
Thomas Dybdahl: Waiting for That One Clear Moment (2010)
Øystein Baadsvik: Snowflakes: A Classical Christmas (2011)
Trondheim Sinfonietta: Snowblind (2011)
Torstein Sødal: Jul i Sør (2011)
Stavanger Symfoniorkester: Peter og ulven/Tubaen Tubby (2012)
Daniel Smutny: Daniel Smutny (2012)
Tom Tykwer, Johnny Klimek & Reinhold Heil: Cloud Atlas – Original Motion Picture Soundtrack (2012)
Tom Tykwer, Johnny Klimek & Reinhold Heil: The Cloud Atlas Sextet (2012)
Bjørn Eidsvåg & Kringkastingsorkestret: Klassisk Bjørn Eidsvåg (2014)
Bergen filharmoniske orkester: Harmonien i fire satser – Bergen filharmoniske orkester 1765–2015 (2015)


== Eksterne lenker ==
(en) Torodd Wigum på Discogs 
(en) Torodd Wigum på MusicBrainz