jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Johan Henrik Schrøter d.y.

Johan Henrik Schrøter den yngre (født 13. februar 1842 i Trongisvágur, død 16. april 1911 i Tórshavn) var en færøysk landhandler, bonde, sysselmann og politiker. Han var valgt til det færøyske Lagtinget 1873–1905 og til det danske Folketinget fra Færøyene 1884–1887 som radikal venstremann.


== Familie og yrke ==
Han var sønn av omgangsskolelærer Ole Jespersen og jordmor Karen Frederikke Jacobsdatter. Han ble døpt Jespersen, men sløyfet dette navnet. Faren var uekte sønn av sogneprest og folkeminnesamler Johan Henrik Schrøter; viste seg som en boklig og praktisk evnerik mann; og fikk attest fra amtmann Christian Pløyen som egnet som lærer etter noen års skolegang i Tórshavn. Søsteren Ellen (Eline) giftet seg med bonde Daniel Johan Lisberg (Dánjal Johan í Smiðjuni) i Fámjin, så Johan Henrik Schrøter ble grandonkel til Jens Olivur Lisberg, som heiste Færøyenes flagg for første gang.Han gikk i lære hos en handelsmann i København, vendte tilbake til Færøyene i 1863, og slo seg ned som landhandler, fiskebåtreder og bonde i Hvalba. Han giftet seg i 1869 med Elisabeth Christine Poulsen fra samme bygd. Paret fikk åtte barn, blant dem datteren Karen Berthe Frederikke, som ble gift med den senere lagtingsmannen Thomas Johan Midjord. I 1898 ble Schrøter utnevnt til sysselmann på Sandoy med bolig på Sandur.


== Politisk arbeid ==
Schrøter var innvalgt på det færøyske Lagtinget fra Suðuroy 1873–1881, fra Suðurstreymoy 1881–1885, igjen fra Suðuroy 1885–1901 og til sist fra Sandoy 1901–1905. På denne tiden fantes det ingen politiske partier på Færøyene, men han stod lagtingsmenn av ulik politisk sjattering nært, i første rekke Fríðrikur Petersen, Djóni í Geil og Oliver Effersøe.Schrøter tok stilling imot Estrup-ministeriet under forfatningsstriden, og ble i 1884 valgt til Folketinget fra Færøyene, som hittil hadde valgt høyremenn i mange år. Bærent Bærentsen og O.P. Effersøe kan ha delt høyrevelgerne mellom seg dette året. Schrøter forfattet et agitasjonsskrift om forfatningsstriden og ble en nær venn av Jens Busk, en av partiets radikale grundtvigianere. Schrøter var også kritisk til det danske embedsmannsveldet på Færøyene. Han tapte valget i 1887 mot høyremannen H.C. Müller, men stilte flere ganger som kandidat, mest kjent imot Thomas Thomsen og Jóannes Patursson.På slutten av 1800-tallet vokste den færøyske nasjonalbevegelsen frem. I Føringafelag tok Schrøter til orde for færøysk som undervisningsspråk, men var skeptisk til krav om indre selvstyre. Etter systemskiftet fant høyremenn og moderate venstremenn på Færøyene i stor grad sammen, noe som gjenspeiles i at noen av Schrøters fremste støttespillere ved folketingsvalget i 1903 var gamle høyremenn som Fríðrikur Petersen, Ole Jacobsen, Clement Olsen og Søren Müller. I 1903 tapte han for siste gang for Patursson med 10 stemmer, men ville antageligvis ha vunnet om ikke de overveiende konservative velgerne på en av ytterøyene hadde blitt sittende værfast.Etter noen dagers sykeleie døde han på amtshospitalet i Tórshavn i 1911.


== Referanser ==
Kvamsøya

Kvamsøy eller Kvamsøya kan vise til flere steder:

Kvamsøy i Balestrand kommune i Sogn og Fjordane
Kvamsøy i Kvam kommune i Hordaland
Kvamsøya i Masfjorden kommune i Hordaland
Kvamsøya i Sande kommune i Møre og RomsdalI tillegg er lignende navn brukt om gårdsbruk, jorder og andre topografiske detaljer samt i navn på byggverk på nevnte øyer.
Hekkeparasittisme

Hekkeparasittisme eller kullparasittisme er en form for parasittisme der hunnfugler legger egg i andre fugler reder, og slik slipper unna jobben med å ruge ut egne egg og alt arbeidet med å fostre opp avkommet.
Hekkeparasittisme er utbredt blant mange arter, blant annet gjøkefugler (Cuculiformes) og (om enn kanskje ikke hos alle artene) voksetere (Indicatoridae). En lignende parasittisk hekkeatferd er også kjent blant sundaastrilder (Taeniopygia guttata), tidligere kalt sebrafink. I Norge er gjøken (Cuculus canorus) kjent for å lure naboene sine til å ruge ut avkommet og mate opp ungen(e).
Hekkeparasitter kan ha noe ulik atferd, men de legger gjerne kun ett egg i redet til verten. Den afrikanske honninglosen (Indicator indicator) legger inntil 20 egg, i bolker av fem egg om dagen, men kun ett egg i hver verts rede. Samtidig punkterer hun gjerne vertens egg. Hun kopulerer mellom leggingene, for å sikre at eggene er befruktet. Honninglosen og gjøken bygger ikke rede selv. Det parasittiske avkommet (ofte kalt en kullparasitt) til gjøken kaster imidlertid selv ut nyklekte vertskyllinger av redet. Trolig en strategi for å sikre nok mat til seg selv. Denne formen for hekkeparasittisme kalles gjerne mellomartsparasittisme.
Sundaastrilder bygger imidlertid eget rede og ruger selv ut avkommet, men hunnen kan i tillegg lure seg til å legge ett ekstra egg eller to hos et par av naboene sine. Denne typen atferd kalles gjerne reirsnylting og er mer vanlig enn man har trodd.Et fellestrekk for hekkeparasittisme er at hunnene er (og må være) svært raske til å legge egg. Honninglosen gjør i så måte unna eggleggingen på 12–15 sekunder. Eggene ligner dessuten ofte på vertens egne egg, selv om størrelse ikke er den samme.


== Referanser ==


== Se også ==
Kleptoparasittisme
Parasittisme
Georges Duhamel

Georges Duhamel (født 30. juni 1884 i Paris, død 13. april 1966 i Valmondois) var en fransk forfattere.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Duhamel begynte å studere medisin i 1902 og utførte under første verdenskrig som kirurg mer ebn 1500 operasjoner.


=== Forfatter ===
Sammen med Charles Vildrac, Jules Romains med flere grunnla han det kunstneriske kollektivet L'Abbaye, hvis medlemmar kalte seg unanimiester etter Romains diktsamling La vie unanime. Kretsens kunstneriske program gikk først og fremst ut på å erstatte den individuelle psykologien med en kollektiv ved å skildre ikke det egenarted personlige, men den felles gruppebevissthet hos mennesket.For Duhamel selv var imidlertid disse teorier et forbigående eksperiment, som knapt satte noen dypere spor i hans første diktsamlinger, Des legendes, des batailes (1907), L'himme en tête (1909), og Selon ma loi (1910). Etter et par skuespill, blant annet La lumière (1911), og noen litteraturkritiske essayer utgav han under krigen de to krigsbøker, som fremfor alt gjorde hans navn kjent: La vie des martyrs (1917, utgitt under pseudonymet Denis Thévenin) og Civilisation (1918, belønnet med Prix Goncourt). De inneholder korte novellistiske notater fra krigslasarettene og er i all sin knappe og nøktere tone en av de skarpeste og mest indignerte protester mot krigen som til da var skrevet.Samme universelle menneskekjærlighet kom til å prege også Duhamels fortsatte liv og forfatterskap. Blant annet var han etter kriget en av de ivrigste forkjempere for å atter knytte åndelige forbindelsesbånd med de tidligere fiender.Blant hans mange senere arbeider utmerkes fremst Confession de minuit (1920), Deux hommes (1924), og Journal de Salavin (1927). Blant øvrige verk og skrifter kan nevnes La possession du monde (1922), der han framla sin livsfilosofi, samfunnssatiren Lettres au Patagon (1926), romanen La pierre d'Horeb, og novellesamlingene Les hommes abandonnés (1919) og Les sept dernières plaies (1928).Han ble innvalgt i Det franske akademi i 1935.
)


== Litteratur ==
Sven Cederblad: Edouard Estaunié, Georges Duhamel: två nutida franska författare (Verdandi, 1931)


== Priser og utmerkelser ==
Goncourtprisen 1918 for Civilisation
Grand prix des Meilleurs romans du demi-siècle for Confession de minuit


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Georges Duhamel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Georges Duhamel på Internet Movie Database 
(en) Georges Duhamel på Discogs
Longene

Longene er en operativsystemkjerne som har som formål å være binærkodekompatibel med applikasjonsprogramvare og utstyrsdrivere som er laget for Microsoft Windows og Linux. For å oppnå dette er visse nøkkelegenskaper ved Windows-kjernen blitt portert til Linuxkjernen.
Longene er skrevet i programmeringsspråket C og er fri og åpen programvare. Den er lisensiert under GNU General Public License versjon 2 (GPLv2).
Versjon 0.1.0 ble lansert 30. april 2006. Siste versjon er 1.0 rc2 som ble lansert 16. januar 2014.


== Referanser ==
Knutbekken

Knutbekken (nordsamisk: Nuorttajohka, finsk: Nuortijoki, skoltesamisk: Njuõttjokk) er ei elv i Sør-Varanger kommune i Troms og Finnmark og Enare kommune i Finland. Den er ei sideelv til Neidenelva.
Elva har utspring fra et tjern på fjellet Jäävaara, sørvest for den finske grensebygda Näätämö. Den renner gjennom innsjøen Nuortijärvi og passerer bygda Näätämö rundt to kilometer før den krysser riksgrensa og fortsetter mot nordøst til munningen i Neidenelva like vest for Øvre Neiden. 


== Referanser ==
Friidrett under de internasjonale øylekene 2017

Friidrett under de internasjonale øylekene 2017 ble arrangert fra 24. til 30. juni 2017, i Gutavallen i Visby på Gotland. 


== Resultater ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Referanser ==
Blodhaleblådue

Blodhaleblådue (Alectroenas madagascariensis) er en fugl i duefamilien. Den er endemisk for nordlige og østlige Madagaskar.


== Beskrivelse ==
Blodhaleblåduen er 25-28 centimeter lang. Fjærdrakten er hovedsakelig blå. Nakke og hals er sølvfarget blågrå. Øvre deler av kroppen er sølvgrå, brystet er blågrått og går over til mørkere blå på buken. Halen er dypt rødfarget. Hodet er blått, med et rødt fjærløst område rundt øyet. Føttene er røde. Nebbet er grønt med en gul spiss.


== Utbredelse og habitat ==
Blåhaleblåduen foretrekker fuktige tropiske skoger eller fuktige subtropiske og tropiske fjellskoger. Den er endemisk for Madagaskar, og finnes i nordlige og østlige deler av landet


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Blodhaleblådue i Encyclopedia of Life 
(en) Blodhaleblådue i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Blodhaleblådue hos Artsdatabanken 
(en) Blodhaleblådue hos ITIS 
(en) Blodhaleblådue hos NCBI 
(en) Kategori:Alectroenas madagascariensis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Alectroenas madagascariensis – detaljert informasjon på Wikispecies
SW26010

SW26010 er en 260-kjerners mikroprosessor som er konstruert av National High Performance Integrated Circuit Design Center i Shanghai. Den er en implementasjon av datamaskinarkitekturen Sunway, en 64-biter RISC-arkitektur som er utviklet i Kina. SW26010 har fire dataklynger med 64 Compute-Processing Elements (CPE) som er arrangert i en 8x8 tabell. Disse kjernene støttet SIMD-instruksjoner som kan utføre åtte enkeltpresisjon flyttallsoperasjoner per syklus. Hver dataklynge er ledsaget av en mer konvensjonell kjerne kalt Management Processing Element (MPE) som sørger for overvåkende funksjoner. Hver dataklynge har sin egen DDR3 SDRAM minnekontroller og en minnebank med sitt eget adresseområde. Mikroprosessoren kjører i en klokkefrekvens på 1.45 GHz.


== Referanser ==
Näätämö

«Näätämö» er også det finske navnet på bygda Neiden i Sør-Varanger.Näätämö (finsk) eller Njauddâm (skoltesamisk, nordsamisk: Njávdán), er en landsby i kommunen Enare i finsk Lappland. Den ligger 150 kilometer nordøst for kommunesenteret Inari og bare to kilometer fra grensa til Norge. Näätämö ligger ved stamvei 92 som fortsetter via riksvei 92 til Neiden og Europavei 6 til Kirkenes. I landsbyen bor samer og finner. I landsbyen finnes to supermarkeder med bensinstasjon, og også et motell med restaurant.


== Historie ==
Sammen med Neiden i Norge utgjorde Näätämö den vestligste skoltesamiske siidaen. Den opprinnelig sammenhengende bosetningen ble i 1852 offisielt delt da grensen ble stengt. Denne grensetrekningen mellom Sverige-Norge på den ene side og Storfyrstedømmet Finland på den andre hindret den grenseoverskridende reindriften og fiskeriet og gjorde det tradisjonelle næringsgrunnlaget for lokalbefolkningen delvis umulig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Näätämö – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
INK

I/O Node Kernel (INK) er en operativsystemkjerne som er basert på Linuxkjernen. INK er konstruert for å kjøre på superdatamaskinen Blue Gene fra IBM.


== Referanser ==
Seychellblådue

Seychellblådue er en fugl i duefamilien. Den lever i skoger på Seychellene.


== Beskrivelse ==
Seychellblåduen er 24-25 centimeter lang og veier 160-165 gram. Fjærdrakten er hovedsakelig blå, hodet og brystet er sølvgrå. Undersiden, vingene og halen er mørkeblå. Kronen på toppen av hodet er rød. Nebbet er gult, føttene er grå.


== Annet ==
Seychellblåduen er utbredt i skogsområder på øyene på Seychellene. Den spiser, frukt, bær og frø.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Seychellblådue i Encyclopedia of Life 
(en) Seychellblådue i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Seychellblådue hos Artsdatabanken 
(en) Seychellblådue hos ITIS 
(en) Seychellblådue hos NCBI 
(en) Kategori:Alectroenas pulcherrimus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Alectroenas pulcherrima – detaljert informasjon på Wikispecies
Grsecurity

Grsecurity er en serie patcher for Linuxkjernen som ivektlegger forbedringer på datasikkerhet. Patchene er vanligvis brukt på datasystemer med nettverkstilgang til usikre steder, for eksempel webtjenere og datasystemer med en skallkonto for brukere. Grsecutity sørger for flere sikkerhetsegenskaper, deriblant beskyttelse av adresseområdet, forbedret revisjon og prosesskontroll. Grsecurity er utviklet av Open Source Security, Inc., med hovedkvarter i Pennsylvania.Arbeidet på Grsecurity begynte i februar 2001 som en portering av Openwall Projects patcher til versjon 2.4 av Linuxkjernen.


== Referanser ==
Theo Hernández

Theo Bernard François Hernández (født 6. oktober 1997) er en fransk fotballspiller som spiller for den italienske klubben AC Milan.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Frankrikes tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.


== Meritter ==
Real Madrid CFUEFA Super Cup (1): 2017


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Theo Hernández – FIFA 
(en) Theo Hernández – UEFA 
(fr) Theo Hernández – LÉquipe 
(en) Theo Hernández – Transfermarkt 
(en) Theo Hernández – national-football-teams.com 
(en) Theo Hernández – WorldFootball.net 
(en) Theo Hernández – Soccerbase.com 
(en) Theo Hernández – FootballDatabase.eu 
(en) Theo Hernández – Soccerway 
(en) Theo Hernández – EU-Football.info
Ernest Pérochon

Ernest Pérochon (født 24. februar 1885 i Courlay i departementet Deux-Sèvres i Frankrike, død 10. februar 1942 i Niort) var en fransk forfatter.
Ernest Pérochon mottok i 1920 Prix Goncourt for boken Nêne. Han underviste frem til 1920 ved en grunnskole og arbeidet deretter som fri forfatter. Hans verker omfatter dikt, romaner, science fiction og barnebøker. Han er, foruten Nène, kjent for bøker som La parcelle 32 (1922) og Chemin de plaine (1922, en sentimental, lett satirisk skolelærerdagbok). Hjembygden under første verdenskrig skildres i Les gardiennes.


== Referanser ==
René Maran

René Maran (født 8. november 1887 i Fort-de-France på Martinique, død 9. mai 1960 i Paris) var en fransk-guianesisk forfatter som i 1921 fikk Goncourtprisen for romanen Batouala. Han var den første svarte som fikk denne utmerkelsen.


== Referanser ==
Ole Geir Feste

Ole Geir Feste (født 27. oktober 1952 på Flekkerøy i Kristiansand, død 1. juli 2017) var en norsk skuespiller, visesanger og lærer.
Som filmskuespiller hadde Feste blant annet roller i Kamilla og tyven (1988), Mørkets øy (1997) og Yohan – Barnevandrer (2010).
Feste hadde 33 års fartstid i det lokale teater- og musikklivet i Kristiansand. Han hadde et lidenskapelig forhold til den sørlandske visesangtradisjonen og til sørlandsdiktere som Vilhelm Krag og Gabriel Scott. Han oppførte flere forestillinger basert på deres tekster med sitt enmannsteater, Fjesing Teater.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ole Geir Feste på Internet Movie Database 
Hjemmeside
Leïla Slimani

Leïla Slimani (født 3. oktober 1981 i Rabat i Marokko) er en fransk-marokkansk forfatter og journalist. Hun mottok i 2016 Prix Goncourt for sin roman Chanson douce.
Leila Slimani dro som 17-åring til Paris for å studere politologi og massemedier ved Sciences Po. Etter slutteksamen vurderte hun å bli skuespiller, men bestemte seg etter kort tid for å arbeide som journalist for magasinet Jeune Afrique. 
I 2014 publiserte hun sin første roman Dans le jardin de l’ogre, som to år etter ble fulgt av den psykologiske thrilleren Chanson douce. Sistnevnte ble raskt en bestselger som solgte over 76 000 eksemplarer innen tre måneder selv før boken ble belønnet med Goncourtprisen.Slimani har både fransk og marokkansk statsborgerskap


== Verk ==
La baie de Dakhla : itinérance enchantée entre mer et désert. Casablanca: Malika Editions. 2013. ISBN 9789954037669. OCLC 889653067. 
Dans le jardin de l'ogre. Paris: Éditions Gallimard. 2014. ISBN 9782070146239. OCLC 889705369. 
Vuggesang. Cappelen Damm. 2019. ISBN 9788202591540.  Chanson douce. Paris: Éditions Gallimard. 2016. ISBN 9782070196678. OCLC 957971440. 
Le diable est dans les détails. Éditions de l'Aube. 2016. ISBN 9782815921442. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Leila Slimani wins Goncourt, France's top literary prize. Yahoo News (Australia, AFP story), 4. november 2016
Prix Goncourt für Leïla Slimani. Luzerner Zeitung, 3. november 2011
(en) Leïla Slimani på Internet Movie Database 
(en) Leïla Slimani hos The Movie Database 
Leïla Slimani : rencontre avec la romancière de l’ultramoderne solitude des femmes - Intervju med Slimani
Mesometopa esmarki

Mesometopa esmarki  er en art av slekten Mesometopa som er en av de mange slektene av krepsdyr i Stenothoidae-familien, som i sin tur er plassert direkte (Incertae sedis) i den relativt store og artsrike underordenen Gammaridea av amfipoder. Gruppen består av bentiske bunndyr med relativt sett stor bevegelsesradius og små øyne, sammenliknet med de planktonisk frittsvevende og mer storøyde Hyperiidea-artene.


== Gruppens taksonomi ==
Gruppen har, i likhet med hele Gammaridea-ordenen, gjennomgått en betydelig revisjon av sin systematiske plassering og sammensetning. Taksonomien til krepsdyrene er generelt komplisert og usikker. En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor med basis i 2013-revisjonen og oppdatert ifølge arbeidet som gjøres i WoRMS-databasen.
Rekke: Krepsdyr (Crustacea) - 67 000 arter
Klasse storkreps (Malacostraca) - +25 000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - 9 000 arter, 1 900 i ferskvann Latreille, 1816
Underorden Gammaridea - 4 overfamilier, 59 familier Latreille, 1802
Incertae sedis
Familie Stenothoidae Boeck, 1871
Underfamilie Stenothoinae  Boeck, 1871
Slekt Mesometopa  Guryanova, 1938
Mesometopa esmarki  (Boeck, 1871)
Mesometopa extensa  Gurjanova, 1948
Mesometopa gibbosa  Shoemaker, 1955
Mesometopa neglecta  (Hansen, 1888) - Nord-Atlanteren, Canada
Mesometopa sinuata  Shoemaker, 1964


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mesometopa esmarki – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Mesometopa esmarki i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Mesometopa esmarki hos ITIS
Mesometopa extensa

Mesometopa extensa  er en art av slekten Mesometopa som er en av de mange slektene av krepsdyr i Stenothoidae-familien, som i sin tur er plassert direkte (Incertae sedis) i den relativt store og artsrike underordenen Gammaridea av amfipoder. Gruppen består av bentiske bunndyr med relativt sett stor bevegelsesradius og små øyne, sammenliknet med de planktonisk frittsvevende og mer storøyde Hyperiidea-artene.


== Gruppens taksonomi ==
Gruppen har, i likhet med hele Gammaridea-ordenen, gjennomgått en betydelig revisjon av sin systematiske plassering og sammensetning. Taksonomien til krepsdyrene er generelt komplisert og usikker. En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor med basis i 2013-revisjonen og oppdatert ifølge arbeidet som gjøres i WoRMS-databasen.
Rekke: Krepsdyr (Crustacea) - 67 000 arter
Klasse storkreps (Malacostraca) - +25 000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - 9 000 arter, 1 900 i ferskvann Latreille, 1816
Underorden Gammaridea - 4 overfamilier, 59 familier Latreille, 1802
Incertae sedis
Familie Stenothoidae Boeck, 1871
Underfamilie Stenothoinae  Boeck, 1871
Slekt Mesometopa  Guryanova, 1938
Mesometopa esmarki  (Boeck, 1871)
Mesometopa extensa  Gurjanova, 1948
Mesometopa gibbosa  Shoemaker, 1955
Mesometopa neglecta  (Hansen, 1888) - Nord-Atlanteren, Canada
Mesometopa sinuata  Shoemaker, 1964


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mesometopa extensa – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Mesometopa extensa i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Mesometopa extensa hos ITIS
Munkefjord

Munkefjord er ei bygd i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den ligger innerst i Munkefjorden, ved munningen av Munkelva. Europavei 6 går gjennom bygda.


== Referanser ==
Stonga

Stonga (kvensk: Stonka, nordsamisk: Oažželuovta) er ei grend i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den ligger på østsida av Neidenfjorden, rundt 25 kilometer vest for Kirkenes. Europavei 6 går gjennom bygda.


== Referanser ==
Lillestonga

Lillestonga er ei grend i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den ligger på østsida av Neidenfjorden, rundt 23 kilometer vest for Kirkenes. Europavei 6 går gjennom stedet.


== Referanser ==
Mesoproboloides cornuta

Mesoproboloides cornuta  er en art av slekten Mesoproboloides som er en av de mange slektene av krepsdyr i Stenothoidae-familien, som i sin tur er plassert direkte (Incertae sedis) i den relativt store og artsrike underordenen Gammaridea av amfipoder. Gruppen består av bentiske bunndyr med relativt sett stor bevegelsesradius og små øyne, sammenliknet med de planktonisk frittsvevende og mer storøyde Hyperiidea-artene.


== Gruppens taksonomi ==
Gruppen har, i likhet med hele Gammaridea-ordenen, gjennomgått en betydelig revisjon av sin systematiske plassering og sammensetning. Taksonomien til krepsdyrene er generelt komplisert og usikker. En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor med basis i 2013-revisjonen og oppdatert ifølge arbeidet som gjøres i WoRMS-databasen.
Rekke: Krepsdyr (Crustacea) - 67 000 arter
Klasse storkreps (Malacostraca) - +25 000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - 9 000 arter, 1 900 i ferskvann Latreille, 1816
Underorden Gammaridea - 4 overfamilier, 59 familier Latreille, 1802
Incertae sedis
Familie Stenothoidae Boeck, 1871
Underfamilie Stenothoinae  Boeck, 1871
Slekt Mesoproboloides  Gurjanova, 1938
Mesoproboloides cornuta  Schellenberg, 1926
Mesoproboloides cruxlorraina  Moore, 1981
Mesoproboloides excavata  Fenwick, 1977
Mesoproboloides similis  Schellenberg, 1926
Mesoproboloides spinosa  Bellan-Santini & Ledoyer, 1974


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mesoproboloides cornuta – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Mesoproboloides cornuta i Global Biodiversity Information Facility
Georg Ritter von Hengl

Georg Hengl, siden 1918 Ritter von Hengl (født 21. oktober 1897 i Laiting ved Wallersdorf i Bayern, Det tyske keiserrike, død 19. mars 1952 i Sonthofen, Bayern, Vest-Tyskland) var en tysk general i Wehrmacht og SS-offiser. Han ledet gebirgsjägertroppene under andre verdenskrig. Han deltok også i første verdenskrig.
Han ble medlem av SS i 1934 hvor han etterhvert nådde graden Obersturmbannführer. Han ble i 1943 utnevnt til generalløytnant i den regulære tyske hæren.
Som oberst ledet han blant annet det 137. gebirgsjägerregiment, 2. gebirgsdivisjon, nordover gjennom Norge til Finnmark. Han var oberst frem til 2. mars 1942.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi i AXIS Biographical Research
Bueskyting under de internasjonale øylekene 2017

Bueskyting under de internasjonale øylekene 2017 ble arrangert fra 26. til 29. juni 2017, i Rävhagen i Visby på Gotland.


== Resultater ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


=== Lag ===


=== Mix ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Island Games 2017 - Archery