jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Heterogomphus rubripennis

Heterogomphus rubripennis er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
En stor, kraftig, mørkbrun, blank hornbille med rødlige dekkvinger. Som vanlig hos hornbiller er det stor forskjell mellom kjønnene, hannene er større, har et krumt horn på hodet og en uthuling foran på pronotum. Hos denne arten er hornet nokså lite. Hunnene har én liten knøl på hodet, men ikke horn.


== Levevis ==
Til tross for at noen av artene er ganske vanlige er det lite man vet om biologien til disse billene. Larvene til de artene der disse er kjente lever i jorda der de spiser dødt, organisk materiale. De voksne billene er aktive om natta og kommer gjerne til lys. Disse artene er ikke regnet som skadedyr.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Ecuador og Peru.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Oryctini Mulsant, 1842
Slekten Heterogomphus Burmeister, 1847
Heterogomphus rubripennis Prell, 1912


== Kilder ==
Generic Guide to New World Scarab Beetles – Heterogomphus
Dynastidae du monde- sjekkliste over artene Arkivert 5. august 2013 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
[  Bilder av arten]
(en) Heterogomphus rubripennis i Encyclopedia of Life 
(en) Heterogomphus rubripennis i Global Biodiversity Information Facility 
Heterogomphus rubripennis – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Heterogomphus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Shesh i Zi

Shesh i Zi (oversatt til norsk: «svart felt») er en albansk rødvin. Navnet på vinen kommer fra Shesh-fjellene rett utenfor Tirana. Den anbefales å bli servert ved 65-68 grader fahrenheit.


== Referanser ==
Bastøy landskapsvernområde

Bastøy landskapsvernområde er et verneområde, og her finnes det verdifulle geologiske formasjoner og et rikt plante- og dyreliv. Øya har og en lang historie.
Klimaet, berggrunnen og løsmassene på øya gir grunnlag for en variert flora. Gran, stedvis med omfattende innslag av løvtrær. I deler av skogen er det områder med blåveis. På vestsiden av øya er det storvokste lindetrær. Den fredede mistelteinen vokser på rogn, lind og villapal. 
Tørrengene på Bastøya har mange sjeldne arter. En av disse er kubjelle, en annen er kantløk. Bastøya er 3 km lang og på det meste 1,4 km bred. Det var trolig skogen som ga navn til øya. Bast er den indre delen av barken på trær.


== Eksterne lenker ==
Bastøy landskapsvernområde Arkivert 9. januar 2019 hos Wayback Machine. Boken Natur i Vestfold
Faktaark Naturbase
Fylkesmannen i Vestfold og Telemark, verneområder
Naturbase
Riksmålspartiet

Riksmålspartiet var et politisk parti som stilte til valg i Norge fra 1910 til 1931. Partiet regnes som tilknyttet til Høyre. Det hadde sitt utspring i språkstriden i Norge, særlig knyttet til innføring av sidemålsstilen i 1907.Partiet stilte lister i flere kommuner, i kortere eller lengre tid, og som regel med utgangspunkt i lokale stridsspørsmål. Partiet ser ikke ut til å ha hatt noen sentralorganisasjon.
Ved Stortingsvalget 1912 fikk partiet 1 033 stemmer, og stilte liste i valgkretsene Namdalen, Søndre Nordmør, Romsdal og Karmsund. Ved kommunestyrevalget 1925 fikk partiet 27 277 stemmer i 5 ulike fylker, og fikk 35 kommunestyrerepresentanter. Ved de to påfølgende valgene, i 1928 og 1931, fikk partiet 332 og 338 stemmer og bare 9 representanter.
Ordførere fra Riksmålspartiet var blant andre Haakon Rochseth i Frosta, Bernhard Rostad i Verdal, Gustav Ertzgaard i Frol, Lorents Seem i Snåsa og Karl Klingen i Klinga kommune.


== Referanser ==
Gnathocera valida

Gnathocera valida er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor, avlang, litt flat, blank, gulbrun gullbasse. Hodet har to korte horn foran. Hodet har et par hvite flekker, pronotum har tre gulhvite striper. Dekkvingene er gulbrune med to ganske kraftige lengderibber, ytterkanten brunsvart med kremgule flekker. Beina er brunrøde.


== Levevis ==
Arten er knyttet til gressenger med høyt gress. De voksne billene finnes gjerne på aksene til ulike gress.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Zimbabwe.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821
Stammen Goliathini Griffith & Pidgeon, 1832
Slekten Gnathocera Kirby, 1825
Gnathocera valida Janson, 1884


== Kilder ==
Nettside om slekten


== Eksterne lenker ==
(en) Gnathocera valida i Encyclopedia of Life 
(en) Gnathocera valida i Global Biodiversity Information Facility 
Gnathocera valida – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Gnathocera – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ellen Sofie Hovland

Ellen Sofie Hovland Austad (født 1979), kjent som Ellen Sofie Hovland, er en norsk sanger/låtskriver og psykologspesialist. Hun ga ut debutalbumet Vær her for meg på Kirkelig Kulturverksted i 2012. Hovland fikk Spellemannprisen 2014 i klassen viser for albumet Skandinavisk sjel. Hun har dessuten vært nominert til Spellemannprisen 2012 i klassen tekstforfatter for Vær her for meg og Spellemannprisen 2018 i klassen viser for Og solen renner over. Morten Qvenild har en sentral rolle på alle Ellen Sofies plater. Han spiller en rekke av instrumentene og er også produsent sammen med Erik Hillestad på albumet Og solen renner over.Hun er utdannet Cand.Psychol ved Universitetet i Oslo. Senere spesialist i klinisk psykologi. 


== Utgivelser ==


=== Album ===
Vær her for meg (Kirkelig Kulturverksted, 2012) - Spellemann-nominert i kategorien tekstforfatter
Skandinavisk sjel (Kirkelig Kulturverksted, 2014) - Vant spellemann i kategorien viser
Og solen renner over (Kirkelig Kulturverksted, 2018) - Spellemann-nominert i kategorien viser


=== Singel ===
«Så var vel våren kommet likevel» (2018)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Gnathocera sericinitens

Gnathocera sericinitens er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor, avlang, litt flat, blank, gulbrun gullbasse. 


== Levevis ==
Arten er knyttet til gressenger med høyt gress. De voksne billene finnes gjerne på aksene til ulike gress.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Niger.


== Systematisk plassering ==
Arten blir noen ganger plassert som en underart av Gnathocera varians.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821
Stammen Goliathini Griffith & Pidgeon, 1832
Slekten Gnathocera Kirby, 1825
Gnathocera sericinitens Bates, 1884


== Kilder ==
Nettside om slekten


== Eksterne lenker ==
(en) Gnathocera sericinitens i Encyclopedia of Life 
(en) Gnathocera sericinitens i Global Biodiversity Information Facility 
Gnathocera sericinitens – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Gnathocera – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Guhyasamāja Tantra

Guhyasamāja Tantra (sanskrit: Guhyasamājatantra; tibetansk: Gsang ’dus rtsa rgyud (Toh 442); Tantra av det hemmelige fellesskap) er en tekst innenfor tantrisk buddhisme. I dens fulle form, består den av 17 kapitler, mens en separat "forklarende tantra" (vyākhyātantra) kjent som den senere Tantra (sanskrit: Guhyasamāja Uttaratantra; Tibetan: Rgyud phyi ma. (Toh 443)) noen ganger betraktes som 18. kapittel. Mange betrakter de 12 første kapitler som kjernen i verket, mens kapitlene 13-17 er blitt tilføyd som forklarende materiale.
Bueskjær biotopvern

Bueskjær biotopvern er en hekkeplass for sjøfugler, og særlig for hettemåker og makrellterner.Bueskjær er et lite skjær i vestre del av Hortens indre havnebasseng. Biotopvernområdet er 14 dekar stort, men bare en dekar er landareal. Området ble vernet i 2009.De fleste hettemåker trekker ut av Norge om vinteren, men noen velger å bli. De første hekkende hettemåker i Norge ble observert på Jæren i 1867. Den norske bestanden teller antagelig mellom 20 000 og 60 000 par. Hettemåkene hekker på øyer og holmer i skjærgården, ved våtmarksområder og ved ferskvann.Bueskjær har også blitt kalt Kruttskjær. Marinen skal på skjæret ha brent opp krutt som det ikke var bruk for.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bueskjær biotopvernområde Arkivert 9. januar 2019 hos Wayback Machine.Boken Natur i Vestfold
FaktaarkNaturbase
Gnathocera hyacinthina

Gnathocera hyacinthina er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor, avlang, litt flat, blank, skinnende grønn gullbasse. Hodet har to korte horn foran. Pronotum har gulhvite sidestriper. Dekkvingene har varierende, kremgule flekker eller streker, i alle fall i den bakre delen. Beina er mørke.


== Levevis ==
Arten er knyttet til gressenger med høyt gress. De voksne billene finnes gjerne på aksene til ulike gress.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Togo, Elfenbeinskysten og Kongo.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821
Stammen Goliathini Griffith & Pidgeon, 1832
Slekten Gnathocera Kirby, 1825
Gnathocera hyacinthina Janson, 1885


== Kilder ==
Bilde av arten
Nettside om slekten


== Eksterne lenker ==
(en) Gnathocera hyacinthina i Encyclopedia of Life 
(en) Gnathocera hyacinthina i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Gnathocera hyacinthina – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Gnathocera hyacinthina – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Gnathocera – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gnathocera marginata

Gnathocera marginata er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==


== Levevis ==
Arten er knyttet til gressenger med høyt gress. De voksne billene finnes gjerne på aksene til ulike gress.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Kongo og den Sentralafrikanske Republikken.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821
Stammen Goliathini Griffith & Pidgeon, 1832
Slekten Gnathocera Kirby, 1825
Gnathocera marginata Janson, 1885


== Kilder ==
Nettside om slekten


== Eksterne lenker ==
(en) Gnathocera marginata i Encyclopedia of Life 
(en) Gnathocera marginata i Global Biodiversity Information Facility 
Gnathocera marginata – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Gnathocera – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Buvika/Rødskjær naturreservat

Buvika er både «herberge» og «bensinstasjon» for fugler på trekk. På Rødskjær hekker måker og storskarv. Også steinkobbene trives i reservatet.Hver vår og høst bruker titusener av fugler den eldgamle trekkruta langs Oslofjorden. Midt i trekkruta ligger Bastøya, med det næringsrike våtmarksområdet i Buvika. Trekkfuglene trenger mat og hvile. Det finner de i Buvika. I reservatet er det registrert flokker på over 400 svartender, 270 sjøorrer og rundt 2500 ærfugl. Dessuten er sommerbestanden av grågås økt kraftig de siste årene.Rødskjær er et lavt skjær, preget av rullestein og grusstrender. Skjæret er en viktig hekkeplass for sjøfugler. I 1970-årene var det i hovedsak hettemåke som hekket her. Andre arter var fiskemåke, gråmåke og makrellterne. Senere har hettemåkene forsvunnet som hekkefugl, og stormåkene har overtatt. I 2004 ble det bekreftet at storskarv for første gang på over hundre år hekket i Vestfold. Det skjedde på Rødskjær. Allerede fire år senere kunne ornitologene telle over 200 storskarv på skjæret.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Buvika-Rødskjær naturreservat Arkivert 9. januar 2019 hos Wayback Machine. Boken Natur i Vestfold
Faktaark Naturbase
Falkensten naturreservat

Falkensten naturreservat er et naturreservat som omfatter den loddrette fjellveggen Veggefjell innenfor Falkenstenbukta og skogen nedenfor denne. Falkensten er et egenartet område. Her finnes det kystnær, varmekjær edelløvskog, med innslag av hule trær.Skogen preges av stor frodighet og variasjon i type og alder. Naturreservatet er beskjedent i areal, men stort i høydespenn. Høyden over havet går fra 5 til rundt 110 meter. Like sør for reservatet ligger Falkenstendammen dyrefredningsområde.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Falkensten naturreservat Arkivert 9. januar 2019 hos Wayback Machine. Boken Natur i Vestfold
Faktaark Naturbase
Gnathocera pubescens

Gnathocera pubescens er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En nokså liten til middelsstor (ca. 12 millimeter), avlang, mørkt bronseaktig gullbasse. Oversiden er halvblank, tett og kraftig punktert, spredt kledt med lange, lyse, oppstående hår. Hodet har to nokså lange, spisse tenner foran. Pronotum har kremgule sidestriper og en liten, rund, gulaktig flekk på hver side innenfor disse. Dekkvingene har kremgule flekker som gjerne kan flyte sammen til uregelmessige rader. Beina er mørke.


== Levevis ==
Arten er knyttet til gressenger med høyt gress. De voksne billene finnes gjerne på aksene til ulike gress.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Kongo og Kamerun.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821
Stammen Goliathini Griffith & Pidgeon, 1832
Slekten Gnathocera Kirby, 1825
Gnathocera pubescens Janson, 1885


== Kilder ==
Bilde av arten
Nettside om slekten


== Eksterne lenker ==
(en) Gnathocera pubescens i Encyclopedia of Life 
(en) Gnathocera pubescens i Global Biodiversity Information Facility 
Gnathocera pubescens – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Gnathocera – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hajnnhojnn i bajnn og 13 andre trønderviser

Hajnnhojnn i bajnn og 13 andre trønderviser er en LP-plate. Utøver er Otto Nielsen med Willy Andresens ensemble. Platens betegnelse er Philips 6317 029. Den ble utgitt i 1975.


== Sporliste ==


== Kilder ==
Hajnnhojnn i bajnn og 13 andre trønderviser (1975) på Rockipedia
Steinkjerleksikonet
Falkenstendammen dyrefredningsområde

Falkenstendammen er levested for flere nasjonalt sjeldne og truede dyrearter, spesielt vannfugler og insekter.Falkenstendammens mangfold av insekter har gitt den nasjonal verneverdi. I Falkenstendammen er det funnet en svært sjelden vårflueart, som bare er kjent fra ett annet sted i Norge. Falkenstendammen er viktig også for vannfugler på trekk. Så lenge dammen er isfri, er det en rekke fugler som overvintrer her. Gjesteopptredener av sjeldne fuglearter skjer jevnlig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Falkenstendammen dyrefredningsområde Arkivert 9. januar 2019 hos Wayback Machine. Boken Natur i Vestfold
Faktaark Naturbase
Gnathocera bilineata

Gnathocera bilineata er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 20 millimeter), avlang, litt flat, blank, gulbrunaktig gullbasse Hodet har to korte horn foran og to par gulhvite flekker. Pronotums har brede, gulhvite til gule striper på sidene og i midten, bakgrunnsfargen er svart. Oftest opptar de lyse stripene mesteparten av flaten. Scutellum er svart med lys midtstripe, dekkvingene beige til rødbrune med svart søm og bredt svarte sider som har noen gulhvite flekker. Beina er svarte.


== Levevis ==
Arten er knyttet til gressenger. De voksne billene finnes gjerne på aksene til ulike gress.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Togo og Benin.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821
Stammen Goliathini Griffith & Pidgeon, 1832
Slekten Gnathocera Kirby, 1825
Gnathocera bilineata Kraatz, 1886
Gnathocera bilineata bilineata Kraatz, 1886
Gnathocera bilineata roseni Schürhoff, 1939
Gnathocera bilineata valeriae Allard, 1991


== Kilder ==
Nettside om slekten


== Eksterne lenker ==
Bilde av arten
(en) Gnathocera bilineata i Encyclopedia of Life 
(en) Gnathocera bilineata i Global Biodiversity Information Facility 
Gnathocera bilineata – detaljert informasjon på Wikispecies
Irr! Grønt!

Irr! Grønt! var forfatteren Dag Solstads første roman, utgitt i 1969. 
Selv har han i ettertid karakterisert boken som et «rent plagiat»: «Fra mitt unge synspunkt skammet vi oss over våre eldre kollegaer og deres kunnskapsnivå, [...] – Den gangen hadde jeg aldri kommet fra det, med boken Irr! Grønt!, dersom kunnskapsnivået hadde vært høyere».Han mottok kritikerprisen og ble nominert til Nordisk Råds Litteraturpris for boken.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Omtale av boken på forlaget Oktobers nettsider
Palamedes-kvartalet

Palamedes-kvartalet er et kvartal i Gamla stan i Stockholm. Kvartalet er omgitt av Yxsmedsgränd i nord, Lilla Nygatan i vest, Stora Nygatan i øst og Kåkbrinken i sør. Kvartalet består av tre eiendommer: Palamedes 1–3. På eiendommen Palamedes 1 ligger det såkalte Ehrencreutzska huset, som sannsynligvis ble tegnet av Nicodemus Tessin den eldre på 1660-tallet.


== Navnet ==
Nesten samtlige kvartalsnavn i Gamla stan ble til på siste del av 1600-tallet og er oppkalt etter begrep (først og fremst guder) fra den greske og romerske mytologien. ”Palamedes” var i den greske mytologien en sagnhelt som deltok i den trojanske krig.


== Kvartalet ==

Kvartalet fikk sin nåværende strikt rektangulære form etter storbrannen i Stockholm 1625, som totalt ødela den sydvestre delen av Stadsholmen. I stedet for smale smug og langsmale kvartal hvor branner kunne spre seg raskt, ble her Stockholms første organiserte reguleringsplan påbegynt i 1627. Nå ble det anlagt, med renessansens byplanlegging som forbilde, store likeformede kvartaler bebygd med murhus.
Palamedes 1 ble bygd i to omganger. Den eldste delen utgjøres av huskroppen med dagens adresse Stora Nygatan 22. Huset kalles Ehrencreutzska huset eller Tessinhuset, og ble oppført på 1660-tallet, sannsynligvis etter tegninger av Nicodemus Tessin d.e. Det er oppkalt etter kjøpmannen og brukspatronen Jesper Ehrencreutz som ervervet denne bygningen i 1699. Eiendommen ble ombygd og nyinnredet på 1760-tallet. Fra denne tiden finnes det en del bevarte rominteriører.
Bygningsdelen mot Lilla Nygatan og de lavere fløybygningene mellom gatehusene ble oppført på 1750-tallet. Eiendommens gårdshus ble bygd på 1800-tallet og i 1836 ble det kjøpt av Lars Johan Hierta som opprettet Aftonbladets redaksjon og trykkeri her. Her ble Aftonbladet trykt fram til flyttingen til Klarakvarteren i 1889. I mange år lå her K.L. Beckmans Boktryckeri, der første eier het Johan Beckman (1809–1872), arbeidsleder ved Aftonbladets trykkeri. Etter ham ble aktiviteten tatt over av sønnen Knut Leopold Beckman (1848–1894). Forskjellige former for trykkerivirksomhet fantes her til slutten av 1980-tallet.
Palamedes 1 deles av et langsmalt gårdsrom som ifølge Björn Hasselblad (Stockholmskvarter - Vad kvartersnamnen berättar) er «en av de många namnlösa gränderna i Gamla stan». I 1998 ble det utført gravearbeider i det langsmale gårdsrommet. Da ble det funnet keramikkrester og deler fra krittpiper av 1700-tallstype samt rester etter to kuppelsteinsnivåer som sannsynligvis stammer fra gårdsbelegg fra 1700- eller 1800-tallet.
I Palamedes 2 (Stora Nygatan 24 / Kåkbrinken 14)  ligger fra 1986 restaurant Slingerbulten, på 1950-tallet lå her ølserveringsstedet Tian.


== Kilder ==
Hasselblad, Björn; Lindström, Frans (1979). Stockholmskvarter: vad kvartersnamnen berättar. Stockholm: Almqvist & Wiksell / Hugo Gebers förlag. s. 29. ISBN 91-20-06252-4. Libris: 7219146. 
Metropol Fastighets AB: Kv Palamedes.


== Eksterne lenker ==

(sv) Stockholmskällan har multimedia som gjelder Palamedes-kvartalet
Frebergsvik naturreservat

Frebergsvik naturreservat er en edelløvskog. I reservatet finnes den sjeldne vegetasjonstypen snelle-askeskog. Snelle-askeskog vokser på våt mark med jevn vanngjennomstrømning. Snellearten skavgress er en karakterplante for snelle-askeskogen.I den nordre delen av reservatet er det flere store barlindtrær, godt oppstammede og med fine trekroner. Barlind er det treslaget som kan oppnå høyest alder i Europa, kanskje opp mot 2000 år. Rett nord for reservatet ligger selve Frebergsvik.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Frebergsvik naturreservat Arkivert 9. januar 2019 hos Wayback Machine. Boken Natur i Vestfold
Faktaark Naturbase
Lygna

Lygna kan vise til:

Lygna (Agder), elv i vestre Agder
Lygna (Søndre Land), elv i Innlandet
Lygna (Gran), sted i Gran i Innlandet


== Se også ==
Lygnasæter, skisted i Gran
Dharmapala

Dharmapala (regent i det 8. århundre) var den andre regenten over Palariket i Bengal-regionen på det indiske subkontinent. Han var sønn av og etterfølgeren til Gopala, grunnleggeren av Paladynastiet. Han ekspanderte grensene til imperiet stort, og gjorde Palaene til en dominerende makt i det nordlige og østlige India.
Dharmapala regjerte direkte over dagens Bengal og Bihar, og ansatte en stedfortreder i Kannauj. Palaenes nedtegnelser hevder også at flere andre regenter i Nord-India anerkjente hans  overhøyhet, men disse påstandene synes å være overdrevet. Dharmapala ble bekjempet to ganger av Gurjara-Pratiharaene, men hver gang ble Rashtrakutaene nedkjempet av Pratiharaene, noe som etterlot Palaene som den dominerende makt i Nord-India. Dharmapala ble etterfulgt av sin sønn Devapala som ekspanderte imperiet videre.
Los Angeles County Museum of Art

Los Angeles County Museum of Art (LACMA) er et kunstmuseum på Wilshire Boulevard i Miracle Mile i nærheten av Los Angeles. LACMA er nabo til La Brea Tar Pits (George C. Page Museum).
LACMA er det største kunstmuseum i den vestlige delen av USA. Det tiltrekker seg nesten en million besøkende årlig. Det holder mer enn 150,000 arbeider som spenner over kunsthistorien fra de eldste tider til idag. I tillegg til kunstutstillinger, inneholder museumet også filmer og konsertserier.


== Referanser ==
Gnathocera angustata

Gnathocera angustata er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 14 millimeter), litt flat, blank, gulbrun gullbasse Hodet har to tynne tenner foran og et par avlange, gule flekker. Pronotumner hovedsakelig gulaktig, med to smale, svarte lengdestriper. Scutellum er gulaktig med smalt svarte kanter, dekkvingene gulbrune med noen gule flekker langs sidene. Beina er brunrøde. Undersiden har store, hvitgule sideflekker.


== Levevis ==
Arten er knyttet til gressenger. De voksne billene finnes gjerne på aksene til ulike gress.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Togo og Benin.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821
Stammen Goliathini Griffith & Pidgeon, 1832
Slekten Gnathocera Kirby, 1825
Gnathocera angustata Kolbe, 1892


== Kilder ==
Nettside om slekten


== Eksterne lenker ==
Bilde av arten
(en) Gnathocera angustata i Encyclopedia of Life 
(en) Gnathocera angustata i Global Biodiversity Information Facility 
Gnathocera angustata – detaljert informasjon på Wikispecies