jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Coop Nords kulturpris

Coop Nords kulturpris er en utmerkelse som utdeles årlig. Formålet med prisen å hjelpe frem unge talenter spesielt, og å styrke kulturvirksomheten i lokalsamfunn generelt. Prisen gis til enkeltpersoner eller grupper som har vist spesielle ferdigheter eller gjort spesiell kulturell innsats, og skal bidra til fordypning og videreutvikling. Mottakeren må tilhøre Coop Nords virkeområde, fra Troms eller nordre Nordland. Prisen er et stipend på 50 000 kroner og et diplom. På grunn av de vanskelige arbeidsforholdene for kunstnere under coronaviruspandemien i 2020, ble prisbeløpet utvidet til 75 000 kroner.


== Mottakere av prisen ==
2020 Kajsa Kvernmo, klesdesigner, Karasjok/Tromsø
2019 Sanne Suh Berger, klassisk flygel, Lenvik
2018 Ánná Káisá Partapuoli, slam-poet, Skånland
2017 Johannes Garam Liebig, klassisk fiolinist, Tromsø
2016 Malangsrevyen, Revy, Malangen
2015 Resirkulert, Band Tromsø
2014 Simone Grøtte, dans Tromsø
2013 Anne Nymo Trulssen, Målselv
2012 Rimfrost Teaterensemble, teater, Senja
2011 Peter Estdahl, artist og låtskriver, Tromsø
2010 Linn-Rebekka Gundersen, fotokunstner, Kjøpsvik
2009 Julie Alapnes Normann, fiolinist/folkemusikk, Tromsø
2008 Kulturavdelinga ved UNN Tromsø
2007 Kulta – Tromsdalen Kulturhus
2006 Heidi Ruud Ellingsen, sanger/danser, Narvik
2005 Trine Strand, sanger, Balsfjord
2004 Sangkoret «Mollis», Nordreisa
2003 «Eventyr fra Nordlyslandet» v/Stina Fagertun, Tromsø
2002 Magnhild Skomedal Torvanger, fiolinist, Harstad
2001 Rockegruppen «Blinklys», Tromsø
2000 Anna Rogdes Venner, Harstad
1999 Kroken Ungdomsklubb og «Treffpunkt» Kafé, Tromsdalen
1998 Radio Harstad v/redaktør Reidulf Solbakken
1997 Heidi Rognli, skytterprinsesse, Storfjord
1996 Trastad Samlinger, Harstad
1995 Kirkens Bymisjon, Tromsø
1994 Ragnar Olsen, visesanger, Tromsø
1993 Oddbjørg Karlsen, Tromsdalen
1992 Jane Kelly, sanger, Lyngen


== Referanser ==
Daewon C.I.

Daewon C.I. (koreansk: 대원씨아이) er et datterselskap til Daewon Media som ble grunnlagt i 1991. Det er et sørkoreansk forlag som gir ut manhwa og manga. Det står for mer enn halvparten av tegneserieutgivelser i Sør-Korea.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Flathøi

Flathøi er et fjell i Lesja kommune i Innlandet. Det har en høyde på 1 703 meter over havet.


== Se også ==
Liste over Norges høyeste fjell


== Referanser ==
Sun-2

Sun-2 var den andre generasjon av UNIX arbeidsstasjoner og tjenere som ble produsert av Sun Microsystems. Sun-2 ble lansert i november 1983. Den kjørte SunOS 1.0 som var basert på 4.1BSD. Sun-2 systemer ble støttet i SunOS frem til versjon 4.0.3.
Sun-2 var forsynt med en 10 MHz Motorola 68010 mikroprosessor, med en proprietær minnehåndterer, som gjorde det mulig å realisere virtuell hukommelse på UNIX


== Referanser ==
Aksiallager

Et aksiallager (noen ganger kalt "trustlager", fra engelsk: thrust bearing) er en bestemt type rullelager. I likhet med andre lagre tillater det rotasjon mellom delene, men det er konstruert for å ta den aksiale belastningen.

Aksiallagre kommer i flere varianter. 

Aksiallagre som består av kulelagre som ligger i en ring, og kan brukes der det er liten aksial belastning.
Sylindriske aksiallagre består av små sylindriske ruller. De gir veldig god bæreevne og er billige.
Koniske aksiallagre består av små koniske ruller satt slik at deres akser møtes der belastningen er størst. Dette er den typen som er mest brukt i bilindustrien. De kan tåle større belastninger enn kulelager på grunn av større kontaktflate, men er dyrere å produsere.
Sfæriske aksiallagre har asymmetriske ruller med sfærisk form, og kan kombinere radial og aksial belastning. De er ofte brukt sammen med radiale sfæriske rullelagre.
Væskelagre, hvor den aksiale belastningen bæres av et tynt lag av lastbærende væske — disse gir lav rullemotstand.
Magnetiske lagre, hvor den aksiale belastningen bæres av et magnetisk felt. Dette er brukt der hvor det er svært høye hastigheter, for eksempel i sentrifuger.Trustlager som brukes i tannhjul i girkasser er spiralformede (heliksformede) tannhjul som gir mindre støy.


== Væskefilm-aksiallagre ==

Væskefilm-aksiallagre ble oppfunnet av den australske ingeniøren George Michell som patentert oppfinnelsen i 1905. De ble samtidig oppfunnet av Albert Kingsbury og testet i 1898. Væskefylte lagre inneholder en rekke sektorformede plater som er plasserte i en sirkel rundt en aksling og kan rotere fritt. Disse lagrene er kileformede med olje inni lageret mellom de roterende skivene. De anvendes der en vil eliminere metall-mot-metall-kontakt.


== Se også ==
Kulelager
Rullelager


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Michell trust Lager: et lav-friksjon lager (Powerhouse Museum nettside)
Martin Landsem

Martin Theodor Olaussen Landsem (født 9. juli 1883 i Beitstad, død i Malm 9. desember 1967) var gårdbruker på Landsem østre i Verran og ordfører i Malm kommune 1926-1928, 1932-1934 og 1940-1945. Han representerte Bondepartiet i de to første periodene, og var deretter NS-oppnevnt. Han var også varaordfører 1929–31.Han gikk på Mære landbruksskole 1901–03, og overtok gården Landsem østre etter faren Olaus i 1910, og ga den videre til sønnen Peter i 1949. Han var medlem av kommunestyret siden Malm ble egen kommune i 1914, og hadde også verv i Beitstad og Malm sparebank fra 1921 til 1947.Som lokalhistoriker skrev han Malmboka (1960), Malm meieris 75-årsberetning, og gårds- og slektshistorie for flere gårder i bygda.


== Referanser ==
Sun-3

Sun-3 var den tredje generasjon av UNIX arbeidsstasjoner og tjenere som ble produsert av Sun Microsystems. Sun-3 ble lansert 9. september 1985.Den kjørte SunOS, og hadde også støtte for NetBSD og Linux.Sun-3 var forsynt med en Motorola 68020 mikroprosessor og en Motorola 68881 flyttallsprosessor (valgfri på Sun 3/50). Den hadde også en proprietær minnehåndterer, som gjorde det mulig å realisere virtuell hukommelse på UNIX.


== Referanser ==
Camille Pleyel

Joseph Etienne Camille Pleyel (1788–1855) var en fransk pianist, musikkforlegger, innehaver av pianoprodusenten Pleyel et Cie og av konsertsalen Salle Pleyel i Paris.
Pleyel var den yngste sønnen til den østerrikske komponisten Ignaz Pleyel og Gabrielle Lefebvre. I 1815 ble han deleier av farens forlag og av klaverfabrikken Pleyel.
Han giftet seg med pianisten Marie Moke i 1831. Pleyel og kona hørte til Frédéric Chopins nærmeste venner. Han dediserte førsteutgaven av 24 Préludes op. 28 til dem. Preludiene var et oppdragsverk av Pleyel, som sørget for å få sendt et Pleyelpiano til Mallorca, der Chopin tilbrakte vinteren 1838–1839 mens han fullførte preludiene.
Chopin opptrådte flere ganger i Pleyels konsertsal.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Frédéric Chopin: Briefe. Red. Krystyna Kobylańska. Berlin 1983.
Jean-Jacques Trinques: Le piano Pleyel: d’un millénaire à l’autre. Paris 2003.
Frédéric Chopin: Sämtliche Préludes. Red. Norbert Müllemann. Henle-Verlag, München 2007.
Jenny Kip: «Mehr Poesie als in zehn Thalbergs». Die Pianistin Marie Pleyel (1811–1875). Oldenburg 2010.
Palm OS

Palm OS, også kjent som Garnet OS, er et tidligere operativsystem som ble utviklet av Palm, Inc. for personlige digitale assistenter i 1996. Palm OS var konstruert for å være enkelt å bruke på berøringsskjermbaserte grafiske brukergrensesnitt og hadde en rekke applikasjoner som sørget for en personal information manager. Senere versjoner hadde også utvidet støtte for smarttelefoner.
Siste versjon var 5.4.9 som ble lansert 14. oktober 2007.


== Eksterne lenker ==
Palm.com
Palm OS 4.1 skjermbilder
Malmö isstadion

Malmö Isstadion er en innendørs idrettshall i Malmö i Sverige. Den har tidligere vært hjemmebanen til ishockeylaget Malmö Redhawks. Hallen var arena da Sverige arrangerte Eurovision Song Contest 1992.
Malmø isstadion var en av arenaene under Håndball-EM 2016 for kvinner.


== Referanser ==
Marie Pleyel

Marie Félicité Denise Moke-Pleyel (1811–1875) var en fransk-belgisk pianist.


== Liv og virke ==
Marie Mokes far stammet fra Belgia og var professor i lingvistikk i Paris. Moren, som var tysk, drev en lingerieforretning i 9. arrondissement. Marie begynte å spille piano i fireårsalderen og fikk senere videregående undervisning av storheter som  Ignaz Moscheles, Henri Herz og Friedrich Kalkbrenner. Hun gav sin første konsert i tolvårsalderen.
Etter en kort forlovelse med Hector Berlioz, giftet hun i 1831 med Camille Pleyel. Han var over 20 år eldre enn henne, pianist og en velhavende innehaver av klaverfabrikken Pleyel. Fire år seinere fikk han innvilget skilsmisse på grunn av konas mange sidesprang. Privatlivet hennes var i det hele temmelig turbulent, med en lang rekke venner, beundrere og elskere, eksempelvis Daniel-François-Esprit Auber, Felix Mendelssohn Bartholdy, Frédéric Chopin, Robert Schumann, Ferdinand Hiller, Gérard Labrunie, Alfred de Musset, Alexandre Dumas, Jules Janin,  Eugène Delacroix, Adolphe Yvon og andre.
I årene 1838–1874 opptrådte Marie Pleyel i en rekke europeiske byer, som St. Petersburg, Leipzig, Dresden, Wien, Brüssel,Paris, Bonn og London. I 1848 ansatte François-Joseph Fétis henne som professor ved konservatoriet i Brussel, en post hun hadde fram til 1872.


== Ry ==
Flere komponister dediserte verk til Marie Pleyel: Chopin Trois Nocturnes op. 9, Kalkbrenner Fantaisie et variations sur une mazourka de Chopin op. 120 og Franz Liszt Réminiscences de Norma og Tarantelle di bravura d’après la Tarantelle de „La muette de Portici“ d’Auber.
Schumann var svært begieistret for Marie Pleyels pianospill og skrev i en anmeldelse at «det er mer poesi i henne enn i ti Thalberger.»Kritikeren François-Joseph Fétis, som fortalte at han hadde hørt alle kjente pianister, skrev «... men jeg erklærer at ingen av dem kunne formidle en så perfekt stemning som Madame Pleyel.»


== Referanser og noter ==


== Kilder ==
«Pleyel,  Marie (Camille, Camilla) Félicité Denise, geb. Moke», Sophie Drinker Institut


== Litteratur ==
Jean-Jacques Eigeldinger: Chopin and Pleyel in Early Music (2001) XXIX(3), 389-398


== Eksterne lenker ==
(en) Marie Pleyel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Marie-Félicité Moke-Pleyel (1811 - 1875), musimem.com
The Others (film)

The Others er en gotisk skrekkfilm og psykologisk thriller fra 2001. Filmen ble regissert av Alejandro Amenábar, som også hadde ansvar for manus og filmmusikk. Nicole Kidman og Fionnula Flanagan spiller hovedrollene.
Filmen vant åtte Goya-priser, blant annet for beste film og beste regi. The Others ble også nominert til seks Saturn Awards, blant annet beste manus (Amenábar), beste regi (Amenábar) og beste yngre skuespiller (Alakina Mann). Filmen vant tre priser for beste skrekkfilm, beste kvinnelige hovedrolle (Kidman) og beste kvinnelige birolle (Flanagan). Kidman ble i tillegg nominert til både Golden Globe og British Academy Film Award («BAFTA-pris») for beste kvinnelige hovedrolle, mens Amenábar ble nominert til en BAFTA-pris for beste originalmanus, et sjeldent tilfelle for skrekkfilmer.


== Handling ==
Handlingen tar sted i et avsidesliggende viktoriansk herskapshus, hvor Grace (Nicole Kidman) bor med sine to barn, Anne (Alakina Mann) og Nicholas (James Bentley). Graces mann Charles har vært borte i et halvannet år på grunn av andre verdenskrig. Grace ansetter tre nye tjenere, Mrs. Mills (Fionnula Flanagan), Mr. Tuttle (Eric Sykes) og Lydia (Elaine Cassidy). Hun låser alle dørene og trekker for gardinene fordi barna ikke tåler sollys. Etter hvert begynner det å skje en rekke uforklarlige hendelser i huset, og Anne forteller Grace at huset er hjemsøkt av en familie. Anne har selv snakket med sønnen i familien, Victor. Grace tror ikke på henne, men opplever likevel at noe er galt.
En dag kommer Charles (Christopher Eccleston) hjem, men han er mentalt fraværende og drar igjen. Victors familie tar ned gardinene og utsetter dermed barna for sollys. Grace dekker for barna, men innser at de ikke er alene. En natt kravler barna ut av vinduet for å finne Charles. I hagen finner de tre gravsteiner med tjenernes navn. Grace finner barna og tar dem med tilbake til huset. Der blir de møtt av Victors familie, som sitter ved et bord og prøver å få kontakt med Anne og Nicholas. Det viser seg at Victors familie er de nåværende beboerne av huset, mens Grace, Anne og Nicholas er døde. Grace hadde kvalt sine barn med en pute i et fortvilt øyeblikk og tatt sitt eget liv i det neste. Victors familie skremmes av det hjemsøkte huset og flytter. Grace forteller sine barn at det vil for alltid være deres hus.


== Medvirkende ==
Nicole Kidman som Grace Stewart
Fionnula Flanagan som Bertha Mills
Christopher Eccleston som Charles Stewart
Elaine Cassidy som Lydia
Eric Sykes som Edmund Tuttle
Alakina Mann som Anne Stewart
James Bentley som Nicholas Stewart
Alexander Vince som Victor Marlish
Keith Allen som Mr. Marlish
Michelle Fairley som Mrs. Marlish
Renée Asherson som den gamle damen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Others på Internet Movie Database 
(no) The Others hos Filmfront 
(sv) The Others i Svensk Filmdatabas 
(da) The Others i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) The Others på Allociné 
(nl) The Others på MovieMeter 
(en) The Others på AllMovie 
(en) The Others på Turner Classic Movies 
(en) The Others på Rotten Tomatoes 
(en) The Others på Metacritic
Ruggesteinen

Ruggesteinen ligger på Åmodt i Sokndal kommune i Rogaland. Steinen veier 74 tonn og er Nord-Europas største bevegelige stein. Ruggesteinen ligger langs veien opp til Blåfjellgruvene. Steinen er en flyttblokk som tilfeldigvis har blitt liggende på vippepunktet. Ruggesteinen ble fredet i 1923 som den første geologiske fredning i Norge.


== Referanser ==
NXP Semiconductors

NXP Semiconductors N.V. er et nederlandsk flernasjonalt selskap som produserer halvledere. Selskapet har sitt hovedkvarter i Eindhoven, Nederland, og ble etablert i 2006. Selskapet har mer enn 45,000 ansatte i mer enn 35 land, deriblant 11,200 ingeniører i 23 land. Selskapet hadde en omsetning på $6.1 milliarder i 2015. Den 7. desember 2015 ble Freescale Semiconductor oppkjøpt av  NXP Semiconductors.Den 27. oktober 2016 kunngjorde Qualcomm at de ønsket å kjøpe NXP.


== Referanser ==
Funksjonshemmedes fellesorganisasjons solidaritetspris

Funksjonshemmedes fellesorganisasjons solidaritetspris er en utmerkelse som gis til de som har arbeidet for et positivt syn på mangfoldet i samfunnet.
Prisen er et pengebeløp og en litografi.
Følgende har mottatt prisen

1990 – Kong Olav
1991 -
1992 –
1993 –
1994 –
1995 –
1996 – Arthur Arntzen
1997 – Frambu senter for sjeldne diagnoser
1998 –
1999 –
2000 – Kronprins Håkon Prisen ble delt ut for siste gang i år 2000.


== Referanser ==
Freescale 683XX

Freescale 683xx, tidligere kalt Motorola 683xx, er en familie av mikrokontrollere som bruker en Motorola 68000-basert mikroprosessorkjerne. Familien benytter et maskinvarebeskrivende språk som sørger for en forbedret fabrikasjonsprosess.
Familien består av to mikroprosessorkjerner: Motorola 68EC000 og CPU32. Instruksjonsettet til CPU32 ligner på Motorola 68020, men er uten bitfelt-instruksjoner, har enkelte instruksjoner som er unike for CPU32-kjernen, slik som instruksjoner for tabelloppslag og interpolering, og enkelte stoppmodi for begrenset energibruk.


== Eksterne lenker ==
Freescale M683xx prosessorer
Anton Faanes

Anton Johannessen Faanes (født 1. august 1852 på Frosta i Nord-Trøndelag, død 19. mars 1945 samme sted) var en norsk lærer, klokker og gårdbruker som var Ytterøys ordfører fra 1903 til 1922.
Han ble født på Nedre Fånes på Frosta som sønn av gårdbruker Johannes Faanes og hustru Ingeborg Anna Naavik. Etter Klæbu seminar i 1872 var han lærer i Surnadal og Leksdal.I 1881 ble Faanes lærer og klokker på Ytterøy. Han giftet seg i 1890 med Fredrikke Guldahl; hun var datter av overstiger og ordfører John Guldahl og søster av fylkesmann Halvor Bachke Guldahl. Hennes søster Kristianne Johanne var gift med ordfører John Vigen. Paret bodde på Falstad (Klokkergården) på Ytterøy og fikk sønnene Ingolf og Alf.På Ytterøy var Faanes formann i skolestyret fra 1894 til 1911 og ordfører fra 1903 til 1922. Han hadde også fylkeskommunale verv, deriblant som styreformann ved Innherred sykehus. Faanes var venstremann.Anton Faanes pensjonerte seg som lærer i 1922 og flyttet tilbake til slektsgården på Frosta, som han overtok etter sin avdøde bror, Hans Faanes. Han drev gården med sønnen Alf frem til Ingolf kjøpte den i 1943.


== Referanser ==
Nasjonalforeningens folkehelsepris

Nasjonalforeningens folkehelsepris er en utmerkelse som gis til de som har arbeidet for en bedre folkehelse i Norge.
Nasjonalforeningen for folkehelsen delte ut Folkehelseprisen nasjonalt mellom 1996 og 2007. Prisen skulle gå til en eller flere personer som på en fremragende måte bidrar eller har bidratt til å synliggjøre, stimulere og styrke det forebyggende helsearbeidet i Norge. Prisen besto av et reisestipend, et diplom og en skulptur av billedhugger Lise Amundsen.
Siden 2018 tildeles Folkehelseprisen regionalt fra fylkeslagene i Nasjonalforeningen for folkehelsen.
Følgende har mottatt prisen nasjonalt:

1996 – Ingrid Espelid Hovig for sitt arbeid med kosthold
1997 – Arthur Arntzen for sin bruk av humor 
1998 – Anne-Cath. Vestly for å ha belyst relasjoner mellom barn og voksne med snert og humor
1999 – Grete Roede for sitt arbeid med kosthold og Grete Waitz for sitt arbeid for trening
2001 - Claus Helberg for sitt arbeid for friluftsliv gjennom Den Norske Turistforening 
2002 - Magne Raundalen for sitt arbeid innen psykisk helse 
2003 - Åsa Rytter Evensen for arbeidet med å spre informasjon og alminneliggjøre temaer knyttet til seksualitet og samliv.
2004 - Trond Viggo Torgersen for sitt fantasifulle og grensesprengende helseopplysningsarbeid overfor barn og unge.
2005 - Fakhra Salimi for innsatsen for innvandrer- og flyktningekvinners fysiske og mentale helse.
2006 - Lise Karlsen for sitt arbeid med rusavhengige
2007 - Paal-André Grinderud for sin åpenhet rundt alkoholmisbruk i familien.


== Referanser ==
Odilo av Cluny

Odilo (født 961 eller 962 på slottet Mercœur ved Saint-Cirgues i Haute-Loire i Frankrike; død 1. januar 1049 i Souvigny) var cluniasensermunk og den femte abbed av Cluny fra 994 til 1049. Odilo ble helligkpret; hans minnedag var 2. januar, , i Cluny feires han nå 19. januar og i Sveits 6. februar. Andre steder er minnedagen 11. mai.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Odilo stammet fra adelen, adelsfamilien Mercour i Auvergne.Som kannik ved katedralen i Saint-Julien ved Le Puy førte han først det den gang vanlige livet for en rik kirkefyrste, som ikke forsaket noe. Allerede her lærte han å kjenne den hellige Majolus, abbed i klosteret Cluny i Burgund, og kanskje var det dette møtet som gjorde at han erkjente at han befant seg på feil vei. Men det var ikke lett for ham å bestemme seg for å tre inn hos de svarte benediktinerne (Ordo Sancti Benedicti - OSB) i Cluny. Det var først da han vendte seg til abbeden av St. Bénigne i Dijon for å få råd, at noen klarte å få ham til å ta en avgjørelse.


=== Abbed ===
I 991 trådte han inn i klosteret i Cluny, og der ble han allerede i mai 993 koadjutor for abbed Maiolus, og etterfulgte denne som abbed den 11. mai 994.
Odilo kjente nesten alle de viktigste herskere på denne tid: Det sachsiske keiserhus (keiserinne Adelheid, keiser Otto III), keiserne Henrik II, de saliske herskere Konrad II og Henrik, kongene av Frankrike, Ungarn, Navarra og León. Som abbed førte han den kluniasensiske reform til sitt høydepunkt. Det året han døde tilhørte allerede 68 kloster grupperingen rundt Cluny (var filialisert).
Odilos politiske anliggender var fremfor alt Gudsfreden, det vil si bestemte hellige tider – for eksempel kirkelige høytider – da kamp og strid ikke måtte forekomme, og kirkens frihet (libertas ecclesiae), og avskaffelsen av egenkirkesystemet. Cluny og dets filialklostre skulle kun understilles Paven. Cluny ble eksempt i 998, noe som var nytt og banebrytende den gang; 38 klostre var da allerede filialisert.
Allesjelersdagen går tilbake til abbed Odilo - fra 1028/30 var den foreskrevet for Cluny.I 1033 ble Odilo etter at erkebiskop Burchard døde (22. juni) valgt til erkebiskop av Lyon. men han avviste valget og embedet; han cvar fremfor alt en bønnens og askesens mann.
Dannelse og utdannelse av munkene i clyny-klostrene lå ham sterkt på hjertet.


== Helligkåring, levninger ==
Odilo ble helligkåret i 1345. Hans relikvier ble skrinlagt i 1345, men sammen med Majolus' jordiske rester ble de brent i Souvigny under den franske revolusjon i 1793 «på Fedrelandets alter».


== Litteratur ==
(de) Daniel Schwenzer: «Odilo, 5. Abt von Cluny» i Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Bind 16, Herzberg 1999, ISBN 3-88309-079-4, sp. 1171–1176.
Jean Vigier (Hg.): Odilon de Mercoeur, l'Auvergne et Cluny. La paix de Dieu et l'Europe de l'an mil. Créer, Nonette 2002, ISBN 2-909797-76-7.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Odilo of Cluny – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
(de) Verk av og om Odilo av Cluny i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(de) Alexandre Pahud: «Odilo» i Historisches Lexikon der Schweiz
Verdenscupen i alpint 2016/17 — Super-G menn — Val Gardena

Så hadde Verdenscupen i alpint 2016/17 flyttet seg til Italia og det var klart for Super-G i Val Gardena.


== Resultater ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell resultatside
Anette Hovind Johansen

Anette Hovind Johansen (født 24. mars 1980) er en tidligere norsk håndballspiller. Hun har spilt for den danske klubben GOG Svendborg TGI.
Hun debuterte på det norske landslaget i 2000, og har spilt 99 kamper og scoret 218 mål (opp til 2007 VM-finalen). Hun er europamester fra 2006. Hun fikk en sølvmedalje i Håndball-VM 2007 for kvinner.


== Eksterne lenker ==
(en) Anette Hovind Johansen – Det europeiske håndballforbundet (EHF) 
(en) Anette Hovind Johansen – Norges Håndballforbund
Unni Nyhamar Hinkel

Unni Nyhamar Hinkel (født 19. januar 1979) er en tidligere norsk håndballspiller. Hun spilte 50 kamper og scoret 60 mål for Norge håndballandslaget fra 2001 til 2003. Hun vant en sølvmedalje i VM i 2001.


== Eksterne lenker ==
(en) Unni Nyhamar Hinkel – Det europeiske håndballforbundet (EHF) 
(en) Unni Nyhamar Hinkel – Norges Håndballforbund
Hengebre

En hengebre, falljøkel eller dalsidebre er en type isbre som «henger» i en dal- eller fjellside uten å ha dannet noen markert botn (fordypning i fjellsiden). Hengebreer kan også være breer som henger over et stup eller i en dalside og som ikke når helt ned til dalbunnen.Hengebreer er oftest selvstendige flak i bratte fjellsider der det ikke er noen botn, men kan også være utløpere av platåbreer. Små breer som forekommer spredt i områder med isbreer er også hengebreer. Større hengebreer er vanlig i Alpene og på vulkankjegler, for eksempel Beerenberg på Jan Mayen.Et viktig trekk ved hengebreer er at det ikke er dannet noen markert botn (fordypning i fjellsiden), men om breen vokser seg stor nok vil den over tid erodere dalsiden og forme en botn og da blir breen gradvis til en botnbre.


== Snøskred ==
Snø- og isskred fra hengebreer er vanlig og frakter is og snø til dalbunnen under. Når dette skjer kan det for katastrofale følger for personer og eiendom som befinner seg nedenfor breen.I 1937 ble alle 16 deltagere i en ekspedisjon til Nanga Parbat drept da de slo leir under en hengebre som kollapset og ismassene traff leiren.Steinras og isskred fra en hengebre var ansvarlig for Kolka-Karmadon-raset i Russland i 2002, som tok livet av minst 125 mennesker og begravde deler av landsbyen Karmadon.


== Referanser ==