jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Teniente Luis Carvajal Villaroel-basen

Teniente Luis Carvajal Villaroel-basen, tidligere Station T,  er en base opprettet av Falkland Islands Dependencies Survey (FIDS) i 1961.
Han ble opprettet på sørvesttuppen av Adelaide Island istedenfor Rothera Point siden han hadde bedre snøtilhøve som flylandingsplass og ikke så mye is til hinder for skip. Basen ble satt opp for å utfor landmålingsarbeid i området, glasiologi, geologi og meteorologi. Basen var i kontinuerlig drift av BAS mellom 3. februar 1961 til 1. mars 1977. Den ble lukket da landingsplassen ble dårlig og operasjonene ble flyttete til Rothera-stasjonen (Station R).
Den opprinnelige bygningen ble kalt Stephenson House etter A. Stephenson, som var landmåler under British Graham Land Expedition (BGLE) 1934-37. En annen hytte ble kalt Rymill House etter John Riddoch Rymill, lederen for BGLE, som ble reist i mars 1962. En annen hytte kalte Hampton House etter W.E. Hampton, som var nestleder og sjefspilot under BGLE, ble reist den 1. januar 1963. Dette var tidligere en garasje ved Fossil Bluff (Station KG). En plastisk bygning ble reist den 3. mars 1967.
Basen ble overført til Chile 14. august 1984 og fikk navnet Teniente Luis Carvajal Villaroel-basen (Teniente Carvajal). Chile har benyttet stasjonen om sommeren siden den gang. De siste årene har landingsbanen blitt ennå dårligere og en chilensk flymekanikar mistet på grunn av dette livet da han falt ned i en bresprekk. Siden den gang har det chilenske luftforsvaret lagt ned operasjonene ved Carvajal. Den chilenske marinen besøker fremdeles basen om sommeren og sørger for/sørger for at han er i god stand.
I løpet av vinteren besøker besetningen på Rothera-stasjonen ofte de tomme bygningene ved Cravajal under BAS «Winter Training Trips».


== Se også ==
Región de Magallanes y de Antártica Chilena
Britisk Antarktis


== Eksterne lenker ==
BAS sin nettside om basen
Instituto Antàrtico Chileno
COMNAP
Edward Solly

Edward Solly (født 25. april 1776 i London, død 2. desember 1844 i London) var en engelsk forretningsmann og kunstsamler. Han var en yngre bror av trelasthandleren Isaac Solly, og hans familie eide det ledende firma innen den britisk–baltiske trelasthandelen tidlig på 1800-tallet, med hovedkontor i City of London. Firmaet fikk enorme kontrakter på leveranser av baltisk tømmer under Napoleonskrigene, som skulle omgå Napoleons blokade av Storbritannia. Edward Solly bodde en periode i Stockholm, og fra 1813 bodde han i Berlin som representant for familiefirmaet, hvor han hadde overoppsyn med selskapets store kontrakter.
Tidlig på 1800-tallet bygget Solly opp sin tids fremste samling av italiensk trecento- og quattrocentokunst, og eide også en rekke sentrale verk fra tidlig nederlandsk maleri. I 1821 solgte han kunstsamlingen på 3000 malerier til den prøyssiske kongen etter forhandlinger gjennomført av Benjamin Wegner, en nær samarbeidspartner av Solly-firmaet. 677 av maleriene dannet grunnstammen i det nye Gemäldegalerie i Berlin. I 1821 ble Solly kjent med at Blaafarveværket i Norge var til salgs, og ønsket å sende Wegner som sin representant for å gjennomføre kjøpet. Solly fikk imidlertid økonomiske problemer, og måtte avlyse planene. Wegner kjøpte i stedet verket på vegne av bankieren W.C. Benecke. Solly flyttet i 1821 tilbake til London, der han bygget opp en ny kunstsamling.
Hans vennskap med den daværende britiske sendemannen til Berlin Charles William Stewart førte til at han var til stede under Folkeslaget ved Leipzig i oktober 1813, og Solly gjennomførte en farefull ferd gjennom et krigsherjet Europa for å levere de første nyhetene om Napoleons nederlag i slaget til utenriksministeren Robert Stewart. Han gav senere et sverd med inskripsjonen «From Edward Solly To Thomas Noel Harris, In Commemoration Of Their Fellowship At The Memorable Battle Of Leipzig Of The 18th And 19th Of October 1813» til Thomas Noel Harris.


== Referanser ==
Charles Vane

Charles Vane (født 18. mai 1778, død 6. mars 1854), 3. marki av Londonderry, var en britisk offiser, diplomat og politiker.
Han var født Charles William Stewart og hadde senere i livet forskjellige adelstitler, og tok sin kones slektsnavn Vane. Han var adjutant for kong Georg III av Storbritannia fra 1803 og ble fire år senere statssekretær for krig og koloniene (Under-Secretary of State for War and the Colonies). Han kjempet i Den spanske selvstendighetskrigen under Arthur Wellesley. Han var ambassadør i Berlin 1813–1814 og ambassadør i Wien 1814–1823, og deltok på Wienerkongressen. Han ble etterhvert en av Storbritannias ti rikeste menn.
Han var halvbror av utenriksminister Robert Stewart. Han var oldefar til Winston Churchill.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Charles Vane hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Charles Vane hos The Peerage
Ioana

Ioana er et rumensk kvinnenavn med samme opprinnelse som Johanna. Navnet betyr «Gud er nådig». Navnet er svært vanlig i Romania.


== Etymologi ==
Ioana er en rumensk form av Johanna, som er den latinske formen av greske Ioanna (gresk: Ιωαννα). Dette var en gresk feminin form av Ioannes (gresk: Ιωαννης), en sammentrukket gresk form av hebraiske Yochanan (hebraisk: יוֹחָנָן), som er dannet av Yahweh, «Gud», og channah, «nåde». Navnet tolkes som «Gud er nådig».
Oana og Ionela er rumenske kortformer eller kjæleformer av navnet.
I Bulgaria skrives navnet Йоана, men transkriberes ofte til Joana eller Yoana.


== Utbredelse ==
Ioana har bulgarsk navnedag 7. januar. Ioanna har gresk navnedag samme dato.
Ioana er i dag et svært vanlig navn i Romania, sammen med kortformen Oana.
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til kvinnenavnet Ioana og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Ioana Ciolacu (født 1982), rumensk klesdesigner
Ioana Craciun (født 1989), rumensk roer


== Referanser ==


== Se også ==
Ion, den rumenske formen av Johannes


== Eksterne lenker ==
(en) Behind the Name: Ioana
(en) Think Baby Names: Ioana
Lengdegradskommisjonen

Lengdegradskommisjonen (engelsk Commissioners for the Discovery of the Longitude at Sea, kjent som The Board of Longitude) var en britisk statlig kommisjon dannet i 1714 for å administrere tildelingen av prisene til de som kunne løse problemene med å finne lengdegraden til havs. Problemet kunne enten løses gjennom astronomiske observasjoner, for eksempel av månen, eller nøyaktige ur.  
Vansklighetene med å finne rett lengdegrad til sjøs hadde allerede bevirket flere større forlis, somlet Ulykken ved Scilly-øyene i 1707. I 1714 skrev dronning Anne av Storbritannia under på en lov, Longitude Act, som utnevnte 24 lengegradskommisjonærer. Disse var fremstående personer fra politikk, marine, matematikk og astronomi, og skulle administrere prisene til de som måtte finne løsninger på problemet. Kommisjonen hadde ikke formelle møter før 1737,  men medlemmer tok for seg og kommenterte  forslag hver for seg tidligere.
Medlemmer i kommisjonen var blant annet de øverste admiralene i den britiske marinen, parlamentpresidenten (Speaker of the Honourable House of Commons), ministrene for handel og for marinen (First Commissioner), lederen for Royal Society, den kongelige astronomen ved Greenwich-observatoriet og ledende professorer fra Oxford og Cambridge. Blant navn kan en mellom andre nevne Thomas Herbert, 8th Earl of Pembroke, biskopene Philip Bisse og George Smalridge, Thomas Trevor, baron Trevor og Thomas Hanmer fra grunnleggingen av kommisjonen.

10 000 pund for en metode som kunne finne lengdegraden med et slingringsmonn på opptil en halv grad (60 nautiske mil, 111 km)
15 000 pund for en metode kunne finne lengdegraden med et slingringsmonn på  opptil én grad (40 nautiske mil, 74 km)
20 000 pund for en metode som kunne finne lengdegraden med et slingringsmonn på opptil en tredjedels grad (30 nautiske mil, 56 km).Kommisjonen kunne også gi priser til personer som ga viktige bidrag til saken, eller gi økonomisk støtte til de som arbeidet på en løsning.

Flere personer fikk mindre bevilgninger: Urmakaren John Harrison fikk til sammen 5 000 pund i flere omganger mens han arbeidet med å lage en klokke som gikk korrekt til havs, 3 000 pund til enken etter Tobias Mayer, som samlet inn månedata til tabeller brukt i The Nautical Almanac og mindre bevilgninger til Leonhard Euler, Richard Dunthorne, Israel Lyons og andre.
Lengdegradsprisen ble aldri utdelt. Selv om John Harison klarte å lage en løsning,  ble han motarbeidet av personer med mer astronomiske og akademiske tilbøyinger, og ble aldri tilkjente hovedprisen fra kommisjonen. I slutten av livet fikk han i stedets en påskjønnelse direkte fra det britiske parlamentet. Lengdegradskommisjonen ble oppløst av parlamentet i 1828, en regnet lengdegradsprobemet for løst.


== Eksterne lenker ==
Board of Longitude ved National Maritime Museer
Papers of the Board of Longitude, janus.lib.cam.ac.uk
Board of Longitude, Cambridge Digital Library, inneholder dokument fra kommisjonen
«John Harrison - urmakeren i kamp mot det akademiske miljøet (PDF), verdensrommet.org
«Kampen om graden» (PDF), pegasus-forlag.no
Reinbolt Hills

Reinbolt Hills er en gruppe klipperike og mellomhøye åser som strekker seg over om lag 9 km, og som ligger 17 km øst for Gillock Island øst i Ameryisen. De ble skissert i 1952 av John H. Roscoe etter flyfoto tatt under U.S. Navy Operasjon Highjump (1946–47), og ble navnsatt av ham etter løytnant Fred L. Reinbolt i U.S. Navy som var andrepilot på flyfotograferingstokene over området under Operasjon Highjump.
Lake Kitezh

Lake Kitezh er en innsjø som er 600 meter lang, nær midten av Fildes Peninsula på King George Island. Den er den største av mange innsjøer på halvøyen, og er blitt benyttet som reservoar av den sovjetiske Bellinghausen-stasjonen og den chilenske Rodolfo Marsh-stasjonen. Navnet kommer fra det russiske «Ozero Kitezj» som ble benyttet i en geografisk rapport fra 1973 av L.S. Govorukha og I.M. Simonov. Den er oppkalt etter Kitezj, en eldgammel russisk sagnomsust by.
Bernt Aksel Larsen

Bernt Aksel Larsen (født 25. februar 1960 i Kristiansand) er en norsk forretningsmann og revisor.
Larsen er utdannet skatterevisor og har blant annet jobbet som rådgiver for Skattedirektoratet. I tillegg har han drevet med internasjonal forretningsdrift og investeringsvirksomhet, først i Russland og de tidligere sovjetstatene, senere med mest fokus på Kina og Afrika. Han har tidligere bodd i Finland, St. Petersburg og Hongkong, men har siden 1995 bodd i Norge.
Larsen var blant initiativtakerne til Arctic Equestrian Games som siden 2006 har vært arrangert hvert år på Oslofjord Convention Center og som pr 2019 var Norges største hestesportstevne.Bernt Aksel Larsen satt fra 2001 til 2012 i styret for det kristne trossamfunnet Brunstad Christian Church. Fra 2016 til 2018 var han spaltist i avisen Vårt Land. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bernt Aksel Larsens blogg
Asamisimasa

asamisimasa er et norsk samtidsmusikkensemble basert i Oslo. Ensemblet ble startet i 2001 av slagverker/perkusjonist Håkon Stene, sopran Janne Berglund og gitarist Anders Førisdal.De ga ut debutalbumet Simon Steen-Andersen: Pretty Sound - Solo and Chamber Music i 2012 med muikk av den danske komponisten Simon Steen-Andersen. For albumet fikk de Spellemannprisen 2012 i klassen samtidsmusikk.
I 2015 ga de ut Neon Forest Space - asamisimasa plays the music of Øyvind Torvund med musikk av Øyvind Torvund og fikk sin andre Spellemannpris i klassen samtid under 2015-utdelingen.


== Medlemmer ==
Ellen Ugelvik: piano
Tanja Orning: cello
Kristine Tjøgersen: klarinett
Håkon Mørch Stene: perkusjon
Anders Førisdal: gitar


=== Tidligere medlemmer ===
Janne Berglund: sopran
Rolf Borch: klarinett
Heloisa Amaral: piano


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) asamisimasa på Discogs 
(en) asamisimasa på MusicBrainz
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL for ungdom 2012 – 3000 meter gutter

3000 meter gutter var en av øvelsene i hurtigløp på skøyter under Vinter-OL for ungdom 2012 og ble avholdt på Olympia Eisstadion i Innsbruck onsdag den 18. januar 2012.
Det var 16 løpere til start som representerte tilsammen 14 nasjoner og disse igjen kom fra de to verdensdelene Europa og Asia. Norge stilte med Magnus Myhren Kristensen som representerer klubben Arendal Skøiteklub. Det ble på nytt en kinesisk seier, også denne gangen med Yang Fan som nå ble dobbeltmester. De asiatiske løperne stilte sterkt og tok likeså godt for seg av alle pallplasseringer på distansen med japanske Seitaro Ichinohe på 2.-plass, og sørkoreanske Noh Hyeok-jun på 3.-plass.


== Resultater ==


== Dommere og starter ==
Disse var offisielle dommere og starter under 3 000 meter for gutter under Vinter-OL for ungdom i Innsbruck 2012 på Olympia Eisstadion.
Overdommer var Jekaterina Pilsjtsjikova,  Russland.
Assisterende overdommer var Paul Stangl,  USA.
Starter var Trond Ratdal,  Norge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL for ungdom 2012 – 3000 meter gutter – Olympedia 
«Speed Skating». Innsbruck 2012 Youth Olympic Games – Results Book (PDF) (engelsk). Innsbruck2012.com. 22. januar 2012. s. 123–132. Arkivert fra originalen (.pdf) 18. juni 2013. Besøkt 12. mars 2016. 
«China's Yang Fan speeds his way to victory - Innsbruck 2012 Mens Speed Skating» (engelsk). Innsbruck2012.com på YouTube.com. 18. januar 2012. Besøkt 12. mars 2016. 
(en) Youth Olympic Games : Men, 3000 meter – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
(en) 2012 Youth Olympic Games : 3000m Men på SpeedskatingResults.com
Rallier Channel

Rallier Channel er et smalt sund som ligger mellom Rallier Island og vestenden av Booth Island i Wilhelm Archipelago i Antarktis. Øya ble oppdaget og navngitt av Den franske antarktisekspedisjonen 1903–05 under Jean-Baptiste Charcot i forbindelse med Rallier Island.
Hermann Otto II av Limburg-Styrum

Hermann Otto II av Limburg-Styrum (født 1. april 1646, død 8. juli 1704 i Donauwörth) var greve av Limburg-Styrum og Bronckhorst, og eneveldig hersker av Gemen. Han var sønn av Adolf Ernst av Limburg-Styrum og kommandant i Det tysk-romerske riket.
Han arvet herredømmet over Gemen i 1675, 18 år gammel etter at faren døde. Moren, grevinne Isabella von Vehlen og Meggen av Raesfeld hadde regjert i mellomtiden. 
Han kjempet i den spanske arvefølgekrigen i tjeneste for keiser Leopold I mot Frankrike og Bayern.
I 1703 tapte han slaget ved Höchstädt mot fransk-bayerske styrker under general Villars. I 1704 ledet han det andre angrepet på fiendtlige stillinger i slaget ved Schellenberg og ble dødelig såret. Han døde noen dager senere. 


== Referanser ==
Leonie Islands

Leonie Islands er en gruppe småøyer som ligger i innløpet til Ryder Bay langs sørøstsiden av Adelaide Island på vestkysten av Antarktishalvøya. Den franske antarktisekspedisjonen 1908–10 under Jean-Baptiste Charcot oppdaget disse øyene og gav navnet Leonie til den største av dem. British Graham Land Expedition (BGLE) under Rymill, 1934–37, brukte dette navnet på hele gruppen.


== Referanser ==
Pseudhammus

Pseudhammus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore til store (gjerne 15-20 millimeter), brunspraglete trebukker. Antennene er lange, hos hannene gjerne betydelig lengre enn kroppen. Pronotum har en pigg midt på den avrundede sidekanten. Dekkvingene er parallellsidige med markerte, rettvinklede "skuldre".


== Levevis ==
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sentral- og Vest-Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Monochamini Aurivillius, 1921
Slekten Pseudhammus Kolbe, 1894 - 22 arter
Underslekten Allardhammus
Pseudhammus rousseti Teocchi, Jiroux & Sudre, 2004
Underslekten Litigiosus
Pseudhammus alboplagiatus Breuning, 1935
Pseudhammus burgeoni Breuning, 1935
Pseudhammus congoanus (Duvivier, 1891)
Pseudhammus congolensis (Hintz, 1913)
Pseudhammus occidentalis (Dillon & Dillon, 1959)
Pseudhammus occipitalis (Lameere, 1893)
Pseudhammus oculifrons (Chevrolat, 1856)
Pseudhammus rothschildi Gahan, 1909
Pseudhammus similis (Dillon & Dillon, 1959)
Pseudhammus uniformis Adlbauer, 2014
Pseudhammus vicinus Breuning, 1935
Underslekten Pseudhammus (i snever forstand)
Pseudhammus affinis Dillon & Dillon, 1959
Pseudhammus albovariegatus Breuning, 1954
Pseudhammus discoideus (Harold, 1879)
Pseudhammus feae Aurivillius, 1910
Pseudhammus impressifrons Dillon & Dillon, 1959
Pseudhammus longicornis Dillon & Dillon, 1959
Pseudhammus myrmidonum Kolbe, 1894
Pseudhammus rhamnus Dillon & Dillon, 1959
Pseudhammus shari Dillon & Dillon, 1959
Pseudhammus vittatus Aurivillius, 1927


== Kilder ==
Catalog of the lamiines of the world - Monochamini
Katalog over artene, Gamle verden


== Eksterne lenker ==
(en) Pseudhammus i Encyclopedia of Life 
(en) Pseudhammus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Pseudhammus hos NCBI 
Pseudhammus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av Pseudhammus myrmidonum
Mount Lysaght

Mount Lysaght er et fjell i Antarktis. Det rager 3 755 moh. og ligger tre kilometer nord for Mount Markham nord i Queen Elizabeth Range. Det ble oppdaget og navngitt av Nimrod-ekspedisjonen 1907–09.


== Referanser ==
Margrete Soug Kåset

Margrete Soug Kåset (født 1967) er en norsk TV-regissør, manusredaktør og storyprodusent. Soug Kåset startet sin karriere i NRK på 1990-tallet, og har hatt innholdsansvar for flere NRK-produksjoner, deriblant Himmelblå og Mammon 2.
Hun ble utdannet ved Stockholms universitet og Distriktshøyskolen i Volda.


== Filmografi ==
Sej inte nej, sej kanskje kanskje kanskje (1993) regi
Lille Platon (1993) regi
U Mexico (1994) regi
U Trippel- Mostar (1995) regi
U- en serie med historier (1997-1998) regi
Med Norge som venterom (1995) co-regi
Det tredje Tegnet (2001) serieskaper og co-regi
Skolen (2002) episodeforfatter/serieutvikler
Himmelblå (2006-2010) manusredaktør
Hjem (TV-serie) (2011-2013) manusredaktør
Mammon (2015) Story editor i sesong 2
Monster (2016) storyprodusent


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Margrete Soug Kåset på Internet Movie Database
Alfa Romeo 164

Alfa Romeo 164  (1987–98) er en stor firedørs familiebil fra italienske Alfa Romeo fra 1987 til 1998.
Den var designet av Enrico Fumia (født 1937) fra Pininfarina og en etterfølger til Alfa Romeo Alfa 6.  164 ble bygd på et forhjulsdrevet understell delt med Saab 9000, Fiat Croma og Lancia Thema, så ble det ikke så dyrt. Motorene var kraftige bensin- og dieselmotorer.  Girkassene var 5- eller 6-trinns kraftige fra Getrag, eventuelt 4-trinns automat fra ZF Friedrichshafen AG (begge tyske). Toppmodellen het Quadrifoglio Verde (QV) (grønn firkløver, se Ugo Sivocci) og fra 1993 kom Q4, firehjulsdrift (Viscomatic).  I Norge ble den importert av Ugland Import. 164 ble erstattet av Alfa Romeo 166 i 1998, etter at totalt 273 857 enheter var blitt produsert.

		


== Kilder ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alfa Romeo 164 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
The Worldwide 164 Register: Meet Other 164 Owners,  Get Tips, Technical Support and More!
Dutch official Pininfarina designed Alfa Romeo's Register
Dutch official Alfa 164 Club Register
International 164 Cloverleaf Register Arkivert 19. oktober 2019 hos Wayback Machine.
Saponin

Saponiner er en gruppe kompliserte glykosider som forekommer i planter. Når de løses i vann, skummer de som såpe. Hvis de blir injisert i blodet, har de en kraftig hemolytisk virkning. De er ikke farlige hvis de tas gjennom munnen.


== Kilder ==
«Saponiner». Store norske leksikon. Besøkt 12. mars 2016.
Massakren i Liège 2011

Massakren i Liège 2011 fant sted 13. desember 2011 da den 33 år gamle Nordine Amrani kastet granater og avfyrte skudd mot sivile på Place Saint-Lambert i sentrum av byen Liège i Belgia. Han drepte seks personer, og seg selv, og skadet 125.
Angrepet startet 13. desember 2011 klokken 12:34 lokal tid på Place Saint-Lambert, stedet der rettsbygningen i byen ligger. Vitner rapporterte om fire eksplosjoner og skudd. Først ble det antatt at det var to eller flere overfallsmenn, som kastet granater inn i rettslokalet. Senere skjøt gjerningsmannen seg selv med en revolver.
Uraecha

Uraecha er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore til store (10-40 millimeter), slanke, gråbrune trebukker. Antennene er lange, hos hannene gjerne betydelig lengre enn kroppen. Pronotum har en pigg midt på den avrundede sidekanten. Dekkvingene er avlange med markerte, rettvinklede "skuldre". Hver dekkvinge har et skrått, mørkt bånd litt bak midten. Beina er forholdsvis lange.


== Levevis ==
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Monochamini Aurivillius, 1921
Slekten Uraecha Thomson, 1864 - 20 arter
Uraecha albonotata Pic, 1925
Uraecha albosparsa Pic, 1925
Uraecha albovittata Breuning, 1956
Uraecha angusta (Pascoe, 1857)
Uraecha attenuata Pic, 1925 - ofte plassert som et synonym for U. angusta
Uraecha bimaculata Thomson, 1864
Uraecha chinensis Breuning, 1935
Uraecha curta Breuning, 1957
Uraecha gilva Yokoyama, 1966
Uraecha guerryi Breuning, 1960
Uraecha humeralis Pic, 1934
Uraecha laosica Breuning, 1982
Uraecha longzhouensis Wang & Chiang, 2000
Uraecha obliquefasciata Chiang, 1951
Uraecha ochreomarmorata Breuning, 1965
Uraecha oshimana Breuning, 1954
Uraecha perplexa Gressitt, 1942
Uraecha punctata Gahan, 1888
Uraecha yunnana Breuning, 1936


== Kilder ==
Catalog of the lamiines of the world - Monochamini
Katalog over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Uraecha i Encyclopedia of Life 
(en) Uraecha i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Uraecha hos NCBI 
(en) Kategori:Uraecha – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Uraecha – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av en del av artene Arkivert 13. mars 2016 hos Wayback Machine.
McArthurbreen

McArthurbreen er en isbre i Antarktis. Den ligger mellom Christie Peaks og Swine Hill og flyter vestover fra Palmer Land og ut i George VI Sound mellom Antarktishalvøya og Aleksanderøya.Breen ble navngitt av UK Antarctic Place-Names Committee (UK-APC) etter Alistair H. McArthur, en geofysiker i British Antarctic Survey (BAS) på Stonington Island i 1967-68.


== Referanser ==