jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Parafinmotor

Parafinmotor er en forgassermotor som benytter parafin som drivstoff. 
Parfin har oktantal lik 0, så om en bensinmotor blir kjørt på parafin vil drivstoffet selvantenne og bevirke kraftig «motorbank» og motoren vil ta skade. Parafinmotorer har derfor lavere kompresjon (typisk 4,5:1) enn bensinmotorer, noe som gjør at effekten blir lavere i forhold til sylindervolumet.
Grunnen til at parafin likevel har vært benyttet som drivstoff er at det i mange land er avgift på bensin, men ikke på parafin. Innen landbruket har parafin blitt benyttet som drivstoff for traktorer. Etter 1910 ble mange traktorer levert med parafinmotorer på grunn av at parafin var avgiftsfri. Parafin var viktig som drivstoff for traktorer frem til 1950, men helt frem til 1960 kunne mange små traktorer leveres enten med bensinmotor og eller med parafinmotor.
Parafiner fordampet ikke så lett som bensin, så parafinmotorene har forvarming av drivstoffet, ved at det blir ført gjennom et forvarmingskammer før forgasseren som blir varmet opp av eksosen. Motoren må startes på og kjøres varm på bensin og når den er kommet opp i normal arbeidstemperatur blir den koblet over på parafin.
På grunn av at parafinet ikke fordamper like lett som bensin kan det være et problem at uforbrent drivstoff lekker forbi stemplet og havner i motoroljen i bunnpannen. Parafindrift kan derfor bevirke økt slitasje og kortere levetid på motorene.
Bensinmotorer kan bygges om til parafindrift ved å bytte topplokk (for å redusere kompresjonen) og bygge på forvarming før forgasseren. For at det ikke skulle være nødvendig å bytte topplokk på bensinmotorer ble det i Storbritannia og Australia etter Andre verdenskrig innført et drivstoff kalt Tractor Vaporising Oil (TO), som var parafin tilsett noen aromatiske bindinger som opprinnelig finnes i råolje, men som blir fjernet under fremstilling av parafin. TO hadde et oktantal på 55 til 70, så bensinmotorer kunne kjøres på det uten å redusere kompresjonen. Forvarming var fremdeles nødvendig, men ettersom en ikke trengte å bytte topplokk ble ombyggingen mye rimeligere. Etter 1950 hadde de fleste nye traktorer dieselmotorer, men mange gamle traktorer var fremdeles i bruk, så i Storbritannia var TO å få kjøpt helt frem til 1974.


== Historie ==
George Brayton bygde en motor som benyttet parafin som drivstoff i 1882.
Rudolf Lonauer

Rudolf Lonauer (født 9. januar 1907 i Linz i Østerrike, død 5. mai 1945 i Neuhofen an der Krems) var en østerriksk psykiater, nazi-lege og SS-offiser. Under andre verdenskrig var han direktør for eutanasianstalten Hartheim.
På dagen for Tysklands kapitalusjon drepte han både sin kone og sine barn og begikk deretter selvmord.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Allerede Lonauers far var som embedsmann i Linz' helsetilsyn medlem av Großdeutsche Volkspartei, og etter at Nationalsozialistische Deutsche Arbeiterpartei ble grunnlagt fikk han over til det. Allerede i 1924 ble Rudolf Lonauer medlem i Steirischer Heimatschutz. I 1931 ble han medlem i NSDAP og i 1933 i Schutzstaffel (SS) hvor han etterhvert fikk graden Hauptsturmführer. 
Hans medisinske studium var innrettet etter rasehygienens prinsipper. Han studerte under professor i nevrologi Fritz Hartmann i Graz, som allerede i  1919 hadde engasjert seg for «die erbliche Reinhaltung der deutschen Rasse» (den tyske rases arvestoffrenhet». Likesom Hartmann stod også Lonauer for den mening at de psykoterapeutiske metoder måtte avvises som «jødiske». 
Lonauer hadde selv en bror, som etter nazistiske kriterier kunne ha vært et anliggende for Hartheim (han led under alvorlige epilepsianfall), men han døde en naturlig død under krigen. 
I Graz giftet Lonauer seg i 1932 med Maria Hoffer fra Triest, også en nasjonnalsosialist.


=== Nazilege ===
Kort etter Anschluss, Tysklands annektering av Østerrike i mars 1938, ble Lonauer sjef for Landesirrenanstalt Niedernhart, en psykiatrisk klinikk i Linz. Han forestod også en privatklinikk i Linz. 
I april 1940 ble Lonauer utnevnt til direktør for Tötungsanstalt Hartheim, eutanasianstalten i Hartheim, som inngikk i Aktion T4, Nazitysklands avlivningsprogram for personer med psykiske eller fysiske funkdjonsnedsettelser eller som av en annen grunn ble bedømt som ikke livsverdige. Under Lonauers overoppsyn ble det fra 1940 til 1941 drept 18 269 personer i anstaltens gasskammer.Etter protester særlifg fra den katolske kirke ble Aktion T4 avbrutt i august 1941, men den fortsatte enda mer fordekt under kodenavnet Aktion 14f13. De fleste som ble drept i denne aksjonen var konsentrasjonsleirfanger fra Mauthausen of Ravensbrück som ble forstått som  ”Ballastexistenzen”. I september 1943 rykket Lonauer inn i 7. SS-Freiwilligen-Gebirgs-Division Prinz Eugen og overlot ledelsen av Hartheim til sin stedfortreder dr. Georg Renno. Lonauers divisjon kjempet blant annet i Serbia.I begynnelsen av mai 1945 drepte Lonauer sin hustru og sine to barn og begikk deretter selvmord.


== Litteratur ==
NS-Euthanasie in Wien (tyska). Wien: Böhlau Verlag. 2000. ISBN 3-205-98951-1. 
Das Personenlexikon zum Dritten Reich (tyska). Frankfurt am Main: Fischer Taschenbuch Verlag. 2007. ISBN 978-3-596-16048-8. 
Verordnetes Sterben – Verdrängte Erinnerungen: NS-Euthanasie in Hartheim (tyska). Wien: Verlagshaus der Ärzte. 2006. ISBN 3-901488-82-0. 
Das Dritte Reich in Daten (tyska). München: C.H. Beck. 2002. ISBN 3-406-47635-X. 


== Referanser ==
Espen Holtestaul

Espen Karelius Holtestaul (født 1965) er en norsk redaktør og forlegger. 
Holtestaul startet tegneserieforlaget No Comprendo Press i 1992 sammen med barndomsvennen Hallvard Bratberg.
Forlaget har siden utgitt en lang rekke norske og oversatte tegneserier, særlig undergrunnsserier, men også sakprosa, kunst- og barnebøker.
I dag (2016) driver Holtestaul forlaget sammen med kona Cis-Doris Andreassen.
Det holder til på Grünerløkka i Oslo.Espen Holtestaul er cand.philol fra Universitetet i Oslo. Han har tidligere arbeidet i Solum Forlag.


== Priser og utmerkelser ==
Uten [Espen Holtestaul] hadde ikke den moderne norske tegneserien vært på det høye nivået den befinner seg i dag.

I 2016 mottok Holtestaul Bokkunstprisen for arbeidet med å utgi kvalitetsserier i Norge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Intervju i forbindelse med Bokkunstprisen 2016
Lillemarkens

Lillemarkens er et innendørs, selvstendig privateid kjøpesenter i Kvadraturen i Kristiansand.  Kjøpesenteret er lagt opp som en «innendørs handlegate» på omkring 8.500 m² og har innganger fra Markens gate (Hovedinngang), Skippergata, Gyldenløves gate, Vestre Strandgate og fra parkeringshus.  Lillemarkens har en blanding av nisje- og kjedebutikker samt spisesteder.  Åpningstider er mandag til fredag   09:00 – 18:00, torsdag 09:00 – 19:00 og lørdag 10:00 – 16:00.


== Butikker ==
Oppdatert: mars 2021


== Eksterne lenker ==
Lillemarkens, nettsted
Shane Meadows

Shane Meadows (født 26. desember 1972 i  Uttoxeter, Staffordshire, Storbritannia) er en engelsk filmregissør, særlig kjent for This is England fra 2006 som introduserte karakteren Shaun Fields, et alterego for regissøren selv. Spillefilmen ble fulgt opp med TV-seriene This is England '86 (fire episoder), This is England '88 (tre episoder) og This is England '90  (fire episoder) som følger Shaun Fields og de andre karakterene videre.


== Filmer ==
Small Time (1996)
Twenty Four Seven (1997)
A Room for Romeo Brass (1999)
Once Upon a Time in the Midlands (2002)
Dead Man's Shoes (2004)
This is England (2006)
Somers Town (2008)
Le Donk & Scor-zay-zee (2009)
The Stone Roses: Made of Stone (2013)


== TV-serier ==
This is  England '86 (2010), episode tre og fire av fire
This is England '88 (2011), alle tre episodene
This is England '90 (2015), alle fire episodene


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Shane Meadows på Internet Movie Database 
(sv) Shane Meadows i Svensk Filmdatabas 
(da) Shane Meadows på Filmdatabasen 
(da) Shane Meadows på Scope 
(fr) Shane Meadows på Allociné 
(en) Shane Meadows på AllMovie 
(en) Shane Meadows hos The Movie Database
Lagocheirus

Lagocheirus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, tettbygde, brunaktige trebukker, dekkvingene ofte med mørke eller lyse tegninger. Antennene er lange, særlig hos hannene. Pronotum er nærmest tønneformet, uten pigger på sidene. Dekkvingene er noe avsmalnende bakover med litt avrundede "skuldre", og ender i en spiss.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra det sørlige USA i nord til Bolivia i sør, inkludert Karibia, dessuten er én art innført til Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Acanthocinini Thomson, 1860
Slekten  Lagocheirus Dejean, 1835 - 23 arter
Lagocheirus araneiformis (Linnaeus, 1767)
Lagocheirus araneiformis araneiformis (Linnaeus, 1767)
Lagocheirus araneiformis curacaoensis Gilmour, 1968
Lagocheirus araneiformis flavolineatus Aurivillius, 1921
Lagocheirus araneiformis fulvescens Dillon, 1957
Lagocheirus araneiformis guadeloupensis Dillon, 1957
Lagocheirus araneiformis insulorum Dillon, 1957
Lagocheirus araneiformis stroheckeri Dillon, 1956
Lagocheirus araneiformis ypsilon (Voet, 1778)
Lagocheirus binumeratus Thomson, 1860
Lagocheirus cristulatus Bates, 1872
Lagocheirus delestali Toledo & Esteban, 2008
Lagocheirus foveolatus Dillon, 1957
Lagocheirus funestus (Thomson, 1865)
Lagocheirus giesberti Hovore, 1998
Lagocheirus integer Bates, 1885
Lagocheirus jamaicensis Toledo & Hovore, 2005
Lagocheirus kathleenae Hovore, 1998
Lagocheirus lugubris Dillon, 1957
Lagocheirus mecotrochanter Toledo, 1998
Lagocheirus obsoletus Thomson, 1878
Lagocheilus obsoletus dezayasi Dillon, 1957
Lagocheilus obsoletus obsoletus Thomson, 1878
Lagocheirus plantaris Erichson, 1847
Lagocheilus plantaris gorgonae  Dillon, 1957
Lagocheilus plantaris indistinctus  Dillon, 1957
Lagocheilus plantaris plantaris  Erichson, 1847
Lagocheirus praecellens Bates, 1872
Lagocheirus procerus Casey, 1913
Lagocheirus rogersi Bates, 1880
Lagocheirus rosaceus Bates, 1869
Lagocheirus simplicicornis Bates, 1872
Lagocheirus undatus (Voet, 1778)
Lagocheirus unicolor Fisher, 1947
Lagocheirus wenzeli Dillon, 1957
Lagocheirus xileuco Toledo, 1998


== Kilder ==
Liste over artene Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.
Bildegalleri Arkivert 19. april 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Lagocheirus i Encyclopedia of Life 
(en) Lagocheirus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Lagocheirus hos ITIS 
(en) Lagocheirus hos NCBI 
(en) Kategori:Lagocheirus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lagocheirus – detaljert informasjon på Wikispecies
National Cyber Security Centre (Storbritannia)

National Cyber Security Centre (NCSC) er et britisk statlig senter for datasikkerhet som ble opprettet i oktober 2016.Senteret er lokalisert til London. Det skal blant annet samarbeide med Bank of England om retningslinjer for datasikkerhet i finanssektoren.


== Se også ==
National Cyber Force


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nettside
Sebastian Schipper

Sebastian Schipper (født 8. mai 1968 i Hannover) er en tysk filmregissør, manusforfatter og skuespiller.
Han var regissør for filmen Viktoria, som på norsk fikk tittelen En natt i Berlin (2015). Denne filmen er skutt i en 140 minutter lang tagning, uten klipp. Norske Sturla Brandth Grøvlen ble tildelt Sølvbjørnen ved Filmfestivalen i Berlin for fotograferingen i filmen (håndholdt kameraarbeid). Filmen ble markedsført med undertitlene «One city, one night, one take» og «One girl, one city, one night, one take». En natt i Berlin fikk terningkast 4-5 i norske aviser, blant annet fra VG og Dagbladet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sebastian Schipper på Internet Movie Database 
(sv) Sebastian Schipper i Svensk Filmdatabas 
(da) Sebastian Schipper på Filmdatabasen 
(da) Sebastian Schipper på Scope 
(fr) Sebastian Schipper på Allociné 
(en) Sebastian Schipper på AllMovie 
(en) Sebastian Schipper hos The Movie Database
LaFerrari

LaFerrari (2013–2015) er en to-seters sportsbil laget av italienske Ferrari.  Den er fabrikkens første hybridbil i produksjon og som superbil etterfølger den Enzo Ferrari.
Bilen er tegnet av Ferrari, ikke Pininfarina, og ble laget i 499 eksemplarer.  Den har en 963 hk HY-KERS motor med KERS (Kinetic Energy Recovery System), der den gjenbruker den varme som utvikles under nedbremsing.  Elektromotoren utvikler 163 hk.  Bensinmotoren er en 65 graders V12 på 789 hk.Som de fleste Ferrari kunne den kun kjøpes av lojale Ferrari-kunder. Nordmennene Arne Fredly og John Arthur Olafsen i Norman Data Defense fikk i 2013 lov til å kjøpe, mens sangeren Per Gessles har registreringsnummer «LALALA».Ifølge Laagendalsposten ble to LaFerrari kjøpt ny for 14 millioner kroner og solgt på auksjon to år etterpå for 30 og 42 millioner kroner.Ferrari FXX-K fra 2015 (under 50 eks.) er en ekstra rask utgave av LaFerrari som tar over for Ferrari FXX. Den har 1036 hk, hvorav 187 og 848 er fra henholdsvis elektromotor og bensinmotor.  "K" står da for det ovenfor nevnte KERS.Aperta fra september 2016 til 2018 (209 eks.) er en LaFerrari uten tak.


== Bilder ==

		
		
		
		


== Referanser ==
Leptostylopsis

Leptostylopsis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Små til middelsstore, brede, brun- eller gråaktige trebukker. Arten er kamuflasjefarget i brunt og grått. Antennene er ofte svært lange, særlig hos hannene. Pronotum er nærmest tønneformet med en knøl på sidene, men uten skarpe pigger. Dekkvingene er nokså brede, tilsmalnet i den bakerste halvdelen, med litt avrundede "skuldre".


== Levevis ==
Larvene lever i død ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørøstlige USA (vest til Texas) og Karibia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Acanthocinini Thomson, 1860
Slekten  Leptostylopsis Dillon, 1956 - 34 arter
Leptostylopsis albofasciatus (Fisher, 1926)
Leptostylopsis annulipes (Fisher, 1942)
Leptostylopsis antillarum (Fisher, 1925)
Leptostylopsis argentatus (Jacquelin du Val, 1857)
Leptostylopsis atromaculatus (Fisher, 1926)
Leptostylopsis basifulvus Lingafelter & Micheli, 2009
Leptostylopsis bidentatus (Fabricius, 1775)
Leptostylopsis caliginosus Lingafelter & Micheli, 2009
Leptostylopsis chlorescens Lingafelter & Micheli, 2009
Leptostylopsis cristatus (Fisher, 1925)
Leptostylopsis duvali (Fisher, 1926)
Leptostylopsis grandis Vlasak & Androw, 2016
Leptostylopsis guanica Micheli & Micheli, 2004
Leptostylopsis gundlachi (Fisher, 1925)
Leptostylopsis humerofulvus Lingafelter & Micheli, 2009
Leptostylopsis incrassatus (Klug, 1829)
Leptostylopsis jamaicensis (Gahan, 1895)
Leptostylopsis latus Chemsak & Feller, 1988
Leptostylopsis longicornis (Fisher, 1926)
Leptostylopsis luteus Dillon, 1956
Leptostylopsis martinicensis Villiers, 1980
Leptostylopsis milleri (Fisher, 1932)
Leptostylopsis monin Micheli & Micheli, 2004
Leptostylopsis monticola (Fisher, 1935)
Leptostylopsis opuntiae Lingafelter, 2020
Leptostylopsis ornatus (Fisher, 1928)
Leptostylopsis perfasciatus Lingafelter & Micheli, 2009
Leptostylopsis planidorsus (LeConte, 1873)
Leptostylopsis poeyi (Fisher, 1925)
Leptostylopsis poirieri Touroult, 2017
Leptostylopsis puntacanaensis Lingafelter & Micheli, 2009
Leptostylopsis smithi (Gahan, 1895)
Leptostylopsis terraecolor (Horn, 1880)
Leptostylopsis testaceus (Frölich, 1792)
Leptostylopsis thomasi Lingafelter & Micheli, 2009
Leptostylopsis viridicomus (Fisher, 1942)
Leptostylopsis yukiyu Micheli & Micheli, 2004


== Kilder ==
A Photographic Guide to the Cerambycidae of the New World - Acanthocinini [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Leptostylopsis i Encyclopedia of Life 
(en) Leptostylopsis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Leptostylopsis hos ITIS 
(en) Leptostylopsis hos NCBI 
(en) Kategori:Leptostylopsis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Leptostylopsis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bildegalleri
Norgesmesterskapet i skiskyting 2015

Norgesmesterskapet i skiskyting 2015 ble arrangert i Sirdal fra 25. til 29. mars 2015 av Tonstad Idrettslag. I tillegg ble NM i mix-stafetter arrangert 8. februar på Østre Toten. 


== Resultater ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


=== Mix ===


== Kilder ==
Resultater mix


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Acanthocinus

Acanthocinus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Stort sett middelsstore, brun- eller gråaktige trebukker. Antennene er ofte svært lange, særlig hos hannene. Pronotum er nærmest tønneformet med en liten pigg litt bakenfor midten av siden. Hunnen har ofte et forlenget eggleggingsrør som stikker ut bak dekkvingene.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved, gjerne under barken av nyfelte stokker av bartrær.


== Utbredelse ==
Slekten har en holarktisk utbredelse.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Acanthocinini Thomson, 1860
Slekten  Acanthocinus Megerle in Dejean, 1821 - 29 arter, i Norge:
Tømmermann, Acanthocinus aedilis (Linnaeus, 1758)
Liten tømmermann, Acanthocinus griseus (Fabricius, 1792)
Acanthocinus angulosus (Casey, 1913)
Acanthocinus annamensis Pic, 1925
Acanthocinus carinulatus (Gebler, 1833)
Acanthocinus chinensis Breuning, 1978
Acanthocinus elegans Ganglbauer, 1884
Acanthocinus gundaiensis Kano, 1933
Acanthocinus guttatus (Bates, 1873)
Acanthocinus henschi Reitter, 1900
Acanthocinus hispanicus Sama & Schurmann, 1981
Acanthocinus hutacharerae Makihara, 1986
Acanthocinus leechi (Dillon, 1956)
Acanthocinus meyeri Vitali, 2011
Acanthocinus montanoides Breuning, 1978
Acanthocinus nodosus (Fabricius, 1775)
Acanthocinus obliquus (LeConte, 1862)
Acanthocinus obsoletus (Olivier, 1795)
Acanthocinus orientalis Ohbayashi, 1939
Acanthocinus princeps (Walker, 1866)
Acanthocinus pusillus (Kirby, 1837)
Acanthocinus reticulatus (Razoumowsky, 1789)
Acanthocinus sachalinensis Matsushita, 1933
Acanthocinus sinensis Pic, 1916
Acanthocinus spectabilis (LeConte, 1854)
Acanthocinus subsolana Wang, 2003
Acanthocinus tethys Wang, 2003
Acanthocinus validus Matsushita, 1936
Acanthocinus xanthoneurus (Mulsant & Rey, 1852)


== Kilder ==
Danilevsky, M.L. 2006. Systematic List of Longicorn Beetles (Coleoptera, Cerambycoidea) of Europe. [1]
Liste over slektene
Liste over artene, Gamle verden Arkivert 13. september 2017 hos Wayback Machine.
Liste over artene, Amerika Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Acanthocinus i Encyclopedia of Life 
(en) Acanthocinus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Acanthocinus hos Artsdatabanken 
(sv) Acanthocinus hos Dyntaxa 
(en) Acanthocinus hos Fauna Europaea 
(en) Acanthocinus hos Fossilworks 
(en) Acanthocinus hos ITIS 
(en) Acanthocinus hos NCBI 
(en) Kategori:Acanthocinus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Acanthocinus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Hoskovec, M. og Rezek, M. Cerambycidae. Longicorn Beetles of the West Palaearctic Region. Stort fotogalleri med bilder av ca. 600 arter.
MS «Song of Norway»

MS «Song of Norway» var et norsk cruiseskip som ble bygget av det finske skipsverftet Wärtsilä Ab i Helsingfors, Finland. Hun fikk skipsverftets byggnummer 392 og registrert Oslo som sin hjemmehavn.
Skipet var et av de første moderne cruiseskipene som ble konstruert på denne tiden, der hun ble satt inn i drift i 1970, hun var også det første skipet som ble satt i drift for Royal Caribbean Cruise Line. I tillegg har hun to identiske søsterskip; «Nordic Prince» og «Sun Viking», begge disse skipene ble bygget av det samme verftet i Helsingfors i begynnelsen av 1970-tallet.
Den 30. august 1978 ble skipet forlenget med 26 meter, det samme skjedde med «Nordic Prince» i 1980.
I løpet av hennes karriere ble hun senere omgjort til et kasinoskip. I 2013 ble skipet solgt for skrap og hugget i Alang, India, i 2014.


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 7005190 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MS «Song of Norway» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(sv) Fakta om Fartyg - M/S SONG OF NORWAY (1970)
(en) Maritime Matters - Former SONG OF NORWAY Sold For Scrap | Cruise and Maritime News
Norgesmesterskapet i skiskyting 2016

Norgesmesterskapet i skiskyting 2016 ble arrangert i Dombås fra 31. mars til 3. april 2016 av Dombås Idrettslag. I tillegg ble det arrangert NM i mix-stafetter i Mo i Rana 7. februar. 


== Resultater ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


=== Mix ===


== Kilder ==
Resultater norgesmesterskapet i skiskyting 2016, www.dombaas-il.no


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) Norwegian Biathlon Championships 2016 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons