jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Korsvedslekta

Korsvedslekta (Viburnum) er ei slekt i moskusurtfamilien. På grunn av den autoritative betydningen som den nynorske Norsk flora har, er det nynorske navnet krossvedslekta også mye brukt på bokmål.
De er løvfellende eller eviggrønne busker og små trær. Årskuddene er glatte eller hårete. Vinterknoppene har skjold eller er nakne. Bladene er motsatte og hele, eller med tre eller fem fliker. Blomsterstanden er en kvast eller halvskjerm. Blomstene er små, femtallige og tvekjønnede. Av og til sitter store, sterile blomster ytterst i blomsterstanden. Frukten er rød eller svart steinfrukt som minner om et bær.De fleste artene finnes i de tempererte strøkene på den nordlige halvkule, men noen vokser i tropiske fjellområder i Mellom- og Sør-Amerika og Sørøst-Asia. I Afrika finnes de bare i nordvest. Det er tre europeiske arter, korsved, filtkorsved og laurbærkorsved. Bare korsved vokser naturlig i Norge, men filtkorsved finnes forvillet flere steder.I tillegg til korsved og filtkorsved dyrkes mange arter fra andre verdensdeler i norske hager, blant annet koreakorsved, marskorsved og vinterkorsved.Korsvedslekta ble tidligere regnet til kaprifolfamilien (Caprifoliaceae). Fylogenetiske studier viser at Viburnum er søstergruppen til alle andre arter i moskusurtfamilien, og noen systematikere har plassert dem i en egen korsvedfamilie (Viburnaceae).Slekta har sannsynligvis oppstått og utviklet seg i fjellskogene i Sørøst-Asia. Flere linjer har spredt seg herfra til de tempererte delene av Asia. De har vandret videre vestover til Europa og østover ved hjelp av Beringlandbrua til Amerika og derfra videre sørover til tåkeskogene i Andes. Skiftet fra tropisk til temperert klima har gjentatte ganger medført at bladformen har endret seg fra elliptiske, helrandede blad til flikete og tannete.


== Galleri ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) korsvedslekta – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) korsvedslekta i Encyclopedia of Life 
(en) korsvedslekta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) korsvedslekta hos Artsdatabanken 
(sv) korsvedslekta hos Dyntaxa 
(en) korsvedslekta hos Fossilworks 
(en) korsvedslekta hos ITIS 
(en) korsvedslekta hos NCBI 
(en) korsvedslekta hos The International Plant Names Index 
(en) korsvedslekta hos Tropicos 
(en) Kategori:Viburnum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Yale University: Donoghue Lab – A Global Monograph of Viburnum
Yale University: Donoghue Lab – Leaf Form, Development, and Evolution in Viburnum
Szilvásvárad skogsjernbane

Szilvásvárad skogsjernbane (ungarsk: Szilvásváradi Állami Erdei Vasút) er en smalsporet turistjernbane som går i rute mellom Szalajkavölgy-Lovaspálya (hestearena) og Fátyol-vízesés i fjellområdet Bükk i Karpatene, to mils vei nord for den ungarske byen Eger, og knapt tre mil fra den slovakiske grensen.  Jernbanelinjen er 4,5 km lang, har 760 mm sporvidde, er enkelt-sporet og ikke-elektrifisert.
I sommerhalvåret (april-oktober) kjøres ruten flere ganger om dagen. Fram til 2003 ble denne jernbanen brukt til å hente ned trevirke, siden da er turisme eneste inntektskilde.


== Stasjoner og stoppesteder ==


== Historie ==
Smalsporsjernbanen ble påbegynt i 1908 på skogseiendommen til Wessely Károly for å transportere ut trevirke fra skogen. Jernbanen har også blitt brukt til å transportere kalkstein og ved den nåværende endestasjonen var det en taubane opp til et 150 m høyereliggende kalkbrudd.


== Eksterne lenker ==
http://client4.springmedia.hu/index.php?tpl=page&cID=30
http://www.kisvasut.hu/vasutlista/view_vasut.php?kat=3208%7C
http://www.vasutallomasok.hu/index.php?o=vonkep&num=323
Högkvarteret

Högkvarteret (HKV) er hovedkvarteret i den svenske Försvarsmakten. Det ble opprettet 1. juli 1994 og er plassert på Gärdet i Stockholm.
HKV skal støtte Överbefälhavaren (ÖB) i virksomhetsledelse, militær strategi og planlegging, etterretnings- og sikkerhetstjeneste samt operativ og taktisk ledelse. HKV avløste Försvarsstaben, Arméstaben, Flygstaben og Marinstaben, som ble nedlagt.HKV består av fire større avdelinger: Ledningsstaben, Produktionsledningen, Insatsledningen og Militära underrättelse- och säkerhetstjänsten. Videre er der ytterligere enheter for mer administrative oppgaver: Personalstaben, Ekonomistaben, Juridiska staben, Informationsstaben, Internrevisionen, Säkerhetsinspektionen, Generalläkaren og Högkvartersavdelningen.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Specialfastigheter

Specialfastigheter Sverige Aktiebolag er et svensk statsaksjeselskap som eier, forvalter og utvikler eiendommer for myndigheter som har behov for eiendommer med særskilte formål, som fengsler, arresthus, politistasjoner og garnisoner. Blant selskapets leietagere er Kriminalvården, Försvarsmakten, Polismyndigheten, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, Försvarets materielverk, Domstolsverket, Totalförsvarets forskningsinstitut, Rättsmedicinalverket, Statens Institutionsstyrelse, Migrationsverket og Specialpedagogiska skolmyndigheten.I mai 1997 skilte Vasakronan AB ut sin virksomhet for eiendommer med særskilte formål, og dermed ble Specialfastigheter Sverige AB stiftet.Selskapet eier totalt 122 eiendommer over hele Sverige og disponerer en lokalarea på 1 119 520 kvadratmeter mens landarealet er på 19 747 163 kvadratmeter. Det forvalter også 1 411 bygninger.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Cerro Bonito

Cerro Bonito (351 moh) er et fjell i det nordlige Uruguay. Det ligger nær byen Lunarejo.


== Se også ==
Cerro Batoví
Cerro Cementerio
Cerro de los Chivos


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Cerro Bonito i peakbagger.com (engelsk)
Mike Will Made It

Michael Len Williams II (født 23. mars 1989), kjent under artistnavnet Mike Will Made It (ofte stavet Mike WiLL Made-It) eller ganske enkelt kun Mike Will, er en amerikansk musikkprodusent og rapper fra Atlanta, Georgia. Han fikk sitt gjennombrudd produksjonen av Meek Mill & Rick Ross - «Tupac Back» i 2011.


== Oppvekst ==
Michael Williams ble født i Marietta, Georgia. Han var yngst i en søskenflokk på tre, med to eldre søstre. Mike Wills mor var medlem av en gospel gruppe som sang for Dottie Peoples når Mike var barn. Ifølge Mike Will selv, var også onkelen en anerkjent gitarist. Mike Will var aktiv innen en rekke sportsgrener under oppveksten, inkludert basketball, baseball, og fotball, med et håp om å bli profesjonell sportsutøver.Som tenåring utviklet Mike Will sitt musikktalent ved å kopiere populær instrumentalmusikk som så vennene han og vennene freestyle rappet til. Mike Will har i en rekke intervjuer fortalt om spesielt spillingen av "Still Fly", en populær låten av den sørstatsbaserte rap-gruppen Big Tymers, på et Casio keyboard. Han har også nevnt låten "Young'n (Holla Back)" av New York rapperen Fabolous.I en alder av 14 år begynte Mike Will å lage sine egne instrumentalmelodier på et Korg ES1 beat machine som hans far kjøpte i julegave til han fra den lokale musikkbutikken Mars Music. Etterhvert som Mike Will ble anerkjent, tok han også i bruk utstyr som Korg Triton, Akai MPC1000, Yamaha Motif, og Roland Fantom.Etter å ha blitt uteksaminert fra high school, begynte Mike Will på Georgia State University etter press fra faren. Han droppet imidlertid ut med 3.1 GPA etter flere semestre når han hørte at en av singlene han hadde produsert, "Tupac Back", hadde nådd opp på Billboard-listen for rap og "Hot 100"-listen. Han har siden anbefalt aspirerende musikkprodusenter å ikke slutte på universitetet om de ikke er sikker på egen karrièremuligheter, eller mangler en klar plan for å entre musikkindustrien.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mike Will Made It på Apple Music 
(en) Mike Will Made It på Discogs 
(en) Mike Will Made It på Discogs 
(en) Mike Will Made It på MusicBrainz 
(en) Mike Will Made It på MusicBrainz 
(en) Mike Will Made It på SoundCloud 
(en) Mike Will Made It på Spotify 
(en) Mike Will Made It på Songkick 
(en) Mike Will Made It på Last.fm 
(en) Mike Will Made It på Genius — sangtekster 
Mike Will Made It på Twitter 
Mike Will Made It på Facebook 
Mike Will Made It på Instagram 
Mike Will Made It på YouTube 
Mike Will Made It på YouTube
Kultur- og Idrettsbygg

Kultur- og Idrettsbygg Oslo KF (KID) var et kommunalt foretak i Oslo kommune som ble opprettet 1. juli 2015 for å videreføre arbeidet med å få realisert viktige kultur- og idrettsanlegg i Oslo. Foretaket avløste den midlertidige etaten med samme navn som ble opprettet 1. januar 2015 og som igjen avløste Oslo2022. Dets oppgaver ble overtatt av Oslobygg i 2021.
KID hadde ansvar for å bygge, eie, leie ut, vedlikeholde og forvalte kultur- og idrettsbygg i Oslo. Prosjekter som Deichmanske hovedbibliotek og Munchmuseet inngikk i porteføljen.
Eli Grimsby var direktør i foretaket.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Cerro del Medio

Cerro del Medio (221 moh) er et fjell i det nordlige Uruguay. Det ligger nær byen Rivera.


== Se også ==
Cerro Batoví
Cerro de los Chivos
Cerro Cementerio


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Rivera (spansk)
Cerro Lunarejo

Cerro Lunarejo (332 moh) er et fjell i det nordlige Uruguay. Det ligger nær byen Rivera.


== Se også ==
Cerro del Medio
Cerro de los Chivos
Cerro Cementerio
Cerro Miriñaque


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Rivera (spansk)
Cerro Miriñaque

Cerro Miriñaque (282 moh) er et fjell i det nordlige Uruguay. Det ligger nær byen Rivera.


== Se også ==
Cerro del Medio
Cerro de los Chivos
Cerro Lunarejo


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Rivera (spansk)
Cuchilla Grande

Cuchilla Grande er en fjellkjede i sørlige Uruguay.


== Høyeste topper ==
Cerro Catedral (513,7 moh)
Cerro San Antonio (130 moh)
Cerro Pan de Azúcar (423 moh)
Cerro de las Ánimas (501 moh)
Cerro del Toro (195 moh)
Cerro de los Burros (171 moh)
Sierra de las Ánimas (282 moh)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Cuchilla Grande, Uruguay (spansk)
Ukrainas Internettparti

Ukrainas Internettparti ble dannet av den ukrainske hackeren Dmytro Holubov i 2009. Partiet har utnevnt seg selv som verden første internett-parti, og slagordet er «en elektronisk regjering mot byråkrati» og har som formål «å danne en elektronisk regjering i Ukraina, og omgjøre Ukraina til et galaktisk imperium».


== Formål ==
Teknologisere landet
Fjerne alt unødvendig byråkrati
Gå over fra papir til datamaskiner
Tilbud om gratis opplæring innenfor databehandling og språk
Redusere antall skatter fra 98 til 7
Inntektsskatt på 25%
Avskaffe merverdiavgiften
Forby salg av genmanipulert mat
Etablere utaskjærs områder utenfor Ukraina
Trekke seg ut av FATF


== Kilder ==
Offisielt nettsted 
(en) Internet Party of Ukraine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Washington Post-blogg: Ukrainian CyberCrime Boss Leads Political Party


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Internet Party of Ukraine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Pite lappmark

Pite lappmark er et historisk område, en såkalt lappmark, i Lappland i Norrbottens län i Sverige. Området befinner seg mellom Skellefteälven og Piteälven, og omfatter idag Arjeplog kommune, Arvidsjaur kommune og Malå kommune i den midterste delen av Lappland.
På begynnelsen av 1600-tallet omfattet Pite lappmark de historiske lappbyene Luokta, Arvidsjaur, Semisjaur og Laisbyn. Den sistnevnte strakk seg ned langs fjelljeden hele veien til sognet Frostviken i Jämtland, noe som innebærer at området var betydelig større enn i senere tid. I sammenheng med ferdigstillelsen av kirken i Lycksele i 1606, ble Laisbyn overført til Ume lappmark i sør.
Pite lappmark var den siste lappmarken som ble kolonisert. Innflyttende svensker oppførte de første nybyggene på 1750-tallet.


== Litteratur ==
Andersson, Nils Johan (1821-1880); Anteckningar under en resa i Umeå, Piteå och Luleå lappmarker, sommaren 1845, Lund, 1846, LIBRIS-id 2491694
Bergman, E.W; Anteckningar om Lappmarken, särskildt med hänseende till kristendomens införande därstädes, Stockholm, 1891, LIBRIS-id 2292711
Björnström, Fredrik Johan (1833-1889); Grunddragen af Piteå lappmarks växtfysiognomi, Uppsala, 1856, LIBRIS-id 2025893
Bylund, Erik (1922-); Koloniseringen av Pite lappmark t.o.m. år 1867, Uppsala, 1956, serie Geographica nr 30, LIBRIS-id 8076251 
Högberg, J.P.; Första bebyggandet af Arvidsjaurs socken i Pite lappmark, Stockholm, Sällskapet för nyttiga kunskapers spridande, 1873, LIBRIS-id 2317066
Kolmodin, Torsten; Folktro, seder och sägner från Pite lappmark, Stockholm, 1914, serie Lapparne och deras land-3, LIBRIS-id 886795
Marklund, Bertil, (1948-), Skogssamiska studier, Umeå 1999, ISBN 91-88466-21-3
Ruong, Israel (1903-1986); Studier i lapsk kultur i Pite lappmark och angränsande områden, Stockholm, 1945, LIBRIS-id 1708418
Trollkirka

Trollkirka (også skrevet Trollkjerka) er ei grotte i Evenes kommune i Nordland. Den har en kartlagt lengde på 2 031 meter og anslått ytterligere 4 000 meter total lengde.Grotta ligger i skogen mellom de to innsjøene Lavangsvatnet i øst og Annfinnvatnet i vest, rundt 2,5 kilometer nord for bygda Tårstad. Elva fra Arnfinnvannet renner ned i grotta etter ca 500 meter. Hvor dette vannet til slutt renner ut er ennå ikke kjent. Grotta bør kun besøkes med kyndige guider.


== Se også ==
Trollkyrkja


== Referanser ==
Holmvatnet

Holmvatnet eller Holmvannet kan vise til en rekke innsjøer i Norge:

Holmvatnet (Sameti i Sør-Varanger) – i Sør-Varanger kommune i Finnmark
Holmvatnet (Gallokelva i Sør-Varanger) – i Sør-Varanger kommune i Finnmark
Holmvatnet (Kobbholmvassdraget i Sør-Varanger) – i Sør-Varanger kommune i Finnmark
Holmvann (Tana) – i Tana kommune i Finnmark
Holmvannet (Lebesby) – i Lebesby kommune i Finnmark
Holmvatnet (Kvænangen) – i Kvænangen kommune i Troms
Holmvatnet (Bindal) – i Bindal kommune i Nordland
Holmvatnet (Evenes) – i Evenes kommune i Nordland
Holmvatnet (Grane) – i Grane kommune i Nordland
Holmvatnet (Hattfjelldal) – i Hattfjelldal kommune i Nordland
Holmvatnet (Narvik) – i Narvik kommune i Nordland
Holmvatnet (Rana) – i Rana kommune i Nordland
Holmvatnet (Vefsn) – i Vefsn kommune i Nordland
Holmvatnet (Lierne) – i Lierne kommune i Nord-Trøndelag
Holmvatnet (Røyrvik) – i Røyrvik kommune i Nord-Trøndelag


== Se også ==
Holmevatnet
Holmavatnet
Holmsvannet
De forente arabiske emiraters herrelandslag i håndball

De forente arabiske emiraters herrelandslag i håndball er De forente arabiske emiraters landslag i håndball for herrer.
De forente arabiske emirater ble nummer fire i det asiatiske mesterskapet i 2014 og kvalifiserte seg derfor til Håndball-VM 2015 for første gang, men valgte å trekke laget 7. november 2014.


== Resultater ==


=== Verdensmesterskap ===
 2015: Kvalifisert, men trakk laget 


=== Asiamesterskapet ===


=== Asialekene ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell nettside
Profil hos IHFs nettside
Irans herrelandslag i håndball

Irans herrelandslag i håndball er Irans landslag i håndball for herrer.
Iran tok bronsemedalje under det asiatiske mesterskapet i 2014 og kvalifiserte seg derfor til Håndball-VM 2015 for første gang.


== Resultater ==


=== VM ===
2015: Kvalifisert


=== Asiamesterskapet ===
1989: 8.-plass
1991: 11.-plass
1993: 9.-plass
2000: 5.-plass
2002: 5.-plass
2004: 7.-plass
2006: 4.-plass
2008: 4.-plass
2010: 7.-plass
2012: 5.-plass
2014: 3 Bronse


=== Asialekene ===
1986: 5.-plass
1998: 4.-plass
2006: 3 Bronse
2010: 2 Sølv
2014: 4.-plass


=== Vestasialekene ===
2002: 4.-plass
2005: 2 Sølv


== Lagoppstilling ==
Spillere under Asiamesterskapet i håndball for menn 2014:

Hovedtrener: Borut Maček
Trener: Milovan Erceg
Assistenttrener: Ezzatollah Razmgar


== Trenere ==
 Jurij Klimov
 Jurij Kidjajev (2009–2010)
 Borut Maček (2010)
  Ivica Rimanić (2011–2012)
   Rafael Guijosa (2013–2014)
 Borut Maček (2014–)


== Landslagstropper ==
Asialekene 2006: 3 Bronse

Farid Alimoradi, Alireza Rabie Dolatabadi, Mostafa Sadati, Iman Ehsannejad, Hossein Shahabi, Ali Akbar Khoshnevis, Masoud Zohrabi, Peiman Sadeghi, Hojjat Rahshenas, Saeid Pourghasemi, Mohammad Reza Jafarnia, Hani Zamani, Mohammad Reza Rajabi, Allahkaram Esteki og Rasoul Dehghani.Hovedtrener: Jurij Klimov


== Se også ==
Irans kvinnelandslag i håndball


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
IHF profil
Avspenning

Se også Avspenningspolitikk.
Avspenning viser til en prosess hvor en tilstand av kroppslig og mental mobilisering og spenning reduseres.  Dette kan skje spontant eller ved hjelp av ulike avspenningsmetoder.
Spontan avspenning kan skje ved endring av aktivitet, for eksempel fra en situasjon preget av stress og over til en fritidssituasjon eller gjennom søvn.
Meditasjon, yoga, autogen trening og progressiv avspenning er mye brukte avspenningsteknikker.
Grad av avspenning varierer med metoden som benyttes. Avspenning kan måles fysiologisk blant annet ved måling av hjerterate eller hvilepuls, oksygenopptak (lavere oksygenopptak tyder på mer avspenning) og økt elektrisk hudmotstand (GSR, økt hudmotstand tyder på økt avspenning) samt økt innslag av alfabølger målt ved EEG.
Avspenningsbegrepet ble lansert av den amerikanske kardiologen Herbert Benson som publiserte boken The Relaxation Response i 1975. Boken ble en bestselger.  Benson beskrev avspenningsresponsen som en fysiologisk respons som beskytter mot stress og reduserer høyt blodtrykk og andre stressplager.
Avspenningsresponsen kan oppnås ved flere metoder. En metaanalyse utført av amerikaneren KR Eppley tyder på at man får dypere avspenning av ledighetsteknikker, det vil si teknikker hvor man ikke primært søker å oppnå avspenning direkte.. Dette understøttes av en studie av svenske lokomotivførere som fikk bedre helseresultater av en ledighetsteknikk.  Resultatene inkluderte lavere blodtrykk og færre stressymptomer.En studie av eliteskyttere på det norske landslaget viste at systematisk praktisering av meditasjon ga bedre ytelse i konkurransesammenheng.


== Referanser ==
Granebakken (Oslo)

Granebakken (1–83, 2–130) er en vei på Mortensrud i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Den går nordøstover og deretter sørover fra Gamle Bygdevei, og ender i en snuplass.
Veien fikk navn i 1985 etter Grane, det første idrettslaget i området.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Granebakken». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 206. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (G)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Granhekkveien (Oslo)

Granhekkveien (1–11; ingen partallsadresser) er en vei på Bryn i bydel Østensjø i Oslo. Den går som blindvei sørøstover fra Harry Fetts vei, omtrent parallelt med Østensjøveien.
Navnet ble vedtatt i 1931.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Granhekkveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 206. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (G)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Granittveien (Oslo)

Granittveien (1-5, 2-20) er en vei på Lambertseter i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Mellombølgen til Grusveien.
Navnet ble vedtatt i 1951, og også en rekke andre veier i området har veinavn knyttet til geologi.
Veien har bebyggelse fra 1958–62 (ark. Frode Rinnan og Olav Tveten) knyttet til Pynten borettslag.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Granittveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 206. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (G)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Grankollveien (Oslo)

Grankollveien (1–9, 4A–16) er en vei på Hellerud i bydel Alna i Oslo. Den går fra Rundtjernveien til Stormyrveien.
Navnet ble vedtatt i 1933.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Grankollveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 206. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (G)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Grankvisten (Oslo)

Grankvisten (4–8; ingen oddetallsadresser) er en vei på Bekkelagshøgda i bydel Nordstrand i Oslo. Den går mellom Kirkeåsveien og Granveien.
Veien het tidligere Svingen, og nåværende navn ble vedtatt i 1981.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Grankvisten». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 206. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (G)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Granveien (Oslo)

Granveien (1–23, 2A–24) er en vei på Bekkelagshøgda i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Sandstuveien til Skogholtveien
Veien fikk navn i 1922 etter grantrærne i strøket.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Granveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 206. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (G)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Granliveien (Oslo)

Granliveien (11–31, 4–26) er en vei på Høybråten i bydel Stovner i Oslo. Den går fra Høybråtenveien til Karl Andersens vei.
Veien fikk navn i 1920 etter eiendommen Granli (i nr. 16).


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Granliveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 206. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (G)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Gransdalen (Oslo)

Gransdalen (1–33J, 22) er en vei på Furuset i bydel Alna i Oslo. Den går fra Maria Dehlis vei til Granstangen, men en veibom hindrer alminnelig biltrafikk over til sistnevnte.
Veien fikk navn i 1978 etter gården Granstangen.I veien er bl.a. fire OBOS-blokker fra 1978 i Gransletta borettslag.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Gransdalen». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 206. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (G)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Granstangen (Oslo)

Granstangen (10A–52; ingen oddetallsadresser) er en vei på Furuset i bydel Alna (én adresse, nr. 52, er i bydel Stovner i Oslo. Den går fra Karihaugveien til Gransdalen). En veibom hindrer imidlertid alminnelig gjennomkjøring til sistnevnte.
Veien fikk navn i 1978 etter gården Granstangen.Granstangen skole er i nr. 52. Veien har også blokker i Granstangen borettslag (OBOS).


== Granstangen gård ==

Granstangen gård lå der Granstangen vei går i dag. Gården fikk sitt navn da den ble fradelt Gran gård (som lå ved Søren Bulls vei) i 1850-årene. Gården ble revet da tomten ble bebygget og er i dag helt slettet.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Granstangen». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 206. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (G)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Granstuveien (Oslo)

Granstuveien (1A–27B, 2A–28B) er en vei på Bekkelagshøgda i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Steingrims vei til Raschs vei.
Veien fikk navn i 1926 etter villaen Granstua (i nr. 14). I nr. 23 er villa Arnero, oppført 1900 i sveitserstil og med det en av de eldste villaene i strøket.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Granstuveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 206. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (G)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Grantunet (Oslo)

Grantunet (1–21, 2–54) er en vei på Bjørndal i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Den går som blindvei nordover fra og parallelt med Åslandhellinga. Navnet ble vedtatt i 1999.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Grantunet». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 206. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (G)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.