jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
VM i badminton 1987

VM i badminton 1987 (verdensmesterskapet i badminton) ble arrangert i Beijing i Kina i 1987.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
VM i badminton 1989

VM i badminton 1989 (verdensmesterskapet i badminton) ble arrangert i Jakarta i Indonesia i 1989.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
Christine Lossius Thorin

Christine Lossius Thorin (født 22. august 1978 i Arendal) er en norsk journalist. Hun er programleder i NRK radio og arbeider i programmet Salongen på NRK P2.
Hun vant prisen for beste reportasje under Prix Radio 2016 for reportasjen Hva skjer når kjærligheten tar slutt? 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Salongen på NRKs radiospiller
Ragnhild Laukholm Sandvik

Ragnhild Laukholm Sandvik (født 23. februar 1982) er en norsk programleder i NRK radio. Hun arbeidet i programmet Salongen på NRK P2 fram til sommeren 2019. Siden har hun jobbet som featurejournalist på nett for NRK Kultur.


== Eksterne lenker ==
Salongen på NRKs radiospiller
Ephiales

Ephiales er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
En middelsstor, kraftig, brun og rosa-mønstret trebukk. Antennene er tynne, betydelig lengre enn kroppen. Pronotum er rektangulært sett ovenfra uten pigger på kantene. Dekkvingene er nesten jevnbrede med en hvit flekk på siden.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i det nordlige Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Onciderini J. Thomson, 1860
Slekten Ephiales Dillon & Dillon, 1946
Ephiales cretacea (Bates, 1865)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 11. april 2016 hos Wayback Machine.
(en) Ephiales i Encyclopedia of Life 
(en) Ephiales i Global Biodiversity Information Facility 
Ephiales – detaljert informasjon på Wikispecies
1. divisjon volleyball for kvinner

1. divisjon volleyball for kvinner er den neste øverste divisjonen for norsk volleyball for kvinner i Norge. Ligaen består av to avdelinger, avdeling 1 og 2 som utgjør seriespillet. I tillegg til seriespillet er det tre forskjellige rankingturneringer som spilles i løpet av sesongen.


== Avdelingsvinnere ==


== Lagene ==


== Eksterne lenker ==
Om 1. divisjon, fra nettstedet volleyball.no
Falsoceraegidion

Falsoceraegidion er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
Parmenini er små til middelsstore, tettbygde trebukker, vanligvis brune på farge. Antennene er kraftige og omtrent så lange som kroppen. Dekkvingene er nærmest spindelformede uten markerte skuldre. Beina er korte og kraftige.


== Levevis ==
Ulikt de fleste andre trebukker lever disse artene på bakken, de voksne kan ikke fly. Larvene lever underjordisk på røtter.


== Utbredelse ==
Arten lever på Tasmania.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Parmenini
Slekten Falsoceraegidion Breuning, 1959
Falsoceraegidion walkeri (Gahan, 1893)


== Kilder ==
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 23. april 2016 hos Wayback Machine.
Liste over slektene


== Eksterne lenker ==
(en) Falsoceraegidion i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Parmenini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
De nye herrer

De nye herrer , (originaltittel: Les Nouveaux Messieurs) er et fransk stumfilmdrama fra 1929 regissert av Jacques Feyder.


== Medvirkende ==
Gaby Morlay : Suzanne Verrier
Albert Préjean : Jacques Gaillac
Henry Roussel : le comte de Montoire-Grandpré
Guy Ferrant : le journaliste
Gustave Hamilton : l'huissier
Léon Arvel : le président


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) De nye herrer på Internet Movie Database 
(sv) De nye herrer i Svensk Filmdatabas 
(fr) De nye herrer på Allociné 
(en) De nye herrer på AllMovie 
(en) De nye herrer på Rotten Tomatoes
Pope-Tribune

Pope-Tribune var en del av Pope automobile gruppe selskaper grunnlagt av oberst Albert Pope som produserte biler i Hagerstown, Maryland. Med en innledende pris på  650 dollar var det den billigste modellen av Pope biler.
Fabrikken ble satt opp i den gamle Crawford sykkelfabrikk og ble drevet av Harold E. Pope, oberstens sønn. 

Den første Pope-Tribune, en ensylindret runabout ble introdusert i 1904. Den var utformet av Hiram Percy Maxim, sønn av sir Hiram Stevens Maxim (oppfinneren av Maxim). Den modellen som er utstilt i National Motor Museum, Beaulieu, er en tidlig modell med en sylinder og Modell II hadde en frontmontert, vertikal, én-sylindret motor (med en 4,5 tommer boring og 4 tommer slaglengde), hjulstyring, pinjong,  girkasse og bakaksel med differensial.
I 1905 ble prisen på bilen redusert fra 650 til 500 dollar og en ny 12 Hk to-sylindret modell ble lagt til produksjonsprogrsmmet.
Produksjonen fortsatte frem til 1908, men da bilene hadde blitt større og dyrere. De endelige modellene, med fire-sylinder motorer, var en 16/20 Hk kostet 1 750 pund og en 30 Hk kostet 2 750 pund. Selskapet opphørte i november 1908.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
About.com Classic Cars / 1904 Pope-Tribune 6hp
Bonhams / 1904 Pope-Tribune Model II 6hp two-seater Runabout
History of Early American Automobile Industry / Kapittel 5
Enfield Automotive

Enfield Automotive var en elbil - produsent grunnlagt i Storbritannia i 1960-årene. Under eierskap av den greske millionær Giannis Goulandris ble produksjonen  flyttet til den greske øya Syros under oljekrisen i 1973, selv om bilene fortsatt ble sendt tilbake for å bli ferdigstillet på Isle of Wight.


== Modeller ==


=== Enfield 465 ===

Enfield 465 var en liten 2+2-seters elbil som er bygget kun som prototype  i 1969. Det var utstyrt med 48 V, elektrisk motor og hadde ICI plast karosseri uten metall chassis. Det antas at det kun ble gygget tre, men bare to er igjen da en krasjet under testing. Bakakselen kom fra en Bond Bug med motoren montrt til den.


=== Enfield 8000 ===

Enfield 8000 (også kjent E8000 ECC-eller "Elektrisk bybil") var lik 465, men med en  8 Hk motor og aluminium karosseri 120 Enfield 8000 ble bygget på Isle of Wight i midten av 1970-tallet, hvorav 65 ble brukt av Electricity Council  og Southern English Electricity Boards .E8000EC10 passerte alle nødvendige tester for produksjon i Storbritannia og var på vei til å bli produsert i USA. Derfor  sendte Californias guvernør, Ronald Reagan, et fraktfly å få tre E8000ECC flyttet til California i støtte for sin Clean Air lovgivning. Men E8000ECC kom aldri til å bli produsert i USA.
Den unike aerodynamikk ved E8000ECC var ikke basert på tradisjonelle industriprinsipper og idéer. Den var basert på et design laget av Konstantine Adraktas, styreformann og administrerende teknisk direktør i Enfield. Bilene ble etter hvert produsert i Hellas etter at selskapet ble stiftet som Neorion (også eid av mr. Goulandris) og omdøpt Enfield-Neorion.


==== Viktige spesifikasjoner ====
Kjørelengden til E8000ECC var 80 til145 Km, avhengig av kjøreforholdene.
Toppfart av E8000ECC var113 til 129 Km/t avhengig av kjøreforholdene.
Det hadde en aluminium karisseri for å beskytte mot korrosjon.
Det ble tilgjengelig i en "Bicini" versjon som hadde et karosseri som bestod av enkle flate paneler og aldri ble kollisjonstestet.
En skinninteriør var tilgjengelig.
Dens svingradius var sammenlignes med en tradisjonell London-drosje.
Det hadde ingen gearspak for revers ble foretatt med bruk av en bryter. (Polvender)
Det var basert på allment tilgjengelige komponenter og deler for enkelt vedlikehold og over hele verden. Erstatningsdeler lett tilgjengelig.
Den hadde en innebygget lader (som ladet batteriene ved utforkjøring)


== Referanser ==
José Rondeau

José Casimiro Rondeau (født 4. mars 1773 i Buenos Aires, død 18. november 1844 i Montevideo) var en argentinsk-uruguayansk militær og politiker. Han fungerte som guvernør i Uruguay fra 22. desember 1828 til 17. april 1830, og som Uruguays forsvarsminister fra 1839 til 1840. Han var også guvernør i Buenos Aires i 1818.


== Se også ==
Liste over presidenter i Uruguay


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi (spansk)
José Rondeaus biografi (spansk)
Rodolfo Nin Novoa

Rodolfo Nin Novoa (født 25. januar 1948 i Montevideo) er en uruguayansk diplomat og politiker. Han er Uruguays utenriksminister siden 1. mars 2015. Han representerer det uruguayanske sosialistpartiet Frente Amplio. Nin Novoa var også visepresident i Uruguay i først Tabaré Vázquez' regjering fra 2005 til 2010. Han var landets første sosialistiske visepresident.


== Se også ==
Traktaten som etablerer den søramerikanske union


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rodolfo Nin Novoa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Regjeringen i Uruguay Arkivert 24. februar 2011 hos Wayback Machine. (spansk)
Frente Amplio Arkivert 13. mars 2014 hos Wayback Machine. (spansk)
Khitansk liten skrift

Khitansk liten skrift var et av to khitanske skriftsystemer som ble benyttet til å skrive det utdødde språket khitansk. Skriften ble skapt omkring 924 eller 925 av Yelü Diela med basis i det uighurske arabiske alfabet. Den ble brukt frem til det 12. århundre av khitanere som skapte Liao-dynastiet i det nordøstlige Kina. Khitansk ble også skrevet med khitansk stor skrift. Begge skriftsystemene fortsatte å være i bruk til en viss grad av jursjenerne i flere tiår etter Liao-dynastiets fall, inntil de skapte sin egen skrift. Khitansk liten skrift finnes ofetst på epitafiumer og monumenter, selv om det også finnes andre fragmenter.


== Eksterne lenker ==
Khitansk skrift på Omniglot
Khitansk stor skrift

Khitansk stor skrift var et av to khitanske skriftsystemer som ble benyttet til å skrive det utdødde språket khitansk. Skriften ble skapt omkring 950 av Abaoji med basis i kinesisk skrift. Den ble brukt frem til det 12. århundre av khitanere som skapte Liao-dynastiet i det nordøstlige Kina. Khitansk ble også skrevet med khitansk liten skrift. Begge skriftsystemene fortsatte å være i bruk til en viss grad av jursjenerne i flere tiår etter Liao-dynastiets fall, inntil de skapte sin egen skrift. Khitansk liten skrift finnes oftest på epitafiumer og monumenter, selv om det også finnes andre fragmenter.


== Eksterne lenker ==
Khitansk skrift på Omniglot
Protomongolsk

Protomongolsk er et hypotetisk urspråk som alle moderne mongolske språk nedstammer fra. Det ligger svært nært opp til middelmongolsk, som ble talt i tidsperioden til Djengis Khan og mongolriket. De fleste egenskapene ved moderne mongolske språk kan således bli rekonstruert fra middelmongolsk. Et unntak er diatese-suffikser som for eksempel -caga-, «gjøre sammen», som finnes i moderne mongolske språk, men som ikke er kjent på middelmongolsk.


== Litteratur ==
Andrews, Peter A. (1999). Felt tents and pavilions: the nomadic tradition and its interaction with princely tentage, Volume 1. Melisende. ISBN 1-901764-03-6. 
Janhunen, Juha (2003a). «Proto-Mongolic». The Mongolic languages. s. 1–29. 
Janhunen, Juha (2003b). «Para-Mongolic». The Mongolic languages. s. 391–402.
Kara-Khitan

Kara-Khitan, også kalt Qara Khitai, Det kara-khitanske khanat (mongolsk: Хар Хятан, Kara Khitai) eller Det vestlige Liao (tradisjonell kinesisk: 西遼; forenklet kinesisk: 西辽; pinyin: Xī Liáo), offisielt kalt Det store Liao (tradisjonell kinesisk: 大遼; forenklet kinesisk: 大辽, pinyin: Dà Liáo) var et sinifisert khitansk rike i Sentral-Asia som eksisterte fra 1124 til 1218. Dynastiet ble grunnlagt av Yelü Dashi, som ledet restene av Liao-dynastiet til Sentral-Asia etter å ha flyktet fra jursjenernes erobring av deres hjemland i de nordlige og nordøstlige delene av Kina. Riket ble plyndret av naimanere under ledelse av Kuchlug i 1211. Kinesiske, persiske og arabiske kilder omtaler denne plyndingen som slutten på riket. Riket ble senere erobret av mongolriket i 1218.


== Litteratur ==
Biran, Michal (2005). The Empire of the Qara Khitai in Eurasian History: Between China and the Islamic World. Cambridge Studies in Islamic Civilization. Cambridge, England: Cambridge University Press. ISBN 0521842263. 
Pozzi, Alessandra; Janhunen, Juha Antero; Weiers, Michael, red. (2006). Tumen Jalafun Jecen Aku: Manchu Studies in Honour of Giovanni Stary. Otto Harrassowitz Verlag. ISBN 978-3-447-05378-5.
Rolf Ystmark

Rolf Gunnar Ystmark (født 17. august 1936 i Malm) var ordfører i Verran 1980–1993. Han representerte Arbeiderpartiet. 
Ystmark begynte å arbeide ved Fosdalens Bergverk som 15-åring; her ble han etterhvert nestformann i gruvearbeiderforeningen. Ved Arbeiderpartiets nominasjonsmøte i 1979 vant han en kampvotering mot sittende ordfører Arthur Mogstad om å bli partiets ordførerkandidat med én stemme. I hans tredje periode som ordfører hadde Ap for første gang på svært lenge ikke rent flertall; da Pensjonistpartiet trakk seg fra samarbeidet ble han han ikke gjenvalgt som ordfører midt i perioden.Hans ordførerperioden var preget av at hjørnestensbedriften Fosdalens Bergverk gikk konkurs i november 1989; gruvedriften opphørte endelig i juni 1997 etter at «Nye Fosdalens Bergverk» slo seg selv konkurs.Etter at han gikk av som ordfører arbeidet han som selger i TrønderTre. Han ble pensjonist i 1998. I perioden 1980–85 satt han i styret for Statens bergskole. Han er nevø av tidligere ordfører Olav Stavrum.


== Referanser ==
Kåre Olsen

Kåre Ove Olsen (født 1958) var ordfører i Verran 2003–2004. Han representerte Arbeiderpartiet. 
Han er utdannet sveiser og har siden 1996 arbeidet i teknisk etat i Verran kommune. Han er barnebarn av tidligere ordfører Ole Kr. Olsen.Han sier at han påtok seg vervet som ordfører i et generasjonsskifte i lokalpartiet. Han trakk seg av helsemessige årsaker i november 2004, og Robert Bjørk overtok.


== Referanser ==
Neorion Chicago

Neorion Chicago er en bil fra 1974, bygget av den greske Neoriongruppen. Det var en bil som var ment å kombinere en kompromissløs luksus, retro-utseende og en kraftig, firehjulsdrevet Cross country-karakter.


== Historie ==
I 1972 innlemmet den greske millionæren Giannis Goulandris Neorion i Enfield Automotive, opprinnelig et britisk selskap, eid av Goulandris som var involvert i konstruksjon og bygging av elektriske biler. Dette førte til opprettelsen av et nytt selskap for bygging av kjøretøyet, "Enfield-Neorion E. P. E.", med hovedkontor i Pireus, og produksjon av bilene (som hadde blitt utviklet i Storbritannia av britiske og greske ingeniører) på den greske øya Syros.Bortsett fra produksjon av elektriske biler, ønsket Goulandris å utvikle «vanlige biler». En av hans idéer var en blanding av en luksuriøs, retro-stil limousin med en veldig sterk cross-country karakter og egenskaper. Han samlet utvikling av bilen av et team greske ingeniører ledet av Georgios Michael.
Etter åtte måneder med utviklingsarbeid, ble Chicago (navnet var inspirert av 1930-talls retro-stil) bygget på Neorion-verftene i byen Ermoupoli, og en prototype var ferdig i 1974. Den hadde et stål chassis bygget av Neorion-verftet og et aluminiumkarosseri som hadde flere forsterkninger for passasjer-beskyttelse. Motoren kom fra Jeep Wagoneer (SJ), en American Motors Corporation V8-motor.Tidlige skisser av Michael foreslo en mer elegant sedan med en sterk retro-look. Men den endelige utformingen ble betydelig endret for å tilpasse de mekaniske deler med ønsket cross-country egenskaper. Konstruktøren prøvde å distansere seg fra en bil (som han ofte beskrev som en «fjell-dinosaur»), og hevdet at Goulandris i hovedsak hadde diktert sine grunnleggende elementer. Etter mange år, synes selv designeren å ha til slutt fått noe kreditt til sin egen kreasjon.En produksjonslinje ble startet med fire biler i ulike faser av byggingen da  en forandring i gresk lov stoppet det videre arbeidet. To komplette kjøretøy ble laget og solgt før prosjektet ble avsluttet i 1976. En av bilene er utstilt i Thessaloniki Science Center og teknologimuseum. En bil nummer to finnes  i en privat samling.


== Referanser ==
Xenostylus

Xenostylus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor, kraftig, spoleformet, matt gråbrun trebukk. Antennene er tynne og mye lengre enn kroppen. Pronotum har rundede sider uten tenner på sidene. Dekkvingene er tilspissede, slik at hele kroppen blir spole- eller dråpeformet.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved som de fleste andre trebukker.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Costa Rica og Panama.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Acanthocinini
Slekten Xenostylus Bates, 1885
Xenostylus sublineatus Bates, 1885


== Kilder ==
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.
Liste over slektene


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 22. desember 2016 hos Wayback Machine.
(en) Xenostylus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Xenostylus hos Fossilworks 
Xenostylus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Acanthocinini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Parhippopsis

Parhippopsis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
Agapanthiini er middelsstore, avlange, mørkt grå- eller brunaktige trebukker. Antennene er ganske lange, hos hannene tydelig lengre enn kroppen. Hodet er påfallende lite. Pronotum er tydelige smalere enn de jevnbrede dekkvingene, omtrent sylindrisk.


== Levevis ==
Larvene lever vanligvis i de hule stammene på storvokste urter, særlig tistler og lignende. De voksne billene finnes ofte på blomster.


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra Colombia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Agapanthiini Mulsant, 1839
Slekten Parhippopsis Breuning, 1973
Parhippopsis columbiana Breuning, 1973


== Kilder ==
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.
Liste over slektene


== Eksterne lenker ==
(en) Parhippopsis i Encyclopedia of Life 
(en) Parhippopsis i Global Biodiversity Information Facility 
Parhippopsis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bildegalleri Arkivert 22. desember 2016 hos Wayback Machine.
Sulenopsis

Sulenopsis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Apodasyini Lacordaire, 1872, Acanthocinini eller Desmiphorini
Slekten Sulenopsis Breuning, 1957
Sulenopsis chrysovittata Breuning, 1957


== Kilder ==
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 13. september 2017 hos Wayback Machine.
Liste over slektene (Desmiphorini)
Cermabycidae.org - Apodasyini


== Eksterne lenker ==
(en) Sulenopsis i Encyclopedia of Life 
(en) Sulenopsis i Global Biodiversity Information Facility 
Sulenopsis – detaljert informasjon på Wikispecies
Somatolita

Somatolita er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra Malawi.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Apomecynini J. Thomson, 1860
Slekten Somatolita Aurivillius, 1915
Somatolita neavei Aurivillius, 1915


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog over slektene


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 22. desember 2016 hos Wayback Machine.
(en) Somatolita i Encyclopedia of Life 
(en) Somatolita i Global Biodiversity Information Facility 
Somatolita – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Apomecynini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Pararhopaloscelides

Pararhopaloscelides er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor, slank, brunlig trebukk. Arten er ganske variabel i fargene. Antennene er tynne og lengre enn kroppen. Pronotum er rektangulært med en kraftig, butt tann midt på hver sidekant. Dekkvingene er jevnbrede.


== Levevis ==
Larvene lever inne i død ved, gjerne små kvister av løvtrær. De kan også finnes inne i store urter, for eksempel arter av vortemelk-slekten. Disse artene er ikke spesialiserte og en art kan ofte utnytte flere ulike vertsplanter.


== Utbredelse ==
Arten lever i det nordlige India, Pakistan og Nepal.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Apodasyini Lacordaire, 1872 eller Desmiphorini
Slekten Pararhopaloscelides Breuning, 1947
Pararhopaloscelides sericeipennis Breuning, 1947
Pararhopaloscelides sericeipennis jumlaensis Holzschuh, 2003
Pararhopaloscelides sericeipennis sericeipennis Breuning, 1947


== Kilder ==
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 7. april 2014 hos Wayback Machine.
Referanseside for arten
Cermabycidae.org - Apodasyini


== Eksterne lenker ==
(en) Pararhopaloscelides i Encyclopedia of Life 
(en) Pararhopaloscelides i Global Biodiversity Information Facility 
Pararhopaloscelides – detaljert informasjon på Wikispecies
Corcovado (bille)

Corcovado er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, mursteinsrøde trebukker. Antennene er tynne og noe lengre enn kroppen. Pronotum er tønneformet, litt smalere enn de jevnbrede dekkvingene.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Costa Rica, Peru og Brasil.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Hemilophini J. Thomson, 1868
Slekten Corcovado Lane, 1973
Corcovado bezarki Martins & Galileo, 2008
Corcovado peruviense Lane, 1973
Corcovado ruber (Bates, 1881)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 11. april 2016 hos Wayback Machine.
(en) Corcovado i Encyclopedia of Life 
(en) Corcovado i Global Biodiversity Information Facility 
Corcovado – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Hemilophini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons