jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Joachim Johansson

Joachim Johansson (født 1. juli 1982 i Lund) er en svensk  tennisspiller som i sin karriere har vunnet tre singeltitler og en dobbeltittel på ATP-touren. Efter att han den 1. februar 2008 meldte at han legger opp på grunn av skader, driver han nå foretaket PimPim Ace Management, der han blant annet hjelper tennis- og golfspillere med teknikken.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joachim Johansson – Olympedia 
(en) Joachim Johansson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Joachim Johansson – Sveriges olympiske komité 
(en) Joachim Johansson – ATP-touren 
(en) Joachim Johansson – ITF Tennis 
(en) Joachim Johansson – Davis-cupen 
Joachim Johansson
Elin Grimstad

Elin Grimstad (født 6. november 1976) er en norsk musiker, animatør og forfatter fra Giske i Møre og Romsdal. Hun er (per 2018) bosatt i Oslo. Grimstad debuterte litterært i 2012, med barneboka Månen som ville lyse som ei sol.


== Utdannelse ==
Grimstad utdannet seg i animasjonsfilm og skriving for barn ved Bath Spa University og ved Norsk barnebokinstitutt.


== Kunstnerisk virke ==


=== Musiker ===
Grimstad er medlem av bandet Je Suis Animal, som i 2008 ga ut platen Self-taught Magic from a book. Etter denne utgivelsen ble bandet invitert til å fremføre sin indie-pop på festivalen By:Larm i Oslo.Hun har også vært medlem av bandet Tiny Too, som har gitt ut flere plater på plateselskapet Fierce Panda Records. Tiny Too bestod av Elin Grimstad, Hilde Stephanson og Isobel Jones. 


=== Animatør ===
Som animatør startet Grimstad foretaket Grimfilm. Hun kombinerer gjerne tradisjonelle animasjonsteknikker med figurteater.


=== Forfatter ===
Debutboken Månen som ville lyse som ei sol er en bildebok der Grimstad selv har illustrert sin egen tekst. Illustrasjonene ble til ved at hun møysommelig klippet ut tusenvis av figurer i papir av ulike kvaliteter. Disse figurene plasserte hun på glassplater som hun la lagvis, ti i høyden, på et stativ, hvoretter hun fotograferte motivene ovenfra. Teknikken vitner om hennes utgangspunkt og kompetanse innen animasjonsfaget, og hun har selv forklart hvordan arbeidsprosessen foregikk i en kortfilm som forlaget hennes publiserte på YouTube rett før boken ble lansert.
Boken ble utgitt på Samlaget, som presenterte boken slik ved lanseringen:«Kvart bilde er eit detaljrikt kunstverk, ei eiga verd med mykje å utforske både for barn og vaksne. Dette er ei uvanleg vakker bok, originalt og lett tilgjengeleg.»NRKs bokanmelder Anne Cathrine Straume var svært begeistret over bokdebuten, og slo fast at Grimstad hadde «lyktes på første forsøk»:«Elin Grimstad debuterer som barnebokforfatter med en sjeldent fin kombinasjon av tradisjon og innovasjon. Hva jeg mener med det? Jo, bildeboken "Månen som ville lyse som ei sol" åpner som et tradisjonelt titteskapsteater, et sånt lite et av tre eller papir fra 1800-tallet, der man kunne slå opp to dører og oppdage at der inne skjulte det seg en hel verden av dukker og figurer, som kunne stilles opp i ulike scener. Forsiden av boken viser nettopp en slik scene. På baksiden, når boken er lukket, er også teatrets dører boltet sammen, dagens forestilling er slutt.(---) Det er et virkelig mangfold i norske bildebøker for tiden, og viljen til å eksperimentere er stor. Øyvind Torseter (bøkene om Hasse, med Tore Renberg) og flere med ham har benyttet utklippsteknikker, men sjelden har jeg sett det så omfattende som her. Elin Grimstads uttrykk blir forbausende forfriskende."Månen som ville lyse som en sol" er en barnebokdebut det står respekt av.» 


==== Bibliografi ====
Månen som ville lyse som ei sol, bildebok, Samlaget (2012)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Elin Grimstad hos Sceneweb 
(en) Elin Grimstad på Discogs 
(no) Presentasjon av Elin Grimstad i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
(no) Presentasjon av Elin Grimstad på Samlagets nettsider
Johanna Mattsson

Malin Johanna Mattsson (født 2. mai 1988 i Gällivare i Sverige) er en svensk bryter. Hun er søster til Sofia Mattsson.
Mattsson vant i 2014 gull i EM i bryting i Vanda i Finland. Hun tok også EM-bronse i 2006, EM-gull i 2006, VM-bronse i 2010, i tillegg til flere titler på juniornivå.  


== Kilder ==
Swedish Wrestling Federation – Biografi


== Eksterne lenker ==
(en) Johanna Mattsson – Olympedia 
(en) Johanna Mattsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Johanna Mattsson – Sveriges olympiske komité 
(en) Johanna Mattsson – FILA
Flukten til Amerika

Flukten til Amerika er en norsk novellefilm regissert av Per Bronken. Bronken skrev også manus, som bygde på Cora Sandels novelle med samme navn. Karen Lisa Castberg var dramaturg. Visningsdato var 23. september 1991.


== Handling ==
En mor og far i krise blir observert av det vesle barnet, som de glemmer i tumultene, men han skjønner på sitt eget vis.


== Rolleliste ==
Thomas Bronken - Thomas
Sven Nordin - Faren
Marianne Krogh - Moren
Liv Thorsen - Katrine, hushjelp


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Flukten til Amerika på NRK TV
Emma Samuelsson

Emma Katinka Renée Samuelsson (født 17. oktober 1988 i Ölmevalla, Kungsbacka) er en svensk fekter som deltok i Sommer-OL 2008. Der kom hun til kvartfinalen, men tapte der mot tyske Britta Heidemann. Hennes største internasjonale meritt er et EM-sølv fra 2007.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Emma Samuelsson – Olympics.com 
(en) Emma Samuelsson – Olympic.org 
(en) Emma Samuelsson – Olympedia 
(en) Emma Samuelsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Emma Samuelsson – Sveriges olympiske komité 
(en) Emma Samuelsson – FIE 
Emma Samuelsson, SOK
Bangel

Bangel er armbånd, vanligvis lavet av metall, tre, glass eller  plastikk. Det er tradisjonelle smykker som brukes av kvinner, for det meste i Sør-Asia i India, Nepal, Pakistan og Bangladesh. Det er vanlig å se en brud med flere bangel av glass på bryllupsdagen. Ifølge tradisjon er det slutt på hvetebrødsdagene når siste bangel går istykker. Bangel har en meget sterk tradisjonell verdi i hinduismen og det er umulig å tenke seg en gift kvinne med nakne armer. Såvel små jenter som gamle koner bruker bangel, type bangel etter tid og sted. Småjenter får bangel av gull eller sølv.
Bangel har mange : på nepali: चुरा Chura, på bengali: চুড়ি churi, på tamil: வளையல், på hindi: चूड़ी,  på marathi: बांगडी Bangadi, på telugu: గాజు og på urdu: چوڑیاں‎
Enkelte asiatiske menn går med en enkel bangel om håndleddet som kalles kada eller kara. Hos sikene, vil en far gi sin sønn en gullring, en kara, (stål eller jernbangel) og en mohra. Chooda er en type bangel som bæres av kvinner fra Punjab på bryllupsdagen. Det er et sett med hvite og røde bangel med innfelte stener. Etter tradisjon skal ingen kvinne kjøpe sine egne bangel, hun skal få dem i gave.


== Historie ==

Under arkeologiske utgravninger over hele India er det funnet bangel—lavet av skjell, kobber, bronse, gull, agat, kalsedon etc.. En figur av en dansende pike, med bangel på venstre arm er gravd frem av arkeologer i Mohenjo-daro (2600 BC).Andre tidlige eksempler på bangel i India omfatter eksempler av kobber fra utgravninger ved Mahurjhari og senere dekorerte bangel fra Mauryariket (322–185 f. Kr), og gullbangel fra det historiske Taxila (5. hundreår f.Kr.). Dekorerte bangel lavet av skjell er også gravd frem fra flere steder i Mauryan. Andre funn omfatter kobbernagler og gullblader.


== Produksjon ==

Moradabad er Indias største produsent av Bangel.
Hyderabad i India har et historisk verdenskjent  marked for bangles, Laad Bazaar.
Glass-bangel er for det meste produsert i den gamle indiske by Firozabad i Nord-India.
Pakistanske glass-bangel er for det meste produsert i Hyderabad


== Referanser ==
Death Grips

Death Grips er en eksperimentell/industriell hiphop-gruppe fra Sacramento i California grunnlagt i 2010. Gruppen består av rapper/vokalist Stefan Burnett (også kjent som MC Ride), trommeslager/produsent/låtskriver Zach Hill, og lydtekniker Andy Morin. Deres musikalske stil trekker på hiphop, punk, elektronisk og støy.  
Gruppen ga ut mixtapen Exmilitary i april 2011 og deres debutalbum The Money Store året etter, og begge mottok god kritikk. Kort tid etter signering med Epic Records i 2012 lekket gruppen, i strid med kontrakten, sitt andre album No Love Deep Web for gratis nedlastning, og ble til slutt droppet fra plateselskapet. I 2013 ga de ut sitt tredje album, Government Plates. Etter flere kansellerte konserter annonserte gruppen deres oppløsning i juli 2014 sammen med utgivelsen av deres fjerde album, The Powers That B. I mars 2015 sa gruppen at de kanskje ville lage mer musikk, og senere annonserte de en verdensturné. Senere det året annonserte de deres femte offisielle studioalbum med navn Bottomless Pit, som ble sluppet i mai 2016. I juni 2018 kom gruppens sjette studioalbum Year Of The Snitch. 


== Medlemmer ==
Stefan Burnett - vokal, tekst
Zach Hill - trommer, produksjon
Andy Morin - lydteknikk, keyboard, bassgitar


== Diskografi ==

Studioalbum

The Money Store (2012)
No Love Deep Web (2012)
Government Plates (2013)
The Powers That B (2015)
Bottomless Pit (2016)
Year Of The Snitch (2018)Mixtaper

Exmilitary (2011)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Death Grips – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Death Grips på Apple Music 
(en) Death Grips på Discogs 
(en) Death Grips på MusicBrainz 
(en) Death Grips på SoundCloud 
(en) Death Grips på SoundCloud 
(en) Death Grips på Spotify 
(en) Death Grips på Songkick 
(en) Death Grips på Last.fm 
(en) Death Grips på Genius — sangtekster 
(en) Death Grips på AllMusic 
Death Grips på Twitter 
Death Grips på Twitter 
Death Grips på Facebook 
Death Grips på Instagram 
Death Grips på YouTube 
Death Grips på Vimeo
Camilla Groth

Camilla Groth (født 2. april 1973) er en norsk forfatter og lyriker.


== Bibliografi ==
Nature boy – lyrikk, Cappelen Damm (2008)
Hysj – lyrikk, Cappelen Damm (2013)
Et sted der ute er jeg lykkelig – lyrikk, Flamme forlag (2015) ISBN 9788282880527
Eira – roman, Cappelen Damm 2019


== Kilder ==
Presentasjon av Camilla Groth i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
Hans Chrunak

Hans Chrunak (født 19. september 1948) er en svensk idrettsleder som var trener for det svenske svømmelandslaget fra 1991 til 2000. For sine resultater her har han blitt tildelt «Årets ledare» på Svenska Idrottsgalan.


== Referanser ==
Hvetebrødsdager

Hvetebrødsdager er perioden rett etter bryllupet, da de nygifte tradisjonelt skal ha tid til seg selv, «og legge grunnen til hverdagens samliv.»Det norske uttrykket hvetebrødsdager forekommer også på dansk, og henspiller på en tid med søtt, fint brød - i motsetning til hverdagens grovbrød og rugbrød. Det engelske navnet honeymoon betyr «honningmåned»,, og henspiller på samme måte til noe søtt. Første gang ordet hony moone ble brukt i engelsk var i 1546. På svensk kalles perioden smekmånad, av ordet «smek», kjærtegn.I eldre skikk og bruk-bøker peker man på at de nygifte ikke har selskapelige forpliktelser i denne tiden, og at man skal være varsom med å komme på uventet besøk.


== Bryllupsreise ==
I vestlig kultur oppstod skikken med bryllupsreise tidlig på 1800-tallet, først i Storbritannia, hvor nygifte fra overklassen ville ta en "bridal tour", noen ganger sammen med nære venner eller familie for å besøke familie som ikke hadde kunnet komme til bryllupet. Denne praksisen spredte seg snart over hele det europeiske kontinent og ble kjent som "voyage à la façon anglaise" (reise i engelsk stil). I Frankrike ble det vanlig fra 1820-tallet.
Bryllupsreise i moderne forstand (i.e. ren ferie-reise som de nygifte tok) ble vanlig under Belle Époque, som starten på masseturisme. De mest populære destinasjonene for bryllupsreiser var den gang den Franske riviera og Italia, spesielt byene langs kysten, Capri og romantiske byer som Roma, Verona eller Venezia. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Honeymoons – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ulf Karlsson

Ulf Karlsson (født 2. juli 1947) er en svensk idrettsleder som var trener for det svenske friidrettslandslaget fra 2001 til 2004. For sine resultater her har han blitt tildelt «Årets ledare» to ganger på Svenska Idrottsgalan.  Han har også trent skilandslaget til Sverige.


== Referanser ==
Yannick Tregaro

Yannick Tregaro (født 26. mars 1978) er en svensk friidrettstrener. For sine resultater har han blitt tildelt «årets ledare» på Svenska Idrottsgalan to ganger . Han var gift med Emma Green Tregaro fra 2011 til 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Yannick Tregaro – World Athletics
Anders Pärson

Anders Pärson (født 28. desember 1950) er en svensk idrettsleder som er trener for sin datter Anja Pärson. For sine resultater her har han blitt tildelt «Årets ledare» på Svenska Idrottsgalan.


== Referanser ==
Nanne Bergstrand

Kurt Arne «Nanne» René Bergstrand (født 28. april 1956) er en svensk fotballtrener og tidligere fotballspiller. 
Han har tidligere trent klubber som Kalmar FF, Helsingborgs IF og Östers IF. For sine resultater i Kalmar ble han tildelt «Årets ledare» på Svenska Idrottsgalan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nanne Bergstrand – Transfermarkt 
(en) Nanne Bergstrand – Transfermarkt (manager) 
(en) Nanne Bergstrand – WorldFootball.net
Staffan Eklund

Staffan Eklund (født 28. mai 1961) er en svensk idrettsleder som har vært trener for det svenske skiskytterlandslaget. For sine resultater her har han blitt tildelt «Årets ledare» på Svenska Idrottsgalan.


== Referanser ==
Pär Mårts

Pär Mårts (født 30. april 1953) er en svensk idrettsleder som har vært trener for det svenske ishockeylandslaget fra 2010. For sine resultater her har han blitt tildelt «Årets ledare» på Svenska Idrottsgalan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pär Mårts – Eurohockey.com 
(en) Pär Mårts – Hockeydb.com 
(en) Pär Mårts – Eliteprospects.com 
(en) Pär Mårts – Eliteprospects.com (personale)
André Téchiné

André Téchiné (født 13. mars 1943) er en fransk manusforfatter og filmregissør. Han tilhører den andre generasjonen av franske kritikere ved filmtidsskriftet Cahiers du cinéma som fulgte François Truffaut, Claude Chabrol, Jean-Luc Godard m.fl. fra filmkritikk til å bli filmskapere.
Téchiné er homofil og skeiv tematikk er gjennomgående i flere av hans filmer.


== Filmografi som regissør ==
1976 : Barocco – ensom hevner
1979 : Les sœurs Brontë
1982 : Hôtel des Amériques
1985 : Rendez-vous
1986 : Åstedet (Le lieu du crime)
1991 : J'embrasse pas
1993 : Den beste årstiden (Ma saison préférée)
1994 : Les roseaux sauvages
1996 : Tyvene (Les Voleurs)
1998 : Elsk meg bort (Alice et Martin)
2003 : Les égarés
2004 : Les temps qui changent
2007 : Les temoins
2009 : La Fille du RER
2011 : Impardonnables
2014 : L'Homme qu'on aimait trop
2016 : Quand on a 17 ans
2017 : Nos années folles
2019 : L'Adieu à la nuit


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) André Téchiné – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) André Téchiné på Internet Movie Database 
(sv) André Téchiné i Svensk Filmdatabas 
(da) André Téchiné på Filmdatabasen 
(da) André Téchiné på Scope 
(fr) André Téchiné på Allociné 
(en) André Téchiné på AllMovie 
(en) André Téchiné hos Turner Classic Movies 
(en) André Téchiné hos Rotten Tomatoes 
(en) André Téchiné hos Rotten Tomatoes 
(en) André Téchiné hos The Movie Database
Hans Friderichs

Hans Friderichs (født 16. oktober 1931 i Wittlich) er en tysk politiker (FDP) og direktør. Han var fra 1972 til 1977 Tysklands næringsminister.


== Liv og virke ==
Etter gymnaset (Abitur) i 1950 studerte han jus i Marburg, Graz og Mainz. I Marburg ble han medlem av Corps Teutonia. Han ble dr. juris i 1957, og var inntil 1963 forretningsfører for industri- og handelskammeret i Rheinhessen i Bingen. 
Etter mordet på Jürgen Ponto i Dresdner Bank, utført av RAF-terrorister, gikk Friderichs 1977 inn i styret i banken.


== Folkevalgt ==
Friedrichs var inntl 1964 medlem av landkretsens folkevalgte forsamling i Bingen, og var der leder av FDP-fraksjonen. Han var fra 1965 til 1969, og fra 1972 til 1977 medlem av Forbundsdagen.


== Offentlige verv ==
Friedrichs ble i 1969 av den daværende ministerpresident i Rheinland-Pfalz Helmut Kohl,utnevnt til statssekretær for landbruk, vindyrking og skogbruk. Han fortsatte i vervet også etter at FDP gikk ut av den daværende CDU/FDP-koalisjon i landdagen.  
Etter valget i Tyskland i 1972 ble han Tysklands næringsminister i Willy Brandts andre regjering. Han beholdt vervet også i Helmut Schmidts første og andre regjering, men gikk i 1977 overraskende av, og ble medlem av styret i Dresdner Bank.


== Referanser ==
Buffalo wings

Buffalo wings er en stykningsdetalj fra kyllingens vinger, der vingen kappes ved begge leddene, slik at både ytterste og innerste delen av vingen tas bort. Igjen finnes midtdelen, som består av to kyllingben og er rik på kjøtt. Buffalo wing-biten er avlang og nesten firkantet i formen. I det amerikanske kjøkkenet friteres denne stykkdetalj oftest, og dekkes deretter med saus. Stykningsmetoden for å lage buffalo wings er uvanlig i Sverige, der kyllingvinger (engelsk chicken wings) oftest selges som hele vinger.Rettens navn og opphav er omdiskutert.En av de mer populære teoriene er at retten første gang ble servert på Anchor Bar i Buffalo i New York, av kokk Teressa Bellissimo som drev virksomheten sammen med sin ektefelle Frank Bellissimo.
I Sverige har buffalo wings feilaktig blitt synonymt med retten å fritere hele kyllingvinger og dekke dem med saus.


== Referanser ==
Louis Friant

Louis Friant (født 18. september 1758 i Morlancourt i departementet Somme i Frankrike, død 24. juni 1829 i Seraincourt) var fransk offiser, generalmajor (fransk: Général de Division). Han kjempet under revolusjonskrigene og Napoleonskrigene. 


== Unge år og revolusjonskrigene ==
Han tok 22 år gammel tjeneste i Gardes Françaises (et av den franske kongens garderegimenter) i februar 1781 og avanserte til korporal innen han forlot tjenesten i 1787. Ved utbruddet av den franske revolusjonen meldte han seg frivillig til Garde Nationale fra Paris i september 1789. Han ble valgt til oberstløytnant for  9e Battalion de Paris i september 1792 og fulgte Mosellearméen (fransk: L'armée de la Moselle) til fronten i Tyskland, inntil han ble såret i venstre legg 16. desember 1793.
I mars 1794 vendte han tilbake som oberst i 181e Demi-Brigade og deltok i slaget ved Fleurus hvor de franske revolusjonære styrkene vant over invasjonsstyrkene fra den første koalisjonen. Måneden etter var han fungerende sjef for en brigade, og i august 1794 fungerende sjef for en divisjon. Han deltok under beleiringen av Maastricht i oktober 1794 og Luxemburg  i april 1795. Den 13. juni 1795 ble han utnevnt til brigadegeneral (fransk: Général de Brigade).


== Referanser ==


== Litteratur ==
E. Dentu, Vie militaire du lieutenant-général comte Friant, 1857 digital utgave (fransk)


== Eksterne lenker ==
Om Louis Friant, fra nettstedet frenchempire.net (engelsk)
Om Louis Friant, fra nettstedet napoleon.org (fransk)
Stacey Dash

Stacey Lauretta Dash (født 20. januar 1967) er en amerikansk skuespillerinne, best kjent fra spillefilmen Clueless og fjernsynsserien med samme navn. Dash er også reporter for Fox News Channel.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stacey Dash – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Stacey Dash på Internet Movie Database 
(sv) Stacey Dash i Svensk Filmdatabas 
(da) Stacey Dash på Filmdatabasen 
(da) Stacey Dash på Scope 
(fr) Stacey Dash på Allociné 
(en) Stacey Dash på AllMovie 
(en) Stacey Dash hos The Movie Database
Basbergveien (Tønsberg)

Basbergveien (1-169, 2-176) er en 2,7 km lang vei i Slagendalen i Tønsberg. Den går fra Gauterødveien nordvestover til Velleveien ved Slagen kirke. Veien er en del av fylkesvei 536.


== Referanser ==
Danakleven (Tønsberg)

Danakleven (2-4, 3-5) er en 80 meter lang gate i Tønsberg sentrum. Den går fra krysset Tollbodgaten/Anders Madsens gate og opp til Slottsfjellskolen. Den gang skolen var kjønnsdelt ble gaten kalt Jentebakken.


== Referanser ==
Helleristningene ved Gamnes

Helleristningene ved Gamnes er ett eller flere felt med veideristninger fra eldre steinalder ved Gamnes i Sør-Varanger kommune, Finnmark. Stedet ligger ca. fire kilometer nord for Høybuktmoen flyplass.
Ristningene ble tilfeldigvis funnet i august 2015 av arkeologer fra Tromsø museum som drev utgravninger i nærheten. Hittil er det lokalisert ca. 30 dyrefigurer som forestiller rein og elg.
Området der helleristningene ligger er regulert til oljeomlastningsterminal, og det er derfor usikkert hva som vil skje med ristningene. Saken ligger for tiden til behandling hos Riksantikvaren.


== Referanser ==
Ekorngruppen

Ekorngruppen er en stor underorden av gnagere som omfatter ekornfamilien, syvsoverfamilien og en amerikansk art kalt beverekorn som har sin egen familie. Gruppen kjennetegnes på et spesielt arrangement av tyggemuskelen, som hos ekorngruppen strekker seg utover snuten. Dette er ikke like tydelig hos syvsovere og beverekorn, men genetiske studier har vist at disse gruppene er beslektet.Foruten de tre nålevende familiene finnes det også utdødde grupper: Allomyidae (muligens beslektet med beverekorn), Mylagaulidae og Reithroparamyidae.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) ekorngruppen i Encyclopedia of Life 
(no) ekorngruppen hos Artsdatabanken 
(sv) ekorngruppen hos Dyntaxa 
(en) ekorngruppen hos Fossilworks 
(en) ekorngruppen hos ITIS 
(en) ekorngruppen hos NCBI 
Sciuromorpha – detaljert informasjon på Wikispecies
Hydrogenmotorvei

En hydrogenmotorvei beskriver en veistrekning der det er etablert fyllestasjoner for hydrogen slik at hydrogendrevne kjøretøy kan fylle drivstoff langs traseen. Konseptet hydrogenmotorveg ble lansert tidlig på 2000-tallet for å promotere hydrogen som drivstoff. Det ble lansert hydrogenmotorveger i California, British Columbia, Japan og Norge, men ingen av disse ble bygd ut etter de planene som var lagt. I dag er konseptet forlatt og en satser i stedet på regionvis utbygging av hydrogenstasjoner.
I Norge ble det startet et prosjekt (HyNor) for å etablere en hydrogenvei mellom Oslo og Stavanger i 2003. Målet var å opprette et sammenhengende nettverk av fyllestasjoner mellom de to byene for å legge grunnlaget for hydrogen som drivstoff for transportsektoren i Norge. Planen var å bygge fyllestasjoner i Oslo, Drammen, Grenland, to på Agder, og Stavanger med forlengelse til Bergen.. Prosjektet resulterte i etablering av fire stasjoner på Økern i Oslo (2009), Lier i Drammen (2009), Herøya i Porsgrunn (2007) og Forus i Stavanger (2006), og ble drevet av Statoil. Vegen ble offisielt åpna i 2009. Anlegget i Oslo produserte hydrogenet ved hjelp av en elektrisk hydrolysør. I Drammen ble biogass fra avfallsanlegget på Lindum reformert til hydrogen. Stasjonen i Grenland var basert på industriell overskuddsgass fra PVC-fabrikken på Herøya. En ombygging av denne stasjonen i 2014 medførte fullautomatisering av hydrogenfyllingen. 
I 2011 trakk Statoil seg fra sitt hydrogenengasjement etter 5 års drift av anlegget i Stavanger. Selskapet mente hydrogen var for lite lønnsomt til at det kunne forsvare fortsatt drift av stasjonene. Selskapet Hyop AS overtok driften av stasjonene i Oslo, Drammen og Porsgrunn, mens stasjonen i Stavanger ble stengt. Stasjonen i Drammen ble flyttet til Gardermoen i 2015. I 2018 gikk imidlertid Hyop konkurs med følge av at alle stasjonene ble stengt.


== Referanser ==