jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Parasophronicomimus

Parasophronicomimus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==


== Levevis ==
Disse billene har larver som lever i død ved.


== Utbredelse ==
Arten er beskrevet fra Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Crossotini
Slekten Parasophronicomimus Breuning, 1971
Parasophronicomimus ruber Breuning, 1971


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog over gruppen Arkivert 9. mai 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Parasophronicomimus i Encyclopedia of Life 
(en) Parasophronicomimus i Global Biodiversity Information Facility 
Parasophronicomimus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Pteropliini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kiselsyre

Kiselsyre er et generelt navn på en familie av kjemiske forbindelser av silisium, hydrogen og oksygen, med den generelle formelen [SiOx(OH)4-2x]n. Visse enkle kiselsyrer er blitt identifisert i meget fortynnet vandig oppløsning, blant annet metakiselsyre (H2SiO3), ortokiselsyre (H4SiO4, pKa1=9.84, pKa2=13.2 ved 25 °C), dikiselsyre (H2Si2O5) og pyrokiselsyre (H6Si2O7); i fast form kondenserer disse imidlertid til komplekse, polymere kiselsyrer.
Kiselsyrer kan dannes ved forsuring av silikatsalter (f.eks. natriumsilikat) i vandig oppløsning. Ved oppvarming fordamper vannet, og tilbake blir kiselgel, en aktiv form for silisiumdioksid.
I havene finnes silisium primært som ortokiselsyre (H4SiO4), og dens biogeokjemiske syklus blir regulert av en gruppe av alger kjent som diatomeer. Disse algene polymeriserer kiselsyren til såkalt biogen silica, som de bruker til å danne cellevegger, de såkalte frustuler, med.
Josef Haltrich

Josef Haltrich (født 22. juli 1822 i Reghin, Transilvania, død 17. mai 1886 i Șaeș, Transilvania) var en østerriksk-ungarsk lærer, prest og siebenbürgen-saksisk folklorist.


== Liv ==
Etter å ha besøkt den evangeliske folkeskolen i sin hjemby i fire år, begynte han å studere på Bergskolen i Sighișoara. I 1845 avsluttet han sin skolegang med matura-eksamen og begynte samme året ved Universitetet i Leipzig. Der studerte han teologi, filologi og historie til 1847. 
Etter å ha fullført sine studier høsten 1847, reiste han tilbake til Șaeș. I januar 1848 ble han privatlærer til greve Janós Bethlen den eldres barn i Cluj. Samme år ble han syk av malaria og reiste hjem til sin familie. I slutten av oktober (eller tidlig i november) 1848 mistet foreldrene huset i en brann, og han ble nødt til å bo hos slektninger i Bistrița. Derfor fikk han ikke vite en stund at han hadde blitt utnevnt til lærer ved Bergskolen i Sighișoara. Denne posisjonen tiltrådte han i desember 1848 og hadde den til februar 1849. Deretter sluttet han seg til garden i Sighișoara og reiste sammen med den til Brașov. Da denne ble inntatt av general Józef Bem, flyktet han tilbake til Sighișoara, der han gjenopptok sitt arbeid som lærer.
I 1850 ble han utnevnt til professor ved Bergskolen og den 25. juli 1869 ble han rektor. Dette vervet hadde han fram til 1872. Den 12. august 1872 forlot Haltrich Sighișoara for å overta presteembetet i Șaeș, som han var blitt tilbudt allerede den 6. juni. Der drev han også med værobservasjoner.
I 1851 ble han spurt av Verein für siebenbürgische Landeskunde om å lage en siebenbürgen-saksisk ordbok. Dette arbeidet førte til at han ble utnevnt som medlem av lærdkommisjonen for Germanisches Nationalmuseum i Nürnberg i 1859.
Joseph Haltrich døde den 17. mai 1886 i en alder av 64 år i Șaeș. Hans grav befinner seg i den kommunale kirkegården i Șaeș; i samme grav er hans stesønn, Gustav Balthes, begravd.


== Æresbevisninger ==
I 1972 fikk Bergskolen i Sighișoara navnet «Joseph Haltrich» (sic).Siden 1956 finnes det en Haltrichweg i Berlin-Kladow.Han var medlem av Coetus Chlamidatorum Schäßburgensis


== Verker ==
Josef Haltrich, Deutsche Volksmärchen aus dem Sachsenlande in Siebenbürgen, Wien, Graeser, 1882. Tittelside.
Deutsche Volksmärchen aus dem Sachsenlande in Siebenbürgen. Saur, München 1990, ISBN 3-598-51071-3 (Nachdruck der Ausgabe Berlin 1856)
Die Macht und Herrschaft des Aberglaubens in seinen vielfachen Erscheinungsformen. Selbstverlag, Schäßburg 1871
Sächsische Volksmärchen aus Siebenbürgen. Kriterion-Verlag, Bukarest 1974
Siebenbürgische Tiermärchen. Hillger, Berlin 1929
Tiermärchen aus dem Sachsenlande in Siebenbürgen. Schaffstein, Köln 1920
Zur Volkskunde der Siebenbürger Sachsen. Graeser, Wien 1885
Der Zigeuner, der Wolf, der Fuchs und der Esel in der Wolfsgrube


== Referanser ==


== Litteratur ==
Adolf Schullerus: «Haltrich, Josef». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 49, Duncker & Humblot, Leipzig 1904, s. 734–736.
«Haltrich Josef». I Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950 (ÖBL). Bind 2, Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, Wien 1959, s. 163.
Vladimir Fedosejev

Vladimir Vasiljevitsj Fedosejev (russisk: Владимир Васильевич Федосеев; født 16. februar 1995 i St. Petersburg) er en russisk stormester i sjakk.
Fedosejev tok bronsemedalje i Europamesterskapet i sjakk i 2014 og på nytt i 2017.Han ledet VM i hurtigsjakk 2017 helt til det 12. partiet. Han tapte da mot Magnus Carlsen, som overtok ledelsen. Da Carlsen tapte sitt 15. parti, fikk Fidosejev spille playoff mot Viswanathan Anand og tok VM-sølv.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vladimir Fedosejev – FIDE 
(en) Vladimir Fedosejev – US Chess Federation 
(en) Vladimir Fedosejev – chessgames.com 
(en) Vladimir Fedosejev – Chess.com 
(en) Vladimir Fedosejev – 365Chess.com
Flintelva (Vadsø)

Flintelva er ei elv i Vadsø kommune i Finnmark. Den er ei sideelv til Jakobselva og munner ut i denne syv kilometer nord-nordvest for Vestre Jakobselv. Flintelva dannes ved samløpet mellom Høyelva og Reinelva og er 4,9 kilometer lang, eller 23,8 kilometer regnet fra fjerneste kilde.
Jakobselvvassdraget ble i 1973 vernet mot kraftutbygging i Verneplan I for vassdrag. Øvre del av nedbørfeltet ligger innenfor Varangerhalvøya nasjonalpark, som ble opprettet i 2006.


== Referanser ==
Jevgenij Najer

Jevgenij Jurjevitsj Najer (russisk: Евгений Юрьевич Наер; født 22. juni 1977 i Moskva) er en russisk stormester og europamester i sjakk.
I 2015 vant han Europamesterskapet i sjakk i Jerusalem med poengsummen 8½ av 11. Han kvalifiserte seg dermed til verdenscupen i sjakk 2015, hvr han ble slått ut av Rauf Mamedov i første runde.
Najer har sammen med 43 andre russiske elitesjakkspillere skrevet under på et opprop mot Russlands invasjon av Ukraina 2022. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jevgenij Najer – FIDE 
(en) Jevgenij Najer – chessgames.com 
(en) Jevgenij Najer – Chess.com 
(en) Jevgenij Najer – 365Chess.com
Maksim Matlakov

Maksim Sergejevitsj Matlakov (russisk: Максим Сергеевич Матлаков; født 5. mars 1991 i Leningrad) er en russisk stormester og europamester i sjakk.
I 2017 vant han Europamesterskapet i sjakk i Minsk med poengsummen 8½ av 11. Han kvalifiserte seg dermed til verdenscupen i sjakk 2017, hvor han ble slått ut av Levon Aronjan i tredje runde.
Matlavkov har sammen med 43 andre russiske elitesjakkspillere skrevet under på et opprop mot Russlands invasjon av Ukraina 2022. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Maksim Matlakov – FIDE 
(en) Maksim Matlakov – chessgames.com 
(en) Maksim Matlakov – Chess.com 
(en) Maksim Matlakov – 365Chess.com
Aleksej Drejev

Aleksej Sergejevitsj Drejev (russisk: Алексей Сергеевич Дреев; født 30. januar 1969 i Stavropol) er en russisk sjakkspiller, som ble junioreuropamester i 1988 og stormester året etter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aleksej Drejev – FIDE 
(en) Aleksej Drejev – chessgames.com 
(en) Aleksej Drejev – OlimpBase 
(en) Aleksej Drejev – Chess.com 
(en) Aleksej Drejev – 365Chess.com
Anders Klarström

Anders Klarström (født 17. desember 1965 i Göteborg) er en svensk politiker (SD). Klarström var partileder i Sverigedemokraterna 1989–1995.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Mikael Jansson (SD)» (svensk). Sveriges riksdag.
Asiamesterskapet i friidrett 2017

Asiamesterskapet i friidrett 2017 ble arrangert fra 6. til 9. juli 2017 i Bhubaneswar i India. Dette var det 22. Asiamesterskapet i friidrett som ble arrangert. 


== Deltakerland ==
Alle land tilsluttet Det asiatiske friidrettsforbundet deltok i mesterskapet, unntatt Turkmenistan. Vertslandet India kunne stille med tre utøvere pr øvelse, de andre landene kunne stille med to. 

 Afghanistan (7)
 Bangladesh (17)
 Bahrain (13)
 Brunei (5)
 Bhutan (1)
 Kambodsja (2)
Kina Kina (58)
Kinesisk Taipei Kinesisk Taipei (25)
Nord-Korea Nord-Korea (4)
 Øst-Timor (3)
Hongkong Hongkong (15)
India India (94)
Indonesia Indonesia (4)
Iran Iran (15)
Irak Irak (23)
Japan Japan (59)
Jordan Jordan (6)
Kasakhstan Kasakhstan (32)
 Kuwait (20)
 Kirgisistan (6)
 Laos (2)
 Libanon (8)
 Macao (5)
Moldova Moldova (10)
Malaysia Malaysia (20)
 Mongolia (6)
 Myanmar (3)
 Nepal (5)
Oman Oman (11)
Pakistan Pakistan (8)
 Palestina (2)
 Filippinene (8)
Qatar Qatar (11)
 Saudi-Arabia (21)
Singapore Singapore (12)
Sør-Korea Sør-Korea (23)
 Sri Lanka (22)
 Syria (2)
 Tadsjikistan (10)
Thailand Thailand (30)
 De forente arabiske emirater (8)
Vietnam Vietnam (5)
 Jemen (6)


== Menn ==


=== 100 m ===
Finale: 7. juli
Vind: +0,7 m/s


=== 200 m ===
Finale: 9. juli
Vind: 0,0 m/s


=== 400 m ===
Finale: 7. juli


=== 800 m ===
Finale: 9. juli


=== 1500 m ===
Finale: 7. juli


=== 5000 m ===
6. juli


=== 10.000 m ===
9. juli


=== 110 m hekk ===
Finale: 8. juli
Vind: -0,6 m/s


=== 400 m hekk ===
Finale: 8. juli


=== 3000 m hinder ===
8. juli


=== 4 × 100 m stafett ===
Finale: 8. juli


=== 4 × 400 m stafett ===
9. juli


=== Høydehopp ===
8. juli


=== Stavsprang ===
6. juli


=== Lengdehopp ===
Finale: 9. juli


=== Tresteg ===
7. juli


=== Kulestøt ===
7. juli


=== Diskos ===
6. juli


=== Sleggekast ===
8. juli


=== Spydkast ===
9. juli


=== Tikamp ===
6./7. juli


== Kvinner ==


=== 100 m ===
Finale: 7. juli
Vind: +1,0 m/s


=== 200 m ===
Finale: 7. juli
Vind: -0,6 m/s


=== 400 m ===
Finale: 7. juli


=== 800 m ===
Finale: 9. juli


=== 1500 m ===
Finale: 7. juli


=== 5000 m ===
6. juli


=== 10.000 m ===
9. juli


=== 100 m hekk ===
Finale: 8. juli
Vind: -0,1 m/s


=== 400 m hekk ===
Finale: 8. juli


=== 3000 m hinder ===
8. juli


=== 4 × 100 m stafett ===
8. juli


=== 4 × 400 m stafett ===
9. juli


=== Høydehopp ===
7. juli


=== Stavsprang ===
9. juli


=== Lengdehopp ===
6. juli


=== Tresteg ===
8. juli


=== Kulestøt ===
6. juli


=== Diskos ===
9. juli


=== Sleggekast ===
7. juli


=== Spydkast ===
6. juli


=== Sjukamp ===
8./9. juli


== Medaljetabell ==


== Kilder ==
Resultater


== Eksterne lenker ==
Odisha 2017 - Offisiell hjemmeside
Det asiatiske friidrettsforbundet
Papilio saharae

Papilio saharae er en dagaktiv sommerfugl i gruppen av svalestjerter.


== Utseende ==
En ganske stor, gul svalestjert med blå, svarte og røde flekker. Arten kan ikke skilles fra Papilio machaon på vingetegningene, også kjønnsorganene ligner mye hos de to artene, men Papilio saharae har 30 eller 31 antenneledd, Papilio machaon 33-36. Det er lettere å skille de to artene på larvestadiet, der larven til P. saharae har hovedsakelig hvit grunnfarge, ikke skarpt gul som hos P. machaon.


== Levevis ==
Arten lever i tørre områder, inkludert oaser i ørkenen, steinete åssider og kløfter (for eksempel wadier). 
Larven lever som plantespiser på ulike arter i skjermplantefamilien, særlig slekten Deverra. De voksne sommerfuglene flyr oftest i april-mai. Puppene kan ligge over to eller flere år før de klekkes, på grunn av dette kan arten "stå over" spesielt tørre og ugunstige år og utsette klekkingen til neste år.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i det nordlige Afrika (men når ikke helt nord til middelhavskysten) og i Arabia. Den erstatter den nærtbeslektede Papilio machaon sør for dennes utbredelsesområde.


== Systematisk inndeling ==

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie svalestjerter (Papilionidae)
delgruppe Papilioninae
slekt Papilio
Papilio saharae Oberthür, 1879


== Kilder ==
Moths and Butterflies of Europe and North Africa
Papilionidae – revised GloBIS/GART species checklist Arkivert 9. september 2010 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Papilio saharae i Encyclopedia of Life 
(en) Papilio saharae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Papilio saharae hos NCBI 
(en) Kategori:Papilio saharae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Papilio saharae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Moths and Butterflies of Europe and North Africa - flott bildesamling.
Riley Day

Riley Louise Day (født 30. mars 2000) er en australsk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Hennes fremste internasjonale meritter er gull på 200 meter og sølv på 100 meter under Samveldelekene for ungdom 2017.


== Idrettskarriere ==


=== 2016 ===
Day vant 100 og 200 meter under det australske skolemesterskapet 2016 (Australian All Schools Championships). 


=== 2017 ===
I det australske juniormesterskapet i friidrett 2017 vant hun 100 og 200 meter, med tidene 11,59 og 23,26, som begge var personlige rekorder. Tiden hennes på 200 meter ga henne også en plass i VM i friidrett 2017.I juli deltok hun i Samveldelekene for ungdom 2017 i Nassau på Bahamas. Der vant hun 200 meter, med tiden 23,42, som var tangering av mesterskapsrekorden. Hun fikk sølv på 100 meter, bak Julien Alfred fra Saint Lucia, og deltok også på det australske stafettlaget som vant 4 x 100 meter stafett.Hun representerte Australia under VM i friidrett 2017, der hun kun deltok på 200 meter. Hun løp på 23,77 i forsøksheatet, som var 36. beste tid, og gikk ikke videre til semifinalene.


=== 2021 ===
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 100 meter der hun ble utslått i semifinalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Riley Day – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Riley Day – Olympedia 
(en) Riley Day – World Athletics 
(en) Riley Day – Athletics Australia 
(en) Profil hos All-Athletics
(en) Profil hos Athletics Australia
(en) Profil hos Samveldelekene for ungdom 2017
Marianne Haukland

Marianne Haukland (født 1. januar 1989) er en norsk politiker for Høyre. Hun møtte som stortingsrepresentant for Frank Bakke-Jensen i perioden 2017–2021.Haukland ble etter valget 2015 gruppeleder i Alta Høyre og medlem av formannskapet. Hun ble også vararepresentant i Finnmark fylkesting.  
Tidligere har Haukland vært leder for Studentparlamentet ved UiT Norges Arktiske Universitet studieåret 2013-2014, samt sittet i universitetets styre i perioden 2014-2015.  


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Marianne Haukland på Twitter 
(no) Marianne Haukland hos Stortinget 
(no) Marianne Haukland hos Norsk senter for forskningsdata
The Goodbye Girl

The Goodbye Girl er en amerikansk dramakomedie fra 1977. Filmen er produsert av Ray Stark og regissert av Herbert Ross. Richard Dreyfuss, Marsha Mason, Quinn Cummings og Paul Benedict spiller hovedrollene. Manuset ble skrevet av Neil Simon. Filmen handler om den arbeidsløse revydanserinnen Paula (Mason), som bor i New York sammen med datteren Lucy (Cummings). Når skuespilleren Elliot (Dreyfuss) flytter inn i leiligheten, tar Paulas liv en ny vending.
Dreyfuss vant Oscar for beste mannlige hovedrolle for rolleskildringen. Han var den yngste vinneren av denne kategorien i over 20 år før Adrien Brody slo aldersrekorden i 2003 for Pianisten. The Goodbye Girl ble også nominert til Oscar-priser for beste film (Stark), beste kvinnelige hovedrolle (Mason), beste kvinnelige birolle (Cummings) og beste originalmanus (Simon). Det amerikanske filminstituttet (AFI) har kåret filmen til tidenes 81. beste kjærlighetsfilm fra USA.Broadway-musikalen The Goodbye Girl fra 1993, med Martin Short og Bernadette Peters i hovedrollene, er basert på filmen.


== Handling ==
Skuespilleren Elliot Garfield (Richard Dreyfuss) har nettopp ankommet Manhattan for å spille sitt livs rolle, Rikard III i en produksjon på off-off-Broadway. Revydanserinnen Paula McFadden (Marsha Mason) har nettopp blitt dumpet igjen. Denne gangen har eksmannen forlatt henne for å spille inn en film i Italia. Han har leid ut leiligheten til Garfield og latt Paula og den ni år gamle datteren Lucy (Quinn Cummings) være igjen uten jobb eller et sted å bo. Garfield har rettslig krav på leiligheten, men takler ikke å kaste ut en mor og hennes datter. På tross av Garfields fæle uvaner, skaper de et hjem.


== Medvirkende ==
Richard Dreyfuss som Elliot Garfield
Marsha Mason som Paula McFadden
Quinn Cummings som Lucy McFadden
Paul Benedict som Mark
Barbara Rhoades som Donna
Theresa Merritt som Mrs. Crosby
Michael Shawn som Ronnie
Patricia Pearcy som Rhonda
Nicol Williamson som Oliver Fry


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Goodbye Girl på Internet Movie Database 
The Goodbye Girl hos Filmweb
(no) The Goodbye Girl hos Filmfront 
(sv) The Goodbye Girl i Svensk Filmdatabas 
(da) The Goodbye Girl i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) The Goodbye Girl på Allociné 
(nl) The Goodbye Girl på MovieMeter 
(en) The Goodbye Girl på AllMovie 
(en) The Goodbye Girl på Turner Classic Movies 
(en) The Goodbye Girl på Rotten Tomatoes
Østre Romerike Fotballkrets

Østre Romerike Fotballkrets er en tidligere krets i Norges Fotballforbund.
Romerike Fotballkrets ble stiftet 29. oktober 1911. 
Kretsen ble delt i Lillestrøm og Omegn Fotballkrets, Eidsvold og Omegns Fotballkrets og Øvre Romerike Fotballkrets i 1922. 
Øvre Romerike Fotballkrets skiftet navn til Østre Romerike Fotballkrets i 1931.
Vestre Romerike Fotballkrets og Østre Romerike Fotballkrets ble samlet til Romerike Fotballkrets i 1970.


== Kretsens ledere ==
Ivar M. Mørkved, Haga IF (1922–1923)
T. Østerud, Årnes IF (1924)
O. Hansen, Sørumsand IF (1925)
Axel Eide, Årnes IF (1926)
R. Hansen, Årnes IF (1927)
H. Flatla, Sørumsand IF (1928)
H. Kjølstad, Årnes IF (1929–1931)
Ivar M. Mørkved, Haga IF (1932–1936)
T. Østerud, Raumnes og Årnes IL (1937–1939)
L. Beite, Fjuk SK (1940–1946)
Johan Bjørndal, Haga IF (1947–1961)
Arne Orderud, Blaker IL (1962–1966)
John Nadden, Bjørkelangen (1967–?)


== Referanser ==


== Kilder ==
Asbjørn Halvorsen (red.) (1948). Norges Fotball-leksikon Bind II. Oslo: Prent.
Junior-VM i friidrett 2014 – 400 meter menn

400 meter for menn under Junior-VM i friidrett 2014 ble arrangert på Hayward Field i Eugene i USA 22., 23. og 24. juli.


== Medaljevinnere ==


== Rekorder ==


== Resultater ==


=== Finale ===
24. juli
Starttid: 19:44  Temperatur: 22 °C  Luftfuktighet: 46 %


=== Semifinaler ===
23. juli
De to beste i hvert heat (Q) og de to raskeste for øvrig (q) gikk videre til finalen


==== Oppsummering ====


==== Detaljer ====
De to beste i hvert heat (Q) og de to raskeste for øvrig (q) gikk videre til finalen


===== Semifinale 1 =====
24. juli
Starttid: 18:43  Temperatur: 18 °C  Luftfuktighet: 56 %


===== Semifinale 2 =====
24. juli
Starttid: 18:50  Temperatur: 18 °C  Luftfuktighet: 56 %


===== Semifinale 3 =====
24. juli
Starttid: 18:57  Temperatur: 18 °C  Luftfuktighet: 56 %


=== Forsøksheat ===
22. juli
De tre raskeste i hvert heat (Q) og de tre beste tidene for øvrig (q) gikk videre til semifinalene


==== Oppsummering ====


==== Detaljer ====
De tre raskeste i hvert heat (Q) og de tre beste tidene for øvrig (q) gikk videre til semifinalene


===== Heat 1 =====
24. juli
Starttid: 17:32  Temperatur: 26 °C  Luftfuktighet: 39 %


===== Heat 2 =====
24. juli
Starttid: 17:41  Temperatur: 26 °C  Luftfuktighet: 39 %


===== Heat 3 =====
24. juli
Starttid: 17:47  Temperatur: 26 °C  Luftfuktighet: 39 %


===== Heat 4 =====
24. juli
Starttid: 17:53  Temperatur: 26 °C  Luftfuktighet: 39 %

Kommentar:
IAAFs regel 163.3(a) - Løpe utenfor sin tildelte bane


===== Heat 5 =====
24. juli
Starttid: 18:05  Temperatur: 26 °C  Luftfuktighet: 39 %


===== Heat 6 =====
24. juli
Starttid: 18:11  Temperatur: 27 °C  Luftfuktighet: 39 %

Kommentar:
IAAFs regel 163.3(a) - Løpe utenfor sin tildelte bane


===== Heat 7 =====
24. juli
Starttid: 18:17  Temperatur: 27 °C  Luftfuktighet: 39 %

Kommentar:
IAAFs regel 163.3(a) - Løpe utenfor sin tildelte bane


== Deltakere ==
Ifølge en uoffisiell telling, 50 fra 37 land i denne øvelsen.

Australia Australia (2)
 Bahamas (2)
 Bahrain (1)
 Bermuda (1)
 Botswana (2)
Canada Canada (2)
 Caymanøyene (1)
Kinesisk Taipei Kinesisk Taipei (1)
Kroatia Kroatia (1)
Danmark Danmark (1)
 Dominica (1)
Den dominikanske republikk Den dominikanske republikk (1)
 Fiji (1)
 Gibraltar (1)
Ungarn Ungarn (1)
 Iran (1)
Jamaica Jamaica (2)
Japan Japan (2)
Kasakhstan Kasakhstan (1)
Kenya Kenya (2)
Moldova Moldova (1)
Nigeria Nigeria (2)
Polen Polen (1)
Qatar Qatar (1)
 Saint Kitts og Nevis (1)
 Saint Vincent og Grenadinene (1)
 Samoa (1)
 Saudi-Arabia (1)
 Slovenia (1)
 Sør-Afrika (2)
Thailand Thailand (1)
 Trinidad og Tobago (2)
Tyrkia Tyrkia (2)
Ukraina Ukraina (1)
Storbritannia Storbritannia (2)
USA USA (2)
Zambia Zambia (1)


== Referanser ==


== Kilder ==
Resultater - forsøksheat
Resultater - semifinaler
Resultater - finale


== Eksterne lenker ==
IAAF - Offisiell hjemmeside
Øvre Buskerud Fotballkrets

Øvre Buskerud Fotballkrets er en tidligere krets i Norges Fotballforbund.
Buskerud Fotballkrets ble 19. november 1922 delt i Drammen og Omegn Fotballkrets og Øvre Buskerud Fotballkrets.
Øvre Buskerud Fotballkrets ble igjen slått sammen med Drammen og Omegn Fotballkrets i 1969, og i 1970 skiftet kretsen navn til Buskerud Fotballkrets.


== Kretsens ledere ==
Ludvig Arnesen, Vikersund IF (1923–1924)
S. Svendsen, Vestfossen IF (1925)
T. Østereng, Liv (1926)
O. K. Moen, Gjeithus IF (1927)
K. Haugen, Eiker Ski & BK (1928)
A. Nilsen, Gjeithus IF (1929–1930)
Johannes Alme, Fossekallen (1931–1932)
S. Svendsen, Vestfossen IF (1933–1934)
Johannes Alme, Fossekallen (1935)
Ole Tveter, Jevnaker IF (1936)
K. Sundhaugen, Vikersund IF (1937–1938)
O. Blegeberg, Eiker Ski & BK (1939–1940)
Johs. Frøhaug, Liv (1946–1950)
Rodi Nitschke, Jevnaker IF (1951–1956)
Sigmund Guttormsen, Kongsberg IF (1957–1958)
Rodi Nitschke, Jevnaker IF (1959)
Erling Andreassen, Fossekallen (1960–1964)
Edvard Melbostad, Vestre Gran IL (1965–1968)


== Referanser ==


== Kilder ==
Asbjørn Halvorsen (red.) (1948). Norges Fotball-leksikon Bind II. Oslo: Prent. 
Alf Paulsen (1972): Buskerud fotballkrets gjennom 50 år: Jubileumsberetning 1922-1972.