jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Dora Carrington

Dora de Houghton Carrington (1893–1932) var en engelsk kunstmaler.


== Liv ==
Carrington var datter av en ansett advokat i Hereford. Talentet hennes gjorde seg tidlig gjeldende, og ved siden av vanlig skoleundervisning tok hun tegnetimer. Senere vant hun et studiestipend ved det rennomerte Slade School of Fine Art i London, der hun ble kjent med Paul Nash, John Nash, Christopher Nevinson, Mark Gertler og Phyllis Gardner.
Carrington vant lite anerkjennelse i sin egen levetid og hadde bare to utstillinger som kunstner. Hun illustrerte i 1917 Two Stories med fire tresnitt. Den lille boka ble utgitt av Hogarth Press, og ekteparet Woolf sto for hver sin fortelling:  Virginia Woolf med «The Mark on the Wall» og Leonard Woolf med «Three Jews».
Under første verdenskrig ble Carrington kjent med kritikeren og essayisten Lytton Strachey. For begge var det kjærlighet ved første blikk, men for den homofile Strachey skyldtes forelskelsen at han trodde Carrington var en vakker yngling. Likevel levde de i samliv i mange år. Strachey forelsket seg i Ralph Partridge, som Carrington giftet seg med i 1921 for å bevare forholdet til Strachey. Strachey døde av kreft i januar 1932, og bare et par måneder senere begikk den sorgtunge Dora Carrington selvmord ved hjelp av en gammel flintlåsbørse, etter at et første forsøk med eksosforgifting slo feil.


== Verk i utvalg ==

		
		
		
		
		
		


== Film ==
Carrington 1995, 121 min, bok og regi Christopher Hampton. En filmatisk framstilling av trekantsforholdet mellom Dora Carrington, Ralph Partridge og Lytton Strachey. Hovedrolleinnehavere: Emma Thompson (Carrington), Steven Waddington (Partridge) og Jonathan Pryce (Strachey)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Jane Hill: The Art of Dora Carrington, Herbert Press Ltd, 1995, ISBN 1-871569-82-6
Christopher Hampton: Carrington. Faber & Faber, 1995, ISBN 0-571-15336-4
Gretchen Holbrook Gerzina: Carrington: A Life. W. W. Norton & Company, 1995, ISBN 0-393-31328-X
Tiziana Agnati: Dora Carrington. L'arte oltre lo Scandalo. Selene Edizioni, 2002
Lytton Strachey: The Letters of Lytton Strachey. Farrar, Straus and Giroux, 2005, ISBN 0-374-25854-6
David Boyd Haycock: A Crisis of Brilliance: Five Young British Artists and the Great War. London, Old Street Publishing, 2009. ISBN 978-1-905847-84-6.
Gerald Brenan: Diarios sobre Dora Carrington y otros escritos (1925-1932), editorial Confluencias, 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Dora Carrington – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 

Dora Carrington in der Tate Collection (englisch)
(de) Verk av og om Dora Carrington i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
LinuxPPC

LinuxPPC er en tidligere amerikansk Linuxdistribusjon som var basert på Fedora. Distribusjonen benyttet vindusbehandlerene AfterStep, Blackbox, Wmaker, såvel som skrivebordsmiljøet KDE og hadde PowerPC som plattform.
Versjon 2000Q4 ble lansert 9. september 2000.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Madeinlinux, hos DistroWatch
Frankfurt am Main Stadion stasjon

Frankfurt am Main Stadion stasjon (tidligere Frankfurt-Sportfeld) er en stasjon i Frankfurt am Main. Den betjenes av lokaltrafikk, og er Commerzbank-Arenas stasjon. Med runt 570 tog daglig er den Tysklands travleste jernbaneknutepunkt.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bahnhof Frankfurt am Main Stadion – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Pseudochariesthes

Pseudochariesthes er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, kontrastrikt fargede trebukker. De er lyst gulaktige med svarte tegninger. Antennene er betydelig lengre enn kroppen. Pronotum er nesten sylindrisk uten tenner på sidene. Dekkvingene er parallellsidige. Antenner og bein er gjerne mer eller mindre rødlige.


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i tropisk Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Tragocephalini J. Thomson, 1857
Slekten Pseudochariesthes Breuning, 1934
Pseudochariesthes nigroguttata (Aurivillius, 1908)
Pseudochariesthes nobilis (Jordan, 1894)
Pseudochariesthes plena (Jordan, 1903)
Pseudochariesthes superba Breuning, 1962


== Kilder ==
Longicorn ID - Tragocephalini
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 8. august 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Pseudochariesthes i Encyclopedia of Life 
(en) Pseudochariesthes i Global Biodiversity Information Facility 
Pseudochariesthes – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Tragocephalini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Microclytus

Microclytus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Nokså små, avlange, brokete rødbrunlige trebukker. Artene er litt maurlignende. Antennene er rundt halvparten så lange som kroppen. Pronotum er rundet, ovalt. Dekkvingene ern parallellsidige, beina middels lange.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i hard og tørr, død ved på greiner og stammer. Billene klekkes vanligvis om høsten og overvintrer som nyklekte voksne under barken på det døde treet. De besøker gjerne blomster.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i det nordøstlige Nord-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Anaglyptini Lacordaire, 1869
Slekten Microclytus LeConte, 1873
Microclytus compressicollis (Castelnau & Gory, 1841)
Microclytus gazellula (Haldeman, 1847)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Anaglyptini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
(en) Microclytus i Encyclopedia of Life 
(en) Microclytus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Microclytus hos ITIS 
Microclytus – detaljert informasjon på Wikispecies
Exallancyla

Exallancyla er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor, avlang trebukk. Hode, pronotum, antenner og bein er brunrøde, dekkvingene svarte. Antennene er kraftige og sagtakkede, nesten så lange som kroppen hos hannene og rundt to tredjedeler så lange hos hunnene. Pronotum er omtrent sekskantet med rundede "ytterhjørner". Dekkvingene er parallellsidige, kraftig punkterte og fint hårete.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Peru og Bolivia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Ancylocerini LeConte, 1873 eller Trachyderini
Slekten Exallancyla Monné & Napp, 2000
Exallancyla tuberculicollis (Aurivillius, 1920)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata, amerikanske arter Arkivert 8. august 2017 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 3. oktober 2016 hos Wayback Machine.
(en) Exallancyla i Encyclopedia of Life 
(en) Exallancyla i Global Biodiversity Information Facility 
Exallancyla – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Trachyderini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Nesopsebium

Nesopsebium er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Bimiini Lacordaire, 1869 eller Psebiini
Slekten Nesopsebium Fairmaire, 1894
Nesopsebium apicipenne Fairmaire, 1894


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 24. september 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Nesopsebium i Encyclopedia of Life 
(en) Nesopsebium i Global Biodiversity Information Facility 
Nesopsebium – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Bimiini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ranqueles

Ranqueles er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Store (ca. 40 millimeter), avlange, matt gråbrunlige trebukker. Antennene er omtrent halvparten så lange som kroppen. Pronotum er bredere enn langt, med rundede sider uten pigger, i midten med et par små, nyreformede, svarte flekker. Dekkvingene er parallellsidige.


== Utbredelse ==
Slekten er bare kjent fra den nordlige delen av Argentina.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Bothriospilini Lane, 1950
Slekten Ranqueles Gounelle, 1906
Ranqueles gounellei Bosq, 1947
Ranqueles mus Gounelle, 1906
Ranqueles steparius Di Iorio, 1996


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 11. april 2016 hos Wayback Machine.
(en) Ranqueles i Encyclopedia of Life 
(en) Ranqueles i Global Biodiversity Information Facility 
Ranqueles – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Bothriospilini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Den allierte høykommisjon

Den allierte høykommisjon var fra 21. september 1949 til 5. mai 1955, den øverste ledelse for vestmaktenes okkupasjon av Forbundsrepublikken Tyskland. De tidligere britiske, franske og amerikanske militærguvernører, ble i 1949 erstattet med høykommissærer. Høykommisjonen etterfulgte på vestlig side det allierte kontrollrådet som hadde opphørt å fungere i 1948, da Sovjetunionen brøt samarbeidet.  
Høykommisjonen ble etablert ved de såkalte Petersbergavtalene, oppkalt etter det geografiske sted og hotellet Petersberg, hvor konferansen ble holdt. Petersberg ligger ved Rhinens høyre bredd, på motsatt side for Bonn. Ved avtalene ble Tyskland medlem av internasjonale organisasjoner, og de alliertes demontering av tyske industrivirksomheter ble i det vesentlige stanset.  
Petersbergavtalene var slutten på en etappe i den tyske kansleren Konrad Adenauers skritt for skritt-strategi.  Petersbergavtalene førte imidlertid til indrepolitisk strid i landet. Opposisjonslederen i Forbundsdagen Kurt Schumacher (SPD), mente at Tyskland hadde gitt fra seg for meget, og kalte Adenauer de alliertes kansler (Kanzler der Alliierten). I 1951 ble utenriksdepartementet gjenopprettet, med Adenauer som utenriksminister.Høykommisjonen styrte på grunnlag av de såkalte okkupasjonsstatuttene (Occupation Statute/Statute d'Occupation). Det innebar at den styrte utenrikspolitikken, utenrikshandelen, reglene for valutahandelen, betalingen av krigserstatningene og demilitariseringen av landet.
Okkupasjonsstatuttene ble i 1955 i Paris, avløst av Tysklandsavtalen, som ga landet det vesentlige av dets nasjonale suverenitet tilbake. De allierte beholdt imidlertid sitt ansvar for Berlin, og for Tyskland som helhet. I andre deler av Parisavtalene gikk Tyskland inn i NATO og Den vesteuropeiske union. Tyskland kunne dermed igjen etablere et eget militært forsvar, men denne gang innenfor rammen av en internasjonal forsvarsorganisasjon (NATO).  
Som følge av Tysklandsavtalen ble det i 1990 nødvendig med de alliertes samtykke for å gjennomføre Tysklands gjenforening. 


== Høykommissærer ==


== Referanser ==
Oudh

For byen som ble kalt Oudh, se Ayodhya.Awadh, eller Oudh (hindi: अवध, urdu: اودھ), var en historisk provins i den nåværende indiske delstaten Uttar Pradesh.
I provinsens tidlige historie var her kongeriket Kosala, med hovedstaden Ayodhya (Oudh).
Guptariket erobret Awadh på 300-tallet e.Kr., og på 1000-tallet ble Awadh en del av rajputstaten Kannauj og deretter i 1194 erobret av Muhammad av Ghor hvorpå området ble et av islams sterke fester i India. På 1300-tallet ble Awadh erobret av sultanen i Delhi, for å på 1500-tallet bli en provins i stormogulens rike.
Fra 1720-tallet ble Oudhs muslimske herskere etterhvert stadig mer uavhengige fra Delhi, for å i 1772 erklære full selvstendighet som en egen fyrstestat, med hovedstad i Lucknow. Riket ble annektert av Det britiske ostindiske kompani i 1856, noe som bidro til utbruddet av Sepoyopprøret, som utbrøt i Oudh. I 1877 ble Oudh forent med provinsen Agra til én provins, fra 1920 under navnet United province of Agra and Oudh, og ble i 1950 en del av delstaten Uttar Pradesh, der Lucknow er forblitt hovedstaden.


== Regentrekke ==
Sa'adat Burhan al Mulk (1722-1739)
Abu Mansur 1739
Safdar Jang (1739-1754)
Haydar Shuja (1754-1775)
Asaf (1775-1797)
Wazir Ali (1797-1798)
Saadat Ali (1798-1814)
Haydar I Ghazi (1814-1827)
Haydar II Suleyman Jah (1827-1837)
Muhammad Ali Muin (1837-1842)
Amjad Ali Thurayya Jah (1842-1847)
Wajid Ali (1847-1856)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Worldstatesmen - Awadh
Anders Johan von Höpken

Anders Johan von Höpken (født 31. mars 1712 i Stockholm, død 9. mai 1789 samme sted), var en svensk greve, serafimerridder og statsmann. Han var riksråd fra 1746 til 1761, kanslipresident 1752–1761 og 1773–1780.von Höpken var en kulturpersonlighet og en av grunnleggerne av Kungliga Vetenskapsakademien. Da Svenska Akademien ble stiftet av Gustav III i 1786 var von Höpken en av de tretten som ble valgt av kongen selv. Han fikk sete på stol nummer 1. Han var også medlem av Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien og Kungliga Musikaliska Akademien.


== Referanser ==
Munkbroleden

Munkbroleden er en av Stockholms sterkt trafikkerte hovedtrafikkårer på vestsiden av Gamla stan i Stockholm. Den strekker seg fra Slussen i sør til Riddarholmsbron i nord. Munkbroleden passerer tre torg: Kornhamnstorg, Mälartorget og Munkbron.


== Historikk ==
Navnet Munkbro- stammer fra den bro som forbandt Stadsholmen med Gråmunkeholmen (nåværende Riddarholmen) og som ble kalt Monkabrona i 1462. Det er trolig at når Riddarholmens navn slo gjennom og broen ble flyttet lenger nord, begynte navnet Munkbron å bli brukt om kaiområdet ved Riddarholmskanalens østre side.
Munkbroleden ble bygd på 1930-tallet for å avlaste Gamla stan for den økende biltrafikken, i 1931 fikk leden sitt navn for «trafikleden från Munkbron till Riddarhuset». En forbindelse med større trafikkapasitet mellom Stockholms søndre og nordre bydeler ble først en realitet på 1950- och 1960-tallet med Centralbron.


== Se også ==
Gater og torg i Gamla stan


== Referanser ==


== Litteratur ==
Nils-Gustaf Stahre, Per Anders Fogelström m.fl. (1986). Stockholms gatunamn. Stockholm: Allmänna Förlaget. side 45. ISBN 91 38 90777 1


== Eksterne lenker ==
(en) Munkbroleden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(sv) Stockholmskällan har multimedia som gjelder Munkbroleden
Nils Philip Gyldenstolpe

Nils Philip Gyldenstolpe (født 19. februar 1734 i Österåker, Södermanland, død 20. februar 1810) var en svensk greve og embedsmann. Etter studier ved Uppsala universitet   ble han ansatt ved Kanslikollegium. Han hadde flere forskjellige stillinger ved hoffet; ble han 
hoffmarskalk og overkammerherre. Fra 1773 til 1781 var han landshövding i Gävleborgs län.
Gyldenstolpe ble innvalgt i Svenska Akademien 18. juni 1789 på stol nummer 1 etter 
Anders Johan von Höpken og inntrådte 11. desember samme år.


== Referanser ==
Åsunden

Åsunden er en innsjø i Kinda kommune i Östergötland. Innsjøen ligger 86 meter over havet, og dekker 52,58 kvadratkilometer. Sjøen er forbundet med Göta kanal via Kinda kanal, og er den sydligste innsjøen i denne sidekanalen. Det største dypet er 62 meter.
Innsjøen er delt i to deler ved et sund ved Råsö, der sjøen krysses av länsväg 134. Den nordlige delen er lang og smal i nord-syd retning. Den sørlige delen er videre og med større bukter og nes.I nordenden ligger tettstedet Rimforsa ved sundet som danner skille mot innsjøen Järnlunden nedstrøms. Etter byggingen av kanalen med slusene ved Brokind, ligger Järnlunden i dag på samme nivå som Åsunden. Sjøen står også i forbindelse med innsjøen Ämmern via Skedevid kanal.
Innsjøens samlede nedbørsfelt utgjør 1 923,67 kvadratkilometer, hvorav 51 % skog, 19 % jordbruk og 20,7 % vannflater.
Det er påvist 14 ulike fiskearter i Åsunda, blant annet abbor, gjedde, gjørs og lake.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Runn på VISSE
Brantingtorget

Brantingtorget er den runde plassen i Kanslihusannexet i Gamla stan i Stockholm.
Torget fikk sitt navn etter Hjalmar Branting og ligger inne i Förvaltningshuset (tidligere Kanslihusannexet) i Cephalus-kvartalet som begrenses av Myntgatan, Salviigränd, Västerlånggatan og Storkyrkobrinken. Kvartalets bebyggelse ble revet i 1945 i forbindelse med byggingen av Kanslihusannexet, som var tegnet av Arthur von Schmalensee. Von Schmalensees bygning har en sirkelformet, steinlagt innergård med en diameter på drøyt 30 meter, under befinner det seg en garasje. Midten av plassen prydes av Ivar Johnssons skulptur «Morgon» som ble reist i 1962.
Brantingtorget kan nås av allmenheten fra Västerlånggatan via de tidligere smugene Klockgjutargränd, Kolmätargränd og Stenbastugränd som forsvant da Förvaltningshuset ble bygd.


== Referanser ==
Litopus

Litopus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, lange, tynne og langbeinte, mørke, grønnlig eller blåaktig metallisk fargede trebukker, den indre delen av de klubbeformede lårene er rødlig. Antennene er lengre enn kroppen. Pronotum har rundede sider uten tenner.


== Utbredelse ==
Slekten er vidt utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Callichromatini Blanchard, 1845
Slekten Litopus Audinet-Serville, 1833
Litopus aequabilis (Kolbe, 1890)
Litopus argentatus Schmidt, 1922
Litopus auricollis Schmidt, 1922
Litopus coelestinus Fairmaire, 1901
Litopus drumonti Juhel & Bentanachs, 2011
Litopus geniculatus (Harold, 1880)
Litopus halli Lepesme, 1950
Litopus jirouxi Juhel & Bentanachs, 2011
Litopus kenyensis Adlbauer, 2002
Litopus latipes (Fabricius, 1787)
Litopus legrandi Juhel & Bentanachs, 2011
Litopus neavei Lepesme, 1950
Litopus patricius Gerstaecker, 1884
Litopus pseudauricollis Juhel & Bentanachs, 2011
Litopus reticulatus Lepesme, 1950
Litopus rojkoffi Juhel & Bentanachs, 2011
Litopus semiopacus Fairmaire, 1887
Litopus spiniger (Aurivillius, 1913)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata, amerikanske arter Arkivert 5. desember 2013 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 3. oktober 2016 hos Wayback Machine.
(en) Litopus i Encyclopedia of Life 
(en) Litopus i Global Biodiversity Information Facility 
Litopus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Callichromatini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Museum Ovartaci

Museum Ovartaci er et kombinert kunstmuseum og psykiatrisk, historisk museum som tidlege lå på Risskov Psykiatriske Hospital i det nordlige Aarhus, Jylland, men fra april 2019 ligger på  Katrinebjergvej 81 i Aarhus N. 
Museets råder over ca. 9 000 verk – hvorav 850 er utstilt, og som alle har til felles at de er skapt av kunstnere med psykiske lidelser. Museet er oppkalt etter Ovartaci som var innestengt på Risskov i 56 år, og som i denne perioden skapte flere verk, senere hyllet av Asger Jorn og Per Kirkeby. Sistnevnte er museets protektor.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Museum Ovartaci – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Physocnemum

Physocnemum er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, matte, mørkbrune trebukker med litt flat kroppsform. Dekkvingene kan ha gulaktige og svarte tegninger. Antennene er tynne og kortere enn kroppen. Pronotum har rundede sider og er nærmest ovalt, dekkvingene er parallellsidige.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det østlige Nord-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Callidiini Kirby, 1837
Slekten Physocnemum Haldeman, 1847
Physocnemum andreae (Haldeman, 1847)
Physocnemum brevilineum (Say, 1824)
Physocnemum violaceipenne Hamilton, 1896


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata, amerikanske arter Arkivert 14. august 2018 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 11. april 2016 hos Wayback Machine.
(en) Physocnemum i Encyclopedia of Life 
(en) Physocnemum i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Physocnemum hos ITIS 
(en) Physocnemum hos NCBI 
Physocnemum – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Callidiini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Diaspila

Diaspila er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Vest-Afrika (Sierra Leone og São Tomé og Príncipe).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Callidiopini Lacordaire, 1869
Slekten Diaspila Jordan, 1903
Diaspila bipunctata (White, 1855)
Diaspila periscelis Jordan, 1903


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 14. august 2018 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 3. oktober 2016 hos Wayback Machine.
(en) Diaspila i Encyclopedia of Life 
(en) Diaspila i Global Biodiversity Information Facility 
Diaspila – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Callidiopini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons