jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Nida (slekt)

Nida er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, lange og tynne, matt brunsvarte trebukker, dekkvingene med en gulbrun lengdestripe. Kroppsformen er smal og jevnbred. Hodet er litt bredere enn pronotum, som er avrundet firkantet og betydelig lengre enn bredt. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen. Dekkvingene er lange og jevnbrede. Beina er lange med klubbeformede lår.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Cleomenini Lacordaire, 1869 eller Sestyrini
Slekten Nida Pascoe, 1867
Nida andamanica Gahan, 1906
Nida championi Gardner, 1926
Nida flavovittata Pascoe, 1867
Nida kala Gardner, 1936


== Kilder ==
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 31. juli 2017 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 31. juli 2017 hos Wayback Machine.
(en) Nida – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Nida i Encyclopedia of Life 
(en) Nida hos NCBI 
Nida – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Cleomenini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ischnodora

Ischnodora er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Små til middelsstore, slanke og langbeinte, mørke trebukker, vanligvis med tynne, hvite striper på dekkvingene. Artene kan minne litt om vepser, men ikke så mye som mange andre Clytini. Antennene er spinkle og litt over halve kroppslengden. Pronotum er rundet, lengre enn bredt. Dekkvingene er nokså jevnbrede med rundede "skuldre". Beina er slanke, men ikke påfallende lange.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i hard og tørr, død ved på greiner og stammer av løvtrær. De voksne billene besøker gjerne blomster.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Clytini
Slekten Ischnodora Chevrolat, 1863
Ischnodora decolorata Holzschuh, 1995
Ischnodora macra Chevrolat, 1863
Ischnodora munda Holzschuh, 1990
Ischnodora rectangula Holzschuh, 2009
Ischnodora sanci Viktora & Tichy, 2017
Ischnodora sejugata Holzschuh, 1991
Ischnodora separanda Holzschuh, 1983
Ischnodora ugyeni Holzschuh, 1989
Ischnodora victima Viktora, 2019


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata, europeiske og asiatiske arter


== Eksterne lenker ==
(en) Chlorophorus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
(en) Ischnodora i Encyclopedia of Life 
(en) Ischnodora i Global Biodiversity Information Facility 
Ischnodora – detaljert informasjon på Wikispecies
Storhaugen (Kristiansund)

Storhaugen er en øytopp i Kristiansund kommune på Nordmøre i  Møre og Romsdal fylke. Den er det høyeste punktet på Flatsetøya, med sine 56 moh. Beliggenheten er nordvest av Kvitnes. Stedet Kvitnes hadde tidligere fergeanløp; i forbindelsen over Freifjorden med Høgset i Gjemnes kommune. Overfarten opphørte, sommeren 1992 ved åpningen av Freifjordtunnelen.
Isotomus

Isotomus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, svarte trebukker med gule eller hvite flekker på dekkvingene. Artene kan minne litt om vepser. Antennene er spinkle, gul- eller rødaktige og litt over halve kroppslengden. Pronotum er rundet, nesten sirkelrundt sett ovenfra. Dekkvingene er nokså jevnbrede med rundede "skuldre". Beina er slanke, men ikke påfallende lange.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i hard og tørr, død ved på greiner og stammer av løvtrær. De voksne billene besøker gjerne blomster.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Europa, Nord-Afrika og den asiatiske delen av Tyrkia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Clytini
Slekten Isotomus Mulsant, 1862
Isotomus barbarae Sama, 1977
Isotomus comptus (Mannerheim, 1825)
Isotomus jarmilae Sláma, 1982
Isotomus speciosus (Schneider, 1787)
Isotomus syriacus (Pic, 1902)
Isotomus theresae (Pic, 1897)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata, europeiske og asiatiske arter


== Eksterne lenker ==
(en) Chlorophorus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
(en) Isotomus i Encyclopedia of Life 
(en) Isotomus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Isotomus hos Fauna Europaea 
Isotomus – detaljert informasjon på Wikispecies
Michael D. Ford

Michael Dickins Ford (født 1928, død 31. mai 2018) var en britisk scenograf og art director. Han vant Oscar for beste scenografi for eventyrfilmen Jakten på den forsvunne skatten (1981) og for katastrofefilmen Titanic (1997). Han ble også nominert til Oscar for Imperiet slår tilbake (1980) og Jediridderen vender tilbake (1983).


== Filmografi (utvalg) ==
1980 – Imperiet slår tilbake, nominert til Oscar
1981 – Jakten på den forsvunne skatten, vant Oscar
1983 – Jediridderen vender tilbake, nominert til Oscar
1987 – I skuddlinjen
1987 – Solens rike
1989 – Med rett til å drepe
1995 – GoldenEye
1997 – Titanic, vant Oscar


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michael D. Ford på Internet Movie Database 
(en) Michael D. Ford hos The Movie Database
Meskelv

Meskelv (nordsamisk: Álddanjárga) er ei grend i Nesseby kommune i Finnmark. Stedet ligger ved munningen av Meskelva, på nordsida av Meskefjorden, og rundt 4 kilometer øst for kommunesenteret Varangerbotn.  Grunnkretsen Meskelv hadde 33 innbyggere pr. 1. januar 2017.Europavei 75 går gjennom Meskelv.


== Referanser ==
Svømming under European Youth Summer Olympic Festival 2017

Svømming under European Youth Summer Olympic Festival 2017 ble arrangert fra 24. til 29. juli 2017 i Aqua Sportközpont i Győr i Ungarn.


== Medaljevinnere ==


=== Gutter ===


=== Jenter ===


=== Mixed events ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
EYOF 2017 - Swimming
Morild (romanserie)

Morild er en romanserie skrevet av Torill Karina Børnes. Første bok i serien kom ut i 2017 på Cappelen Damm forlag.
Serien er basert på norsk kystkultur i Bergensområdet ca. 1920.
Handlingen er lagt til den fiktive øya Mydla som er plassert mellom Sotra og fastlandet, i nærheten av de virkelige øyene Lerøy og Bjelkarøy. På øya Mydla finnes et handelssted ved navn Solvik. Stedet er basert på flere hundre år gamle handelssteder og fiskevær som Bukken, Glesvær og Brattholmen.
Forfatter og eier av handelsstedet Brattholmen Johan C.W. Juuhl, beskrev kystfolket og sine møter med dem.
Samfunnet på denne tiden rundt Bergen, preges av bl.a. at fisket ligger brakk, brennevinsforbudet skjerper frontene, smuglingen begynner å ta seg opp, arbeiderbevegelsen står stadig sterkere, og kommunistene boikotter den nasjonale ånd og synger heller «Internasjonalen» på 17. mai. Damenes skjørter og hår blir kortere, og flere unge kvinner trer inn i yrkeslivet. Men moralen er fortsatt streng, og fordømmelsen hard mot dem som bryter samfunnets normer.
Det hersker en sterk religiøs overbevisning og en innbitt tro på at emissæren forteller Guds ord.


== Bokliste ==
Fridas drøm
Tilflukt
Brenning
Predikanten
Isfruen
Hulen
Falske Toner
Skjulte synder
Beileren
Jærtegn
Uanstendige menn
Ondt i sikte
Rabalder
Kjærlighetens tårer
Skjebnevev 


== Referanser ==
Palmeordenen

Palmeordenen (Arecales) er en orden innenfor blomsterplanter.


== Taksonomi ==
APG IV-systemet av 2016 plasserer Dasypogonaceae i denne ordenen etter at studier viste Dasypogonaceae som søster til Arecaceae.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) palmeordenen – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) palmeordenen i Encyclopedia of Life 
(en) palmeordenen i Global Biodiversity Information Facility 
(no) palmeordenen hos Artsdatabanken 
(sv) palmeordenen hos Dyntaxa 
(en) palmeordenen hos Fossilworks 
(en) palmeordenen hos ITIS 
(en) palmeordenen hos NCBI 
(en) palmeordenen hos Tropicos 
(en) Kategori:Arecales – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Arecales – detaljert informasjon på Wikispecies 
NCBI Taxonomy Browser
Tom Bellfort

Tom Bellfort er en lydklipper. Han vant Oscar for beste lydklipp for lydarbeidet på katastrofefilmen Titanic (1997) og ble også nominert for science fiction-filmen Star Wars Episode I: Den skjulte trussel (1999). Bellfort har også arbeidet med lyden i Prinsessebruden (1987), Mission: Impossible (1996) og Fight Club (1999). Han har vunnet to Primetime Emmy Awards for lydarbeidet i The Young Indiana Jones Chronicles (1992) og The Pacific (2010).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tom Bellfort på Internet Movie Database 
(en) Tom Bellfort hos The Movie Database
Christopher Boyes

Christopher Boyes er en amerikansk lydtekniker som har vunnet fire Oscar-priser for lydarbeidet på katastrofefilmen Titanic (1997), krigsfilmen Pearl Harbor (2001), fantasyfilmen Ringenes herre: Atter en konge (2003) og eventyrfilmen King Kong (2005).


== Oscar-priser ==
1997 – Titanic, vant beste lydklipp
2001 – Pearl Harbor, vant beste lydklipp
2001 – Ringenes herre: Ringens brorskap, nominert til beste lydmiks
2002 – Ringenes herre: To tårn, nominert til beste lydmiks
2003 – Ringenes herre: Atter en konge, vant beste lydmiks
2003 – Pirates of the Caribbean: The Curse of the Black Pearl, nominert til beste lydmiks og beste lydklipp
2005 – King Kong, vant beste lydmiks
2006 – Pirates of the Caribbean: Dead Man's Chest, nominert til beste lydmiks og beste lydklipp
2008 – Iron Man, nominert til beste lydklipp
2009 – Avatar, nominert til beste lydmiks og lydklipp
2013 – Hobbiten: Smaugs ødemark, nominert til beste lydmiks


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Christopher Boyes på Internet Movie Database 
(en) Christopher Boyes hos The Movie Database
Tina Earnshaw

Tina Earnshaw er en makeup-artist som ble nominert til Oscar for beste sminke under den 70. Oscar-utdelingen i 1998 for sminkearbeidet i katastrofefilmen Titanic. Hun ble nominert sammen med Greg Cannom og Simon Thompson.


== Filmografi (utvalg) ==
Exodus: Gods and Kings (2014)
Prometheus (2012)
Mamma Mia! (2008)
Marley & Me (2008)
Spider-Man 3 (2007)
Dark Water (2005)
Spider-Man 2 (2004)
Bounce (2000)
Den talentfulle mr. Ripley (1999)
Evig din (1998)
Shakespeare in Love (1998)
Titanic (1997)
Emma (1996)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tina Earnshaw på Internet Movie Database 
(en) Tina Earnshaw hos The Movie Database
Simon Thompson (sminkør)

Simon Thompson er en makeup-artist som ble nominert til Oscar for beste sminke under den 70. Oscar-utdelingen i 1998 for sminkearbeidet i katastrofefilmen Titanic. Han ble nominert sammen med Greg Cannom og Tina Earnshaw. Thompson har også jobbet med hårstylingen i Den franske løytnantens kvinne (1981) og Emma (1996).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Simon Thompson på Internet Movie Database 
(en) Simon Thompson hos The Movie Database
Walter Lingner

Walter Lingner (født 28. september 1930 i Sighișoara, Romania) er en tidligere utendørshåndballspiller fra Romania.
Faren til Lingner, som også het Walter, var eier av et bomullveveri og en dampmølle, mens moren, Josefine, født Broser, var hjemmeværende husmor. Walter hadde fire søsken. Han gikk på skoler i hjembyen, og avsluttet gymnaset på Bergskolen i 1948. Som sønn av en fabrikkeier ble han nektet høyere utdanning etter avsluttet gymnas, og han ble innkalt til militæret. Etter militærtjenesten arbeidet han som sivilansatt ved Arméens Sentralhus, mens han spilte for arméklubben CCA, som han vant landsmestertittelen med i 1951. Samtidig var han medlem av landslaget. 
Lingner var medlem av Victoria CSM Sighișoara (som senere skiftet navt til Flamura Roșie og igjen til CFR Sighișoara), som vant landsmestertittelen to ganger, i 1946 og i 1948. I 1947 og i 1949 vant laget viselandsmestertittelen. I 1955 var han medlem av landslaget som deltok i Den 5. verdensfestivalen for ungdom og studenter i Warszawa, Polen, der de vant sølvmedaljen.I 1953 giftet han seg med en barndomsvenninne, Gerda Adleff, og de har til sammen fire barn.Walter Lingner fikk etterhvert tillatelse til å ta høyere utdanning, og i 1966 tok han avsluttende eksamen som tekstilingeniør ved Universitetet i Iași. Senere arbeidet han som sjefsingeniør ved det statlige bomullveveriet i hjembyen.I 1977 emigrerte familien, som var Siebenbürgen-saksere, til Vest-Tyskland og bosatte seg i Düsseldorf. Han gikk av med pensjon i 1993 etter å ha arbeidet bl.a. hos Mercedes-Benz.
Lingner er æresborger av byen Sighișoara.


== Referanser ==
Blomsterkornell

Blomsterkornell (Cornus florida eller Benthamia florida) er et lite løvfellende tre i kornellfamilien. Det vokser vilt i østlige Nord-Amerika, men plantes andre steder på grunn av den rike blomstringen.
Det blir opptil 20 meter høyt og starter å blomstre når det 2 meter høyt. Barken er korkaktig og sprukket opp i rektangulære flak, 0,5–1 cm brede. Bladene er motsatte, ovale, elliptiske eller omvendt eggformede, 5–12 cm lange, 2–7 cm brede og har 5–7 par buete sidenerver. De små blomstene sitter 15–30 sammen i et rundt hode. Det er omgitt av fire hvite, av og til delvis rosa, støtteblader, som er 2–6 cm lange og 1–4,5 cm brede. Blomstringstiden er i mars–juni. Frukten er rød, mer sjelden gul, avlang, 13–18 mm lang og 6–9 mm bred.  Den er moden i august–oktober. Fruktene sitter tett sammen, men er ikke vokst sammen som hos slektningen koreakornell.Blomsterkornell trives på mange typer jord og i ulike klimatyper. Innenfor utbredelsesområdet vokser den sammen med blant annet eik, tulipantre, sassafras, Diospyros virginiana, ambratre og furu. Løvet brytes ned raskere enn hos andre treslag og er viktig i omsetningen av mineraler i økosystemene. Frukten er giftig for mennesker, men etes av mange fugler og pattedyr.Arten vokser nordover til helt sørvest i Maine, New York, helt sør i Ontario, sentrale Michigan, sentrale Illinois og sentrale Missouri. Den finnes vestover til sørøstligste Kansas, østlige Oklahoma og østlige Texas, og sørover til nordlige Florida. Isolerte populasjoner finnes i fjellene i Nuevo León og Veracruz i Mexico. Blomsterkornell er mye dyrket som prydplante i USA og andre steder. I Norge kan den bare dyrkes i de aller mildeste strøkene (herdighetssone 1–2).


== Galleri ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Blomsterkornell i Encyclopedia of Life 
(en) Blomsterkornell i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Blomsterkornell hos ITIS 
(en) Blomsterkornell hos NCBI 
(en) Blomsterkornell hos The International Plant Names Index 
(en) Blomsterkornell hos Tropicos 
(en) Kategori:Cornus florida – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Cornus florida – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cornus florida – detaljert informasjon på Wikispecies
Nesheim stasjon

Nesheim stasjon var en stasjon på Hardangerbana ved nordre ende av Granvinsvatnet i Granvin kommune. Den ble åpnet som stasjon 1935 da Hardangerbana ble tatt i bruk. Rundt 1950 ble den nedgradert til stoppested og var bemannet til 1. juni 1958. Stasjonen ble nedlagt da Hardangerbana stanset i 1989.


== Eksterne lenker ==
Norsk Jernbaneklubb om Nesheim stasjon
Rudolf Eder

Rudolf Rudi Eder (født  6. april 1925 i Sighișoara, død 7. desember 2007 i Wolfsburg, Tyskland) var en utendørshåndballspiller og -trener fra Romania. 
Eder gikk på Bergskolen i hjembyen, der han tok avsluttende eksamen i 1942. Deretter fulgte tre år som soldat i andre verdenskrig, og arbeid i familiens gartneri. 
Han var medlem av Victoria GSMS Sighișoara (som senere skiftet navt til Flamura Roșie og igjen til CFR Sighișoara), som vant landsmestertittelen to ganger, i 1946 og i 1948. I 1947 og i 1949 ble laget viselandsmestre. I 1948 og i 1949 var han spillende trener for laget. I 1950 (eller i 1952 ifølge andre kilder) ble han sammen med to andre lagkamerater, Hermann Kamilli og Karl Adleff, alle tre Siebenbürgen-saksere, arrestert og dømt til 13 måneders tvangsarbeid ved Donau-Svartehavskanalen. Eder var ikke bare håndballspiller, men også ishockeyspiller, som nesten alle håndballspillerne i byen, ettersom det ikke fantes treningsmuligheter for håndball innendørs om vinteren i Sighișoara. Med ishockeymannskapet ble en 4.-plass i landsmesterskapet beste resultat.I 1963 fikk familien, Eder sammen med kona Regine og datteren Doris, lov til å utvandre til Vest-Tyskland og de bosatte seg i Wolfsburg. Der var han sentral i opprettelsen av ishockeyklubben Wolfsburg i 1965, som han klarte å ta til regionalligaen og som per 2008 spilte i 2. Bundesliga.


== Referanser ==
Dagen da jorden smilte

Dagen da jorden smilte (The Day the Earth Smiled) refererer til datoen 19. juli 2013, da romsonden Cassini-Huygens returnerte bilder av Saturn, Saturns ringer og Jorden under en Solformørkelse, noe som hadde inntruffet to ganger tidligere (i 2006 og 2012) under dens tidligere ni år i omkrets rundt Saturn. Navnet refererer også til alle aktiviteter knyttet til denne hendelsen, såvel som til mosaikkfotografiet i seg selv.Ifølge teamlederen og planetologen Carolyn Porco, var dette en henvendelse til hele jordens befolkning om å reflektere over deres plass i kosmos, å beundre livet på jorden og å se opp mot himmelen og smile i feiring.Mosaikkbildet fra 19. juli ble prosessert ved Cassini Imaging Central Laboratory for Operations (CICLOPS), og lansert for offentligheten den 13. november 2013. Fotografiet viser Jorden, Mars, Venus og mange av Saturns måner. Et bilde med høyere oppløsning ble tatt av romsondens smalvinkelkamera av Jorden og dens måne som distinkte lyspunkter. Bildet ble offentliggjort like etterpå.


== Referanser ==
Skjervet stoppested

Skjervet stoppested lå langs Hardangerbana ved Moavatnet i Granvin kommune. Det ble åpnet 1935 da Hardangerbana ble tatt i bruk, og var bemannet til 1. juli 1956. Stoppestedet ble nedlagt da Hardangerbana ble nedlagt i 1989. Stoppestedet lå i en sterk stigning.


== Eksterne lenker ==
Norsk Jernbaneklubb om Skjervet stoppested
Flatlandsmo stoppested

Flatlandsmo stoppested lå langs Hardangerbana ved Monsvatnet i Voss kommune. Det ble åpnet 1935 da Hardangerbana ble tatt i bruk, og var bemannet til 1. juli 1956. Stoppestedet ble nedlagt da Hardangerbana ble nedlagt i 1989.


== Eksterne lenker ==
Norsk Jernbaneklubb om Flatlandsmo stoppested
Mønshaug stoppested

Mønshaug stoppested lå langs Hardangerbana ved Mønshaug i Voss kommune. Det ble åpnet som stoppested i 1935 da Hardangerbana ble tatt i bruk, og var bemannet til 1. august 1958. Etter det var det holdeplass til Hardangerbana ble nedlagt i 1989.


== Eksterne lenker ==
Norsk Jernbaneklubb om Mønshaug stoppested
Cornus nuttallii

Cornus nuttallii er et lite løvfellende tre i kornellfamilien. 
Det blir opptil 20 meter høyt og starter å blomstre når det 2 meter høyt. Barken er korkaktig og sprukket opp i rektangulære flak, 0,5–1 cm brede. Kvistene er grønne, rødbrune eller mørkerøde. Bladene er motsatte, ovale eller omvendt eggformede, 6–15 cm lange, 3–9,5 cm brede og har 4–6 par buete sidenerver. De små blomstene sitter 40–75 sammen i et rundt hode. Det er omgitt av 4–6 hvite, av og til delvis rosa, støtteblader, som er 2,5–7 cm lange og 1,7–6 cm brede. Blomstringstiden er i april–juli, av og til med en sekundær blomstring i september–oktober. Frukten er rød, mer sjelden gul, avlang, 10–17 mm lang og 5–7,5 mm bred.  Den er moden i august–oktober. Fruktene sitter tett sammen, men er ikke vokst sammen som hos slektningen koreakornell.Cornus nuttallii vokser i barskog langs den nordamerikanske stillehavskysten fra Britisk Columbia i nord gjennom Washington og Oregon til fjellene i California i sør. Det er også en isolert populasjon i Idaho. Arten dyrkes som prydplante i mange land.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cornus nuttallii i Encyclopedia of Life 
(en) Cornus nuttallii i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cornus nuttallii hos ITIS 
(en) Cornus nuttallii hos NCBI 
(en) Cornus nuttallii hos The International Plant Names Index 
(en) Kategori:Cornus nuttallii – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Cornus nuttallii – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cornus nuttallii – detaljert informasjon på Wikispecies
Doble-R

Rignald Silvestre Recordino, (født 31. desember 1950 på Curaçao), bedre kjent som Doble-R, er en curaçaosk komponist og musiker. Han er pianist, men spiller også wiri, chapi og kueru.
Doble-R debuterte på 1970-tallet og har gitt ut plater siden. Med sanger som «E mundu ta lora», «Tula Warda», «Salomon» og «Un Pueblo Mansu» brakte Rignald Recordino antilliansk musikk til et bredere publikum. I Nederland slo han igjennom i 1982 med hitten «Zullen we maar weer (een potje dansen)». Da salget stoppet opp, trakk han seg tilbake og begynte å organisere karaokekvelder hjemme hos seg selv. Med sitt nåværende band Doble-R Klásiko opptrer han kun ved spesielle anledninger.
I 2010 ble det organisert en musikalsk hyllest til hans musikk og karriere i Concertgebouw i Amsterdam. Konsertens suksess inspirerte han til å tenke på et comeback. Året etter kom han igjen i nederlandske medias søkelys da Ivette Forster lagde en dokumentaren Doble-R su mundu ta lora om han for tv-programmet «Het uur van de wolf» (for VPRO). Deretter turnerte han med Trafassi-vokalisten Edgar Burgos.
Han er Ridder av Oranje-Nassau-ordenen og har vunnet Cola Debrotprisen.


== Kilder ==
Artikkel om premieren på dokumentaren Doble-R su mundu ta lora
Cornus capitata

Cornus capitata er et halvveis eviggrønt tre i kornellfamilien. 
Det blir 3–15 meter høyt, av og til 20 meter. Barken er gråbrun. Unge kvister er grågrønne og hårete. Bladene er motsatte, lansettformede, læraktige, 5–12 cm lange, 2–3,5 cm brede, har 3–4 par sidenerver og undersiden er tett dekket av hvite stjernehår. De små blomstene sitter 50–100 sammen i et rundt hode. Det er omgitt av 4 hvite, gule eller rosa støtteblader, som er 3,5–6,2 cm lange og 1,5–5 cm brede. Blomstringstiden er i mai–juli. Frukten er en rød, kulerund, sammensatt frukt, 1,5–2,5 cm i diameter. Den er moden i september–november.Cornus capitata vokser i fjellskoger 1000–3200 moh. i Himalaya og Sør-Kina. Den finnes i Bhutan, India, Myanmar, Nepal, Den autonome region Tibet og de kinesiske provinsene Guizhou, Sichuan og Yunnan. Frukten er spiselig, barken brukes som medisin, og det utvinnes garvestoffer av kvister og bladverk. Arten dyrkes som prydplante i mange land, men er ikke hardfør nok til å brukes i Norge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Cornus capitata i Encyclopedia of Life 
(en) Cornus capitata i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cornus capitata hos ITIS 
(en) Cornus capitata hos NCBI 
(en) Cornus capitata hos The International Plant Names Index 
(en) Cornus capitata hos Tropicos 
(en) Kategori:Cornus capitata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Cornus capitata – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cornus capitata – detaljert informasjon på Wikispecies