Margrethe Parm

Juline Margrethe Parm (født 18. oktober 1882 i Kristiania, død 29. oktober 1966 i Oslo), var en norsk lærer, speiderleder og fengselsdirektør.


== Familie ==
Hun var datter av kontorfullmektig Carl Olaf Parm (1856–1912) og Helga Margrethe Johannesen (1857–1926).Barndomshjemmet var i Sofies gate 11 i daværende Kristiania, og Margrethe og den to år yngre søsteren Sophie vokste opp i et borgerlig hjem. En tredje søster døde bare et par år gammel.


== Utdannelse ==
Margrethe Parm begynte i 1889 på Frøken Falsens pikeskole, som skiftet navn til Olaf Bergs pikeskole et år senere, da Olaf Berg overtok bestyrelsen etter frøken Maurer. Skolen lå i St. Olavs gate, i en bygning som senere ble overtatt av Menighetsfakultetet.  På Olaf Bergs pikeskole fikk hun blant andre O. A. Grøndahl som sanglærer.  Etter middelskolen, som hun også gikk ved Olaf Bergs skole, ble hun gymnasiast ved reallinjen på Aars og Voss' skole, og tok artium i 1902. Deretter studerte hun et år ved Universitetet i Oslo, før hun dro til Danmark i 1903. Der var hun guvernante hos en dansk familie frem til 1905.


== Liv og virke ==
Margrethe Parm var ungdomsleder og sosialarbeider, sekretær i KFUKs verdensforbund og direktør for Bredveit fengsel 1946–49.


=== Lærer ===
Margrethe Parm tok seminareksamen ved Nissen skole i 1910. Hun arbeidet deretter som lærer ved Nordstrand Middelskole frem til 1915. Da dro hun til USA på stipend fra KFUKs verdensforbund. Hun studerte et år ved KFUKs sekretærskole i New York, og tok eksamen der i 1916.


=== Speiderleder ===
Da hun kom hjem til Norge sommeren 1916 ble Margrethe Parm ansatt som landssekretær i Norges Kristelige Ungdomsforbund, med KFUK som sitt særlige ansvarsområde. I 1919 utformet hun sammen med Anne Katrine Bredvei den første norske speiderloven for kvinner, og i 1920 fant Parm at tiden var inne for en pikespeiderbevegelse. Sommeren 1920 arrangerte hun speiderleir for piker på Røldal, og 3. november 1920 ble Norges KFUK-speidere stiftet. Hun ble selv «speiderchef» for KFUK-speiderne. Stillingsbenevnelsen ble senere endret til «landssjef». Parm virket som speiderchef frem til 1927. Fra 1922 til 1923 var hun også redaktør for KFUK-speidernes blad. Hun engasjerte seg også i internasjonalt speiderarbeid, og ble «verdenssekretær» i januar 1927. Etter fem år utenlands vendte hun tilbake til Norge, og fortsatte sitt virke innen KFUK-speiderne. I 1936 ble hun ansatt som speiderkonsulent. Margrethe Parm forble engasjert i speiderbevegelsen livet ut.


=== Fengselsdirektør ===
I 1946 ble Margrethe Parm konstituert som direktør ved Bredtveit kvinnefengsel. Stillingen var blitt utlyst da Aaslaug Aasland ble utnevnt til statsråd. Det var i alt ti søkere til stillingen. Parm satt i direktørstillingen til 1949.


=== Politiker ===
Parm gikk inn i politikken etter at krigen var slutt i 1945. Hun ble valgt inn i Oslo bystyre som representant for Kristelig Folkeparti, og satt i bystyret og formannskapet fra 1945 til 1947.


=== Andre verv ===
Fra 1945 til 1954 var hun medlem av Frogner menighetsråd; en del av denne perioden var hun også menighetsrådets formann. Parallelt var hun medlem av Oslo bispedømmeråd, og ble også formann for bispedømmerådet en periode. Fra 1949 til 1957 satt hun som medlem i Det Frivillige Kirkeråd. I 1948 ble hun medlem av Oslo bispedømmeråds komité for kvinnelig arbeid i kirken.


== Bibliografi (utvalg) ==
Margrethe Parm utga en rekke skrifter og bøker, blant dem en biografi om Louise Isachsen, som var Norges første kvinnelige kirurg og som døde i 1932. På begynnelsen av 1950-tallet kom de fire erindringsbøkene Vår i sol og regn, Veien går videre, Målet i sikte og Smått som blir stort.

K.F.U.K.s historie. 1926. 
Louise Isachsen : Mennesket og lægen. 1933. 
Vår i sol og regn. Lutherstiftelsen. 1950. 
Veien går videre. Lutherstiftelsen. 1952. 
Målet i sikte. Lutherstiftelsen. 1954. 
Liv og lek : små fortellinger. Lutherstiftelsen. 1955. 
Jesus i Markus-evangeliet. Andaktsbokselskapet. 1956. 
Smått som blir stort : speiderminner. Lutherstiftelsen. 1957. 
Under evige armer. Lutherstiftelsen. 1958. 
Riket er ditt. Lutherstiftelsen. 1962. 


== Æresbevisninger og minnesmerker ==
Hun mottok Kongens fortjenstmedalje i gull i 1945.Veien Margrethe Parms vei i Oslo er oppkalt etter henne.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norsk biografisk leksikon: Margrethe Parm. Besøkt 30. april 2017.
Norsk Speiderhistorisk leksikon: Margrethe Parm. Besøkt 30. april 2017
For Herren vil vi bygge : festskrift til Margrethe Parm på 80-årsdagen. Besøkt 30. april 2017