jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Riksvei 1 (andre betydninger)

Riksvei 1 kan referere til:

Riksvei 1 - inntil 1965 betegnelse på hovedveien mellom Oslo og Svinesund, da avløst av Europavei 6.
Riksvei 1 - fra 1992 til 2000 den tidligere kystriksveien mellom Stavanger og Kristiansund, nå Europavei 39.
Kystens Riksvei 1, en folkelig betegnelse på Hurtigruten. Uttrykket var imidlertid gjenstand for strid da Vegvesenet kalte kystriksveien Riksvei 1 (se over).
Riksvei 1 i Sverige (populært kalt Riksettan) var mellom 1945 og 1962 betegnelsen på hovedveien mellom Stockholm og Helsingborg. Denne veien ble i 1962 omskiltet til europavei 4.
Riksvei 1 (Valtatie 1) i Finland er hovedveien mellom Helsingfors og Åbo og samtidig en del av europavei 18.
Riksvei 1 (Rijksweg 1, motorveien A1) i Nederland er navnet på veien fra Amsterdam østover via Apeldoorn, Deventer, Almelo og Hengelo til grensen mot Tyskland.
Hringvegur (Þjóðvegur 1) på Island også kalt riksvei 1 er navnet på veien som går rundt hele øya.
Bernhard Letterhaus

Bernhard Letterhaus (født 10. juli 1894 i  Barmen, død 14. november 1944 i Berlin) var en tysk katolsk fagforeningsmann og militær som var delaktig i motstanden mot nazismen. Han ble dømt til døden og henrettet for sin deltakelse i 20. juli-attentatet.


== Liv og virke ==
Bernhard Letterhaus vokste opp i Barmen. Etter læretid i en tekstilfabrikk ble han aktivt medlem av og sekretær for Zentralverband der christlichen Textilarbeiter. Han deltok i første verdenskrig hvor han ble såret og fikk Jernkorset i begge klasser. Etter det ble han sekretær for den katolske arbeiderbevegelsen i Mönchengladbach. Han flyttet til Köln hvor han kom i kontakt med Nikolaus Gross, katolikk og nazimotstander.
Han ble innkalt til Wehrmacht ved utbruddet av andre verdenskrig. Han ble plassert ved OKW i Berlin hvor han fikk kontakter med 20. juli-attentatets medsammensvorne inkludert Carl Goerdelers gruppe. Hvis forsøket på å drepe Hitler hadde lyktes var han var utsett til å bli statsråd for gjenoppbyggingen. Han ble arrestert kort etter attentatet, stilt for Volksgerichtshof (folkedomstolen) og dømt til døden av Roland Freisler. Han ble henrettet i Plötzenseefengselet dagen etter.


== Litteratur ==
Encyclopedia of the Third Reich (engelsk). New York: McGraw-Hill. 1976. s. 208–209. ISBN 0-07-059525-9. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi av Bernhard Letterhaus
Ai-Ling Lee

Ai-Ling Lee er en singaporsk lydklipper og lydtekniker som jobber i Los Angeles i California. Hun har blant annet arbeidet på filmene Bruce Almighty (2003), Spider-Man 2 (2004), Mr. & Mrs. Smith (2005), The Twilight Saga: New Moon (2009), To på rømmen (2010), Transformers: Dark of the Moon (2011), 300: Rise of an Empire (2014), X-Men: Days of Future Past (2014), Wild (2014), The Maze Runner: I dødens labyrint (2014), Maze Runner: Ildprøven (2015), Deadpool (2016) og La La Land (2016). For arbeidet i La La Land ble hun nominert til Oscar for beste lydklipp og Oscar for beste lydmiks under den 89. Oscar-utdelingen. Lee og Mildred Iatrou Morgans lydklippnominasjon var første gang kun kvinner ble nominert fra en film i den kategorien.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ai-Ling Lee på Internet Movie Database 
(en) Ai-Ling Lee hos The Movie Database
Mildred Iatrou Morgan

Mildred Iatrou Morgan er en amerikansk lydklipper og lydtekniker. Hun har blant annet arbeidet på filmene The Fast and the Furious (2001), Catch Me If You Can (2002), Antwone Fisher (2002), Sinbad: Legenden på de syv hav (2003), Terminalen (2004), Hairspray (2007), Dawn of the Planet of the Apes (2011), Hitchcock (2012), Rise of the Planet of the Apes (2014), Wild (2014) og La La Land (2016). For arbeidet i La La Land ble hun nominert til Oscar for beste lydklipp under den 89. Oscar-utdelingen. Morgan og Ai-Ling Lees nominasjon var første gang kun kvinner ble nominert fra en film til beste lydklipp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mildred Iatrou Morgan på Internet Movie Database 
(en) Mildred Iatrou Morgan hos The Movie Database
Peter Bernhard Anker

Peter Bernhard Anker (født 5. mai 1825 i Christiania,  død 13. februar 1856 i Düsseldorf, Tyskland) var en norsk kunstmaler. Han var sønn av Anette Carine født Thorsen og Morten Anker, eier av Frogner Hovedgård.Anker gikk på Krigsskolen for å utdanne seg til offiser, men forlot skolen for å bli kunstner. Han studerte hos Adolph Tidemand ved Kunstakademie Düsseldorf og ble påvirket av ham til å male folkelivsskildringer fra Norge. I tillegg utførte han også portretter.
I sin artikkel om Anker i Norsk kunstnerleksikon skriver Ingrid Reed Thomsen at Johan Fredrik Eckersberg i 1855 skrev i et brev til forleggeren Peter Fredrik Steensballe at Anker hadde gjort svært rask fremgang under oppholdet sitt i Düsseldorf.Peter Bernhard Anker døde av tuberkulose i Düsseldorf i 1856. Han er begravet samme sted.


== Referanser ==
Linus Sandgren

Linus Sandgren (født 5. desember 1972 i Stockholm) er en svensk filmfotograf. Han er best kjent for samarbeidet med David O. Russell på filmene American Hustle og Joy. Sangdren vant en Critics' Choice Movie Award og en BAFTA-pris for fotoarbeidet i Damien Chazelles filmmusikal La La Land (2016). Han spilte inn filmen i klassisk CinemaScope. Sandgren vant i tillegg Oscar for beste kinematografi for arbeidet.


== Filmografi (utvalg) ==
2002 – Spung
2005 – Storm
2006 – Snapphanar
2010 – Shelter
2012 – Lycka till och ta hand om varandra
2012 – Promised Land
2013 – American Hustle
2014 – En trettimeters reise
2015 – Joy
2016 – La La Land


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Linus Sandgren på Internet Movie Database 
(sv) Linus Sandgren i Svensk Filmdatabas 
(da) Linus Sandgren på Filmdatabasen 
(da) Linus Sandgren på Scope 
(fr) Linus Sandgren på Allociné 
(en) Linus Sandgren på AllMovie 
(en) Linus Sandgren hos The Movie Database
Separations (band)

Separations er et melodisk elektronisk-metalcore band fra byen Atlanta i Georgia. Bandet ble dannet i 2014 av vokalisten Will Crafton, gitaristene Myles Priest og Tyler Whitfield, bassisten Brenden Whorthington, og Thomas Pinson på trommer. Separations strevde en god tid på å finne sin plass på scenen, men debuterte med albumet Dream Eater (produsert av James Paul Wisner og utsendt av Imagen Records) i oktober 2015. Albumet er nå det mest kjente av alle bandets utgivelser.


== Sporliste ==
Dream Eater

Intro
Dream Eater
Promises
King Of Woe
Forever
Upper Hand
Yours Alone
The Starving
Revolution
Lights Out
Replace Me
Outro
The Musical (Datarock-album)

The Musical er et musikkalbum med Datarock. Albumet ble utgitt i 2015 i kun 300 eksemplarer.


== Sporliste ==
«Overture» (Fredrik Saroea)
«The Dream» (Fredrik Saroea)
«Perfect Stranger» (Fredrik Saroea)
«Walk Away» (Fredrik Saroea)
«Great Pets» (Fredrik Saroea)
«California» (Fredrik Saroea)
«Catcher In the Rye» (Fredrik Saroea)
«The Underground» (Fredrik Saroea)
«Life Is a Musical» (Fredrik Saroea)
«Nowhere» (Fredrik Saroea)
«The Manager» (Fredrik Saroea)
«Magazines & Hall of Fame» (Fredrik Saroea)
«The Phone Call» (Fredrik Saroea)
«Minneapolis» (Fredrik Saroea)
«Candlelight» (Fredrik Saroea)
«Guiding Star» (Fredrik Saroea)
«Hell of a Ride» (Fredrik Saroea)


== Medvirkende ==


=== Datarock ===
Fredrik Saroea - sang, gitar, låtskriver, produsent
Thomas Larssen - bassgitar, vokal
Kjetil Møster - saksofon, keyboard, perkusjon, vokal, orkesterarrangement
Tarjei Strøm - trommer, vokal


=== Øvrige ===
Irem Müftüoglu - vokal
Eilen Kathinka Markussen - vokal
Adrian Meehan - vokal
Stig Narve Brunstad - vokal
Ketil Mosnes - vokal
Tatiana Palanca - vokal
Thea Lindtner Næss - vokal
Mandana Zadeh - vokal
Curt Fauskanger - vokal
Karina Nygård - vokal
Stian Kalvenes Bosdal - vokal
Astrid Fagerbakke Heggland - vokal
Frank Robert Fauskanger - vokal
Ida Oline Lillealtern - vokal
Martine Fagerbekk - vokal
Geir Mæhle - vokal
Linn Valborg Haugen-Markussen - vokal
Kine Charlotte Solend - vokal
Lise Emilie Zosa Johannesen - vokal
Anita Konglevoll - vokal
Eirik Fluge - vokal
Jens Fredrik Solberg - vokal
Ruth Nonseid - vokal
Tine Taule - vokal
Ingerine Dahl - fiolin
Karoline Schulze - fiolin
Jonathan Kuo - fiolin
Colette Overdijk - fiolin
Beate Klev - fiolin
Zeljko Djerdj - fiolin
Chao-Kai Cruz - fiolin
Amanda Håøy Horn - fiolin
Geir Ulseth - horn
Paul Farr - horn
Nina Minothi - horn
Andrea Wensberg - horn
Anett Åkerset - horn
Benedicte Kyllingstad - fiolin
Aya Muraki - fiolin
Eirik Stangenes - fiolin
Anders Frost - fiolin
Torger Sanne - fiolin
Hans Björkroth - fiolin
Michel - fiolin
Kristina Jagminaitė - fiolin
Erik Waldejer - obo
Stacey Dixon - obo
Oscar Fransson - trompet
Roy Holtan - trompet
Elisabet Skaar Sijpkens - bratsj
Gunnhild Nordahl - bratsj
Terje Wiedswang - bratsj
Odd Sveinung Johnsen - bratsj
James Herstatt - bratsj
Håkon Vestly - klarinett
Alexis Baldos - klarinett
Ebbe Sivertsen - trombone
Karianne Flåtene Nilssen - trombone
Gaute Vikdal - trombone
Øyvind Grong - tuba
Liv Opdal - cello
Jaakko Pulakka - cello
Katarina Svendsen - cello
Kari Stavnem - cello
Dmitry Arseniev - solofagott
Oswald Herget - fagott
Odd Børge Sagland - pauker
Markus Weinhold - bass
Jacek Wozny - bass
Bjørn Fredrik Nilssen - kontrabass
Ida Mo Schanche - piano
Angela Klöhn - harpe
Mark Sijpkens - soloslagverk
Bastien Ricquebourg - slagverk/pauker
Ivar Atle Fjordheim - slagverk
Trond Madsen - dirigent
Pål Myran-Håland - co-låtskriver, co-produsent, miksing
Yngve Sætre - co-produsent, tekniker, miksing
Eirik Reyes Stakkeland - tekniker
Iver Sandøy - tekniker
Bjørn Marius Christophersen - orkesterarrangement
Andreas Nordenstam - mastering
Birk Nygaard - visuell design
Christian Bergheim - artwork
Steve A. Morrow

Steven "Steve" A. Morrow er en amerikansk lydklipper og lydtekniker. For arbeidet i Damien Chazelles La La Land (2016) ble han nominert til Oscar for beste lydmiks under den 89. Oscar-utdelingen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Steve A. Morrow på Internet Movie Database 
(en) Steve A. Morrow hos The Movie Database
Karl Ernst Rahtgens

Karl Ernst Rahtgens (født 27. august 1908, død 30. august 1944) var offiser i Wehrmacht under andre verdenskrig, og en aktiv motstander av Nazi-regimet. Han ble dømt til døden og henrettet for sin rolle i 20. juli-attentatet.
Rahtgens ble født i Lübeck og han ble gift med Johanna Helene, født von Cramon. Hans onkel var feltmarskalk Günther von Kluge.
Rahtgens hadde rang av oberstløytnant da han ble arrestert i Beograd for sin tilknytning til 20. juli-sammensvergelsen for å drepe Adolf Hitler. Han ble dømt til døden 30. august 1944 av Volksgerichtshof (Folkedomstolen) og hengt senere samme dag i Plötzensee fengsel i Berlin.


== Kilder ==
Plötzensee Fengsel
Hvaler kulturvernforening

Hvaler kulturvernforening ble opprettet under navnet Hvaler bygdesamling i 1972, er en 100 % frivillig organisasjon uten fast offentlig støtte. Hkvf har rundt 280 medlemmer både fastboende og hyttegjester med hovedformål og utvikle kunnskap og identitet knyttet til kystens liv og historie. Hovedaktivitetene er blant annet:
- Arbeidet med å utvikle Brottet kulturarena https://web.archive.org/web/20170227151439/http://www.brottet.com/, herunder Amfigrotta (100 m2)
- Restaurering Hvalers eldste faste skole.
- Deltar i kommunens arbeid med en kulturminneplan
- Generelt informasjonsarbeid om kulturhistorie og kulturminner
- Arbeid mot barn og unge knyttet til et eget ​barne- og ungdomsteater og bygging av kystlekeplassen
Arbeidet skjer i stor grad gjennom flere faste dugnadsgrupper. I 2016 regner vi med at det er utført rundt 6000 dugnadstimer.
I 2015 var dugnadsgjengen i kulturvernforeningen i den nasjonale finalen om frivillighetsprisen.
I 2016 ble Hkvf tildelt Oslofjordprisen for «ekstraordinær innsats for friluftslivet». Prisen ble tildelt av Oslofjordens friluftsråd [1].
Paul Henriksen ble valgt til leder i 2010 og er innstilt som leder for åttende gang på årsmøtet i 2017


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Greig Fraser

Greig Fraser (født 3. oktober 1975 i Melbourne) er en australsk filmfotograf. Han er best kjent for fotoarbeidet på filmene Bright Star (2009, regissert av Jane Campion) og Zero Dark Thirty (2012, regissert av Kathryn Bigelow). I 2017 ble han nominert til Oscar for beste kinematografi for arbeidet på Lion.


== Filmografi (utvalg) ==
Jewboy (2005)
Out of the Blue (2006)
Bright Star (2009)
Last Ride (2009)
The Boys Are Back (2009)
Let Me In (2010)
Killing Them Softly (2012)
Snow White and the Huntsman (2012)
Zero Dark Thirty (2012)
Foxcatcher (2014)
The Gambler (2014)
Lion (2016)
Rogue One: A Star Wars Story (2016)
Mary Magdalene (2017)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Greig Fraser på Internet Movie Database 
(sv) Greig Fraser i Svensk Filmdatabas 
(da) Greig Fraser på Filmdatabasen 
(da) Greig Fraser på Scope 
(fr) Greig Fraser på Allociné 
(en) Greig Fraser på AllMovie 
(en) Greig Fraser hos The Movie Database
Eiler Urne

Eiler Urne til Rudbjerggaard og Gunderslevholm (født 24. august 1592 på Aarsmarke (senere Knuthenborg), død 10. januar 1640 i Skien) var en danskfødt lensherre.


== Liv og virke ==
Han var sønn av lensmann Knud Urne (d. 1622) og hustru Margrethe Eilertsdatter Grubbe (d. 1654) og oppkalt etter sin morfar rikskansler Eiler Grubbe (d. 1585). I 1602 begynte han på Sorø skole og reiste siden med sine brødre Axel og Christoffer til Frankrike og Tyskland, hvorfra de vendte hjem i 1614. Ved hjemkomsten fikk han ansettelse som hoffjunker. I 1619 fikk han Holbæk slott i forlening, men mistet det allerede året etter og mottok i stedet Bratsberg len og Gjemsø kloster som han beholdt til sin død.12. mai 1622 giftet han seg med Christoffer van der Groebens enke, Jytte Henriksdatter Gyldenstjerne (født 1582 på Båhus, død 30. mars 1642 på Orebygaard hos sin datter av første ekteskap). Han døde i Skien den 10. januar 1640, og ble begravet i Gunderslevholm kirke (Sydsjælland).


== Referanser ==
Gifflar

Gifflar er en svenskprodusert gjærbakst som selges i blant annet Skandinavia og Tyskland. Den mest kjente er kanelsnurren Gifflar kanel. Gifflar kommer blant annet i variantene vanilje, mandel, choko, pepperkake, safran, two in one og kanel.


== Historie ==
Gifflar er resultatet av et mislykket forsøk på å lage skillingsboller. Bollene som falt på høykant, begynte å synke sammen og fikk den flatere skjeve fasongen de har nå i dag. Ikke bare fikk de en helt ny stil, men de fikk også bedre holdbarhet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gifflar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Roy Innis

Roy Emile Alfredo Innis (født 6. juni 1934 i St. Croix på De amerikanske Jomfruøyer, død 8. januar 2017 i New York City) var en amerikansk menneskerettsaktivist og politiker.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
I 1946 flyttet Roy Innis med sin mor fra De amerikanske Jomfruøyer til New York City, der han tok eksamen ved Stuyvesant High School i 1952. Ved 16 års alder gikk han inn i den amerikanske armé, og ved 18 års alder ble han dimittert med heder. Han begynte da på utdannelse i kjemi ved City College i New York, som førte til en plass som forskningskjemiker ved Vick Chemical Company og Montefiore Hospital.


=== Politisk engasjement ===
Roy Innis engasjerte seg i borgerrettsbevegelsen i Harlem i New York i 1963, og i 1965 ble han valgt som leder av den lokale gruppen av Congress of Racial Equality (CORE). I 1968 ble han valgt til nasjonal leder for organisasjonen.
Innis utarbeidet Community Self-Determination Act fra 1968 og fikk to partis støtte for dette lovforslag med en tredjedel av det amerikanske senat, og over 50 kongressrepresentanter. Dette var første gang i USAs historie at et lovforslag som var blitt utarbeidet i en svart organisasjon ble tatt opp i USAs kongress.
Innis var også lenge aktiv i strafferettslige spørsmål, deriblant i debatten om våpenkontroll og Det annet konstitusjonstillegg. Etter å ha mistet to sønner på grunn av bevæpnede forbrytere, ble han en talsmann for lovlydige borgeres rett til selvforsvar.
I primærvalget til New York Citys borgermester i 1993 utfordret Innis som demokratenes kandidat David Dinkins, for å bli den første afroamerikaner å inneha embetet. Med tanke på hans konservative standpunkter erklærte han at det demokratiske partiet var det eneste som kunne endre den bestående ettpartiideologien i New York City. Han fikk bare 25 prosent av stemmene.
I 1998 sluttet Innis seg til Libertarian Party og overveide seriøst å stille opp som partiets kandidat i det årets guvernørvalg i delstaten New York, men bestemte seg til slutt for å avstå med henvisning til sine verv for CORE.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bra Böckers lexikon, 1976


== Eksterne lenker ==
CORE's Official Website
A history of Harlem CORE
Shiva Kumar BM

Shiva Kumar BM (født 12. april 1985) er en indisk langrennsløper.
Han deltok for landet sitt under Ski-VM 2017 i Lahtis, der han ble nummer 152 på sprinten.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Shiva Kumar BM – FIS (langrenn)
Veljko Grbović

Veljko Grbovic (født 12. oktober 2001) er en montenegrinsk langrennsløper.
Han deltok for landet sitt under Ski-VM 2017 i Lahtis, der han ble nummer 154 på sprinten.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Veljko Grbović – FIS (langrenn)
Donato Agostinelli

Donato Agostinelli (født 10. april 1984) er en venezuelansk langrennsløper.
Han deltok for landet sitt under Ski-VM 2017 i Lahtis, der han ble nummer 155 på sprinten.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Donato Agostinelli – FIS (langrenn)
Åse Ava Fredheim

Åse Ava Fredheim (født 15. september 1987) er låtskriver, musiker og musikkprodusent. Hun komponerer også musikk for samtidsdans. Opprinnelig kommer hun fra Nord-Norge, og hun er oppvokst i Østfold. Ava Freddy er hennes soloprosjekt. 


== Musikk ==
Debutplaten Appily Ever After ble utgitt under navnet Ava Freddy på plateselskapet Pretty Young Thing i februar 2017. Åse Ava Fredheim utgjør også den ene halvparten av duoen Heim, der Pål Leer er hennes makker. Hun har studert musikkdesign ved Kristiania Høyskole (den gang Norges Kreative Fagskole). Hun har siden 2013 komponert musikk til ulike forestillinger innen moderne dans, med forestillinger som How Long Has This Been Going On (2013), Parallell (2015) og Oxytrain (2016).


== Utgivelser ==
Ava Freddy - "Appily Ever After" album (2017)
Heim - "Sweet Swing" singel (2016)
Heim - "Gatekeepers" singel (2016)
Heim - "Forbidden Waltz" singel (2016)
Heim - "Shine"  singel (2015)
Heim - "Secret" singel (2015)
Ava - "Baby Jane" singel (2013)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Åse Ava Fredheim på Discogs 
(en) Åse Ava Fredheim på Discogs 
(en) Åse Ava Fredheim på MusicBrainz
Taubanen i Ålefjær

Taubanen i Ålefjær var en taubane som gikk mellom Ålefjær innerst i Ålefjærfjorden og Hunsfos Fabrikker i Vennesla.
Da Hunsfos fabrikker mot slutten av første verdenskrig skulle etablere en ny cellulosefabrikk etter at den gamle var nedbrent i 1985 ble det vurdert å etablere en taubane i Ålefjær. Tidligere hadde man utelukkende fått tømmer fløtet ned eller fraktet med båt opp Otravassdraget. Tømmer ble også fraktet med tog fra Kristiansand opp Sørlandsbanen  fra og med 1896. Den 23. april 1915 gav Departementet for de offentlige arbeider tillatelse og konsesjon for drift på en taubane i 50 år frem til 1965. Banen skulle utelukkende brukes til tømmer og det var høye bøtesatser ved brudd på denne avtalen. En av hovedårsakene til nettopp denne strenge avtalen var at jernbanen og kaia i Kristiansand mente at dem hadde rett på en viss godsmengde til og fra Hunsfos.Banen ble bygd i årene 1916-1917 av det tyske firma Adolf Bleichert & Co som også leverte anlegget for å ta tømmer opp av sjøen og kappe det i passelige lengder. Den totale lengden på taubanen var 5 km, bestod av 52 master i forskjellig høyde avhengig av terrenget. Totalt skulle det kunne sendes 76 vogner i timen som tok hver ca 0,5 kubikkmeter hver. Dette utgjorde en vogn hvert 46. sekund og en avstand mellom vognene på 118 meter. Totalt hadde banen en total nyttelast på ca 25 tonn i timen.
De tyske leverandørene mente det burde holde med 17 mann per skift for å holde banen i gang med kun 9 mann i Ålefjær. Dette lave tallet ble aldri oppnådd i løpet av banens drift og var årsak til en lang diskusjon i oppstartsårene mellom Hunsfos Fabrikker og leverandøren Adolf Bleichert & Co Banen var stort sett i bruk i sommerhalvåret eller så lenge det var isfritt i Ålefjærfjorden og det var ca 24 mann per skift hvorav 12 av disse jobbet på kaia på Ålefjær. Vinterhalvåret var disse sysselsatt med vedlikehold på taubanen. Dette inkluderte kompliserte oppgaver som å bytte eller utbedre bærekabler.
I perioden etter den andre verdenskrig var ferdig ble det etablert flere papirfabrikker i Finland og Sverige, og gullalderen til Norsk papirindustrien nærmet seg slutten. Banen mellom Ålefjær og Hunsfos var både drift og vedlikeholdsmessig dyr ettersom timelønnene steg mye. Det ble derfor begrunnet rundt 1960 at banen etterhvert burde legges ned. Etter at fabrikken i 1962 gikk med sitt første underskudd siden 1937 ble det bestemt at banen skulle legges ned. Banen ble avviklet i 1963 to år før drifts-konsesjonen gikk ut og frakt av tømmer ble flyttet over til lastebiltransport.


== Referanser ==
Fred Berger

Fred Berger (født 10. mai 1981 i New York City i New York) er en amerikansk filmprodusent som ble nominert til Oscar for beste film for filmmusikalen La La Land (2016). Han vant også en Golden Globe for beste musikal eller komedie og en Producers Guild of America Award for beste kinofilm.I tillegg til La La Land har Berger produsert filmene The Autopsy of Jane Doe og Taking Chance.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fred Berger på Internet Movie Database 
(en) Fred Berger hos The Movie Database
Jordan Horowitz

Jordan Horowitz (født 10. april 1980 i New York City i New York) er en amerikansk filmprodusent som ble nominert til Oscar for beste film for filmmusikalen La La Land (2016). Han vant også en Golden Globe for beste musikal eller komedie og en Producers Guild of America Award for beste kinofilm.


== Filmografi som produsent ==
2018: Fast Color
2017: Counterpart
2016: La La Land
2016: Little Boxes
2016: The Master Cleanse
2016: Miss Stevens
2014: The Keeping Room
2013: Are You Here
2013: Grounded
2012: The Garden of Eden
2012: Save the Date
2010: Meet Monica Velour
2010: The Kids Are All Right


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jordan Horowitz på Internet Movie Database 
(da) Jordan Horowitz på Filmdatabasen 
(en) Jordan Horowitz hos The Movie Database