jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Nationalsozialistische Betriebszellenorganisation

Nationalsozialistische Betriebszellenorganisation (Nasjonalsosialistisk bedriftscelleorganisasjon), forkortet NSBO, var en fagforening underlagt NSDAP i Tyskland i mellomkrigstiden. NSBO ble grunnlagt i 1928 etter et forslag av Johannes Engels om å samle flere grupper organiserte arbeidere som også var medlemmer i Berlin-NSDAP.


== Strukur ==

Foreningen var i utgangspunktet organisert i en vertikal, hierarkisk struktur. Det laveste nivået besto av omtrent fem industriarbeidere i en bedrift. De utgjorde en bedriftscelle som var underordnet sin leder. Lederen for hver enkelt bedriftscelle svarte til sin overordnede leder i sin respektive gruppe av bedrifter, som igjen svarte til sin overordnede i sin industrigruppe eller bransje. Selv om den hierarkiske strukturen var ment å danne klare kommandolinjer fra øverste hold og ned til hver enkelt bedriftscele, sto imidlertid celle-lederne forholdsvis fritt til å velge hvordan de skulle aksjonere og rekruttere. 


== Innflytelse ==
Fagforeningen ble stiftet til tross for Adolf Hitlers ambivalente holdning til fagforeninger. Hitler hadde tidligere omtalt fagforeninger som hjelpeorganer for marxismen, men anerkjente også deres funksjon som ivaretakere av arbeideres rettigheter.NSBO ga ut tidsskriftet Signale! fra november 1928. Kun seks forskjellige utgivelser finnes i tyske arkiver i dag. Den siste gjenværende utgivelsen er unummerert og er fra mars 1931.15. januar 1931 ble NSBO erklært en riksdekkende avdeling i NSDAP. I den forbindelse satte daværende regionleder i Berlin-NSDAP, Joseph Goebbels, i gang en massiv markedsføringskampanje for å rekruttere medlemmer til organisasjonen. Med bruk av blant annet slagordet «Hinein in die Betriebe» («inn i bedriftene»), forkortet «Hib», økte medlemstallet i NSBO fra 200 000 ved starten av 1931, til om lag 300 000 medlemmer ved utgangen av året.I 1935 ble NSBO lagt under Tysk arbeidsfront (Deutsche Arbeitsfront), og opphørte dermed å eksistere som en egen organisasjon.


== NSBOs formål ==
Den uttalte hensikten med fagforeningen var å rekruttere arbeidere, og da særlig industriarbeidere, til NSDAP. Det har imidlertid blitt satt spørsmålstegn ved NSBOs egentlige formål. Gunther Mai mener formålet med organisasjonen egentlig ikke var å sikre medlemmenes sosialøkonomiske interesser, men at det snarere var en ren politisk og instrumentell organisasjon for å sanke velgere til NSDAP. NSBO kan forståes som et forsøk på å nå enda flere arbeidervelgere, særlig i områder der KPD og SPD sto sterkt. Meningene om NSBOs formål var delte også i selve organisasjonen.


== Kollektivtransport-streiken i 1932 ==

Selv om NSBO etter 1931 fortsatt var en liten organisasjon sammenliknet med den demokratiske og den kristne fagforeningen, fikk foreningen større innflytelse på enkelte arbeidsplasser etter medlemstilsiget og anerkjennelsen økte. NSBO markerte seg blant annet ved å ta ut 1200 medlemmer som jobbet i Berliner Verkehrs-Aktiengesellschaft (BVG) i kollektivtransport-streiken i Berlin i 1932.


== Se også ==
Tysk arbeidsfront
Kraft durch Freude
Reichsarbeitsdienst


== Referanser ==
Langrenn under Vinter-OL 2018

Langrenn under Vinter-OL 2018 ble arrangert i Alpensia Cross-Country Centre mellom 10. og 25. februar 2018. Det ble konkurrert i tolv øvelser, de samme som under Vinter-OL 2014, men med andre stilarter. Ca. 310 utøvere deltok.


== Statistikk ==


=== Medaljefordeling ===


=== Medaljevinnere ===


==== Menn ====


==== Kvinner ====


== Referanser ==
Knut Johannesson Skaale

Knut J. Skaale, også kalt «Jøra-Knuten» (født Knut Johannesson 20. juli 1843, død 5. januar 1900) var en norsk fartøybygger fra Rosendal i Kvinnherad kommune, Hordaland. Skaale bygde rundt hundre fartøy. Han er mest kjent for å ha konstruert jakta «Gjøa», som Roald Amundsen brukte da han seilte Nordvestpassasjen tidlig på 1900-tallet.


== Biografi ==
Knut J. Skaale ble født på Nes i Rosendal og var sønn av fartøybygger Johannes Jørgensson. Han flyttet senere til Skaala som han la til etternavnet sitt. Kallenavnet «Jøra-Knuten» fikk han fordi han var fra Jørgens-tunet, som var en vanlig navnebruk om personer i Kvinnherad. Skaale begynte som læregutt hos Tørris Skaaluren da han var 16 år gammel, og var noen år i lære. Skaale bygde deretter sin egen verv ved siden av Tørris i dagens Skålevika, der han konstruerte alle fartøyene sine. I tillegg drev han med et større rydningsarbeid på faren sin gård. Skaale gifta seg med Anna Farteinsdotter og de fikk én sønn, Knut K. Skåla.


== «Gjøa» ==
Skaale bygde «Gjøa» etter bestilling fra nordlandsskipper Asbjørn Sexe fra Ullensvang, som trengte en ny jakt. I denne perioden ble Skaale og Sexe også nære venner og holdt kontakten siden. Både kona og faren til Skaale ble med i arbeidet med å bygge skuta; blant annet høvla kona deler av kjølen på henne. Han fant mye av tømmeret ved Bjørgane i Ølve, men masten og rundholtene fikk han hugget på Varaldsøy. Skuta stod klar i 1872 og de døpte henne «Gjøa» etter kona til Sexe. I 1887 ble hun solgt til en selfanger i Nord-Norge og det ble lagt ishud på henne. Roald Amundsen kjøpte deretter skuta i 1901 til bruk som ekspedisjonsskip i Arktis.


== Død ==
Skaale døde av leversykdom 5. januar 1900 og ble jordfestet den 12. januar.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Nerhus, Hans. «Kap. II». I «Gjøa» : vår verdskjente minneskute. Oslo: Forlaget form og farge, 2. oppl., 1981.
Statsarkivet i Bergen, klokkerbok for Kvinnherad prestegjeld nr. A2, Kvinnherad sokn 1873–1900.
Vaage, Erling. «Nyreisingstid 1850–kring 1900». I Kvinnherad band 1, bygdesoga. Rosendal: Kvinnherad bygdeboknemd, 1972.
Vort Land (finansieringsgruppe)

Vort Land var en hemmelig antimarxistisk finansieringsgruppe som ble stiftet i 1923. Gruppen besto av Johan Throne Holst, Karl Rasch, Reidar Gording, Gustav Henriksen, Christian Hansson, Johan H. Andresen, Harald Bjerke, Willhelm Willumsen, Hartvig Johansen, Arthur H. Mathiesen og var ledet av Ole Johannes Storm. Severin Segelcke var gruppens generalsekretær. Vort Land forsøkte å påvirke de borgerlige partiene til å gjennomføre økonomiske innstramminger og dreie partiene i en klarere antikommunistisk retning.


== Samarbeid med Høyre ==
Kort tid etter opprettelsen i 1923 kom Vort Land i kontakt med Høyre. Gruppen hadde på mange områder sammenfallende politiske målsetninger med Høyre. I løpet av valgkampen i 1924 ble Vort Land partiets viktigste inntektskilde. Samme år la Høyre ned sin finanskomité og frem til 1926 var Vort Land partiets hovedinntektskilde. Gruppen forsøkte flere ganger å presse partiet til å gjennomføre større budsjettkutt. I 1926 brøt gruppen med Høyre over en uenighet om Lykkeregjeringens budsjettpost om Flåmsbanen.


== Samarbeid med Frisinnede Venstre ==
Vort Land knyttet også kontakt med Frisinnede Venstre i 1924. Etter et langvarig og tett samarbeid med Høyre hadde Frisinnede Venstre fra 1922 gått inn for en mer uavhengig linje. Den økonomiske støtten fra Vort Land skulle i stor grad brukes til dette prosjektet. Kort tid etter at kontakten med finansieringsgruppen var knyttet ansatte Frisinnede Venstre ansettelse av fast lønnet generalsekretær og flyttet partilokalene til Karl Johansgate. Samarbeidet med finansieringsgruppen ble brutt i 1926. Bruddet med finansieringsgruppen kan ha ført til at den politiske aktiviteten i Frisinnede Venstre gikk betydelig ned.


== Samarbeid med Bondepartiet ==
I 1925 innledet Vort Land et samarbeid med Bondepartiet og moderorganisasjonen Norges Bondelag. Pengestøtten fra Vort Land gikk hovedsakelig til partiaviser. Finansieringsgruppen kan også ha bidratt til at Bondepartiet støttet den rådende paripolitikken i perioden og Bondepartiets tydelige antikommunistisk profil på 1920-tallet. Vort Lands stadige krav om økonomisk innstrammingspolitikk skulle likevel vise seg å bli for stort og i 1928 brøt gruppen kontakten med Bondepartiet.


== Vort Lands oppløsning ==
Det er uklart når gruppen ble oppløst. Den begynte sannsynligvis å forvitre i 1926 etter bruddet med Høyre. Da Johan H. Andresen gikk inn i Høyres rekonstruerte finanskomité i 1927 markerte det en ytterligere forvitring. Ole Johannes Storm gikk inn i Nasjonal Samlings finanskomité i 1933 og døde i 1934. Man kan derfor anta at gruppen ble formelt oppløst en gang mellom 1928 og 1933.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Carstens, Svein. Fra kjøpmannsdisk til kongens bord: statsminister Ivar Lykke 1872-1949. Trondheim: Ivar K. Lykke. 1992.
Danielsen, Rolf. Høyres Historie 2: Borgerlig oppdemmingspolitikk 1918-1940. Oslo: Cappelen. 1984.
Ohman Nielsen, May-Brith. Senterpartiets Historie 1 1920-1959 - Bondekamp om markedsmakt. Oslo: Det Norske Samlaget. 2001.
Rudeng, Erik. Sjokoladekongen: Johan Throne Holst – en biografi. Oslo: Universitetsforlaget. 1989.
Bernal Diaz del Castillo

Bernal Diaz del Castillo (født en gang mellom 1492 og 1498, død 1584) var en erobrer under den spanske erobringen av Amerika. 


== Tidlig liv ==
Bernal Diaz del Castillo ble født i Medina del Campo i Spania antageligvis mellom 1492 og 1498. Han ble født inn i en fattig familie, og hadde dermed lite utdannelse. Han kunne derimot lese og skrive, noe som tyder på at han hadde blitt utdannet noe. 


== Ekspedisjon til "Den nye verden" og forsvarer av conquistadorene ==
Diaz reiste over til Amerika i 1514 i håp om få ta del i erobringen av Tierra Firme, dagens Panama. Denne ekspedisjonen var ikke spesielt vellykket for Diaz, og det var heller ikke ekspedisjonen til Yucatán, i dagens Mexico, som han deltok i 1517. 
Diaz er mest kjent for å vært delaktig i erobringen av Mexico under kaptein Hernán Cortés, og dermed for å ha vært med på å styrte Aztekerriket. 
Videre er han kjent for å ha forsvart koloniseringsprosessen av Mexico, som i hans samtid ble sterkt kritisert særlig av Bartolomé de las Casas´ verk En kort framstilling av ødeleggelsen av (Vest) India. Et annet verk som også inspirerte Diaz til å forsvare hendelsene han hadde vært med på, var biografien til Cortés som var blitt skrevet av en annen av de spanske erobrerne som var delaktig under erobringen av Mexico, Francisco Lopéz de Gómara. Diaz var svært uenig i Gómaras fremstilling av hendelsene, noe som inspirerte ham til å skrive Historia verdarera de la conquista de la Nueva España, eller Den ekte historien om erobringen av Nye Spania. Dette verket var ferdigstilt i 1568, men ble ikke publisert før i 1632. Hendelsene verket beskrev fant sted mellom 1519 og 1521. Verket ble derimot ikke påbegynt før på 1550-tallet, da Diaz var over 70 år gammel. 
Dette verket fremstilte de spanske erobrerne mer som helter enn som brutale og nådeløse slik de ble fremstilt av mange andre som beskrev den tidlige spanske koloniseringen. Verket regnes som en av hovedkildene til erobringen av Mexico, ettersom det gir en kronologisk oversikt over hendelsene som fant sted under erobringsprosessen. 


== Guvernør av Guatemala ==
Diaz returnerte til Spania to ganger etter å ha reist til Amerika, men levde ut sine dager i Guatemala som guvernør av byen Santiago de los Caballeros. Han døde 2. eller 3. januar 1584 i Guatemala. Manuskriptet til Historia verdadera de la conquista de la Nueva España ble sendt til Spania etter Diaz´ død, og videre publisert i 1632 etter å bli redigert nok til å være godkjent av den spanske sensuren. 


== Kilder ==
Diaz Bernal, The conquest of New Spain, oversatt av J. M. Cohen, Penguin Books, London, 1963.
Diaz Bernal, Historia verdarera de la conquista de la Nueva España, Plaza Editorial Inc., USA, 2011.  


== Referanser ==
Svanhild Rolfsen

Svanhild Rolfsen (født 29. oktober 1946 i Kopervik på Karmøy) er kjent for å være den første kvinnen som ble fast ansatt på norsk sokkel, hvor hun arbeidet som sykepleier.


== Friggfeltet ==
Sammen med Marit Høiland reiste Rolfsen ut til Friggfeltet den 2. august 1977. På dette tidspunktet hadde hun arbeidet som sykepleier i ti år på fastlandet. Både Svanhild Rolfsen og Marit Høiland var begge ansatt i Elf Norge A/S.


== Arbeidsoppgaver ==
Typiske arbeidsoppgaver i Rolfsens hverdag bestod av å rense sår og kutt, plukke brent metall fra øyne, samt spjelke brukne armer. I tillegg til å håndtere somatiske plager ute på plattformen, var psykiske plager en stor del av arbeidsdagen. Etter en periode som sykepleier i fast offshore rotasjon, ble Svanhild Rolfsen i 1984 supervisor med dager på land i tillegg til offshore rotasjon. Med stillingsendringen begynte hun i tillegg å arbeide med helsekampanjer. Asbestinformasjon og registrering, prostata-, aktivitets- og audiokampanjer var bare et lite utvalg av kampanjene hun jobbet med. Disse skulle bidra til å øke kunnskapen til de ansatte, for å verne om deres helse og levesett i de krevende arbeidsforholdene.


== Redningsaksjon i Nordsjøen ==
Den 7. mai 1981 fikk radiorommet på Frigg inn en hastemelding. Det var en mann som hadde fått deler av beinet sitt revet av, og befant seg i en fiskebåt ca. 25 minutter unna med helikopter. Værforholdene denne dagen var tøffe, noe som gjorde redningsaksjonen svært utfordrende. Helikopteret som ble brukt til persontransport mellom plattformene på Friggfeltet, ble rekvirert til å hente ut mannen. Svanhild Rolfsen, som hadde sin første arbeidsdag i turnusperioden, ble med på redningsoppdraget. Bølgene var 15-17 meter høye, og vinden hadde en styrke på 45 knop. Rolfsen ble sendt ned for å hente mannen, men bølgene og vinden tvang henne ned i vannet fire-fem ganger før hun kom seg opp i båten. Hun fikk spent mannen fast på en båre, og heist ham opp i helikopteret. Mannen overlevde skadene og ble sendt direkte til Haukeland. Saken vakte stor oppmerksomhet i mediene, og Rolfsen ble tildelt et fat av sikkerhetsdirektøren som takk. 
På bakgrunn av sin heltemodige innsats den 7. mai 1981, vant Svanhild Rolfsen årets navn i VG samme år. I tillegg mottok hun Carnieges Heltefonds medalje i gull, den høyeste av fondets utmerkelser. Dette fordi det var særlige vanskelige forhold under aksjonen, og det var en overhengende fare for hennes liv. 


== Referanser ==
Albert J. Jongman

Albert J. Jongman ble rekruttert inn i den nederlandske etterretningstjenesten (MIVD) etter 09/11-2001 og jobbet her som senioranalyst i terrorismeavdelingen. Her fokuserte han på terrorismens utvikling og trusselvurderinger. Albert J. Jongham startet med å studere vestlig sosiologi på universitetet i Groningen og universitetet i Stockholm. Her spesialiserte han seg på å undersøke væpnede konflikter og politisk vold. Han vitenskapelige karriere begynte  på universitetet i Groningen og i 1987 byttet han til senter for forskning på sosiale  motsetninger (COMT) ved universitetet i Leiden. I 1998 skrev han sammen med Alex P. Schmid standardverket "Political Terrorism: A new guide Actors, Authors, Concepts, Data Bases, Theories and Literature". I løpet av 1990åra produserte han "World Conflict and Human Rights Map" og var redaktør for "Contemporary Genocides, causes, consequences" (1996), han har også bidratt til "Routledge Handbook of Terrorism Research" (Routledge, 2011). I 2012 meldte Albert J. Jongham sin avgang fra Forsvarsdepartementet og startet i stede med rådgivnings arbeids og månedlige trusselsanalyser for CBRNE.Det nederlandske Forsvarsdepartementet har finansiert flere av Albert J. Jongmans forskningsprosjekter, blant annet hans overvåkning og datainnsamling på områdene væpnet konflikt og menneskerettighetsbrudd. Dette har resultert i den årlige oppdaterte rapporten "PIOOM - World conflict and human rights Map" siden 1997.Albert J. Jongman er i samarbeid med Alex Peter Schimd mest kjent for sin akademiske definisjon av hva terrorisme er: 
" En fryktinngytende metode for gjentatt voldelig aksjon, utøvd av (semi-)klandestine individer, grupper eller statsagenter, av idiosynkratiske, kriminelle eller politiske årsaker der – i motsetning til mord – de direkte målene for volden ikke er de endelige målene. De umiddelbare menneskelige voldsofrene velges enten tilfeldig (mulige mål) eller selektivt (representanter eller symbolske mål) i en populasjon av mål og fungerer som medium for budskapet. Trusler og voldelig kommunikasjon mellom terrorister eller terroristorganisasjoner, (mulige) ofre og mål brukes for å manipulere de endelige målene (publikum), ved å gjøre dem til et mål for terror, et mål for krav eller et mål for oppmerksomhet, avhengig av om hovedhensikten er skremsel, tvang eller propaganda."


== Utdanning; ==
Albert J. Jongham gikk ut med mastergrad i Sosiologi ved Universitetet i Groningen i 1981, hvor han også jobbet fram til 1987, han har også studert ved Universitetet i Stockholm.


== Utvalgte verk ==
Albert J. Jongman har i samarbeid med Alex P. Schmid skrevet bøkene "Political Terrorism: A New Guide To Actors, Authors, Concepts, Data Bases, Theories, And Literature" utgitt 28. februar 2005, og Monitoring Human Rights Violations (Series on State Violence, State Terrorism, & Human Rights) utgitt 30. oktober 2004.


== Referanser ==
Carl B. Squier

Carl Brown Squier (født 17. april 1893 i Decatur i Michigan, død 5. november 1967) var en flypioner fra første verdenskrig og visepresident i Lockheed Corporation. Han solgte Charles Lindbergh et Sirius fly i 1931. Han var den 13. lisensierte pilot i USA.


== Biografi ==
Mandag 16. mai 1938 kl. 14:07 var en gruppe ansatte og familiemedlemmer i Northwest Airlines og Lockheed Corporation passasjerer i en ny Lockheed L-14 Super Electra. Flyet tok av fra Burbank flyplass med planlagt destinasjon Las Vegas, der flyet formelt skulle overleveres til Northwest Airlines, for så å bli fløyet til St. Paul i Minnesota der flyselskapets hovedkontor lå. Flyet fløy i tåke over Mint Canyon da det styrtet i 3,300 fots høyde i Sierra Pelona Mountains, 27 minutter etter å ha tatt av fra Burbank. Alle sju passasjerer om bord, inkludert en tre år gammel gutt og en nyfødt jente, ble drept momentant. Blant ofrene var Fredrik Whittemore, 42, som var co-pilot og visepresident i Northwest Airlines, og Lenna Squier (34), Squiers kone. Squier selv var i Chicago da hans kone ble drept.
Squier døde av kreft Los Angeles 5. november 1967. Han ble gravlagt i Portal of the Folded Wings Shrine to Aviation i Valhalla Memorial Park Cemetery i Burbank, California.


== Minner ==
Squier ble innlemmet i Michigan Aviation Hall of Fame 2. oktober 2004.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Carl B. Squier hos Find a Grave
NOU 1996: 13, Barnefamilieutvalget

NOU 1996:13  «Offentlige overføringer til barnefamiliene» er en norsk offentlig utredning (NOU) fra et utvalgt som ble oppnevnt ved kongelig resolusjon 23. juni 1995 og som avga sin innstilling til Barne- og likestillingsdepartementet 17. juni 1996. Det ble ledet av Svein Longva og ble referert til som «Barnefamilieutvalget».
Medlemmene av utvalget var, i tillegg til Longva: Agnes Andenæs, John G. Bernander, Hilde Bojer, Tor Arne Gangsø, Arvid Hallén, Margaret Eide Hillesand, Svein Konstali, Brit Prytz Lyngner, Svein Sandvik, Gerd-Liv Valla, Einar Bye, Jan Lyngstad og Erling Moe.


== Se også ==
NOU 2017: 6, Barnefamilieutvalget


== Referanser ==
Valhalla Memorial Park Cemetery

Valhalla Memorial Park Cemetery er en kirkegård ved Victory Boulevard i North Hollywood, California, oppkalt etter Odins palass, stedet for norrøne falne helter.
Kirkegården har en egen avdeling kalt Portal of the Folded Wings Shrine to Aviation som er det siste hvilested for en rekke flypionérer — barnstormere, våghalser og andre luftfartspionerer. Det har et minnesmerke over Amelia Earhart og andre til ære for deres prestasjoner.
Gravplassen har en inngangsportal med fargerike kvinnefigurer som strekker armene opp mot himmelen.


== Grunnleggelsen ==
Valhalla ble grunnlagt i 1923 av to lokale finansmenn, John R. Osborne og C. C. Fitzpatrick. Inngangsportalen ble tegnet av arkitekt Kenneth McDonald Jr., og utført av skulptøren Federico A. Giorgi for 140 000 dollar. Giorgi hadde tidligere bygget ti meter høye elefantstatuer og løver til den episke filmen Intolerance i 1917.
Rotunden ble innviet 1. mars 1925 med en konsert av den engelske alten Maude Elliott. Tilhørerne satt på tepper rundt på gressplenen mellom de tre bassengene og flate markører av framtidige graver. Stedet ble en turistattraksjon, og ble brukt til flere konserter, som også ble kringkastet over radiostasjonen KELW, eiet av Earl L. White. Bare fem måneder etter innvielsen ble Osborne og Fitzpatrick arrestert og dømt for svindel. De hadde solgt de samme gravplassene opptil 16 ganger — med en gevinst på 3 til 4 millioner dollar ifølge Los Angeles Times. De ble bøtelagt med 12 000 dollar hver og dømt til ti års fengsel, men sonet mindre enn tre år av dommen.


== Statlig kontroll ==

Etter rettssaken ble kirkegården tatt over av staten California. I 1950 kjøpte brødrene Pierce det 250 mål store området. I løpet av to år hadde de stengt rotunden for biltrafikk og flyttet inngangen fra Valhalla Drive i Burbank til Victoria and Cahuenga Boulevard i North Hollywood. Ved den nye inngangen anla de et toetasjes kontorbygg og et likhus.
17. desember 1953 — på 50-årsdagen for Orville og Wilbur Wright's andre 12 meter lange flukt med Wright Flyer ved Kitty Hawk (Nord-Carolina) — ble rotunden innviet som Portal of The Folded Wings for deres innsats for luftfarten. Under seremonien ble de kremerte restene av Walter Richard Brookins gravlagt der. Brookins var den første som fløy en strekning på ti kilometer. Han var Brødren Wrights' første sivile elev.
Da skulptøren Giorgi døde i 1963 ble han gravlagt rett utenfor rotunden, i nærheten av sitt mesterverk.


== Jordskjelv ==
Den kubeformede bygningen ble sterkt skadet av jordskjelv i 1994, men ble restaurert og gjeninnviet i 1996. To år senere ble det innført i National Register of Historic Places.


== Berømte gravlagte ==
Bert Acosta, flypionér
Walter Richard Brookins, flypionér
Cliff Edwards, skuespiller og sanger
Lita Grey, skuespiller og Charlie Chaplins andre kone
Oliver Hardy, skuespiller
Bert Kinner, flyger
John Moisant, flypionér
Mae Murray, skuespiller
Amelia Earhart, første kvinnelige flyver som krysset Atlanterhavet har en minnesten på stedet


== Referanser ==
Ivan Jefremov

Se også Ivan Jefremov (vektløfter)Ivan Antonovitsj Jefremov (russisk: Ива́н Анто́нович Ефре́мов; født 9. apriljul./ 22. april 1908greg., død 5. oktober 1972) var en sovjetisk paleontolog og forfatter. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ivan Yefremov – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ivan Jefremov på Internet Movie Database 
(en) Ivan Jefremov hos The Movie Database
Hesten (Rauma)

Hesten er en fjellrygg i Fjord og Rauma kommune i Møre og Romsdal. Den ligger mellom Berdalen i nordøst og Gjølbotnen i sørvest, og strekker seg rundt tre kilometer sørøstover mot Berilldalen. Hovedtoppen ligger i nord og har en høyde på 1 610 meter over havet. På fjellryggen mot sørøst ligger imidlertid flere andre toppunkter, hvorav to er høyere enn hovedtoppen. Høyest av disse er Hesten S5, som ligger lengst i sørøst, med 1 650 moh. Den sørøstre delen av Hesten er en del av grensen mellom Rauma og Norddal kommune.


== Se også ==
Liste over Norges høyeste fjell


== Fotnoter ==


== Referanser ==