jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Phil Medley

Philip «Phil» Medley (født 9. april 1916, død 3. oktober 1997) var en amerikansk låtskriver. Han er mest kjent for å ha vært medkomponist med Bert Russell på sangen Twist and Shout, som ble kjent med The Isley Brothers og The Beatles. Medley skrev også et par sanger, på egen hånd eller med Russell, for Gene Pitney.


== Referanser ==


== Kilder ==
Phil Medley - Second Hand Songs
Songs written by Phil Medley - Musicvf


== Eksterne lenker ==
(en) Phil Medley hos Internet Broadway Database 
(en) Phil Medley på Discogs 
(en) Phil Medley på MusicBrainz 
(en) Phil Medley på AllMusic
Blåveisbakken (Oslo)

Blåveisbakken var en blindvei i Voksenlia i bydel Vestre Aker i Oslo. Den gikk nordvestover fra Jerpefaret til en snuplass.
Navnet ble vedtatt i 1927, men er nå faset ut, og veien er å betrakte som en forgrening av Jerpefaret. Bebyggelsen langs veien har adresse Jerpefaret.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Blåveisbakken». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 90. ISBN 978-82-573-1760-7.
Babcock International

Babcock International Group plc er et multinasjonalt konsern med hovedkontor i London. Selskapet leverer infrastruktur- og ingeniørtjenester til forsvarssektoren og sikkerhetskritiske bransjer, og inngår i aksjeindeksen FTSE 100.
Konsernet driver luftambulanse i Storbritannia, Australia, Italia, Spania, Frankrike, Portugal, Tyskland, Sverige, Finland og Norge, i de nordiske land gjennom Babcock Scandinavian AirAmbulance, og i Storbritannia gjennom Babcock Mission Critical Services Onshore.
Selskapet har 26 000 ansatte (2015).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Babcock International – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Freddie Gorman

Freddie Gorman (født Frederick Cortez Gorman, 11. april 1939 i Detroit, død 13. juni 2006 var en amerikansk musiker, låtskriver og plateprodusent, mest kjent for sin tid som sanger og komponist for Motown Records sent på 1960- og tidlig på 1970-tall.
Etter å ha startet i The Originals for Motown, ble Gorman raskt komponist i de formative årene, blant annet med sangen «Please Mr. Postman», om ble Motowns første nummer 1-hit, og den andre i historien (etter «The Twist») som ble nummer 1 to forskjellige ganger i USA.
Gorman, som var en god venn av Brian Holland fra ung alder, dannet en gruppe som varte i kort tid med ham og Sonny Sanders. Bandet, the Fideletones, hadde kort varighet, men fikk Gorman interessert i musikk. Gorman fortsatte som postmann, og møtte Berry Gordy på ruten sin. Gordy ansatte først Holland, men da Georgia Dobbins fra The Marvelettes foreslo at sangen skulle hete «Please Mr. Postman», ble også Gorman inkludert. Dette startet en ny karriere for Gorman, som produserte flere sanger for Motown sammen med Holland og et tredje medlem, Lamont Dozier. Etter hvert ble Gorman erstattet av Hollands storebror Edward, og fortsatte som postmann. Etter hvert ble han med i Golden World Records som komponist. Plateselskapet var rivaler av Motown, og de fikk flere Gorman-hits. Etter at Gordy kjlpte opp Golden World Records, ble Gorman tatt tilbake, og i 1966 ble han med i The Originals. Bandet ble backingband for mange stjerner, og var med på mange gits, blant annet med Marvin Gaye som sanger.
Gorman og The Originals gjorde det stort på tidlig 1970-tall, og i 1976 hadde de en stor discohit. Deretter gikk det ned igjen, og gjennom åttitallet jobbet de med mindre plateselskap.


== Referanser ==


== Kilder ==
Freddie Gorman - allmusic.com
Freddie Gorman (1939 - 2006) - spectropop.com
Wait a Minute, Mr. Postman—Aren't You Freddie Gorman, Who Co-Wrote Please Mr. Postman? - People, 7. mars 1988


== Eksterne lenker ==
(en) Freddie Gorman på Internet Movie Database 
(en) Freddie Gorman hos Internet Broadway Database 
(en) Freddie Gorman på Discogs 
(en) Freddie Gorman på MusicBrainz 
(en) Freddie Gorman på Genius — sangtekster
Skiensgata (Oslo)

Skiensgata var en gate på Sagene (bydel Sagene) i Oslo. Den gikk fra Arendalsgata til Mogata, parallelt med og imellom Kristiansands gate og Drøbakgata.
I 1879, året etter byutvidelsen, fikk gaten navnet Mossegata  (eller  Mossegaden). Dette ble så endret til Skiensgata i 1941.
Gaten forsvant i løpet av 1970-årene med utbyggingen av det store kvartalet mellom de tidligere nevnte gatene.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Skiensgata». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 509. ISBN 978-82-573-1760-7.
Samfunnsgata (Oslo)

Samfunnsgata (oppr. Samfundsgaten) var en gate på Enerhaugen i Oslo. Den gikk fra Sørligata til Smedgata.
Gaten fikk sitt navn i 1879, året etter byutvidelsen. Det henspiller på Enerhaugens Arbeidersamfund, som lå i Smedgata 38. Gaten ble gradvis forkortet pga. bebyggelse i østenden mot Smedgata, og etter oppførelsen av Villa Enerhaugen (Smedgata 30) i 1927 fremstod den som en blindgate østover fra Sørligata med omtrent halve den opprinnelige lengden.Gateløpet forsvant ved saneringen av Enerhaugen i begynnelsen av 1960-årene.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Samfundsgata». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 486. ISBN 978-82-573-1760-7.
Gåsegangen (Oslo)

Gåsegangen (vanligvis skrevet Gaasegangen) var et smug i Christiania på 1700-tallet. Det ble også kalt Postgaden. Det gikk østover fra  Stortorvet og kunne sammen med Nellikstredet, som det gikk i vinkel med, brukes som passasje til Storgata. I dag går Torggata gjennom det samme gateløpet.


== Litteratur ==
Alf Collett (1909). Gamle Christiania-billeder (2. utg.). Kristiania: Cappelen. s. 30. 
Gådegangen i Oslo byleksikon
Nellikstredet (Oslo)

Nellikstredet, eller Nellik(e)stræde, var et smug i Christiania på 1700-tallet. Det gikk mellom Storgata og Gåsegangen, nær førstnevntes vestende. Stredet kunne brukes som passasje mellom Storgata og Stortorvet.
Stredet ble bortregulert i 1779.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Gådegangen i Oslo byleksikon
Mondovì

Mondovì er en italiensk kommune i provinsen Cuneo i Piemonte, med ca. 22 600 innbyggere.
Kommunen var fødested for den italienske statsminister Giovanni Giolitti.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Mondovì – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mondovì – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Sledemeien (Oslo)

Sledemeien er en vei på Veitvet i bydel Bjerke i Oslo. Den går parallelt med Østre Aker vei på sørsiden og har adkomst fra denne.
Navnet ble vedtatt i 1975 og henspiller på veiens form. Ingen hus har adresse Sledemeien.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Sledemeien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 516. ISBN 978-82-573-1760-7.
Tokerudveien (Oslo)

Tokerudveien var en vei på Stovner i Oslo. Den gikk fra Øvre Fossum gård til Gamle Trondhjemsvei, forbi Tokerud-gårdene, Fagerhaug og plassen Vestli.
Veien antas å stamme fra middelalderen og var opprinnelig gårdsvei. Navnet ble ifølge Oslo byleksikon offisielt vedtatt i 1956. Det kommer av Tokerudgårdene.
Veien gikk etterhvert i oppløsning ved utbyggingen av området, og navnet skal ha vært ute av bruk siden 1968. Nåværende Haavard Martinsens vei og Ellen Gleditsch' vei følger deler av det gamle veiløpet.
Fra 2001 brukes navnet i stedet om en gangvei fra Øvre Fossum gård via krysset mellom 
Tokerudberget og Ellen Gleditsch' vei og til Tokerudbekken.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Tokerudveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 568. ISBN 978-82-573-1760-7.
Vardalsgata (Oslo)

Vardalsgata var en gate på Tøyen i Oslo. Den utgjorde øvre del av Sørligata — i vinkel på hoveddraget, på oversiden av og parallelt med Hagegata.I dag følger den nordligste av gangveiene gjennom Tøyensenteret (mot inngangen til T-banestasjonen) omtrent samme løp som Vardalsgata i sin tid fulgte, og øvre del av Sørligata samt nedre del av Økernveien har også endret løp noe.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Vardalsgata». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 609. ISBN 978-82-573-1760-7.
Erlend Segberg

Erlend Segberg (født 12. april 1997) er en norsk fotballspiller som spiller for Aalesund.Segberg har også spilt landslagsfotball for aldersbestemte lag for Norge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Erlend Segberg – Transfermarkt 
(en) Erlend Segberg – Soccerway 
(no) Erlend Segberg – Norges Fotballforbund 
(en) Erlend Segberg – FBref 
«Erlend Segberg» Arkivert 29. juni 2020 hos Wayback Machine., profil på IK Starts hjemmeside
«Erlend Segberg», profil på altomfotball.no
Markus Jørgensen Håbestad

Markus Jørgensen Håbestad (født 15. mars 1999) er en norsk fotballspiller som spiller for Arendal Fotball.Han har også spilt landslagsfotball for aldersbestemte lag for Norge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Markus Håbestad – Transfermarkt 
(en) Markus Håbestad – Soccerway 
(no) Markus Håbestad – Norges Fotballforbund 
«Markus Jørgensen Håbestad» Arkivert 17. oktober 2020 hos Wayback Machine., profil på Arendal Fotballs hjemmeside
«Markus Jørgensen Håbestad», profil på altomfotball.no
Tidslinje for holocaust i Norge

Tidslinje for holocaust i Norge i forbindelse med andre verdenskrig, inkludert bakgrunn (hendelser i det nasjonalsosialistiske Tyskland og det okkuperte Polen) og etterspill.


== Litteratur ==
Abrahamsen, Samuel. Norway's Response to the Holocaust: A Historical Perspective. Holocaust Library (1991). ISBN 0-89604-117-4.
Bruland, Bjarte (2008). Det norske Holocaust. HL-senteret. ISBN 9788299750394. 
Harper, Christopher (2015). «Hva var kjent om jødeutryddelsene før Donau-deportasjonen?». Samtiden (1): 06–121. 
Mendelsohn, Oskar (1987). Jødenes historie i Norge gjennom 300 år. Oslo: Universitetsforl. ISBN 8200025241. 
Søbye, Espen (1998). «Jødeforfølgelsene under andre verdenskrig: Et mørkt kapittel statistikkens historie?». Samfunnsspeilet (nr 4): 2–17. 
Våre falne:
Våre falne (bind 1). Oslo: Grøndahl. 1949. 
Våre falne (bind 3). Oslo: Grøndahl. 1950. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Holocaust i Norge», fra Store norske leksikon
«Deportasjonen av de norske jødene», fra nettstedet norgeshistorie.no
Brian Holland

Brian Holland (født 15. februar 1941) er en amerikansk låtskriver og plateprodusent, mest kjent som en tredjedel av Holland-Dozier-Holland, en låtskriver- og produsentgruppe som var ansvarlig for mye av Motown-lyden. Trioen skrev mange hitsanger for Martha & the Vandellas, The Supremes, The Four Tops og The Isley Brothers. Holland fungerte med Dozier som musikalsk arrangør og produsent. Han har skrevet eller vært med på 145 hits i USA og 78 i Storbritannia.Holand, som opprinnelig kom fra Detroit var tidlig venn av Freddie Gorman, og de to sang sammen i et kortlivet band som het The Fidalatones, og senere jobbet de to sammen som komponistpar og så med Dozier som en trio helt til Holland erstattet Gorman med sin eldre bror, Edward Holland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Brian Holland på Internet Movie Database 
(en) Brian Holland hos The Movie Database 
(en) Brian Holland hos Internet Broadway Database 
(en) Brian Holland på Discogs 
(en) Brian Holland på MusicBrainz 
(en) Brian Holland på AllMusic 
(en) History of Rock
Roy Lee Johnson

Roy Lee Johnson (født 31. desember 1938) er en amerikansk gitarist, sanger og låtskriver. Han er mest kjent for sin sang Mr. Moonlight fra 1962, som er covret av mange band, inkludert The Beatles to år senere.
Johnson startet sin musikkarriere i bandet The Brassett's (stavemåten varierer), der han skrev sangen «Nobody Does Something for Nothing», som bandet spilte inn. Da de andre medlemmene dro til the Ohio Untouchables, dro Johnson tilbake til Atlanta og samarbeidet med Red Piano, som også ble kjent som Dr. Feelgood. Under ham skrev Johnson «Mr. Moonlight» som ble spilt inn av Dr. Feelgood and the Interns. Lee Johnson dro fra dem i 1963, og prøvde seg på OKeh og Stax uten større suksess.
Etter at sangen ble covret av The Beatles, fikk Johnson muligheten til å prøve seg med nytt band, og ga ut noen plater og skrev med Otis Redding. Lee Johnson fortsatte å gi ut sanger med dette og senere band, som Roy Lee Johnson and  the Villagers på 1970-tallet, og solo fram til 2003, da  han ga ut albumet When a Guitar Plays the Blues.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Roy Lee Johnson på Discogs 
(en) Roy Lee Johnson på MusicBrainz 
(en) Roy Lee Johnson på AllMusic
Janis Maria Wilson

Janis Maria Wilson (født 22. mars 1985) er norsk modell, skuespiller og art director med kroatisk bakgrunn.


== Bakgrunn og utdannelse ==
Janis Marias opprinnelse er fra Kroatia og Italia, men hun vokste opp i Oppland. Hun gikk på videregående skole i Lillehammer og studerte tegn, form og farge, med matematikk som ekstra fag, for å oppnå studiekompetanse. Etter å ha oppnådd studiekompetanse i 2005, flyttet hun til Oslo. 
Hun er utdannet fra Handelshøyskolen BI med en bachelor grad i markedsføring og økonomi.


== Karriere ==
I sin studietid, startet hun å jobbe som modell og skuespiller. I 2006 var hun finalist i TV3 sin serie Shopaholic. Samme år var hun finalist i Frøken Norge.
Hun har vært å se i norske musikkvideoer .
I 2007 opprettet hun sin hjemmeside og via den søkte hun etter investor og sponsor avtaler, og er idag sponset av Nike, Inc.I 2012 var hun på NRK sin TV skjerm i rollen som Miss Gudbrandsdalen i den norsk-amerikanske TV-serien Lilyhammer der hun spilte mot Steven Van Zandt Samme år, var Janis i DNB sin reklame.
Janis Maria har jobbet ved flere anledninger med fotografen Jeremy Deputat. 
Hun har vært avbildet i flere norske magasiner som FHM, Se og Hør og flere ganger på forsiden av Vi Menn,, og utenlandske magasiner som Beauty Style og Lowrider Magazine.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) Janis Maria Wilson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
YouTube Video, DNB reklame
Dej Loaf

Deja Trimble (født 8. april 1991), bedre kjent under artistnavnet Dej Loaf (stilisert som DeJ Loaf) er ei amerikansk rapper og sangerinne fra Detroit, Michigan. 


== Karriere ==
Loaf begynte sin musikalske karriere i 2011. I 2012 ble det første albumet hennes utgitt med tittelen Just Do It. I 2014 var hennes andre album klart og het Sell Sole. Loafs singel Try Me landet på 45.-plass på Billboard Hot 100, etter at rapperen Aubrey Drake Graham publiserte teksten av låten hennes på sin Instagram konto. Sangen Try Me solgte Gull i Salgstrofeer i musikkbransjen, i USA. I 2014 var hun en del av sangen Detroit vs Everybody, som ble gitt ut på Eminems plate Shady XV. DeJ Loaf har jobbet sammen med Jeremy Deputat ved flere anledninger. I 2015 var DeJ Loaf å se på forsiden av magasinet XXL Magazine.


== Bakgrunn og utdannelse ==
Deja Trimble ble født 8. april i Detroit og vokste opp på østsiden av byen. Som liten, viste hun stor interesse for musikk, og sammen med sine foreldre og sin bestemor hørte hun på variert musikk. Alt fra 2 Pac til Rakim til Miles Davis. Hennes far ble drept da hun var 4 år gammel. DeJ Loaf beskriver seg selv som en snill jente og flink student. i 2009 fullførte hun videregående skole og hennes neste steg var å begynne på universitetet Saginaw Valley State University, der hun studerte til å bli sykepleier. Etter å ha fullført skolen, bestemte hun seg for å heller satse på sin musikalske karrière.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) DeJ Loaf – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Dej Loaf på Apple Music 
(en) Dej Loaf på Discogs 
(en) Dej Loaf på MusicBrainz 
(en) Dej Loaf på SoundCloud 
(en) Dej Loaf på Spotify 
(en) Dej Loaf på Songkick 
(en) Dej Loaf på Last.fm 
(en) Dej Loaf på AllMusic 
Dej Loaf på Twitter 
Dej Loaf på Facebook 
Dej Loaf på Instagram 
Dej Loaf på YouTube 
Dej Loaf på YouTube
Hermann Gran

Hermann Gran (født 22. februar 1944) er en norsk TV-produsent og regissør tilknyttet NRK. Han er film- og TV-utdannet i London (LSFT/LFS) og Glasgow.


== Produsent ==
Han begynte sin karriere som producer for «Idebanken» med Erik Bye. Senere samarbeidet han med Knut Bjørnsen i underholdningsserien Avspark, og produserte flere underholdningsprogram før han ble ansatt i NRKs barne- og ungdomsavdeling. Gjennom mer enn 45 år hadde han delansvar for mange hundre barne-TV-produksjoner, blant annet Tre-fire-fem (serien som introduserte figuren Labbetuss), Portveien 2, Blikkbåx med figurene «Bitten» og «Reidar» og Sesam Stasjon. Han var også delansvarlig for utviklingen og oppfølging av produktutvikling til Sesam Stasjon-serien.Han var med på å starte NRKs TV-program Etter skoletid, som produsent og prosjektleder.I 1972 produserte han den første serien med informasjon om innholdet i «fjellvettreglene». I disse første programmene ble melodien Daydream benyttet som kjenningsmelodi, og denne kjenningsmelodien har blitt gjenbrukt i NRKs senere produksjoner med fjellvettreglene.Han samarbeidet også med Thorbjørn Egner på en rekke TV-produksjoner. Han laget også en rekke programmer i fjernsynsserien Newton.De senere år har han produsert en rekke direktesendte program og serier som Historiske perler og Edel Årgang, begge med Torkjell Berulfsen som programleder.Til sammen har Hermann Gran produsert nærmere 900 titler i alle genre, både drama, dokumentar, underholdning, opplysningsprogram og ikke minst barne- og ungdomsprogram. Produsert på film, studio/OB og som direktsendinger for NRK gjennom 47 år.


== Regi ==
Hermann Gran begynte sin regi-karriere som produsent for Erik Bye i NRKs programpost Idebanken. Han arbeidet deretter som produsent i samarbeid med Knut Bjørnsen, Børt-Erik Thoresen og en rekke andre fjernsynsprofiler på 1970-tallet.
Han fortsatte deretter i Barne-og Ungdomsavdelingen i NRK, og hadde i samarbeid med Bo Wærenskjold regien på barne-TV-serien Stian med sekken, som første gang ble sendt på NRK i 1974. I 1979 hadde han regiansvaret for serien Slik er det inni, der det ble forklart hvordan ulike tekniske innretninger, fartøyer og annet virket. Serien tok blant annet for seg et passasjerskip, en oljeplattform, en jumbojet, romfergen Colombia og Det kongelige slott.Han hadde etterhvert regiansvar for nærmere 900 TV-sendinger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hermann Gran på Internet Movie Database 
(no) Hermann Gran hos Filmfront 
(no) Hermann Gran hos Filmfront
Place Dauphine

Place Dauphine er et torg på Île de la Cité i det 1. arrondissement i Paris. Det ble skapt mellom  1607 og 1610 og er oppkalt etter le dauphin, den senere Ludvig XIII. Arkitekten er ukjent, men det kan ha vært Louis Métezeau, som var Premier Architecte du Roi, kongens førstearkitekt.Place Dauphine, som har en triangulær form, ligger i vestre del av Île de la Cité. Triangelens spiss peker mot Pont Neuf, dens sørlige hjørne peker mot Rue de Harlay, som leder til Quai des Orfèvres.
Torget het fra først av Place Dauphine, men i 1792, under den franske revolusjon, skiftet man navn til Place de Thionville til minne om Thionville-borgernes motstand mot den beleirende prøyssiske armé i 1792. I 1814 fikk torget igjen navnet Place Dauphine.


== Historie ==
Frem til 1500-tallet lå det tre små øyer umiddelbart vest for Île de la Cité — Îlot du Passeur-aux-Vaches (også kalt Île aux Bœufs), Île du Patriarche (også kalt Îlot de la Gourdaine) og Île aux Juifs. På den sistnevnte ble Jacques de Molay og Geoffroy de Charney brent på bål i 1314. Byggingen av Pont Neuf mellom 1578 og 1607 innebar at man ved blant annet samtidige dreneringsarbeider sammenførte de tre småøyene med Île de la Cité for å danne øyens nåværende vestre utskudd. Dette gav kong Henrik IV tanken om å oppføre et torg med tilhørende bosteder. Etter kongens direktiv skulle Place Dauphine bygges med Place Royale (dagens Place des Vosges) som forbilde.
Det siste av husene ved Place Dauphine stod klart i 1616. Husene hadde opprinnelig butikklokaler på gateplanet og derover to bostedsetasjer. Fasadene hadde blant annet rustiseringer og hjørnekjeder i tegl og kalkstein. Bygningene ble kronet med en attikaetasje med et bratt skifertak og arkvinduer.Siden 1600-tallet har nesten alle bygningene ved Place Dauphine fått ytterligere en eller to etasjer og nye fasader. Bare de to bygningene som vetter mot Pont Neuf har fått beholde sitt opprinnelige utseende. Bygningene ved torgets østre del ble stukket i brann under Pariserkommunen i 1871 og ble revet kort derpå.På Place Dauphine stod fra 1803 til 1874 Fontaine Desaix. Fontenen, som ble tegnet av Charles Percier, ble reist til general Louis Charles Antoine Desaix' ære.


== Referanser ==


== Kilder ==
Andrew Ayers (2004). The Architecture of Paris. Stuttgart; London: Edition Axel Menges, 2004. ISBN 978-3-930698-96-7.
Hilary Ballon (1991). The Paris of Henri IV: Architecture and Urbanism. Cambridge, Massachusetts: The MIT Press, 1991. ISBN 978-0-262-02309-2.
Anthony Blunt (1999). Art and Architecture in France, 1500–1700, fifth edition revised by Richard Beresford. New Haven: Yale University Press, 1999. ISBN 978-0-300-07735-3. ISBN 978-0-300-07748-3 (paperback).
Elphège Boursin; Augustin Challamel: Dictionnaire de la Révolution française. Paris: Librairie Furne, 1983. View host Google Books.


== Eksterne lenker ==
(en) Place Dauphine (Paris) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Olav Øby

Olav Øby (født 13. oktober 1994) er en norsk fotballspiller som fra den 31. desember 2022 er klubbløs.
Øby har tidligere spilt i Eliteserien for Sarpsborg 08 og på lån til Kristiansund. Øby ble i 2019 hentet tilbake permanent til Kristiansund.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Olav Øby – Transfermarkt 
(en) Olav Øby – Soccerway 
(no) Olav Øby – Norges Fotballforbund 
(en) Olav Øby – FBref 
«Olav Øby», profil på altomfotball.no
Onyekachi Hope Ugwuadu

Onyekachi Hope Ugwuadu (født 5. mai 1997), også kjent som Kachi, er en nigeriansk fotballspiller som spiller for den saudi-arabiske klubben Al-Taraji.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Onyekachi Hope Ugwuadu – Transfermarkt 
(en) Onyekachi Hope Ugwuadu – Soccerway 
(no) Onyekachi Hope Ugwuadu – Norges Fotballforbund 
(en) Onyekachi Hope Ugwuadu – FBref 
«Onyekachi Hope Ugwuadu» profil på Sarpsborg 08 FFs hjemmeside
«Kachi», profil på altomfotball.no
Place des Vosges

Place des Vosges er et torg på grensen mellom det 4. og det 3. arrondissement, i Le Marais-kvarteret i Paris. 
Det het opprinnelig Place Royale.
Torget, som omgis av 36 teglhus med skifertak og mansardvinduer, ble bygd i 1615 for å gi rom for de turneringsspillene som fant sted for å feire Ludvig XIIIs og Anna av Østerrikes bryllup. Ved torget, som i guidebøker av og til kalles det mest romantiske torg i Paris, har flere kjente personer bodd: Madame de Sévigné, kardinal Richelieu og Victor Hugo. I nummer 6 ligger i dag Musée Victor Hugo.


== Litteratur ==
Julia Droste-Hennings, Thorsten Droste: Paris. DuMont Verlag 2003, ISBN 3-7701-6090-8, s. 142–144.
Alexandre Gady o. a.: De la Place Royale à la Place des Vosges. Paris 1996.
Andreas Köstler: Place Royale. Metamorphosen einer kritischen Form des Absolutismus. Wilhelm Fink Verlag, München 2003, ISBN 3-7705-3772-6.
Wolfgang Braunfels: Abendländische Stadtbaukunst. Herrschaftsform und Baugestalt. Köln 1976, ISBN 3-7701-0882-5.
Heinz Coubier: Europäische Stadt-Plätze. Genius und Geschichte. DuMont, Köln 1985, ISBN 3-7701-1266-0, S. 207f.
Fritz Stahl: Paris. Eine Stadt als Kunstwerk. Rudolf Mosse Buchverlag, Berlin 1929.


== Eksterne lenker ==
(en) Place des Vosges (Paris) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Place des Vosges – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
privat nettside med tekster om Place des Vosges
Moody Man

Kenny Dixon Jr. (født i Los Angeles i USA), kjent under artistnavnet Moodymann, er en amerikansk technomusiker fra Detroit i Michigan. Han er eier av KDJ Records.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Moodymann på Discogs 
(en) Moodymann på Discogs 
(en) Moodymann på MusicBrainz 
(en) Moodymann på MusicBrainz 
(en) Moodymann på Songkick 
(en) Moodymann på AllMusic 
(en) Moodymann på AllMusic 
Moodymann på Facebook 
Moodymann på Myspace