jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Howard Snell

Howard Dunster Snell (født 21. september 1936 i Northamptonshire, England) er en britisk trompetist, dirigent og messingpedagog.


== Trompetist ==
Snell var solotrompetist i London Symphony Orchestra i perioden 1960 til 1976.


== Dirigent ==
Snell har gjort seg særlig bemerket som dirigent for brassband og har vunnet europamesterskapet for brassband i 1986 (Desford Colliery Brass Band), 1988 (Eikanger-Bjørsvik Musikklag), 1989 (Eikanger-Bjørsvik Musikklag) og 1992 (Britannia Building Society Band). Han er med det den første - og hittil eneste - som har ledet tre korps til seier i konkurransen. Han har også samarbeidet med det profesjonelle brassbandet Brass Band of Battle Creek i USA.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Howard Snell på Discogs 
(en) Howard Snell på MusicBrainz
Knudtzon (slekt)

Knudtzon er en norsk slekt med danske røtter. 


== Opprinnelse ==
Som stamfar regnes slakter i Sønderborg Jens Hansen (d. 1641). Slekten kom til Norge med to brødre, Hans Carl Knudtzon (1751–1823), senere borgermester og etatsråd, og Nicolai Heinrich Knudtzon (1751–1842), senere borgermester og konsul.
Knudtzonsalen i Gunnerusbiblioteket i Trondheim inneholder et bibliotek fra og har navn etter Broder Lysholm Knudtzon (1788–1864).


== Akevitt-virksomhet ==
I 1807 sendte Hans Carl Knudtzon (1751–1823) briggen "Trondhiems Prøve" til Batavia (idag Jakarta) i Hollandsk Ostindien (i dag Indonesia). Det var det første norske fartøyet som ble sendt til Det fjerne østen. Fartøyet hadde med seg en rekke varer som ble solgt i Batavia, men en last med Aquavit fikk de ikke solgt. Akevitten ble med hjem igjen og passerte ekvator to ganger før den returnerte til Trondhjem i 1809. Modningsprosessen ved seilas over linjen (ekvator) gav en bedre akevitt og med dette ble linjeakevitten født. Knudtzons slektning, Jørgen B. Lysholm (1796–1843) startet i 1821 en brenneri og destillasjons-virksomhet i Trondhjem og produserte linjeakevitt. I dag er det kun Arcus med merkevarene Lysholm og Løiten som lager linjeakevitt i Norge. Rederiet Wilh. Wilhelmsen har gjennomført disse seilasene siden 1927.


== Slektsvåpen ==
De to innvandrer-brødrene Knudtzon brukte slektsvåpenet i segl, og det er brukt av etterkommerne i slekten. Våpenet kan beskrives (blasoneres) heraldisk slik: I blått skjold et sølv rep i dobbelt knute. Hjelmtegn på hjelmen er tre (2.1.) sølv sjøblad (?) med spissene mot hverandre. Slektsvåpenet brukes også i et kvadrert skjold med knuten i 1. og 4. felt og skjoldinnholdet til «Christiania-slekten Müller» i 2. og 3. felt.


== Kjente slektsmedlemmer ==


== Litteratur ==
Knudtzon i Store norske leksikon.
Knudtzon, Hans Jørgen. 2015. Knuden's krønike. En bog om den dansk-norske slægt Knudtzon. En række nedslag henover et kvart årtusinde i slægtens historie. Virum, Danmark: Greens Forlag. 745 s. ill. ISBN9788792588203.
Sommerfelt-Pettersen, J. Et al. 2012. Slekten Knudtzon. Nicolai Knudsen, 1698-1785, hans descendenter og ascendenter inneholdende en slektsoversikt med biografier arrangert efter de forskjellige grener av familien og forsynt med en index samt en del artikler om slekten. 10. utgave. Bergen, eget forlag. 290 s.
Cappelen, Hans: Norske slektsvåpen, Oslo 1969 (2. opplag 1976), side 144.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
[1] Ex libris med slektsvåpenet hos Digitalt Museum.
Palm Springs internasjonale lufthavn

Palm Springs internasjonale lufthavn (IATA: PSP, ICAO: KPSP) er en internasjonal lufthavn, sør i delstaten California i USA.  Før lufthavnen fikk internasjonal trafikk, var den kjent som Palm Springs Municipal Airport til 1986.  Lufthavnen ble bygget som militær flyplass i 1939 og var det fram til 1961, da den ble kommunal og sivil lufthavn.  Lufthavnen har høysesong mens det er vinter i det nordlige USA.  Lavprisflyselskapet WestJet har to helårs flyruter til Canada, som øker til fem om vinteren.  En rekke amerikanske flyselskaper har et varierende antall flyruter, avhengig av årstid, til innenriks destinasjoner i USA.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Palm Springs International Airport (seksjon av City of Palm Springs hjemmesider)
Braselva

Braselva er ei elv i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den har utspring fra et navnløst vatn (117 moh.) sørvest for Bjørnvatnet. Etter Bjørnvatnet fortsetter elva, som her kalles Bjørnebekken, mot øst og renner ned til Braselvvatnet. Fra østenden av vatnet renner Braselva ned til munningen i Braselvbukta på vestsida av Neidenfjorden, rundt 1 kilometer sør for Storbukt.
Det ligger et par fritidseiendommer ved munningen, mens nedbørfeltet forøvrig er uten tekniske inngrep av betydning.


== Referanser ==
Ernst Bjerknes

Ernst Wilhelm Bjerknes (født 19. april 1865 i Christiania, død 28. januar 1955 samme sted) var en norsk veiingeniør.


== Utdannelse ==
Han studerte til ingeniør ved Kristiania tekniske skoles bygningsavdeling i 1887. Så tok han en grad i 1891 ved Technische Universität Berlin.


== Jobb ==
Fra 1891 til 1897 jobbet han for Statens vegvesen, dels ved jernbanen. Så fulgte fem år ved Kristiania Opmålingsvæsen, før han i 1903 måtte steppe inn som konstituert (fungerende) reguleringssjef i Kristiania.  Han kritiserte kommunens  rette og kvadratiske reguleringsplan og gikk fra 1908 over til å drive for seg selv. Inspirert av wieneren Camillo Sitte (1943–1903), kunne han nå jobbe videre med en uregelmessig, organisk og slynget reguleringstanke. Han laget i 1916 planen for Lindern Haveby med buede gater.


== Annet ==
Han satt i styret for Polyteknisk Forening 1908–13 og i byens formannskap 1911–13. Bjerknes var ivrig friluftsmann, blant de første som tok i bruk Nordmarka for rekreasjon og skigåing. Ernst ble nummer fire i den første 5-mila i Kollen (Husebyrennet, 1888). Han utga også et par bøker om sin oppvekst og unge år i Oslo.


== Familie ==
Han var sønn av fysiker Carl Anton Bjerknes (1825–1903) og Alette Koren (1837–1923) av slekten Koren.  Storebror Vilhelm Bjerknes (1862–1951) ble en kjent meteorolog. Ernst giftet seg i 1893 med Gunhilde Henrikke Graur (1863–99) og i 1901 med Marie Scharffenberg (1868–1934).

		
		


== Utgivelser ==
Bjerknes, Ernst (1943). Med ski, velosiped og skissebok: minner fra åtti-årenes Norge. Oslo: Dybwad. 
Bjerknes, Ernst (1945). Barndom og ungdom i bygd og by: minner fra åtti-årenes Norge. Oslo: Dybwad. 


== Referanser ==
Bohuslav Matěj Černohorský

Bohuslav Matěj Černohorský (1684–1742) var en böhmisk organist og barokk-komponist.


== Liv og virke ==
Černohorský studerte ved Karlsuniversitetet og ble uteksaminert som teolog og filosof i 1702. Året etter gikk han inn i minoritt-ordenen.
Han hadde ulike stillinger som korleder og organist i Praha, Assisi og Padova. 
Černohorský døde i Graz, på reise fra Padova til Böhmen.
En stor del av Černohorský verk ble ødelagt i en brann i 1754.


== Verk i utvalg ==


== Referanser ==


== Kilder ==
Andrea Harrandt: «Czernohorsky (Černohorský), Bohuslav» i Oesterreichisches Musiklexikon. Onlineutgaven, Wien 2002 ff., ISBN 3-7001-3077-5.
Constantin von Wurzbach: «Czernohorsky, Bohuslaw.» I Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich. 24. Del. Kaiserlich-königliche Hof- und Staatsdruckerei, Wien 1872, s. 382 (Innscanning).


== Eksterne lenker ==
(en) Bohuslav Matěj Černohorský – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Mal:Filmperso
(en) Bohuslav Matěj Černohorský på Discogs 
(en) Bohuslav Matěj Černohorský på MusicBrainz 

(de) Verk av og om Bohuslav Matěj Černohorský i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(en) Fritt tilgjengelige noter av Bohuslav Matěj Černohorský i International Music Score Library Project
Hardy Mertens

Hendrik Anna Christiaan Mertens (født 20. februar 1960 i Nieuwenhagen i Limburg) er en nederlandsk komponist. Han er også kjent som Hardy Mertens.


== Utvalgte verker ==
Aragorn, opus 144 (1987)
Xenia Sarda, opus 197 (1966)
Viva el Litro (2010)


== Referanser ==
Bjørnvatnet

Bjørnvatnet (nordsamisk: Guovžajávri) er en innsjø i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den har et areal på 2,19 km² og ligger 97 meter over havet. Innsjøen har utløp gjennom Bjørnbekken, som renner ned til Braselvvatnet og videre som Braselva til Neidenfjorden.


== Se også ==
Liste over innsjøer i Finnmark


== Referanser ==
Braselvvatnet

Braselvvatnet (nordsamisk: Guolleveaijávri) er en innsjø i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den har et areal på 0,98 km² og ligger 9 meter over havet. Innsjøen har utløp gjennom Braselva, som munner ut i Braselvbukta i Neidenfjorden.


== Se også ==
Liste over innsjøer i Finnmark


== Referanser ==
Harrie Janssen

Harrie Janssen (født 1960 i Nijmegen i Gelderland) er en nederlandsk komponist.


== Referanser ==
Sankt Peters klosterkirke

Sankt Peters klosterkirke (tidligere Sanctimonialis Sancte Marie et Sancti Petri Lundis og Sancti Pedhers closter) er en kirke på Trollebergsvägen, rett vest for jernbanestasjonen i Lund, Sverige. Den er forsamlingskirke for Sankt Peters klosters församling i Lunds stift.


== Historie ==
Opprinnelig lå her en romansk apsidekirke som på 1300-tallet ble erstattet med en enskipet teglkirke i gotisk-baltisk stil. Et relieff innmurt i teglkirkens sokkel, viser et dragemotiv som gjenfinnes i Lund domkirke, hvilket kunne tyde på at kloster- og domkirken har hatt samme stenmester. Klosteret ble grunnlagt av erkebiskop Eskil på midten av 1100-tallet og ble viet til Skt. Maria og Skt Peter, senere forkortet til Skt. Peders kloster. Nord for kirken oppførtes tre klosterlenger som til sammen med kirkebygget dannet et firkantet bygningskompleks med en åpen indre gård og en korsgang rundt hele innergården. 
Nonneklosteret som tilhørte Benediktinerordenen ble i høymiddelalderen velstående med flere eiendommer i datidens Danmark. Kirken fungerte også som forsamlingskirke for det omliggende Nunne sogn. 
Under reformasjonen befalte kongen at landets klostre skulle rives, men Sankt Peters nonner fikk tillatelse til å bli her resten av deres liv. I 1560 ble også nonnene fra Bosø kloster flyttet hertil, og klosteret ble derfor ikke helt lukket før på 1580-tallet. Først i 1606 ble selve klosteret revet mens kirken ble spart ettersom den også var forsamlingskirke for en lokal menighet.


== Kirkebygningen ==
Kirken består av et skip uten en egentlig korbygning, men med høye hvelv. Som veggkonsoller for disse gjenanventes sandstensdeler fra den tidligere kirken. Nederst under teglveggen ses rester av natursten også fra den gamle kirken. To seksjoner av korsgangen er delvist bevart i den nedre delen av tårnet. Høyt oppe på kirkens nordvegg ses en balkong som var priorinnens plass i kirken. 


== Inventar ==
Det er intet igjen av det opprinnelige inventaret, og det ses kun få gravstener i gulvet. Alterskapet ble donert til kirken i 1931 og er tilvirket i Köln på 1400-tallet. Sentralt ses Madonna med Jesusbarnet, flankert av Skt. Nikolaus og en ukjent biskop. Skt. Katarina med sverdet ses ytterst til venstre og Skt. Barbara med kalken ytterst til høyre. Under alterskapet fremviser to engler Veronikas svetteduk. På fløyenes baksider er avbildet Skt. Sebastian og en ukjent biskop med en kirkemodell i armene.Prekestolen er fra 1600-tallet og dens dør samt selve stolens evangelistsymboler er blitt tilskrevet Jacob Kremberg. I karmen rundt om døren ses rester av våpen samt initialene T.K. og S.F. Himmelen over prekestolen er tilkommet senere og bærer Adolf Fredrik og Louise Ulrikes initialer.
I en nisje til venstre for alteret ses en treskulptur av apostelen Peter som stammer fra en barokkirke i Praha. På kirkens nordvegg ses enda en Peterfigur fra nyere tid. Kirken har to messinglysekroner. 
I kirkens vestlige del under orgelet, ble det under restaureringen på 1920-tallet innredet et dåpskapell. Kunsteren Olle Hjorzberg fikk i oppdrag i dekorere dette med motiv fra bibelen. 


== Galleri ==

		
		
		
		


== Referanser ==
Bárdevuonjohka

Bárdevuonjohka er ei elv i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den starter som et par små bekker som samles i Gollejávri, og renner derfra mot nord til innsjøen Čearrehanjávri, som dominerer nedbørfeltet. Elva fortsetter nordover, via Vagnfjordvatnet, til munningen innerst i Vagnfjorden.
Det ligger et par fritidseiendommer ved munningen, mens nedbørfeltet forøvrig er uten tekniske inngrep av betydning.


== Referanser ==
Vagnfjordvatnet

Vagnfjordvatnet (nordsamisk: Bárdevuonjávri) er en innsjø i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den er den nederste av innsjøene i Vagnfjordvassdraget og har utløp mot nord til Bárdevuonjohka og Vagnfjorden.


== Referanser ==
Acaiatuca denudata

Acaiatuca denudata er en bille av slekten Acaiatuca tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, rødoransje og svarte trebukker. Antennene er noe kortere enn kroppen, nokså kraftige, kledte med svarte hår. Pronotum har rundede sider, brunsvart i midten med bredt rødoransje sidekanter. Dekkvingene er jevnbrede, oransje med svart spiss og en svart flekk ved roten, rundt scutellum. Dekkvingen har et par opphøyde lengderibber. Artene etterligner trolig giftige biller i familien rødvinger (Lycidae).


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra Brasil.


== Systematisk inndeling ==
Ordenen Biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien Trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien Vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Hemilophini J. Thomson, 1868
Slekten Acaiatuca Martins & Galileo, 1992
Acaiatuca denudata Galileo & Martins, 2001
Acaiatuca quadricostata (Tippmann, 1953)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 11. april 2016 hos Wayback Machine.
(en) Acaiatuca denudata i Encyclopedia of Life 
(en) Acaiatuca denudata i Global Biodiversity Information Facility 
Acaiatuca denudata – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Hemilophini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Acaiatuca quadricostata

Acaiatuca quadricostata er en bille av slekten Acaiatuca som igjen tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, rødoransje og svarte trebukker. Antennene er noe kortere enn kroppen, nokså kraftige, kledte med svarte hår. Pronotum har rundede sider, brunsvart i midten med bredt rødoransje sidekanter. Dekkvingene er jevnbrede, oransje med svart spiss og en svart flekk ved roten, rundt scutellum. Dekkvingen har et par opphøyde lengderibber. Artene etterligner trolig giftige biller i familien rødvinger (Lycidae).


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra Brasil.


== Systematisk inndeling ==
Ordenen Biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien Trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien Vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Hemilophini J. Thomson, 1868
Slekten Acaiatuca Martins & Galileo, 1992
Acaiatuca denudata Galileo & Martins, 2001
Acaiatuca quadricostata Tippmann, 1953


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 11. april 2016 hos Wayback Machine.
(en) Acaiatuca quadricostata i Encyclopedia of Life 
(en) Acaiatuca quadricostata i Global Biodiversity Information Facility 
Acaiatuca quadricostata – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Hemilophini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Chuck Blazer

Chuck Blazer (født 26. april 1945 i New York, død 12. juli 2017 i New Jersey) var en amerikansk fotballeder.
Han var medlem av FIFAs eksekutivkomité og generalsekretær for det nord- og mellomamerikanske fotballforbundet (CONCACAF). I 2015 ble han utestengt fra FIFA på livstid på grunn av hans rolle i korrupsjonsskandalen som ble rullet opp i det internasjonale fotballforbundet.
Han døde av kreft etter lengre tids sykdom.


== Referanser ==
Čižženjárga

Čižženjárga er ei halvøy i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den ligger mellom Bugøyfjorden i vest, Kjøfjorden i øst og Varangerfjorden i nord.Landskapet på Čižženjárga kan grovt sett deles i to. Den sørlige delen består av lave åser, 200–250 moh, med skog og innsjøer mellom, mens den nordre delen er snaufjell. De høyeste toppene her er Brastind (446 moh.), Vognfjordfjellet (399 moh.) og Sandbukttind (350 moh.)


== Referanser ==
Ivar Bjerknes

Ivar Johan Kristian Horgen Bjerknes (født 24. januar 1922 i Bærum, død 14. juni 2009) var en norsk bildekunstner.Efter examen artium 1941 jobbet han noen år ved Elektrisk Bureau, før han tok til på en kunstutdannelse.  Først som elev ved Bjarne Engebrets malerskole 1945–47, dernest Statens Håndverks- og Kunstindustriskole i 1948, så Statens Kunstakademi under Aage Storstein 1948–50 og under Per Palle Storm 1950–52.Han var representert på Høstutstillingen 1958–59, 1961, 1969–70 og på Nasjonalgalleriet i 1956, samme året som han mottok Statens arbeidsstipend. Et Statens kunstnerstipend ble ham tildelt i 1962.


== Familie ==
Han var sønn av ingeniør Johan Christian Johansen (1889–1983) og Ingrid Cathrine Horgen (1887–1965). Efternavnet Bjerknes ble tatt i bruk av familien i 1944. Faren (kjent som Christian Bjerknes) var ingeniør ved Elektrisk Bureau som i samarbeid med Jean Heiberg laget telefoner.


== Referanser ==
Seumas MacKay

Seumas MacKay (født 8. mars 2001) er en friidrettsutøver fra Shetland som hovedsakelig konkurrerer i sprintløp og mellomdistanseløp. Han har gull på 800 meter fra De internasjonale øylekene 2017 som fremste internasjonale meritt. 


== Idrettskarriere ==


=== 2015 ===
MacKay vant 400 meter og kom på femteplass på 800 meter i det skotske skolemesterskapet i 2015, i U15-klassen. I det skotske mesterskapet for aldersbestemte klasser kom han på femteplass på 300 meter.


=== 2016 ===
Han ble U17-utøver i 2016. I denne klassen vant han 400 meter, 1500 meter og høydehopp i distriktsmesterskapet Scottish North District Championships. I det skotske skolemesterskapet kom han på femteplass på 400 meter, åttendeplass på 800 meter og ellevteplass i lengdehopp. Han deltok også i det skotske mesterskapet i friidrett for senior, og fikk der en fjerdeplass på 400 meter og tiendeplass i høydehopp.


=== 2017 ===
I mai vant han 800 og 1500 meter i Scottish North District Championships, der han satte ny personlig rekord på 800 meter med 1:57,27 og på 1500 meter med 4:20,63. Han fikk gull på 800 meter og sølv på 1500 meter i det skotske skolemesterskapet, der han forbedret sine personlige rekorder til 1:54,36 og 4:08,96. 
I De internasjonale øylekene 2017 vant han 800 meter, og kom på niendeplass på 1500 meter. Shetland kom på femteplass på 4 × 100 meter stafett, med MacKay på laget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata
(en) Profil hos The Power of 10
(en) Profil hos De internasjonale øylekene 2017
Zeale scalaris

Zeale scalaris er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Nokså små trebukker, kontrastrikt tegnet i svart og hvitt til lyst gråblått. Antennene er betydelige lengre enn kroppen. Pronotum er sylindrisk, dekkvingene parallellsidige.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Panama, Colombia og Peru.


== Systematisk inndeling ==
Ordenen Biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien Trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien Vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Hemilophini J. Thomson, 1868
Slekten Zeale Pascoe, 1866
Zeale dubia Galileo & Martins, 1997
Zeale granvillei Touroult & Dalens, 2012
Zeale nigromaculata Klug, 1829
Zeale scalaris Pascoe, 1866


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 11. april 2016 hos Wayback Machine.
(en) Zeale scalaris i Encyclopedia of Life 
(en) Zeale scalaris i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Hemilophini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Zeale granvillei

Zeale scalaris er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Nokså små trebukker, kontrastrikt tegnet i svart og hvitt til lyst gråblått. Antennene er betydelige lengre enn kroppen. Pronotum er sylindrisk, dekkvingene parallellsidige.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Fransk Guyana.


== Systematisk inndeling ==
Ordenen Biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien Trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien Vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Hemilophini J. Thomson, 1868
Slekten Zeale Pascoe, 1866
Zeale dubia Galileo & Martins, 1997
Zeale granvillei Touroult & Dalens, 2012
Zeale nigromaculata Klug, 1829
Zeale scalaris Pascoe, 1866


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 11. april 2016 hos Wayback Machine.
(en) Zeale granvillei i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Hemilophini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Robert A. Stemmle

Robert Adolf Ferdinand Stemmle (født 10. juni 1903 i  Magdeburg; død 24. februar 1974 i Baden-Baden, oftest kreditert som: R. A. Stemmle eller Robert A. Stemmle) var en tysk forfatter, regissør og filmprodusent.


== Filmografi (utvalg) ==
1934 Charleys tante (Charleys Tante)
1935 Den skjønne ungdom
1937 Mysteriet Betty Bonn
1938 En mann vender hjem
1948 Berliner Ballade
1951 Farlig grense
1952 Toxi


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Robert Adolf Stemmle på Internet Movie Database 
(sv) Robert Adolf Stemmle i Svensk Filmdatabas 
(da) Robert Adolf Stemmle på Filmdatabasen 
(da) Robert Adolf Stemmle på Filmdatabasen 
(fr) Robert Adolf Stemmle på Allociné 
(en) Robert Adolf Stemmle på AllMovie 
(en) Robert Adolf Stemmle hos The Movie Database 
(en) Robert Adolf Stemmle hos Internet Broadway Database
Mexicantha oaxacana

Mexicantha oaxacana er en art av sommerfugler som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae).


== Utseende ==
Middelsstore (vingespenn ca. 50 millimeter), brunlige eller brunrosa påfuglspinnere. Forvingen er litt tilspisset og har en mørk skråstrek som går fra bakkanten til vingespissen, midt i forvingen en litt udefinert, lys "krusedull"-tegning.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Mexico.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
Familien påfuglspinnere, Saturniidae
Underfamilien Hemileucinae – 25 slekter, Amerika
Slekten Mexicantha Naumann, Nässig & Nogueira, 2012
Mexicantha arellanoi Naumann, 2014
Mexicantha garciorum (Brechlin & Meister, 2012)
Mexicantha oaxacana Naumann, Nässig & Nogueira, 2012


== Kilder ==
Stefan Naumann, Wolfgang A. Nässig og Guillermo Nogueira G. (2012) Mexicantha oaxacana gen. et sp. n., a new hemileucine moth from Oaxaca, Mexico (Lepidoptera: Saturniidae). Nachr. entomol. Ver. Apollo, N. F. 32 (3/4): 117–120. [1]
saturniidae-web, Mexicantha Arkivert 9. juni 2019 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Mexicantha oaxacana i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Mexicantha oaxacana hos NCBI 
Mexicantha oaxacana – detaljert informasjon på Wikispecies