jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Slåtter fra Meldal og Orkdal Vol. 2 og 3

Slåtter fra Meldal og Orkdal Vol. 2 og 3 er et musikkalbum med Sturla Eide, utgitt i 2012.


== Sporliste ==


=== Slåtter Vol. 2 ===
«Springleik nr. 9 etter Elling Holstad»
«Springleik nr. 9 etter Elling Holstad»
«Springleik nr. 1»
«Springleik nr. 7 etter Elling Holstad»
«Hilsen fra Holum» (Trad.)
«Triolmarsjen» (Trad.)
«Romsdalsmazurka» (Trad.)
«Springleik nr. 2» (Trad.)
«Springleik nr. 5 etter Elling Holstad»
«Springleik nr. 8 etter John Nypen, Leinstranda, Melhus»
«Springleik nr. 10 etter Elling Holstad»
«Reinlender etter Ragnvald Bolme»
«Vals» (Trad.)
«Klonken» (Trad.)
«Springleik nr. 11 etter Knut Johnsen Sandnes»
«Springleik nr. 12 etter Knut Johnsen Sandnes»
«Springleik nr. 14 etter Elling Holstad»
«Springleik nr. 14 etter Elling Holstad»
«Springleik nr. 15 etter Olav Nilsen, Melhus»
«Valsen hass Tore Tjønnenda» (Trad.)
«Storpolsdansen» (Trad.)
«Meldalsmarsjen» (Trad.)
«Springleik nr. 17 etter Ola Berge, Trondheim»
«Springleik nr. 21 etter John Nypen, Leinstranda pr Trondheim»
«Springleik nr. 22 etter Ingebrigt Fossum, Ørkedalen»
«Springleik nr. 23 etter Horgguten, Ørkedalen»


=== Slåtter Vol. 3 ===
«Springleik nr. 25» (Trad.)
«Springleik nr. 26» (Trad.)
«Springleik nr. 27» (Trad.)
«Springleik nr. 28 etter Johan Braa, Byneset»
«Stor-ena valsen» (Trad.)
«Oppdalspolsen» (Trad.)
«Meldalsgauken» (Trad.)
«Springleik nr. 29 etter Jens Wullum, Halse»
«Springleik nr. 30 etter Ola Ranum, Meldal»
«Springleik nr. 32 etter Elling Holstad»
«Springleik nr. 32 etter Elling Holstad»
«Petzamoen» (Trad.)
«Osa-mazurka» (Trad.)
«Farvel til Meldal» (Trad.)
«Springleik nr. 33 etter Elling Holstad»
«Springleik nr. 34 etter Ørkedalen»
«Springleik nr. 36 etter Elling Holstad»
«Springleik nr. 37 etter Elling Holstad»
«Parisepolka» (Trad.)
«Prinsevalsen» (Trad.)
«Rotneims.Knut» (Trad.)
«Springleik nr. 38» (Trad.)
«Springleik nr. 39 etter Jens Wullum, Halse»
«Springleik nr. 39 etter Jens Wullum, Halse»
«Springleik nr. 40 etter Elling Holstad»
«Springleik nr. 40 etter Elling Holstad»


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Sturla Eide - fele, hardingfele, tekniker, miksing, produsent
Trygve Brøske - piano


=== Øvrige medvirkende ===
Tom Karlsrud - mastering
Bernt Kulseth - fotograf, coverdesign


== Eksterne lenker ==
Slåtter fra Meldal og Orkdal Vol. 2 og 3
Bankers (album)

Bankers er et musikkalbum med Børge Rømma. Albumet ble utgitt den 15. september 2015.


== Sporliste ==
«Bankers» (Rømma/Killingberg)
«En ny kjærlighet» (Børge Rømma)
«Fosens natur» (Børge Rømma)
«Den finasta» (Børge Rømma)
«Countryfæstival» (Børge Rømma)
«På fjellet» (Børge Rømma)
«Godt å vårrå to» (Børge Rømma)
«En runde te» (Børge Rømma)
«Reis mæ» (Børge Rømma)
«Sommer i Trøndelag» (Børge Rømma)
«Fra ei gammel tid» (Børge Rømma)
«Min siste dag» (Børge Rømma)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Børge Rømma - sang, kor, gitarer, banjo, mandolin, dobro, låtskriver, produsent
Alexander Killingberg - gitarer, låtskriver
Magne Kollstrøm - bss, orgel, piano, gitar, kor, tekniker, produsent
Kim Ulriksen - trommer
Tommy Roten - steelgitar, dobro
Idunn Malene Bue - fele
Truls Waagø fra Trondheim Symfoniorkester - strykere
Becca - kor


=== Øvrige medvirkende ===
Steinar Tangstad - produsent, tekniker, miksing, mastering
Elisabeth Jakobsen - foto, coverdesign
Kritisk infrastruktur

Kritisk infrastruktur er infrastruktur som er kritisk for samfunnet, og som ved en alvorlig svikt medfører at samfunnet ikke vil være i stand til å opprettholde de leveranser av varer og tjenester som befolkningen trenger.Undersøkelser viser at myndigheter i eksempelvis Canada, USA, Storbritannia, Tyskland, Nederland, Sverige, Sveits og Singapore baserer arbeidet med sikring av kritisk infrastruktur på nærhetsprinsippet og ansvarsprinsippet. Dette innebærer at kriser skal håndteres på et lavest mulig organisatorisk nivå, og av den organisatoriske enhet som har ansvaret i en normalsituasjon, typisk eieren eller operatøren av infrastrukturen.


== Eksempler ==
Kritisk infrastruktur kan være:
Kraftverk
Høyspentledninger og transformatorer
Undersjøiske kabler
Rørledninger
Bakkenett
Satellittbaserte navigasjonssystemer
Stamveier
Jernbaner
Sjøhavner og lufthavner
Betalingssystemer


== Norge ==
I den norske sikkerhetsloven er kritisk infrastruktur definert i § 3 som «anlegg og systemer som er nødvendige for å opprettholde samfunnets grunnleggende behov og funksjoner». I sivilbeskyttelsesloven § 3 er legaldefinisjonen «anlegg, systemer eller deler av disse som er nødvendige for å opprettholde sentrale samfunnsfunksjoner, menneskers helse, sikkerhet, trygghet og økonomiske eller sosiale velferd og hvor driftsforstyrrelse eller ødeleggelse av disse vil kunne få betydelige konsekvenser».


== Referanser ==
Friidrett under Sommer-OL 2016 – Diskoskast menn

Diskoskast menn under sommer-OL 2016 ble arrangert den 12. - 13. august 2016 på Olympiastadion i Rio de Janeiro.


== Resultater ==


=== Kvalifisering ===
Kvalifiseringsregel: Direktekvalifiseringskravet var 65,50m (Q) eller å være blant de 12 beste (q).


=== Finale ===


== Referanser ==
Institut français d’archéologie orientale

Institut français d'archéologie orientale (IFAO) er et fransk institutt for arkeologisk forskning i Egypt, med sete i Kairo. Det dekker den samtlige tidsepoker i egyptisk historie. Instituttet er del av Centre national de la recherche scientifique (CNRS), som er direkte underlagt den franske forskningsminister. Utgravings- og forskningsfunn offentliggjøres i en rekke bøker og tidsskrifter.
Forskningsinstituttet ble grunnlag 28. desember 1880 som École française du Caire. I 1898 fikk det sitt nåværende navn.


== Direktører ==


== Periodika ==
Annales Islamologiques
BCAI : Bulletin critique des Annales Islamologiques
BCE : Bulletin de liaison du groupe international d'études de la Céramique Égyptienne
BEC : Bibliothèque d'Étude Copte
Bibliothèque d'Études
BIFAO : Bulletin de l’Institut français d’archéologie orientale
CAI : Cahiers des Annales Islamologiques
CCE : Cahiers de la Céramique Égyptienne
DFIFAO : Documents de Fouilles de l'Institut français d'archéologie orientale
Études Alexandrines
Études Urbaines
FIFAO : Fouilles de l'Institut français d'archéologie orientale
MIFAO : Mémoires publiés par les membres de l'Institut français d'archéologie orientale
MMAF : Mémoires publiés par les membres de la Mission Archéologique Française du Caire
Paléographie hiéroglyphique
PIFAO : Publications du Service des antiquités de l'Égypte et de l'Ifao
RAPH : Recherches d'Archéologie, de Philologie et d'Histoire
RCEA : Répertoire Chronologique d'Épigraphie Arabe
TAEI : Textes Arabes et Études Islamiques
Temples
TTA : Textes et Traductions d'Auteurs Orientaux
Voyageurs occidentaux en Égypte


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Institut français d’archéologie orientale i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Institut français d'archéologie orientale
Aida Hadzialic

Aida Hadžialić (født 21. januar 1987 i Foča i Jugoslavia) er en svensk sosialdemokratisk politiker som fra 3. oktober 2014 til 15. august 2016 var gymnas- og kunnskapsløftminister i Stefan Löfvens regjering. 13. august 2016 meldte hun at hun ville søke avgang fra ministerposten etter å ha blitt tatt av politiet for kjøring i påvirket tilstand.


== Bakgrunn og utdannelse ==
I 1992, da Aida Hadžialić var fem år gammel, kom hun sammen med sin bosnjakiske familie som flyktning til Sverige, dit hun hadde flyktet fra Bosnia-Hercegovina på grunn av massakrene under borgerkrigen i Jugoslavia. Etter en periode på asylmottak i Värmland flyttet familien til Halmstad. Hun tok International Baccalaureate-programmet ved Sannarpsgymnasiet i Halmstad i 2006, og begynte deretter på juriststudiet ved Lunds universitet der hun tok eksamen i 2010. Hun sluttet seg til SSU som 16-åring.Foruten svensk snakker Hadžialić engelsk, bosnisk, kroatisk og serbisk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aida Hadžialić – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Aida Hadžialić på Twitter 
(sv) Aida Hadžialić hos Sveriges riksdag
Eugène Lefébure

Eugène Jean Baptiste Louis Joseph Lefébure (født 11. november 1838 i Prunoy i departementet Yonne i Frankrike, død 9. april 1908 i Alger) var en fransk egyptolog.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Eugène Lefébure var elev ved det keiserlige lycéum i Sens fra 1855 til 1857; på samme tid var også Stéphane Mallarmé der. Men det synes som om de to først ble nærmere kjent med hverandre i april 1862, da Lefébure var begynt i postvesenet og arbeidet i Auxerre. I 1876 avanserte han til kasserer i et av byen Lilles distrikter. I 1878 forlot han denne stillingen. 


=== Egyptolog ===
Allerede i ung alder hadde han bedrevet filologiske spesialstudier, og de førte ham snart inn på egyptologiens område. Han utgav i 1868 sitt første større egyptologiske arbeide, Traduction comparée des hymnes du XV:e chapitre du rituel funéraire égyptien, en grundig analyse av solhymnene i 15. kapittel av De dødes bok med bruk avdødspapyruser tilgjengelige i Louvre. Årene 1874–75 utkom hans viktige arbeide Le mythe osirien.
Av Eugène Lefébures øvrige arbeider er hans utgave av Soutimès-dødspapyrusen (Papyrus funéraire de Soutimès, 1877), utgitt sammen med Pierre-Paul Guieysse, og hans tolkning av innskriftene på Seti Is sarkofag særdeles fortjenstfulle. 
Han laget også planoversikter over kongegravfunnene KV26, KV27, KV28, KV29, KV37, KV40 og KV59, og likeså WV24 og WV25.
Han utgav forøvrig en mengde mindre og epokegjørende artikler vedrørende egyptisk mytologi dels i sin lærer François Chabas Mélanges égyptologiques, dels i franske og tyske fagtidsskrifter.
Lefébures mest hovedsakelige virkefelt var den egyptiske mytologi og folkloristikk, som han mer enn noen annen fransk forsker visste å føre fremover. I år 1879 var han maître de conférences ved Collège de France i Paris, ble i 1882 lærer ved universitetet i Lyon, var 1882–83 forstander for den franske Mission archéologique i Kairo, vendte hjem til Lyon og ble i 1887 professor ved høyskolen i Alger.
Av Eugène Lefébures senere arbeider kan nevnes to avhandlinger han publiserte om egyptiske kongegraver, Tombeau de Seti I, Tombeau de Ramses IV (1882–89), publiserte i Memoires de la Mission archéologique française au Caire, samt Rites égyptiens (1890). 
Sine siste år viet han hovedsakelig til den svenske tidskriftet Sphinx (viktige bidrag til den egyptiske religionshistorie).


== Verker i utvalg ==
Traduction comparée des hymnes au soleil (1868)
Le mythe osirien (1875),
Le papyrus funéraire de Soutimès d’après un exemplaire hiéroglyphique du Livre des morts appartenant à la Bibliothè que nationale reproduit (1877)
Les Hypogées royaux de Thèbes (1885–1889)
L’oeuf dans la religion Egyptienne (1887),
Rites égyptiens: construction et protection des édifices (1890)
Etude sur Abydos (1893)


== Referanser ==


== Kilder ==
Lefébure, Eugène Jean Baptiste Louis Joseph i Nordisk familjebok (2. utgave, 1912)
Bierbrier, Morris L.: Who was Who in Egyptology, Third edition, London 1995, S. 243-244
Plumbata

En plumbata (lat.), flertall plumbatæ eller plumbatae, var en type kort kastespyd eller dartpil som ble brukt som våpen i antikken og middelalderen. For å ha tilstrekkelig tyngde til å fungere som våpen, satt det et blylodd bak spissen. Navnet plumbata kommer fra plumbum, det latinske ordet for bly. De ble også referert til som martiobarbulum, som trolig betyr «Mars' lille pigg/brodd». Selv om slike kastepiler ble brukt helt fra antikkens Hellas 500 f.Kr, er de best kjent fra Romerriket.


== Plumbata i bruk ==
Den beste beskrivelsen av plumbatae i bruk kommer fra Vegetius' De re millitare fra slutten av 300-tallet. Han beskrev hvordan to legioner stasjonert i Illyria var så dyktige med sine kastepiler at legionærene selv fylte samme rolle som bueskyttere. Hver legionær bar fem plumbatae på baksiden av skjoldet, og når de ble kastet kunne de såre både fiendens menn og hester før de rak fra til de romerske rekkene.Eksperimenter antyder at pilene ble holdt med tommel og pekefinger bak styrefjærene, og kastet, enter ved overarmskast eller underarmskast. Styrefjærene stabiliserte pilen etter kort flukt. Kastet på denne måten kan en plumbata enkelt kastes 60 til 70 meter. Blyvekten vil gjøre pilen farlig over hele denne avstanden, og ikke bare på nært hold.Kastespyd og kastepiler var fortsatt i bruk i middelalderen. I britisk loviging hadde alle menn i egnet alder plikt til å trene med langbue eller kastepiler, og denne treningen er muligens utgangspunktet for dart.


== Konstruksjon ==
En plumbata var en kort pil. Den var vanligvis noe tykkere enn en pil for bueskyting, men ikke mer enn 20-40 cm lang. Bakerst hadde den styrefjær av fjær eller lær. Fremst på treskaftet satt en liten blyvekt. En kort pilspiss med tange eller dølle gikk gjennom blyloddet og var festet til treskaftet. Spissen kunne ha mothaker, og hadde ofte en lang shank slik som de romerske pilae.


== Referanser ==
Émile Gaston Chassinat

Émile Gaston Chassinat (født 5. mai 1868 i Paris; død 26. mai 1948 i Saint-Germain-en-Laye) var en fransk egyptolog og koptolog.
Émile Gaston Chassinat arbeidet først i et trykkeri og begynte å studere egyptologi i 1888 i Paris. Han var fra 1895 tilknyttet Institut français d'archéologie orientale i Kairo og var dets direktør fra 1898 til 1910.
Han medvirket ved utgravningene i Edfu, ad-Dair al-Bahari, Meir, Dendera, Abu Roash, Bawit, Asyut, i Kongenes dal og i Qatta.


== Verker i utvalg ==
mit Maxence de Rochemonteix: Le Temple d'Edfou, 14 Bände, Paris : Leroux (2,2 ff: Le Caire : Inst. français d'archéologie orientale), 1892–1934.
mit H. Gauthier, H. Pieron Fouilles de Qattah, Caire : Impr. de l'Institut français d'archéologie orientale, 1906.
La seconde Trouvaille de Deir el-Bahari <Sarcophages>, Le Caire : Imprimerie de l'Inst. Franc̜ais d'Archéologie Orientale [u.a.], 1909, (Catalogue général des antiquités égyptiennes du musée du Caire).
Le Mammisi d'Edfou, 2 Bände, Caire : Impr. de l'Institut français d'archéologie orientale, 1910, 1939.
mit Palanque, Ch. : Une campagne de fouilles dans la nécropole d'Assiout, Caire : Impr. de l'Institut français d'archéologie orientale, 1922.
Le Quatrième Livre des Entretiens et Épîtres de Shenouti, Caire : Impr. de l'Institut français d'archéologie orientale, 1911.
Fouilles à Baouît, Caire : Imprimerie de l'Institut français d'archéologie orientale, 1911.
Le Temple de Dendara, 8 Bände, Le Caire : Institut français d'archéologie orientale, 1934–1978.
Le manuscrit magique copte, No 42573 du Musée égyptien du Caire, Le Caire : Institut français d'archéologie orientale, 1955.


== Referanser ==


== Litteratur ==
F. Daumas: Émile Chassinat (1868-1948). Esquisse de biographie. In: Annales du Service des Antiquités de l’Égypte. Band 51, 1951, S. 537–548.
Warren R. Dawson, Eric P. Uphill, M. L. Bierbrier: Who was who in Egyptology. 3. Auflage, The Egypt Exploration Society, London 1995, S. 95–96.


== Eksterne lenker ==
Institut français d'archéologie orientale du Caire
Blåtrane

Blåtrane (Anthropoides paradiseus) er en stor standfugl i tranefamilien (Gruidae) og regnes til underfamilien egentlige traner (Gruinae). Arten er endemisk for to områder i det sørlige Afrika, og er en av to arter i slekten Anthropoides. Ifølge IUCNs rødliste er arten sårbar for utryddelse. Arten står dessuten på CITES liste II.


== Taksonomi ==
A. paradiseus (blåtrane) og A. virgo (jomfrutrane) ble flyttet fra slekten Grus til Anthropoides etter studier med tranenes genom, i henhold til Krajewski et al. (2010). Samtidig ble blåtranens vitenskapelige navn endret fra endingen -a (paradisea) til -us (paradiseus), noe som antyder at arten ikke lenger regnes som feminin, men maskulin.


== Beskrivelse ==
Blåtraner er store fugler, som typisk blir omkring 110–120 cm høye og gjerne veier omkring 4 900–5 300 g. Vingespennet utgjør cirka 180–200 cm. Hanner er blir større enn hunner.Traner i slekten Anthropoides skiller seg fra alle andre traner, gjennom at hele kroppen er fullstendig dekket med fjær (de mangler altså rød hudflekk i hodet, slik andre traner har). Blåtraner har ei uniform blålig grå fjærdrakt. Hodefjæra er kort og lysgrå (nærmest hvit). De modifiserte armsvingfjærene har sorte tupper og danner en lang «svans» fra bakkroppen på fuglene, når vingene er sammenslått.


== Inndeling ==
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Archibald et al. (2016). Norsk navn på arten følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008).

Gruinae, egentlige traner
Anthropoides
A. virgo, jomfrutrane
A. paradiseus, blåtrane


== Utbredlse og habitat ==
Blåtraner er standfugler, som holder til i det østre og sørlige Sør-Afrika og Vest-Swaziland. En meget begrenset populasjon holder dessuten til i Etoshaområdet i Namibia.
Arten trives i høyereliggende (fra havnivå og opp til 1 771 moh.) tørre områder med gressland dominert av ulike gressorter og frø, men fuglene hviler og hekker også i våtmark. I senere år har arten også kolonisert jordbruksområder, der de har tatt i bruk såvel kornåkre som beitemark.


== Atferd ==
Blåtraner hekker hovedsakelig i tidsrommet oktober–desember, men av og til også så sent som i mars. Redet bygges gjerne i typiske gressland, som regel nær vann, men også på beitemark, kornåkre, myrområder og lignende. Redet plasseres gjerne på en grunn av småstein eller gress og er typisk svært enkelt tilrettelagt. Hunnen legger to egg og ruger dem i 30–33 dager. Avkommet blir flygedyktig er 85 dager eller mer og regnes som forplantningsdyktige i 3–5 års alderen..


== Referanser ==


== Kilder ==
Handbook of the Birds of the World Alive


== Eksterne lenker ==
(en) Blåtrane i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Blåtrane hos Artsdatabanken 
(en) Blåtrane hos ITIS 
(en) Kategori:Grus paradisea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Grus paradisea – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Grus paradisea – detaljert informasjon på Wikispecies
Mair-nekropolen

Mair-nekropolen (Necropolis of Mir) et arkeologisk funnsted i det sentrale Egypt.  Det ligger i guvernementet Asyut, 300 km sør for hovedstaden Kairo. Nekropolen ligger 63 meter over havet. Gravene er fra 12. egyptiske dynasti.
Terrenget rundt nekropolen er noe kupert. Nærmeste større bosetting er Al Qūşīyah, 10,4 km mot øst. Området rundt nekropolen er ufruktbar med lite eller ingen vegetasjon.


== Litteratur ==
Baines, John 2015. The self-presentation of Pepyankh the Middle at Meir: Scandal, Religious Institutions and Participation, the Next World. In Nyord, Rune and Kim Ryholt (eds), Lotus and Laurel: Studies on Egyptian language and religion in honour of Paul John Frandsen, 19-43. Copenhagen: Museum Tusculanum Press.
O'Connor, David 2000. Society and Individual in Early Egypt. In Richards, Janet E. and Mary Van Buren (eds), Order, legitimacy, and wealth in ancient states, 21-35. Cambridge:  Cambridge University Press.


== Eksterne lenker ==
(en) Meir tombs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
«Niobe»

SeIlskuten «Niobe» var et skip som ble brukt av Reichsmarine som skoleskip. Hun sank plutselig den 26. juli 1932, med tap av 69 liv på Gammendorfer Strand, øya Fehmarn, like utenfor der hvor Niobe-monumentet ble reist.


== Konstruksjon ==

Hun var bygget som en fire-mastet skonnert i 1913 ved det danske verftet Frederikshavns Værft og Flydedokk under hennes opprinnelige navn «Morten Jensen» og seilte først som frakskute for F. L. Knakkergaard i Nykøbing Mors. I 1916 ble hun solgt til Norge og omdøpt «Tyholm».
Senere det året, mens hun fraktet trelast til England, ble hun tatt som prise av den tyske ubåten  «UB-41» og solgt til private tyske eiere. Hun gikk under flere ulike navn («Alderbaran», «Niobe», og «Schwalbe»), også som charterskip for et filmselskap. Hun ble kjøpt av den tyske marinen i 1922 som ga henne nytt navn «Niobe» etter den mytologiske datter av Tantalus, og bygget henne om til en tre-mastet bark som skoleskip for å utdanne fremtidige offiserer og underoffiserer. De tidligere skoleskipene «Grossherzog Friedrich August», nå «Statsraad Lehmkuhl», og «Prinzess Eitel Friedrich» var blitt beslaglagt av de allierte som krigserststatning.

Skipet kantret plutselig den 26. juli 1932 i nærheten av den tyske øya Fehmarn i Østersjøen 54°35,7′N 11°11,2′Ø. 40 av kadettene og besetningen ble reddet av lasteskipet SS «Theresia L M Russ», mens 69 omkom. Skipet ble hevet den 21. august 1932, slept til Kiel og inspisert, mens likene ble gravlagt den 18. september 1933. Vraket ble seremonielt senket av torpedobåten «Jaguar», fulgt av mye av den tyske marinen.


=== Konstruksjon ===
Skipet var bygget i stål, skroget veide 645 tonn. Etter hennes ombygging  til et skoleskip målte hun 57.8 m i total lengde, 46.1 m uten baugsprydet, og 9.17 m i bredde. Høyden på den største masten var 34.8 m, og hun bar 15 seil med 983 kvadratmeter totalt seilareal. Hun hadde en ekstra dieselmotor på 160 shaft horsepower (120 kW). Hennes faste mannskap bestod av syv ledere og 27 besetning. Vanligvis var det til en hver tid 65 kadetter ombord for opplæring.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Koop, Gerhard (1998). Die deutschen Segelschulschiffe. Bonn: Bernard & Graefe Verlag. 
Busch, Fritz Otto (1932). Niobe. Ein deutsches Schicksal. Leipzig: Breitkopf & Härtel. 
Bölk, Walter; Landschof, Erich (1988). Schiffe in Not. Strandungen und Seeunfälle um Fehmarn 1857-1987. Rendsburg: Verlag Heinrich Möller Söhne. ISBN 3-87550-090-3. 
Gröner, Erich (1988). Hilfsschiffe II: Lazarettschiffe, Wohnschiffe, Schulschiffe, Forschungsfahrzeuge, Hafenbetriebsfahrzeuge (I). Die deutschen Kriegsschiffe, 1815-1945. V. Koblenz: Bernard&Graefe. ISBN 3763748040.
Edme-François Jomard

Edme-François Jomard (født 17. november 1777 i Versailles i Frankrike, død 23. september 1862 i Paris) var en fransk geograf, kartograf, ingeniør og arkeolog. Han redigerte Description de L'Egypte og var medlem av Institut d'Egypte opprettet av Napoleon. Han overvåket den utdannelsesmessige og kulturelle misjon sendt til Frankrike fra Egypt av Muhammad Ali av Egypt.


== Liv og virke ==

Jomard ble utdannet ved Collège Mazarin, École nationale des ponts et chaussées og École polytechnique i Paris.
Ved sitt medlemskap i Société de géographie var han med på å hedre ​​den franske oppdagelsesreisende René Caillié med en pris på 10.000 franc for å ha vært den første europeer til å vende tilbake fra Timbuktu. Han bidrog også til, og redigerte, Cailliés beretning om sine reiser, Journal d'un voyage a Temboctou et à Jenne dans l'Afrique Centrale, ..., som ble utgitt i 1830. Arbeidet ble oversatt til blant annet engelsk. 
Offentliggjørelsen av ​​den utvidede Description de l'Egypte (Beskrivelse av Egypt) skjedde ved dekret av Napoleon Bonaparte i 1802. Denne publikasjon om egyptologi ble til ved et samarbeide mellom omkring 150 fremtredende franske vitenskapsmenn og forskere og 2.000 teknikere og kunstnere. Dette er redegjørelsen for Napoleon Bonapartes Commission des Sciences et des Arts (Kommisjon for vitenskap og kunst) som ledsaget den franske ekspedisjonen i Egypt og Syria 1798-1801. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Jomard, Edme François», Salmonsens konversationsleksikon, 1922
(de) Verk av og om Edme-François Jomard i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Brittany Ishibashi

Brittany Mariko Ishibashi (født 2. november 1980 i Orange County i California) er en amerikansk skuespiller. 
Hun hadde rollene som Anne Ogami i den politiske miniserien Political Animals og Maggie Zeddmore i Ghostfacers, en spin-off-serie til Supernatural. Ishibashi spilte også Karai i fantasyfilmen Teenage Mutant Ninja Turtles: Out of the Shadows, oppfølgeren til Teenage Mutant Ninja Turtles. Hun har ellers hatt små statistroller i flere TV-serier, blant annet Charmed, Angel, 24, Grey's Anatomy, The Office, Veronica Mars, Frustrerte fruer, Bones og Young and Hungry.


== Filmografi ==


=== Filmer ===


=== Fjernsyn ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted(en) Brittany Ishibashi på Internet Movie Database 

(fr) Brittany Ishibashi på Allociné 
(en) Brittany Ishibashi på AllMovie 
(en) Brittany Ishibashi hos TV Guide 
(en) Brittany Ishibashi hos The Movie Database