jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fargetrapp

En fargetrapp er et hjelpemiddel for å undersøke overflatebehandling gjennom tidene på en bygnings ytter- eller innervegger og andre bygningselementer, som for eksempel dører, listverk og omramning av dører og vinduer. Metoden brukes ved undersøkelse og restaurering av eldre bygninger. Fargetrappen skal vise alle behandlinger siden bygningen, eller bygningsdelen, ble malt eller tapetsert første gang. Ved hjelp av malingsfjerner og skalpell avdekkes lagene, og vises kronologisk rett over eller ved siden av hverandre. Enkelte forskere advarer mot bruk av fargetrapper som den eneste metoden ved fargeanalyse av gamle bygninger.


== Referanser ==


== Kilder ==
Aanensen, H.O. og Jon Brænne (2000) Gamle trehus : historikk, reparasjon, vedlikehold, s. 397 og 398. Oslo, Universitetsforlaget. ISBN 8200213897. Lenke til bokhylla.no
Riksantikvarens informasjonsark om fargeundersøkelser Les i fulltekst


== Eksterne lenker ==
«Finn de opprinnelige fargene» fra Nettstedet Bygg og bevar Lest 12. oktober 2014
Amphistomus

Amphistomus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.


== Utseende ==
Små, brede, knudrete, matt grå eller svarte skarabider. Beina er middels lange, leggene krumme.


== Levevis ==
Som de fleste andre gjødselgravere (Scarabaeinae) har disse artene trolig larver som lever av møkk, men dette er ikke kjent med sikkerhet. Artene lever i tropisk regnskog og andre fuktige skogtyper.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia, Ny-Guinea og Molukkene.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
Stammen Deltochilini Lacordaire, 1856
Slekten Amphistomus Lansberge, 1874
Amphistomus accidatus Matthews, 1974
Amphistomus alfurorum Huijbregts & Krikken, 2007
Amphistomus calcaratus (MacLeay, 1871)
Amphistomus complanatus Matthews, 1974
Amphistomus cunninghamensis Matthews, 1974
Amphistomus fasciculatus Gillet, 1927
Amphistomus inermis Matthews, 1974
Amphistomus kukali Paulian, 1985
Amphistomus macphersonensis Matthews, 1974
Amphistomus montanus Matthews, 1974
Amphistomus monticola Paulian, 1985
Amphistomus opacus Matthews, 1974
Amphistomus palpebratus Matthews, 1974
Amphistomus pectoralis Matthews, 1974
Amphistomus primonactus Matthews, 1974
Amphistomus pygmaeus Matthews, 1974
Amphistomus respiciens Kolbe, 1905
Amphistomus speculatus Gillet, 1927
Amphistomus speculifer Matthews, 1974
Amphistomus squalidus Lansberge, 1885
Amphistomus storeyi Matthews, 1974
Amphistomus trispiculatus Matthews, 1974
Amphistomus tuberculatus MacLeay, 1887
Amphistomus tuberosus Matthews, 1974
Amphistomus uncinatus Paulian, 1985


== Eksterne lenker ==
(en) Amphistomus i Encyclopedia of Life 
(en) Amphistomus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Amphistomus hos NCBI 
Amphistomus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Liste over artene
Bilde av Amphistomus pectoralis (til venstre)
Youngblood Brass Band

Youngblood Brass Band er et brassband fra byen Oregon i delstaten Wisconsin i USA. Bandet ble i sin tid startet av studenter ved Oregon High School da sousafonist Nat McIntosh tok initiativ til å starte konseptet. Bandet har spilt konserter over hele verden og blitt kjent for sitt originale lydbilde.


== Diskografi ==


=== Album ===
Better Recognize (1997)
Word on the Street (1998)
Unlearn (2000)
Center:Level:Roar (2003)
Live. Places. (2005)
Is That a Riot? (2006)
Pax Volumi (2013)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Youngblood Brass Band – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Youngblood Brass Band på Discogs 
(en) Youngblood Brass Band på MusicBrainz 
(en) Youngblood Brass Band på SoundCloud 
(en) Youngblood Brass Band på Songkick
Løgjen kraftverk

Løgjen kraftverk er et vannkraftverk i Lund kommune i Rogaland. 
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 35 meter fra Åvedalsvatnet til Løgjen. 
Aggregatet er en francisturbin på 500 kW. Årsproduksjon er 1,7 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Epilissus

Epilissus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.


== Utseende ==
Små til middelsstore, bredt ovale, skinnende mer eller mindre metallisk blanke skarabider.


== Utbredelse ==
I likhet med flere andre slekter av Deltochilini er denne slekten endemisk for Madagaskar, der det finnes en god del arter.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
Stammen Deltochilini Lacordaire, 1856
Slekten Epilissus Dejean, 1836
Epilissus alluaudi (Lebis, 1953)
Epilissus andranobeensis Montreuil, 2011
Epilissus antoetrae (Paulian, 1975)
Epilissus apotolamproides (Lebis, 1961)
Epilissus armipes (Lebis, 1953)
Epilissus cuprarius Fairmaire, 1889
Epilissus delphinensis (Lebis, 1953)
Epilissus emmae (Lebis, 1953)
Epilissus fantamattii Montreuil, 2011
Epilissus fuscovirens Fairmaire, 1889
Epilissus genieri (Montreuil, 2006)
Epilissus guillaumeti (Paulian, 1975)
Epilissus hova Kunckel d'Herculais, 1887
Epilissus mantasoae (Paulian, 1976)
Epilissus micheli (Lebis, 1953)
Epilissus morio Harold, 1879
Epilissus niger Lansberge, 1874
Epilissus planatus (Montreuil, 2006)
Epilissus prasinus (Klug, 1832)
Epilissus ruteri (Lebis, 1953)
Epilissus sikorai (Paulian, 1977)
Epilissus splendidus Fairmaire, 1889
Epilissus striatoides (Paulian, 1976)
Epilissus striatus (Laporte de Castelnau, 1840)
Epilissus viridis (Klug, 1832)


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Epilissus i Encyclopedia of Life 
(en) Epilissus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Epilissus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Epilissus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av to arter
International Blues Challenge

The International Blues Challenge, også kjent som IBC, er en konkurranse som arrangeres av  the Blues Foundation.Diunna Greenleaf og hennes band, Blue Mercy, vant konkurransen i 2005. 
I 2008 vant Trampled Under Foot. 
I 2010 vant Matt Andersen. 
I 2011 vant Georg Schroeter and Marc Breitfelder.I 2014 vant Mr. Sipp og beste solist var Tim Williams.I januar 2009 ble Shuffle Service det første norske bandet til å delta i IBC. Daniel Eriksen fikk 2.-plass i konkurransen for solo/duo i 2018.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
List of past winners
Norsk Organisasjon for Jegere og Skyttere

Norsk organisasjon for jegere og skyttere (NOJS) arbeider for å knytte sammen jegere, skyttere og våpeneiere i Norge med formål om å skape et komplett og inkluderende skyttermiljø, samt bevare norske jakt- og skyttertradisjoner. Organisasjonen driver diskusjonsforumet Kammeret.no hvor jegere og skyttere kan dele kunnskap og erfaringer. Videre driver de rekruttering, utdanning og opplæring for jakt og skyting, og ønsker å spre positiv informasjon, kunnskap og gode holdninger rundt jakt og skyting for å skape begeistring blant befolkningen.
NOJS er høringsinstans for justis- og beredskapsdepartementet, og en viktig del av samarbeidet mellom skytterorganisasjonene og våpenbransjen i forbindelse med den nye våpenloven. I saker NOJS mener er prinsipielt viktige for lovlydige norske våpeneiere har de bidratt med økonomisk bistand til juridisk hjelp.


== Se også ==
Liste over skytterorganisasjoner


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kammeret.no
NOJS på Facebook
NOJS på Twitter
Garrigue

Garrigue (fransk, fra provençalsk garrigo) er et plantesamfunn av lave, eviggrønne busker i middelhavsområdet. Buskene er som regel ikke mer enn én halv meter høye, og vegetasjonsdekket er brutt av åpne partier med nakent berg og grus.
Denne vegetasjonstypen finnes i middelhavsklima med tørre og varme somre, spesielt på kalkbunn. Den dekker store områder og har mange navn, tomilares i Spania, gariga i Italia, frygana i Hellas og batha i Israel.
Buskene er ofte tornete med små, nålelignende blader, eller de er dekket av ullgrå hår. Vegetasjonen er svært artsrik og inneholder både forvedede planter, og ett- og flerårige urter. Buskene dufter ofte sterkt, og mange kjente krydderurter vokser i garriguen. Det er mange planter med løk eller knoll i velkjente slekter som tulipan, krokus, Iris, perleblom, Fritillaria, fuglestjerne, løk, Orchis og flueblom. Vegetasjonen er svært fargerik når den blomstrer i april, men om sommeren er garriguen tørr og forbrent med inntørkede fruktstander og støvgrå busker.
Garriguen er ikke en naturlig vegetasjonstype, men er skapt av ulike menneskelige påvirkninger som avskogning, beiting, jordbruk og økt hyppighet av branner. Den er en del av en økologisk suksesjon som ser slik ut: naken jord — steppe med gras – garrigue – lav maquis – høy maquis – skog. De ulike typene maquis degenererer til hver sin type garrigue, og det finnes derfor en rekke ulike artssamfunn i garriguen.
Vanlige planter i den østlige frygana-vegetasjonen er Sarcopoterium spinosum, Thymbra capitata, Thymelaea, Euphorbia acanthothamnos, Hypericum empetrifolium og noen busker som også vokser i maquisen, som kermeseik og Cistus. Den spanske tomilares er preget av arter i leppeblomstfamilien som timian, lavendel, salvie og Phlomis.


== Litteratur ==
M. Blamey og C. Grey-Wilson (2004). Wild Flowers of the Mediterranean (2 utg.). London: A & C Black. s. 10–11. ISBN 0-7136-7015-0. 
O. Polunin og A. Huxley, norsk utgave P. Sunding (1978). Middelhavsflora. NKI-Forlaget. s. 14–15. ISBN 82-562-0490-7. 
J. Blondel og J. Aronson (2005) [1999]. Biology and Wildlife of the Mediterranean Region. Oxford University Press. ISBN 0-19-850035-1. 


== Eksterne lenker ==
(en) Garrigue – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Garrigue – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Scandinavian Western Shooters

Scandinavian Western Shooters (SWS) er et norsk skytterforbund for westernskyting. Konkurransene skytes etter regler administrert av Single Action Shooting Society, og forbundet ønsker å promotere westernskyting som en trygg og sikker måte å drive skytesport på i en ramme med både fakta og fantasi fra tidsepoken «den gamle vesten».


== Se også ==


=== Andre skytterforbund i Norge ===
Det frivillige Skyttervesen
Dynamisk Sportsskyting Norge
Norges Benkeskytterforbund
Norges Jeger- og Fiskerforbund
Norges Metallsilhuettforbund
Norges Skiskytterforbund
Norges Skytterforbund
Norsk Svartkruttunion
Norwegian Field Target & Airgun Club
PRS Norge


== Referanser ==
Scandinavian Western Shooters


== Se også ==
Liste over skytterorganisasjoner
Mats Rondin

Mats Rondin (født 21. september 1960, død 11. oktober 2014) var en svensk cellist og dirigent. I løpet av sin karriere opptrådte han som solist med alle svenske symfoniorkestre, og med ledende orkestre i andre europeiske land. I perioden 1982–85 var han sollocellist i Malmö Symfoniorkester og 1985–98 hadde han samme stilling i Sveriges Radios symfoniorkester.
Fra 2005 var han professor i cellospill ved Musikhögskolan i Malmö.Han spilte cello fra han var sju år gammel. Sin formelle musikkutdanning hadde han fra Kungliga Musikhögskolan i Stockholm, der han studerte under Gunnar Norrby. Han studerte også med Erling Bløndal Bengtsson og Frans Helmerson på daværende Sveriges Radios musikskola, og spilte med William Pleeth i London. Han tok også timer hos de kjente cellistene Mstislav Rostropovitsj og Ralph Kirshbaum.I konsertsesongen 1985/-86 ble han utpekt som «Årets solist» av Rikskonserter og Sveriges orkestrar.
Han var medlem av Kungliga Musikaliska Akademien (KMA).De siste årene han levde arbeidet han mest som dirigent, og han dirigerte han både symfoni- og kammerorkestre i Sverige og Danmark.Sammen med musikerne Staffan Scheja og Sture Eriksen startet han Huaröds kammarorkester, som består av profesjonelle strykere fra hele Norden. Det er et prosjektorkester, som samles flere ganger i året for å skape musikk på høyt nivå og holde konserter med fremstående solister. Rondin var orkestrets dirigent fra starten til han døde.


== Diskografi ==
som cellist (utvalg):

1986 – Martinû, Bartók, de Frumerie – med Bengt Forsberg, piano (Acoustica)
1991 – Contemporary European cello music (Acoustica)
1994 – Vocalise
1994 – Leoš Janáček: Chamber music for violin, cello and piano – med Roland Pöntinen, piano og Ulf Wallin, fiolin (BIS)
2005 – Brahms’ cellosonater
2005 – Vocalise
2006 – Lennart Fredriksson: Not yet drawn
2009 – Isidor - Mats Rondin plays the music of Lars Danielsson and Cennet Jönsson
2010 – Helge Albin Tetrissom dirigent (utvalg):

2007 – Kalevi Aho: Contrabassoon/Tuba concertos – med Norrköpings symfoniorkester og Lewis Lipnick, kontrafagott (BIS)
2009 – 21st-Century Tuba Concertos – med Fredrik Högberg, Jan Sandström og Kalevi Aho


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mats Rondin på Discogs 
(en) Mats Rondin på MusicBrainz 
(en) Mats Rondin på Spotify 
(en) Mats Rondin på AllMusic 
(sv) Lunds universitets nekrolog over Rondin Lest 9. april 2015
Cecilie Enersen

Cecilie Enersen (født 29. mars 1980 i Aarhus i Danmark) er en norsk skuespillerinne. 
Enersen er utdannet ved Teaterhøgskolen i Oslo (2003-2006). Hun har siden da arbeidet ved blant annet Det norske teatret, Rogaland Teater, Oslo Nye Teater, Brageteatret og Den Nationale Scene.
Enersen har også lagt norsk stemme på TV-serier og lest inn lydbøker. Hun spilte i spillefilmen Fatso i 2007 og i kortfilmene Tishar og Vores barn.  


== Eksterne lenker ==
(en) Cecilie Enersen på Internet Movie Database 
«Cecilie Enersen». Teaterforlaget Songbird. Arkivert fra originalen 12. april 2019. Besøkt 12. april 2019.
Philip Henrik Hansteen

Philip Henrik Hansteen (født 30. mars 1817, død 13. juni 1911 i Kristiania) var en jurist fra Moss. Han endte sin karriere som assessor i Høyesterett. 
Etter cand.jur. i 1840 var han edsvoren fullmektig i Moss, hos sorenskriveren der. Her dømte han Ole Mand til gapestokk, slik at Henrik Wergeland skrev «Et eventyr om Gabestokken i Mosseby og Borresogn, som begynder langt henne i Tiden». Ole Mand tjente godt på avstraffelsen og stokken ble nedlagt i 1848.  Fra 1854 var han sorenskriver i Elverum, flyttet til Solør i 1869.  Efter ti år i Solør ble han i 1879 assessor i høyesterett, som i dag tilsvarer høyesterettsdommer.
Han var sønn av Nils Lynge Hansteen (1782–1861) og Petronelle Clementinsdater (1787–1829). Faren var tollinspektør av Hansteen (slekt). Broren Agathon Bartholomæus Hansteen (1812–95) ble sogneprest i Selbu.  Selv giftet Philip seg i 1847 med ei Jacoba Krumm (1814–93).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
lokalhistoriewiki.no om Philip Henrik Hansteen
Maze nasjonalpark

Maze nasjonalpark er en nasjonalpark som ligger sørvest i Etiopia i regionen for sørlige nasjoner, nasjonaliteter og folk, omtrent 460 kilometer fra hovedstaden Addis Abeba. Parken var opprinnelig Maze controlled hunting area som ble etablert i 1983. I 2005 ble området oppgradert til nasjonalpark med et areal på 210 km2. Maze nasjonalpark har fått navn etter elven Maze som renner gjennom parken. Parken ble opprettet for å bevare den minkende bestanden av den truede arten swayne's kuantilope. Parkens høyde over havet er mellom 1 000 og 1 200 meter. Den er omgitt av fjell og har flere småbekker og elver. Årlig nedbørsmengde ligger normalt på 800 til 1 600mm, og regntiden er fra mars til september.
I parkens sørlige del ligger Bilbo/Halo varme kilder med geysirer. Wenja steingrotter med plass til 300 mennesker ligger også i Maze nasjonalpark. Ulovlig jakt og hogst er en trussel mot parkens dyreliv, men omfanget av de ulovlige aktivitetene har ikke vært godt kartlagt hittil (2014). I 2010 hadde parken 12 utenlandske besøkende.


== Dyreliv ==
Maze nasjonalpark er sammen med Senkelle kuantilopereservat like ved, et av de siste stedene i verden det finnes ville flokker med swayne's kuantilope. I en telling gjennomført i 2009 og 2010 ble det talt 374 individer av denne arten i parken. Den største flokken besto av 27 dyr, og disse tallene indikerer en tydelig økning i bestanden siden opprettelsen av nasjonalparken.  I tillegg til kuantiloper er det registrert 38 andre større pattedyrarter og 196 fuglearter. Av andre antilopearter i parken finnes rørbukk, oribi (blekbukk), buskbukk og vannbukk. Andre pattedyr som lever her er afrikansk bøffel (kafferbøffel), vortesvin, stor og liten kudu, olivenbavian, løve, serval og leopard.


== Referanser ==


== Kilder ==
Ethiopian Wildlife Conservation Agency: Maze National Park - (arkivert versjon av original) Besøkt 11. oktober 2017
Ethiopian Wildlife and Natural History Society: A Glimpse at Biodiversity Hotspots of Ethiopia - side 77. (pdf) - (publisert 2011) Besøkt 11. oktober 2017


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Arbeiderpartiet (Malta)

Arbeiderpartiet i Malta (maltesisk: Partit Laburista) er et sosialdemokratisk parti på Malta, stiftet 1921. Det er ett av de to store partiene i landet. Det andre store partiet er det kristeligdemokratiske Nasjonalistpartiet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Labour Party (Malta) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Totoppskarv

Totoppskarv (Nannopterum auritum) er en sjøfugl i skarvefamilien (Phalacrocoracidae). Arten er utbredt over store deler av Nord-Amerika, fra Aleutene i Alaska og sørover til Florida i USA og Mexico.
Totoppskarven har glinsende sort fjærdrakt. Hannens paringsdrakt inkluderer to karakteristiske hvite fjærtuster på hver side av hodet (tinningen), noe som er opphavet til det norske navnet på arten. Arten måler omkring 76–91 cm og veier typisk cirka 710–2 100 g eller mer. Vingespennet utgjør omkring 137 cm. Fem underarter anerkjennes.


== Utbredelse ==
Arten finnes i: Antigua og Barbuda, Bahamas, Barbados, Belize, Bermuda, Canada, Caymanøyene, Cuba, Dominica, Den dominikanske republikk, Guadeloupe, Haiti, Martinique, Mexico, Montserrat, Puerto Rico, Saint Kitts og Nevis, Saint Lucia, Saint-Pierre og Miquelon, Saint Vincent og Grenadinene, Turks- og Caicosøyene og USA.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Totoppskarv – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Totoppskarv i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Totoppskarv hos Artsdatabanken 
(sv) Totoppskarv hos Dyntaxa 
(en) Totoppskarv hos Fauna Europaea 
(en) Totoppskarv hos Fossilworks 
(en) Totoppskarv hos ITIS 
(en) Totoppskarv hos NCBI 
(en) Kategori:Phalacrocorax auritus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Phalacrocorax auritus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Phalacrocorax auritus – detaljert informasjon på Wikispecies
Mästarnas mästare

Mästarnas mästare er den svenske versjonen av Mesternes Mester som har blitt sendt på SVT1 siden 2009, med Micke Leijnegard som programleder.


== Sesonger ==


== Se også ==
Mesternes Mester (norsk versjon)
Mestareiden mestari (finsk versjon)
Eeuwige roem (belgisk originalversjon)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted
Ernest Monis

Antoine Emmanuel Ernest Monis (født 23. mai 1846 i Châteauneuf-sur-Charente i departementet Charente, død 25. mai 1929) var en fransk politiker.
Monis arbeidet som advokat først i Cognac, deretter i Bordeaux. Han ble i 1885 valgt som moderatliberal til deputertkammeret, men falt igjennom ved valget i 1889. Fra 1891 var han medlem av senatet för departementet Gironde. Han var eier av store vingods i nærheten av Cognac. Monis var i 1896 i senatet leder av den politiske opposisjon som brakte det radikale ministeriet Bourgeois til fall. I Waldeck-Rousseaus ministerium (juni 1899–juni 1902) var han justiseminister og ble senere en av senatets visepresidenter. 
Etter ministeriet Briands fall ble Monis (mars 1911) regjeringspresident. Hans ministerium, hvis mest betydningsfulle medlemmer var radikalerne Delcassé, Berteaux og Caillaux, led av uenighet och inntok en svak og uselvstendig holdning i forhold til deputertkammeret og særlig dets ytterste venstre. Beslutningen om en ekspedisjon til Fes (april) var dens mest betydningsfulle regjeringshandling. 
Ved en flymaskinstevling i Issy-les-Moulineaux ble Monis alvorlig skadet og krigsminister Berteaux drept av et aeroplan som ved starten suste inn blant tilskuerne (20. mai samme år), og dermed var ministeriets skjebne beseglet. 
Monis stedfortreder, justisminister Perrier, manøvrerte dårlig i deputertkammeret, og da ett ønsket tillitsvotum (23. juni) ble nektet, gikk ministeriet av. Det skjedde umiddelbart innen Marokkokonflikten med Tyskland, i hvilkens tidlige fase utenriksminister Cruppi hadde vist lite dyktighet, utviklet seg til akutt krise. 
Den 13. desember 1913 ble han av statsminister Gaston Doumergue kalt til marineminister i hans første kabinett, som han tilhørte frem til 20. mars 1914.
Monis spilte etter sitt fall en ganske underordnet rolle i senatet, der han satt frem til 1920.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Monis, Ernest i Nordisk familjebok (2. utgave, 1913)
Lincoln Blackwood

Lincoln Blackwood var en pickup fra Lincolndivisjonen hos den amerikanske produsenten Ford Motor Company. Den ble solgt i USA kun i modellåret 2002, samt i Mexico 2002 og 2003.
Blackwood var en luksusversjon av Ford F-150 Crew Cab pickup, og ble ønsket velkommet med entusiasme etter debuten på North American International Auto Show i januar 1999.  Lincolns fremgang med Lincoln Navigator gjorde selskapet modigere til å forsøke seg på den første lukseriøse pickupen, og Cadillac var i forfølgelse med Cadillac Escalade EXT.


== Referanser ==
Latvia under EM i friidrett 1994

Latvia deltok med 11 utøvere under EM i friidrett 1994 som ble arrangert 7.–14. august 1994 i Helsingfors. Utøvere fra Latvia tok en medalje under mesterskapet.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Resultater
trackfield.brinkster
European Athletic Association
Eeuwige roem

Eeuwige roem er et belgisk reality- og konkurranseprogram som har blitt sendt tre sesonger på den belgiske kanalen Eén siden 2008. Programserien ble også sendt én sesong i Nederland, på kanalen AVRO i 2010.
Eeuwige roem er originalversjonen av Mesternes Mester.


== Belgia ==


=== Sesong 1 ===


=== Sesong 2 ===


=== Sesong 3 ===


== Nederland ==


=== Sesong 1 ===


== Se også ==
Mesternes Mester (norsk versjon)
Mästarnas mästare (svensk versjon)
Mestareiden mestari (finsk versjon)


== Eksterne lenker ==
één: Eeuwige Roem (Belgia)
AVRO: Eeuwige Roem (Nederland)
Latvia under EM i friidrett 1998

Latvia deltok i EM i friidrett 1998 som ble arrangert 18.–23. august 1998 i Budapest. Utøvere fra Latvia tok en medalje i mesterskapet.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
European Athletic Association
Latvia under EM i friidrett 2002

Latvia deltok med 16 utøvere i EM i friidrett 2002 som ble arrangert 6.–11. august 2002 i München. Utøvere fra Latvia tok en medalje i mesterskapet.


== Medaljevinnere ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
European Athletic Association
Latvia under EM i friidrett 2006

Latvia deltok under EM i friidrett 2006 som ble arrangert 7.–13. august 2006 i Göteborg. Utøvere fra Latvia tok en medalje under mesterskapet.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Offisielt nettsted Göteborg 2006
European Athletic Association