jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Naumburg domkirke

Naumburg domkirke St. Peter og St. Paul i Naumburg ved Saale stammer hovedsakelig fra 1200-tallet. Kirken var tidligere katedral i Naumburg bispedømme og er blant de viktigste senromanske og gotiske byggverk i Sachsen-Anhalt. Kirken er i dag evangelisk. 
Naumburg domkirke inneholder et østlig og et vestlig kor, forbundet med et basilikakonstruert midtskip. Den østlige kirke inneholder et trehvelvet tverrskip og under dette en tredelt krypt. To senromanske tårn flankerer det østlige koret. På den vestlige side finnes også to tårn, hvorav det ene ble fullført først på 1800-tallet.Byggeleder fra starten i 1210 var Naumburgmesteren, en tysk billedhugger hvis navn i dag er ukjent, men som bidro til å innføre den gotiske stil i Tyskland, til erstatning for den romanske stil.


== Historie ==
Kirkens historie er nært knyttet til byens utvikling. Naumburg kommer av Neweburg eller Nuwenburg (ny borg), og det var Ekkehard I, en markgreve av Meissen og hersker over Thüringen som ca. år 1000 begynte oppføringen av en borg på stedet. Ekkehard I ble myrdet i kampen om keiservalget etter Otto III som døde uventet i 1002. Ekkehards sønner fortsatte imidlertid oppføringen av borgen, og utenfor denne bygde de en kirke som del av et kirkestift. Ved siden av stiftskirken kom senere en ny domkirke og sannsynligvis ble denne innviet i 1042.Gode økonomiske tider gjorde at det i 1210 var mulig for biskopen i Naumburg å påbegynne en ny domkirke. Både stiftskirken og den romanske kirken måtte etterhvert vike plass for den nye domkirken. I løpet av de mer enn hundre år det tok å bygge den kirken vi kan se idag, endret den fremherskende byggeskikk seg fra tidligromansk til senromansk, og endelig til gotisk stil. Den fullførte kirkens ulike deler illustrerer denne utviklingen. 
Naumburgmesteren er skaperen av vestkoret, som er det første og blant de mest storartede gotiske verk i området Sachsen og Thüringen. Det var også Naumburgmesteren som utførte det vestlige lektorium, skilleveggen i kirken mellom de geistlige og allmuen. Lektoratet er utført med relieffer fra lidelseshistorien. Bemerkelsesverdig er også Naumburgmesterens tolv statuer av den opprinnelige kirkens stiftere (stifterfigurene), utført i naturlig størrelse. Mest kjent av stifterfigurene er den av Uta, gemalinne av stifteren Ekkehard II.
En brann i 1532 ødela mye av den opprinnelige innredningen. Svenskenes okkupasjon på 1600-tallet medførte også store ødeleggelser.
Naumburg domkirke ble i 2018 oppført på UNESCOs liste over verdensarven.


== Bildegalleri ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Naumburg Cathedral – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Naumburgmesteren

Naumburgmesteren (tysk Naumburger Meister eller Meister von Naumburg) var en tysk billedhugger og arkitekt som levde på 1200-tallet. Han førte arkitekturen i Tyskland ut av den romanske stil. Naumburgermesterens navn, fødsels- og dødsdato er i dag ukjent. 
Naumburgmesteren fikk sin kunnskap om den gotiske arkitektur i Frankrike. Derfra reiste han til blant annet Mainz og Naumburg. I Mainz finnes fra hans hånd det kjente dommedagsrelieffet. Han var den ledende billedhuggeren under oppføringen av Naumburg domkirke. Naumburgmesteren antas egenhendig å ha utført pasjonsrelieffene på lektoriet i vestkirken, samt figurene av de tolv stifterne av den opprinnelige stiftskirken fra 1000-tallet. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Naumburg Master – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
NM i maraton 2014

Norgesmesterskapet i maraton 2014 var en del av NM i friidrett 2014, og ble arrangert under Midnight Sun Marathon i Tromsø 21. juni 2014.


== Resultater, menn ==

Svenske Kristoffer Österlund fra IFK Umeå kom på 2.-plass i løpet, men deltok ikke i NM. 


== Kvinner ==

Finske Elina Junnila kom på 2.-plass i løpet, men deltok ikke i NM. 


== Referanser ==


== Kilder ==
Kondis.no - Delt "svensk" seier i Midnight Sun Marathon
Exodus: Gods and Kings

Exodus: Gods and Kings er en amerikansk-britisk-spansk drama/action/eventyrfilm fra 2014. Filmen er regissert av Ridley Scott, og har Christian Bale og Joel Edgerton i rollene som brødrene Moses og Ramses, med John Turturro, Aaron Paul, Ben Mendelsohn, Sigourney Weaver og Ben Kingsley i andre roller.


== Handling ==
Moses (Christian Bale) tar opp kampen mot Egypts hensynsløse farao Ramses (Joel Edgerton) og tar med seg 600 000 slaver for å reise fra Egypt og landets forferdelige sykdomsplager.


== Rolleliste ==
Christian Bale som Moses
Joel Edgerton som Ramses
John Turturro som Seti
Aaron Paul som Joshua
Ben Mendelsohn som Viceroy Hegep
María Valverde som Zipporah
Sigourney Weaver som Tuya
Ben Kingsley som Nun
Hiam Abbass som Bithia
Isaac Andrews som Malak
Ewen Bremner som Expert
India Varma som High Priestess
Golshifteh Farahani som Nefertari
Tara Fitzgerald som Miriam
Dar Salim som Khyan
Andrew Tarbet som Aaron


== Mottagelse ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Exodus (2014 film) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Exodus: Gods and Kings på Internet Movie Database 
(no) Exodus: Gods and Kings hos Filmfront 
(da) Exodus: Gods and Kings i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Exodus: Gods and Kings på Allociné 
(nl) Exodus: Gods and Kings på MovieMeter 
(en) Exodus: Gods and Kings på AllMovie 
(en) Exodus: Gods and Kings på Turner Classic Movies 
(en) Exodus: Gods and Kings på Rotten Tomatoes 
(en) Exodus: Gods and Kings på Metacritic 
(en) Exodus: Gods and Kings på Box Office Mojo
Billy Griffiths

William «Billy» Griffiths (født 1876 eller 1877 i Manchester, død ukjent) var en engelsk fotballspiller. Griffiths, som var halv-back, spilte for Newton Heath, senere Manchester United fra 1899 til 1905.Griffiths ble toppscorer for Manchester United sammen med Tom Arkesden og Billy Grassam i 1903/04-sesongen, med elleve scoringer på 30 kamper.


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Biddiscombe, Ross; Curry, Patrick; Hayden, Jonathan (2011). The Official Encyclopedia of Manchester United (engelsk). London: Simon & Schuster UK. ISBN 978-1-84737-918-4. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Gunzi, Christiane, red. (1998/2001). The official Manchester United illustrated encyclopedia (engelsk) (2001 utg.). Picthall & Gunzi. ISBN 0-233-99964-7.  
Iain McCartney (2013). The official Manchester United Players' A–Z (engelsk). London: Simon & Schuster. ISBN 978-1-47112-846-2. 
Murphy, Alex; Endlar, Andrew (2012). The official illustrated history of Manchester United 1878-2012 (engelsk). London: Simon & Schuster. ISBN 978-1-4711-0262-2. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Shury, Alan; Landamore, Brian (2002). The Definitive Newton Heath F.C. (engelsk). Nottingham: SoccerData. ISBN 1899468161. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)


== Eksterne lenker ==
«William Griffiths», spillerstatistikk fra StretfordEnd.co.uk (en)
Norsk Grafia

Norsk Grafia var et fagblad for Norsk Grafisk Forbund, og utkom fra 1967 til 2005.
Første nummer er datert 14. oktober 1967 og hadde tittelen Meldingsblad for Norsk Grafisk Forbund. Norsk Grafia utkom med ulik frekvens. Det startet med utgivelse hver 14. dag og sluttet som månedsblad med 11 utgivelser i året.


== Redaktører ==
Arne Li - 1967 - 1971
Reidar Langås - 1971 - 1975
Arild Kalvik - 1975 - 1983
Kjell Christoffersen - 1983 - 1988
Bent Inge Bye - 1988 - 2005


== Norsk Grafia ==
Organ for Norsk Grafisk Forbund/Norsk Forbund for Grafiske Fag - 1942 til 1945.
International Ship and Port Facilities Security Code

International Ship and Port Facilities Security Code (forkortet ISPS) er en utvidelse av SOLAS-konvensjonen om sikkerhet for personell og skip på sjøen. Den trådte i kraft i 2004 og angir hvilke ansvarsområder forskjellige parter har for å detektere og hindre sikkerhetstrusler mot skip og havner i bruk til internasjonal handel.


== Eksterne lenker ==
IMO – FAQ om ISPS-kode og maritim sikkerhet (engelsk)
Europaparlamentet og rådets forordning nr. 725/2004 af 31. marts 2004 om bedre sikring af skibe og havnefaciliteter
Forskrift om sikring av havner og havneterminaler mot terrorhandlinger mv.
Balearic

Balearic er betegnelsen på en eklektisk DJ-kultur som oppstod på Ibiza på midten av 1980-årene, hvor DJ-er på nattklubber som Amnesia, Pasha og Ku spilte en blanding av rock, pop, disco og house, for klubbere som tok ecstasy og danset under åpen himmel hele natten til soloppgang. I 1987 ble DJ-kulturen spredt til London av de britiske DJ-ene Trevor Fung, Paul Oakenfold, Nicky Holloway, Ian Saint Paul og Danny Rampling, hvor den fort ble del av den britiske acid house-bevegelsen.Betegnelsen kommer av det engelske navnet på Balearene, den spanske øygruppen som Ibiza er del av. Betegnelsen ble brukt av britisk presse for å beskrive den eklektiske spillestilen til den argentinske DJ-en Alfredo Fiorito på Amnesia. DJ Alfredos spillestil skyldtes dels hans kjærlighet for gode dansbare sanger, uavhengig av sjanger, alder og «kredibilitet», og dels en knapphet på nye plater kombinert med mange timer å fylle på nattklubben.I dag refererer balearic fortsatt til «en musikalsk åpenhet og en alt-er-mulig-holdning».


== Kilder ==
Bill Brewster og Frank Broughton (2006). Last Night a DJ Saved My Life (updated): The History of the Disc Jockey. London: Headline.
Carl Hindmarch (regissør) (2001). Pump Up The Volume: The History of House music (TV-dokumentar i tre episoder). Storbritannia: Channel 4.
Simon Reynolds (2013). Energy Flash: A Journey Through Rave Music and Dance Culture. London: Faber and Faber.


== Referanser ==
Remi Moses

Remi Mark Moses (født 14. november 1960 i Miles Platting) er en engelsk fotballspiller. Moses, som var midtbanespiller, spilte for West Bromwich Albion og Manchester United.Moses, som startet karrieren i West Bromwich Albion, gikk til Manchester United sammen med Bryan Robson september 1981, og fikk sin debut for klubben 19. september 1981 da Manchester United møtte Swansea City på Old Trafford. Moses ble første fargede spiller til å score for Manchester United. Han ble i klubben, fram til han ble tvunget til å legge opp på grunn av skader juni 1988.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Biddiscombe, Ross; Curry, Patrick; Hayden, Jonathan (2011). The Official Encyclopedia of Manchester United (engelsk). London: Simon & Schuster UK. ISBN 978-1-84737-918-4. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Iain McCartney (2013). The official Manchester United Players' A–Z (engelsk). London: Simon & Schuster. ISBN 978-1-47112-846-2. 


== Eksterne lenker ==
(en) Remi Moses – Transfermarkt 
(en) Remi Moses – WorldFootball.net 
«Remi Moses», spillerstatistikk fra StretfordEnd.co.uk (en)
Jacob Heinesen

Jacob Heinesen (født 15. oktober 1898 i Klaksvík, antatt død 23. mars 1941) var en færøysk fiskeskipper og politiker (Ff.).
Han hadde skippersertifikat fra 1916. I 1922 fikk han bygd sluppen «Ekliptika» i Sagvåg. Heinesen var stort sett på sildefiske ved Island. I 1935 gjorde han sine egne fiskesøk ved Øst-Grønland og Jan Mayen, men med nedslående resultat. Den 23. mars 1941 forsvant sluppene «Milly» og «Ekliptika» fra Klaksvík, etter å ha satt kurs for Færøyene fra Aberdeen. Båtene hadde et mannskap på henholdsvis 7 og 8 mann, deriblant Heinesen.Han var innvalgt på Lagtinget fra Norðoyar for perioden 1940–1943. Heini Justinussen overtok mandatet etter Heinesens død i 1941.


== Referanser ==
Fjellnøkleblom

Fjellnøkleblom, Primula scandinavica er en plante i nøkleblomslekten.


== Utseende ==
Rosettbladene er langstrakt eller spatelformet, med hvitt mel på undersiden. Blomsterstand 4 til 10 (15) cm lang, med to 2 til 8 (sjelden 10) blomster. Blomstene har beger som er delt halveis ned, og med noe melbelegg. De har rødlilla krone med gult øye og er homostyle. Den har ganske stor likhet med Primula scotica som er en skotsk endemisme
Den skiller seg fra smalnøkleblom med mer mel, særlig tydelig på undersiden av bladene. Blomstene er litt større og mørkere rødlilla, og støttebladene er lengre enn P. stricta ssp stricta.


== Utbredelse ==
Dette er en skandinavisk endemisme, den fins bare i Norge og Sverige. I Norge sørligst fra Hjartdal i Telemark
til Tromsø i nord. Beiter og grasmark med baserik grunn i fjellet, går til over 1 500 meter noen steder. I Nord-Norge også i lavlandet.
Utbredelseskart


== Referanser ==


== Kilder ==
Johannes Lid: Norsk Flora,  Det Norske Samlaget, 2005
Artsdatabanken
John Richards: Primula, B. T. Batesford Ltd, 1993


== Eksterne lenker ==
(en) Fjellnøkleblom i Encyclopedia of Life 
(en) Fjellnøkleblom i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Fjellnøkleblom hos Artsdatabanken 
(sv) Fjellnøkleblom hos Dyntaxa 
(en) Fjellnøkleblom hos NCBI 
(en) Fjellnøkleblom hos The International Plant Names Index 
(en) Fjellnøkleblom hos Tropicos 
(en) Kategori:Primula scandinavica – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Primula scandinavica – detaljert informasjon på Wikispecies
Mary og Max

Mary og Max (orig.: Mary and Max) er en australsk animasjonsfilm fra 2009 med regi av Adam Elliot. Filmen, som kommenteres av en fortellerstemme, gjør bruk av leirefigurer og tradisjonell stop motion-teknikk.


== Handling ==
I 1976 blir den svært overvektige, ensomme new yorkeren Max Jerry Horowitz (Philip Seymour Hoffman) brevvenn med den like venneløse, åtte år gamle jenta Mary Daisy Dinkle (Bethany Whitmore), som er eneste datter i en dysfunksjonell australsk familie, hvis far isolerer seg stadig mer mens moren er alkoholiker og kleptoman. Mary har plukket navnet og adressen hans ut av en telefonkatalog, og de to deler efterhvert sin ensomhet gjennom en brevveksling, samtidig som de sender hverandre små gaver. Spesielt Max, som lider av depresjoner, angst og Aspergers syndrom, forsøker å formidle sine innerste tanker på beste måte.Fortellingen strekker seg over en periode fra 1970-tallet frem til sin samtid, er fremstilt episodisk, og gir glimt av Marys utvikling fra en usikker og naiv jente til en velansett akademiker (Toni Colette) med Aspergers som hovedfelt. Hun sender Max en bok om nettopp hans kasus, hva som fører til at han avbryter brevvennskapet, idet han føler seg sveket. Mary makulerer opplaget på boken, men ikke desto mindre mister de to kontakt, og hun henfaller selv til depresjon og efterhvert, i likhet med sin nå avdøde mor, til alkoholisme.Da Max mange år senere tilgir henne og sender henne en gave, bestemmer hun seg for å komme på et overraskelsesbesøk. Da hun ankommer hans leilighet, finner hun Max død, men oppdager samtidig at han har tatt vare på samtlige hennes brev, som han har dekorert veggene med, og hun forstår hvor meget hun har betydd for ham.


== Rolleliste (engelske stemmer) ==
Barry Humphries som fortelleren
Toni Collette som Mary Daisy DinkleBethany Whitmore som den unge Mary
Philip Seymour Hoffman som Max Jerry Horowitz
Eric Bana som Damian Popodopoulos, Marys mann
Renée Geyer som Vera Lorraine Dinkle, Marys mor
Ian Meldrum som uteligger
Carolyn Shakespeare-Allen som flere skikkelser


=== Utmerkelser ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mary and Max – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mary og Max på Internet Movie Database 
(sv) Mary og Max i Svensk Filmdatabas 
(da) Mary og Max i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Mary og Max på Allociné 
(nl) Mary og Max på MovieMeter 
(en) Mary og Max på AllMovie 
(en) Mary og Max på Turner Classic Movies 
(en) Mary og Max på Rotten Tomatoes 
(no)  Mary og Max hos Filmweb
Elias Hogrenning

Elias Hogrenning (født 24. august 1872, død 2. mars 1932) var en norsk bonde og fjellfører, kjent for å ha vært fører for norske og utenlandske fjellklatrere, blant de William Cecil Slingsby.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Oldefaren var høyre hånd for datidens superstjerner», artikkel fra nettstedet ut.no 24. desember 2014
Benjamin Constant

Benjamin Constant er navnet på flere personer:

Henri-Benjamin Constant de Rebecque - fransk forfatter og politisk teoretiker
Benjamin Constant (Brasil) - brasiliansk revolusjonær


== Oppkalte steder ==
Benjamin Constant (Amazonas) - kommune i delstaten Amazonas i Brasil.
Benjamin Constant do Sul - kommune i delstaten Rio Grande do Sul i Brasil.
John Handeland

John Handeland (født 25. mai 1851, død (ikke kjent)) var en norsk langdistanseløper og kappgjenger som representerte IL Norrøna og TIF Viking. Han vant gull i maraton under NM i friidrett 1901 i Kristiansand, på tiden 3.37.33. Han var også blant Norges beste i kappgang på bane.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norgesmestere 1897-2011 menn – maraton
John Systad

John Systad (født 14. september 1912 i Bergen, død 16. september 1998 i Göteborg, Sverige) var en norsk langdistanseløper som representerte TIF Viking.
Systad deltok i maraton i en rekke internasjonale mesterskap. Han ble nummer 12 under EM i friidrett 1946, nummer 8 under Sommer-OL 1948 i London, han fikk 9.-plass under EM i friidrett 1950 og han ble nummer 34 under Sommer-OL 1952 i Oslo. Han vant de fire første norske mesterskapene i maraton etter krigen fra 1950-1953, og i 1955. Alle årene i tett kamp mot Viktor Olsen, som fikk sølv disse årene, og vant i 1954 og 1956, og henviste da John Systad til andreplass. Olsen vant også i 1957-1959. Disse årene var det John Systads 8 år yngre bror, Finn, som knep sølvmedaljene. John Systad gjorde come-back i 1966 og vant sølv under NM, 54 år gammel.Systads personbeste ble 2.32.16, oppnådd i oktober 1956 i Sandvika.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Systad – Olympedia 
(en) John Systad – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) John Systad – Track and Field Statistics 
(en) John Systad – ARRS
Finn Systad

Finn Systad (født 11. juni 1920, død 10. mars 2005) var en norsk langdistanseløper som representerte TIF Viking.
Systad ble nummer 3 på 10 000 meter under NM i friidrett 1946. Han tok siden over sin 8 år eldre bror, John Systads, tette NM-konkurranser i maraton med Viktor Olsen, men ble ikke bedre enn nummer to i tre påfølgende år, fra 1957 til 1959.Systads personbeste på maraton ble 2.28.51, oppnådd i 21. september i Göteborg.


== Referanser ==
Svangsfjellet

Svangsfjellet (lulesamisk: Svanjggá (i Sverige) eller Svánjga (i Norge), historisk også  Svanjga og Svanjjga) er et svensk-norsk fjell på fjellmassivet Saltfjellet. På svensk side strekker det seg inn i Arjeplog kommune. På norsk side befinner det seg i kommunene Saltdal i Salten og Rana på Helgeland i Nordland. Høyeste punkt er 1 265 meter og befinner seg i Saltdal like nord for kommunegrensen. Det gjør også det nest høyeste punktet på 1 138 meter.Nord for Svangsfjellet ligger tjernet Strájdasjávrre, som er kilden til Straitasbekken. Sistnevnte renner nordvestover og munner ut i Lønselva. Sørvest for fjellet ligger Svangstjønna, hvorfra Svangsbekken renner nordvestover til begynnelsen av Gubbeltåga.


== Referanser ==
Frenningfaret (Oslo)

Frenningfaret er en vei på Lofthus i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Frennings vei til Otto Blehrs vei.
Veien fikk navn i 1955 etter bryggermester Christian Frenning (1840–1930).


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Frenningfaret». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 178. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (F)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Ole Moes vei (Oslo)

Ole Moes vei (1A–39, 2–38) er en vei på Nordstrandshøgda i bydel Nordstrand i Oslo. Den går sørover fra Breiens vei og ender til slutt i en snuplass sør for Bakketoppen.
Veien fikk navn i 1926 etter Ole Moe (1844–1924), som var den første sogneprest i Nordstrand prestegjeld.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Ole Moes vei». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 414. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (O)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Bomveien (Oslo)

Bomveien (15–21, 8–50) er en skogsvei i Nordmarka som går inn fra Midtstuen (bydel Vestre Aker). Den går via Heggehullet til nordsiden av Tryvannshøyden, idet Tryvannstua har adresse Bomveien 50. Veien ble anlagt ca. 1870. Navnet skal ha sammenheng med at veien har vært stengt med bom like øst for Frognerseterveien.


== Referanser og fotnoter ==


== Kilder ==
Oslo byleksikon


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (B)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Ole Reistads vei (Oslo)

Ole Reistads vei (1A–45I, 20–22) er en vei på Lindeberg og Furuset i bydel Alna i Oslo. Den går som blindvei sørover fra Lindebergåsen.
Veien fikk navn i 1981 etter Ole Reistad, som kom fra Furuset og var leder for Little Norway under den andre verdenskrig.
Gården Holtet (gnr./bnr. 115/1) lå i sin tid i nr. 1. I dag er det blokker i nr. 1–11, og disse samt rekkehusene i nr. 21–45 inngår i OBOS-borettslaget Lutvannkollen.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Ole Reistads vei». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (O)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015. 
Lokalhistoriewiki
Oppsal terrasse (Oslo)

Oppsal terrasse (11–61, 2–12) er en vei på Oppsal i bydel Østensjø i Oslo. Den går som blindvei nordvestover fra Oppsalveien.
Navnet ble vedtatt i 1977.
I nr. 2 er en terrasseblokk (ark. Paul Cappelen og Torbjørn Rodahl, oppført 1976–77) i Oppsal terrasse borettslag. Nr. 11-59 er eneboliger i kjede.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Oppsal terrasse». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 418. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (O)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Oppsalveien (Oslo)

Oppsalveien (1B–27, 2–36) er en vei på Oppsal i bydel Østensjø i Oslo. Den går fra Østensjøveien forbi Oppsal gård og til Haakon Tveters vei.
Navnet ble vedtatt i 1923.
I nr. 6 er villa Godland, opprinnelig oppført som kombinasjon av bolig og forsamlingslokale. Oppsal gård ligger i nr. 23. Oppsal sykehjem ligger i nr. 28.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Oppsalveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 418. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (O)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Oppsalstubben (Oslo)

Oppsalstubben (1A–7B, 2A–6) er en vei på Oppsal i bydel Østensjø i Oslo. Den går fra Vetlandsveien til Oppsaltoppen.
Navnet ble vedtatt i 1955. Veien har blokker i OBOS-borettslaget Fuglemyra, innflyttet 1956–59.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Oppsalstubben». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 418. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (O)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Oppsaltoppen (Oslo)

Oppsaltoppen (1A–25, 2–16C) er en vei på Oppsal i bydel Østensjø i Oslo. Den går fra Tyristubbveien til Vetlandsveien.
Navnet ble vedtatt i 1955. Veien har blokker i OBOS-borettslaget Fuglemyra, innflyttet 1956–59.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Oppsaltoppen». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (O)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Orrebakken (Oslo)

Orrebakken (1–7, 2–18) er en vei i Voksenlia i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går som blindvei nordover fra Hospitsveien.
Navnet ble vedtatt i 1992. Veien har villabebyggelse.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Orrebakken». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 419. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (O)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.