jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ole Martin Juul Slyngstadli

Ole Martin Juul Slyngstadli (født 30. oktober 1992 i Ålesund) er en norsk lokalpolitiker for Arbeiderpartiet. Han ble høsten 2011 valgt inn i bystyret i Stavanger. Han fikk da plass i formannskapet og i kommunalstyret for levekår. Etter valget i 2015 fikk han vervet som leder av kommunens kontrollutvalg. Han stilte ikke til gjenvalg i 2019. Han har vært medlem av AUFs sentralstyre.Fra 2021 er han leder for rettshjelpstilbudet Jussbuss i Oslo.Slyngstadli var til stede på Utøya under terrorangrepet i 2011.


== Referanser ==
Sarah Dunant

Sarah Dunant (født Linda Dunant 8. august 1950 i London) er en engelsk forfatter, kritiker, journalist og BBC-programleder. 
Hun hadde sitt internasjonale gjennombrudd med boka The Birth of Venus i 2003, en bok som kom på norsk i 2006.


== Bibliografi ==


=== Originalutgivelser ===
Exterminating Angels (1983)
Intensive Care (1986)
Snow Storms in a Hot Climate (1988)
Birth Marks (1991)
Fatlands (1993)
The War of the Words: The Political Correctness Debate (1995)
Under My Skin (1995)
The Age of Anxiety (1996)
Transgressions (1997)
Mapping the Edge (1999)
The Birth of Venus (2003)
In the Company of the Courtesan (2006)
Sacred Hearts (2009)
Blood and Beauty (2013)


=== Utgivelser på norsk ===
Venus' fødsel, oversatt av Hege Hammer, Gyldendal (2006)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Presentasjon på Gyldendal Norsk Forlags nettsider
Sarah Dunants nettsider
Birthe Kjær

Birthe Kjær (født Birthe Glady Kjær Hansen 1. september 1948 i Aarhus i Danmark) er en dansk pop- og slagerartist som begynte sin musikalske karriere i 1960. Hun er også kjent for sin deltakelse i Eurovision Song Contest i 1989, da hun fremførte «Vi maler byen rød», som endte på tredjeplass.


== Bakgrunn ==
I 1968 ble Kjær tilbudt platekontrakt av Johnny Reimar, og hennes første singel kom ut, med melodien «Arrivederci Franz», som umiddelbart kom inn på førsteplass på Dansktoppen. «Casatjok», som kom ut i 1969, «Det er mig du vil ha'» (1972) og «Den gamle Tennessee waltz» (1974) nådde også førsteplassen på dansktopplisten.I 1970-årene deltok Kjær en rekke ganger i det østtyske TV-programmet Hafenbar, og i 1972 debuterte hun som revyskuespiller, og hun opptrådte blant annet i Cirkusrevyen i 1990. I 1995 og 1996 var Kjær programleder i spørrekonkurransen Vildt forelsket som ble sendt på TV3. Birthe Kjær har gitt ut og medvirket på en rekke musikkalbum og singler mellom 1968 og 2013.


== Deltakelser i Melodi Grand Prix ==
Birthe Kjær har deltatt med fem melodier i dansk Melodi Grand Prix og har representert landet én gang i den internasjonale finalen:


== Diskografi ==
Et utvalg av Birthe Kjærs utgivelser:
1969: Danse og synge med Birthe Kjær
1974: Tennessee Waltz
1976: Det var en yndig tid
1977: Fuglen og barnet, inkludert en dansk versjon av «L'oiseau et l'enfant»
1980: Schlager-parade
1980: Arrivederci Franz
1983: Hvorfor er kærlighed rød?
1987: Birthe Kjær 1987
1988: 100%
1991: Med kærlig hilsen
1996: Vildt forelsket
1998: Vil du med?
2001: Længe leve livet
2003: På en fransk altan
2011: Smile
2013: Birthe


== Filmer ==
1973: Revykøbing kalder
1988: Jydekompagniet
2000: Max


== Bibliografi ==
2010: Selvbiografien Længe leve livet


== Priser ==
1999: Dansk Grammy i kategorien «årets dansktopputgivelse» for cd-albumet Som en fugl i det fri.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Offisielt nettsted 
(en) Birthe Kjær – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Birthe Kjær på Internet Movie Database 
(da) Birthe Kjær på Filmdatabasen 
(da) Birthe Kjær på danskefilm.dk 
(da) Birthe Kjær på danskfilmogtv.dk 
(da) Birthe Kjær på Scope 
(en) Birthe Kjær hos The Movie Database 
(da) Birthe Kjær hos danskefilmstemmer.dk 
(en) Birthe Kjær på Discogs 
(en) Birthe Kjær på MusicBrainz 
(en) Birthe Kjær på Spotify 
(en) Birthe Kjær på Songkick 
(en) Birthe Kjær på AllMusic 
(da) Fansiden Birthes venner
Jaspis

Jaspis er en ugjennomskinnelig kvarts eller kalsedon. 


== Etymologi og historie ==
Ordet jaspis kommer via latin iaspis fra gresk ἴασπις, íaspis, som opprinnelig betyr «[farge]flekket stein». Dette ordet stammer i sin tur fra et orientalsk språk, kanskje fra gammelegyptisk eller persisk  (yashp).


== Varianter ==
Jaspis finnes i mange nyanser, ofte flekket. Basismineralet er silisiumoksid, men i tillegg har jaspisen opp til 20 % andre stoff i seg, og det er dette som lager de forskjellige fargekombinasjonene. Ensfarget jaspis er sjelden.


== Bruk ==
Jaspis har lenge vært i bruk som smykkesteiner eller til vaser og andre kar av edlere slag. Den har vært kjent og brukt som edelstein i årtusener. Jaspis er nevnt i Bibelen, i skildringen av det himmelske Jerusalem i Johannes' åpenbaring 21,19-20:

Grunnsteinene i bymuren var prydet med edelstener av alle slag. Den første grunnsteinen var av 'jaspis, den andre var av safir, den tredje av kalsedon, den fjerde av smaragd, den femte av sardonyks, den sjette av karneol, den sjuende av krysolitt, den åttende av beryll, den niende av topas, den tiende av krysopras, den ellevte av hyasint, den tolvte av ametyst.I middelalderen ble visse typer jaspis benyttet til korsfestelsestablåer av stein, ettersom den rødsprengte stein kunne minne om en blodoverstenkt klippe. PÅ fransk kalles denne type jaspisstein pierre des martyrs («martyrstein»). Et særlig vakkert eksempel bærer den tysk-romerske keiser Rudolf IIs seggl og er utstilt i Louvremuseet i Paris.


== Fotogalleri ==

		
		
		
		
		
		
		
		


== Litteratur ==
Edition Dörfler: Mineralien Enzyklopädie. Nebel Verlag, ISBN 3-89555-076-0
Martin Okrusch, Siegfried Matthes: Mineralogie. 7. Auflage. Springer Verlag, Berlin 2005, ISBN 3-540-23812-3
Walter Schumann: Edelsteine und Schmucksteine. 13. Auflage. BLV Verlags GmbH, 1976/1989, ISBN 3-405-16332-3
Stefan Weiß: Das große Lapis Mineralienverzeichnis. 4. Auflage. Christian Weise Verlag, München 2002, ISBN 3-921656-17-6
Bernhard Bruder: Geschönte Steine. Neue Erde Verlag, 1998, ISBN 3-89060-025-5
Johannes Åpenbaring 21, 18. Bibelselskapet, 2011, ISBN 9788254103265 


== Eksterne lenker ==
(en) Jasper – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jasper – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Desisjon

Desisjon er et vedtak om godkjenning (eller ikke) av et regnskap.
Et regnskap (for eksempel for ei forening, et firma eller et offentlig organ) skal, etter at det er avslutta, gjennomgås av en revisor. Denne gjør et utvalg revisjonshandlinger for å undersøke at regnskapet er ført på forskriftsmessig måte, at førte beløp er i samsvar med dokumentasjon, at disposisjoner er gjort i henhold til fullmakt med videre. I ei avsluttende revisjonsberetning vil revisor fastslå om regnskapet er slik at det bør godkjennes. Regnskapet vil så – sammen med revisjonsberetninga – behandles av et organ med desisjonsmyndighet. I ei forening vil dette normalt være et årsmøte eller ei generalforsamling og i et firma ei generalforsamling. Om desisjonsvedtaket er at regnskapet godkjennes, tilføyes det tidvis at «styret kjennes ansvarsfritt». Om regnskapet ikke godkjennes, fattes det desisjonsvedtak om at ansvar skal gjøres gjeldende overfor en person eller et organ i samband med økonomiske disposisjoner.
Regnskapa for regjeringa og departementa revideres av Riksrevisjonen og desideres av Stortinget. Det er regjeringsmedlemmene som er ansvarlige for disse regnskapa, og i henhold til Grunnloven kan de bare stilles til konstitusjonelt ansvar gjennom riksrett. Dette er en reaksjonsmåte som ikke lenger er i praktisk bruk, og Riksrevisjonens strengeste anmerkning er derfor nå i praksis «kan passere». Tross den moderate ordlyden er dette å regne som en krass kritikk. Regnskap for underliggende statsorgan desideres av Riksrevisjonen sjølv.


== Litteratur ==
Håndbok for Riksrevisjonen (1988)
Patio

Patio (spansk for gårdsplass) er et område utendørs som normalt benyttes for måltidssammenkomster eller rekreasjon, og ligger inntil et bosted. 
Det kan enten dreie seg om en spansk (gjerne andalusisk-arabisk) variant av det antikke romerske atriet, ofte steinsatt og med springbrønn, eller om et område mellom et bosted og en hage.


== Litteratur ==
Ahlstrand, Jan Torsten.; Arkitekturtermer. Lund: Studentlitteratur, 1976, ISBN 91-44-02852-0
Inkerman

Inkerman (ukrainsk: Інкерма́н; russisk: Инкерма́н; krimtatarisk: İnkerman) er en by på Krimhalvøya i Sevastopol kommune, noe øst for storbyen. 
Befolkningen var på 11 921 innbyggere ved inngangen av 2012.


== Historie ==
Stedet har vært bebodd siden antikkens tid. Et hulekloster (viet til den hellige Klemens) ble grunnlagt nær Inkerman på 700-tallet av bysantinske ikontilhengere som flyktet fra ikonoklastene i hjemlandet. Klosteret ble stengt i sovjettiden, men er senere blitt restaurert og er igjen i bruk. 
Kalamita, en middelalderborg utvidet på 1300-tallet og som nå ligger i ruiner, ble bygd på en strategisk klippe med utsyn over Inkerman og sundet ut til Svartehavet. Den har fått forfalle fra dens tyrkiske garnisjon ble overflødig på 1700-tallet fordi kosakkangrepene var opphørt. 
Slaget ved Inkerman den 5. november 1854 var et av de store slagene under Krimkrigen. Det var et mislykket forsøk fra russisk side på å bryte beleiringen av Sevastopol. De britiske og franske allierte forhindret det russiske utbrudd og fortsette beleiringen, riktignok med svært høye tap. De britiske enhetene som var i kamp mistet mer enn en tredjedel av sine menn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Inkerman – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Inkerman – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Inkerman
Panoramausyn fra Inkerman
Rørhopvatnet

Rørhopvatnet er en langstrakt innsjø på grensa mellom Hadsel og Vågan kommuner på Austvågøya i Nordland fylke. Den ligger i en dyp forsenking i øst-vest-retning mellom Trolltindan og Rørhoptindan, like ved Rørhopvågen i Raftsundet. Rørhopvatnet ligger bare 3 meter over havet, men er 97 meter dyp. Innsjøen er meromiktisk, med ferskvann ned til 44 meters dyp, og stagnert sjøvann under dette.Vatnet har et lite nedbørfelt med mindre bekker, og utløp i øst gjennom en 130 meter lang elv til sjøen.
Innsjøen er overbefolket av røye. Røya vandrer ikke ut i sjøen, men her er også noe sjøørret.


== Referanser ==
Giesbertiolus

Giesbertiolus er en gruppe (slekt) av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.


== Utseende ==
Middelsstore (10-22 millimeter), kraftige, blankt svarte eller brunlige gullbasser. Dekkvingene er mye bredere enn pronotum og kan ha fullstendige punktrader.


== Utbredelse ==
Artene i denne slekten er funnet i Mellom-Amerika, fra det sørlige Mexico i nord til Panama i sør. Alle er regnet som sjeldne.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien Trichiinae Fleming, 1821
Stammen Trichiini Fleming, 1821
Slekten Giesbertiolus Howden, 1988
Giesbertiolus curoei Ramirez-Ponce, 2014
Giesbertiolus festivus (Howden, 1972)
Giesbertiolus linnaei Krikken, 2008 - bare kjent fra én enkelt hunn fra Costa Rica, slektsplasseringen svært usikker
Giesbertiolus ornatus Howden, 1988


== Kilder ==
Krikken, J. (2008) (Beskrivelse av Giesbertiolus linnaei) [1]


== Eksterne lenker ==
Barcode of Life, med bilder av Giesbertiolus ornatus
(en) Giesbertiolus i Encyclopedia of Life 
(en) Giesbertiolus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Giesbertiolus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Giesbertiolus – detaljert informasjon på Wikispecies
Camilla Kolstad Danielsen

Camilla Kolstad Danielsen (født 17. september 1971) er en norsk litteraturviter som særlig har forsket på fransk opplysningstidslitteratur. 
Hun tok hovedfag i nordisk ved NTNU i 1997 på en oppgave om Perraults eventyr, og doktorgrad om Voltaires filosofiske fortellinger i 2006 I 2014 utgav hun en norskspråklig biografi om Voltaire. Hun arbeider som forlagsredaktør i Cappelen Damm Akademisk og er redaksjonsmedlem i Arr idéhistorisk tidsskrift. Hun er en av to forlagsredaktører tilknyttet sakprosaserien Cappelens upopulære skrifter.


== Referanser ==


== Litteratur ==
(no) Publikasjoner av Camilla Kolstad Danielsen i BIBSYS
Opplysningens stjerne Voltaire 1694-1778, Humanist forlag 2014 ISBN 9788282820899
Agnorimus

Agnorimus er en gruppe (slekt) av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.


== Utseende ==
Middelsstore, langbeinte, brokete fargede gullbasser. Grunnfargen er mørkt grønnlig eller svart, med hvite, grønne eller rødbrune tegninger.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Vietnam, Taiwan).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien Trichiinae Fleming, 1821
Stammen Trichiini Fleming, 1821
Slekten Agnorimus Miyake et al., 1991
Agnorimus masumotoi Fujioka, 2011
Agnorimus ornatus (Jordan, 1895) - nå plassert i slekten Indotrichius
Agnorimus pictus (Moser, 1901)
Agnorimus signatus (Chujo, 1940) - nå plassert i slekten Gnorimotrichius
Agnorimus sumizome (Kobayashi & Yu, 1993)  - nå plassert i slekten Gnorimotrichius


== Eksterne lenker ==
Bilde av Agnorimus pictus
(en) Agnorimus i Encyclopedia of Life 
(en) Agnorimus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Agnorimus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Agnorimus – detaljert informasjon på Wikispecies
Tumba Madžari

Tumba (makedonsk: Тумба Маџари) er en neolittisk landsby i den nordøstre del av Skopje i Nord-Makedonia. Funnet ble gjort i 1961–1962, da det skulle bygges en motorvei. 
De første arkeologiske utgravingene ble gjennomført i 1978 av Makedonia museum. Kulturlagene på stedet viser at det her var kontinuerlig bosetning mellom 6000 og 4300 år før Kr.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Official web page of the archaeological site Tumba Madzari
Kultur i Makedonia
Indognorimus

Indognorimus er en gruppe (slekt) av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster. Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor, noe langbeint, svart gullbasse.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Sørøst-Asia (det nordlige India, Assam).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien Trichiinae Fleming, 1821
Stammen Trichiini Fleming, 1821
Slekten Indognorimus Krikken, 2009
Indognorimus costipennis (Janson, 1890)


== Eksterne lenker ==
(en) Indognorimus costipennis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Indognorimus costipennis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Indognorimus costipennis – detaljert informasjon på Wikispecies
Indotrichius

Indotrichius er en gruppe (slekt) av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster. Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (det nordøstlige India).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien Trichiinae Fleming, 1821
Stammen Trichiini Fleming, 1821
Slekten Indotrichius Krikken, 2009
Indotrichius assamensis (Krajcik, 2008)
Indotrichius gorodinskii (Tauzin, 2013)
Indotrichius ornatus (Jordan, 1895)
Indotrichius sikkimensis  (Krajcik, 2008)
Indotrichius vietnamensis Ricchiardi, 2017


== Eksterne lenker ==
(en) Indotrichius i Global Biodiversity Information Facility 
Indotrichius – detaljert informasjon på Wikispecies
Hoher Kasten

Hoher Kasten er et fjell i Appenzell-Alpene, ovenfor Rhinen, i det østlige Sveits. Fjellet har en høyde på 1 793 meter over havet. Dem Kasten, som fjellet kalles av de nærbeboende ligger midt imellom kantonen Sankt Gallen og Appenzell Innerrhoden.
For å bestige fjellet så kan en benytte en mengde forskjellige ruter opp til toppen, det er også mulighet for de som ikke ønsker å gå opp og benytte seg av en såkalt kabelvogn (Seilbahn) som kan bringe mennesker fra Brülisau ved foten av fjellet direkte til toppen av Hoher Kasten.
På toppen er det bygd en roterende restaurant med 360 graders panoramautsikt, hvor man kan se langt inn i de tyske og østerrikske alper i nord og øst, og mot Appenzellkantonene i vest.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hoher Kasten – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Katsja

Katsja (ukrainsk og russisk: Кача; krimtatarisk: Qaçı) er en by på Krimhalvøya. Den ligger i forvaltningsområdet til Sevastopol, nord for byen. I 2012 var befolkningen på 5 173 innbyggere.
Her ligger en flybase som benyttes av Russlands flyvåpen og for den russiske Svartehavsflåte - blant annet med helikoptre for antiubåtvåpenet.


== Eksterne lenker ==
(en) Kacha – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kacha, Sevastopol – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Koreiz

Koreiz (ukrainsk: Кореїз, russisk: Кореиз, krimtatarisk: Koreiz) er en småby ti kilometer sørvest for Jalta på Krimhalvøya i Ukraina. Den er et yndet reisemål for turister. Navnet betyr «landsbyer» på gresk. Det nærliggende kurbadet i Miskhor ble innlemmet i Koreiz i 1958.
Koreiz er best kjent for to palasser. Det ene er storfyrst Peter Nikolajevitsj av Russlands palass, kjent som Dulber (dülber er krimtatarisk for «vakkert»), og er en asymmetrisk arkitektonisk ekstravagans med krenelerte yttervegger, sølvkupler og mer enn 100 værelser, inspirert av mamelukkenes arkitektur i 1400-tallets Kairo. Dette palasset ble bygd mellom 1895 og 1897. 
Jusupovpalasset ble bygd for prins Felix Jusupov i 1909 av den arkitekt som stod bak det nye keiserlige Livadiapalasset nærmere Jalta. Palasset er i maurisk stil, og er omgitt av en romantisk park med eksotiske planter. Det har en vinkjeller anlagt av prins Lev Galitzine på 1900-tallet. 
Etter den russiske revolusjon i 1917 ble palasset nasjonalisert, og var Josef Stalins favorittdatsja på Krim, der han bodde blant annet under Jaltakonferansen.


== Eksterne lenker ==
(en) Koreiz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Liste over kvinnelige guvernører i USA

Dette er en liste over kvinnelige guvernører i USA. Til sammen 36 kvinner har vært guvernører i USAs delstater og Puerto Rico. Det er for tiden fem kvinnelige guvernører, fire av dem er republikanere.24 delstater har aldri hatt kvinnelig guvernør. Det er Arkansas, California, Colorado, Florida, Georgia, Idaho, Illinois, Indiana, Iowa, Maine, Maryland, Minnesota, Mississippi, Missouri, Nevada, New York, Nord-Dakota, Pennsylvania, Rhode Island, Sør-Dakota, Tennessee, Vest-Virginia,Virginia og  Wisconsin.


== Liste over kvinnelige guvernører i USA ==


=== Kvinner som har hatt guvernør-lignende posisjoner ===


== Referanser ==
Dulber

Dulber (ukrainsk og russisk: Дюльбер) er et palass i Koreiz ved Jalta på Krimhalvøya. Det var opprinnelig storhertug Peter Nikolajevitsj av Russlands palass. Dülber er krimtatarisk for «vakkert».
Palasset er en asymmetrisk arkitektonis ekstravagans med krenelerte yttervegger, sølvkupler og mer enn 100 værelser, inspirert av mamelukkenes arkitektur i 1400-tallets Kairo. Det ble bygd mellom 1895 og 1897.


== Litteratur ==
В. Сергеев. «Дюльбер — значит Прекрасный». Журнал «Новый Крым. Курорты и туризм»
Мосолов А. А. «При дворе последнего царя». Воспоминания начальника дворцовой канцелярии. 1900—1916. М., 2006.
Александр Михайлович Романов. «Воспоминания Великого князя». Москва, 2001.
Н.Калинин, А. Кадиевич, М.Земляниченко. «Архитектор Высочайшего Двора Н. П. Краснов» 2003


== Eksterne lenker ==
(en) Dulber Palace, Koreiz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Estadio Edgardo Baltodano Briceño

Estadio Edgardo Baltodano Briceño er et idrettsstadion i Liberia i Costa Rica. Det benyttes mest til fotball, og er hjemmebanen til Municipal Liberia. Det åpna 11. september 1977, og har en tilskuerkapasitet på 4 300.
Stadionet ble oppgradert i forkant av U17-VM i fotball for kvinner 2014, hvor det var en av fire arenaer.


== Eksterne lenker ==
Liberia Arkivert 7. mars 2014 hos Wayback Machine. hos U17-VM i fotball for kvinner 2014
Kapustin Jar

Kapustin Jar (russisk: Капустин Яр) er en russisk rakettbase i Astrakhan oblast mellom Volgograd og Astrakhan. Basen som ligger inntil Znamensk og gjerne kalles ved det navn, ble åpnet 13. mai 1946.
Til å begynne med benyttet man material, teknikk og vitenskapelig støtte fra det beseirede Tyskland. Et stort antall militære testraketter er blitt skutt opp fra basen, og dessuten mange satellitter og sonder. Den første raketten ble skutt opp fra basen den 18. oktober 1947 og var en av de elleve A-4-raketter som var blitt erobret fra tyskerne.
Det statlige senter for forskning og utvikling, GNIIP-8, prøveområde S, ble etablert ved Kapustin Jar i juni 1951. Fem atmosfæriske kjernevåpentester med lag kapasitet (10 – 40 kilotonn TNT) ble utført i 1957–61.
Den 4. oktober 1957 ble den første romsatellitten skutt opp fra basen.
Etter fortsatte utvidelser, ble plassen til en kosmodrom, og har som fortsatt i denne funksjon siden 1966 (med avbrudd 1988-1998). Byen Znamensk ble bygd for de forskere som arbeider på anleggene, deres familier og støttepersonal. Dette var en hemmelig by som ikke var avmerket på alment tilgjengelige kart og som var lukket for utenforstående.


== Eksterne lenker ==
https://www.google.com/search?q=kapustin+jar&newwindow=1&rlz=1C2AVSA_enSE444SE456&tbm=isch&tbo=u&source=univ&sa=X&ei=NDukUsSbMvD54QT0v4HwDw&ved=0CEIQsAQ&biw=674&bih=562
https://web.archive.org/web/20051110154814/http://www.russianspaceweb.com/kapyar.html