Édouard Surcouf

Édouard Surcouf (1862-1938) var en fransk ingeniør, konstruktør, luftskipspilot og industrimann.


== Biografi ==
Édouard Surcouf var luftfartsentusiast fra en ung alder, hgjorde sin første flytur i en varmluftsballong i 1879, 17 år gammel.
året etter, i 1880, begynte han som lærling på "Grands Atelierer Aérostatiques du Champ-de-Mars", det største luftskipsverft på slutten av det 19. århundre. Han samarbeidet med ingeniørene Eugène Godard, hans bror Louis Godard og Gabriel Yon.I 1889 ble han utnevnt til president i School of Aeronautics. Sammen med Gabriel Yon publiserte han et oppslagsverk, Aérostats et aérostation militaire à l'Exposition universelle de 1889 (éditions Bernard et Cie., Paris, 1889). Surcouf giftet seg Yons datter. Marie Surcouf som ble den første kvinne som fikk flysertifikat. Gjennom dette ekteskap ble han arving til Gabriel Yons eiendeler
I 1889 overtok han etter sin svigerfar en ballong laget av Atelierer Surcouf, Crystal Palace 1889) 
Dette nye selskapet ble en pioner til å bruke gummiert stoff til bygging av ballonger. Han fortsatte Gabriel Yons virksomhet og tilbød utstyr for den spanske arméen.
Den 27. juli 1900 ble han utnevnt til teknisk Instruktør i Sveits' første institusjon for opplæring av ballongførere i Genève.
I 1902 bygde Surcouf sine første luftskip «Astra I» og «Lebaudy I» for brødrene Paul og Pierre Lebaudy, konstruert av Henri Julliot 
«Le Lebaufy» var et vannstoff-fylt, sigar-formet luftskip med spisse sider, 57 meter langt, drevet av en 40 Hk motor med propeller på begge sider. I 1904 bestilte industrimannen Henry Deutsch de la Meurthe luftskipet «Le Ville de Paris» (Astra II)  som hadde en stygg ulykke under sin første flytur i desember 1904. Det ble gjenoppbygget, og «Le Ville de Paris» fløy igjen i 1906.
Henry Deutsch de la Meurthe slo seg sammen med Surcouf i 1908 og dannet Société Astra. Dette nye selskapet utvidet virksomheten, bygde brødrene Wrights fly på lisens og sine egne modeller som CM. Firmaet har også bygget luftskip, særlig i Meaux på industriområdet i Boulogne-Billancourt. Surcouf omga seg med luftfarsingeniører, som Henry Kapférer som ble administrator av denne nye industrielle vekst.  
Frédéric Airault, teknisk direktør i Compagnie générale transaérienne (senere Air France), var assosiert med Astra fra 1909. Han unngikk en katastrofe mens han fløy i «l'Espagne» (VI), og førte «Ville de Luzern» (VII) på kommersielle flygninger i Sveits i 1910 som Transaériennes sjefpilot. 
Den 6. juli 1911 innviet Surcouf Institut aérotechnique de Saint-Cyr, tilknyttet Universitetet i Paris. De la Meurthe kjøpte Société Générale d'Aéro-Locomotiom Deplante-Nieuport da Édouard N. døde i 1911, ga det nytt navn, Société Anonyme des Établissements Nieuport.
Fra 1911 samarbeidet Surcouf med den spanske ingeniør Leonardo Torres Quevedo på et nytt halvstivt luftskip i Issy-les-Moulineaux' verksteder. Deres Astra-Torres Airship var mye raskere med bedre ytelse enn tidligere luftskip. Andre Astra-Torres luftskips etterefølgere var «Pilâtre de Rozier» (Astra-Torres XV) oppkalt etter ballongføreren Jean-François Pilâtre de Rozier. Det var på 23 000 m³ , på samme størrelse som en Zeppelin.
Den 18./19. september 1911 gjennomførte «Adjutant Reau» (Astra XI) en rekordsettende non-stop flyvning på 850 km,  Paris (Issy-les-Moulineaux) - Chalons - Verdun - Nancy (Meurthe-et-Mosel) -Epinal - Versoul - Troyes -Paris.
Under Første verdenskrig var  Surcouf en av de bedrifter som leverte krigsmateriell.
Etter den Første verdenskrig fortsatte selskapet å produsere luftskip. I 1919 døde Henri de la Meurthe og Astra selskapet fusjonerte med Nieuport og dannet Astra-Nieuport. I 1923 trakk han seg tilbake fra selskapet i favør av Gustave Delage.

		
		
		
		


== Referanser ==