jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Svelgen IV kraftverk

Svelgen IV kraftverk er et vannkraftverk i Svelgen i Bremanger kommune i Vestland.
Det er lokalisert i samme fjellhall som Svelgen II kraftverk.
Kraftverket har en fallhøyde på rundt 360 meter fra magasinet Storebovatnet, som reguleres mellom 315 og 378 moh.
Installert effekt er 50 MW. Årsproduksjon er 276 GWh. Oppstartsår 1973.
Utbyggingen av den første kraftstasjonen i Svelgen startet i 1917 og i 1928 startet Bremanger Rujernsverk produksjon av Rujern basert på malm fra Rødsand Gruver. Rujernsverket stanset produksjonen i 1982.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase Svelgen IV
Store norske leksikon
Roger Ducos

Pierre Roger Ducos (født 24. juli 1747 i Montfort-en-Chalosse i Aquitaine i Frankrike, død 16. mars 1816 i Ulm) var en fransk politiker, bror til Nicolas Ducos.


== Liv og virke ==
Ducos var opprinnelig advokat i Dax, og senere dommer der. År 1792 ble han valgt som representant for departementet Landes inn i konventet, der han inntok en ubestemt mellomstilling. Først under direktoriet ble han en forgrunnsfigur. Allerede i 1795 ble Ducos medlem i de gamles råd, og etter tribunatets statskupp i 1799 ble han medlem av direktoriet. Han sluttet her tro opp ved sin embedsbroder Emmanuel Joseph Sieyès' side och deltok sammen med ham i Napoleon Bonapartes kupp samme år. 
Etter kuppet ble han utnevnt til provisorisk konsul, og fulge nå Bonaparte. Ved ikrafttredelsen av konstitusjonen av år VIII ble Ducos umiddelbart medlem av senatet og dets visepresident. I 1808 ble han greve, og 1815 under de hundre dagene pair. Han ble landsforvist i 1816, etter at han i konventet hadde stemt for Ludvig XVIs henrettelse. Han døde i Ulm.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.
François de Barthélemy

François Marie de Barthélemy (født 20. oktober 1747 i Aubagne, død 3. april 1830 i Paris) var en fransk marki og politiker. Han var brorsønn til Jean-Jacques Barthélemy.
De Barthélemy hadde i tiden før revolusjonen flere diplomatiske oppdrag, blant annet i Sverige. Etter revolusjonen forble de Barthélemy i tjeneste, og førte som Frankrikes sendebud i Sveits de betydningsfulle fredsforhandlingene i Basel i 1795. Av den konservative majoriteten i representasjonen ble de Barthélemy innvalgt i direktoriet i 1797, men ble avsatt samme år etter 18. fructidor-kuppet og ble deportert. 
Han klarte å rømme, ble hjemkalt av Napoleon I og benyttet i flere viktige verv og fungerte som ordførende i senatet, da dette i 1814 besluttet å avsette keiseren. Også under restaurasjonen gjorde han seg bemerket og hadde sete i pairenes kammer.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Svensk uppslagsbok. Malmö 1939
Joakim Bjerkås

Joakim Skomsøy Bjerkås (født 15. januar 1993) er en norsk fotballspiller som spiller for Dahle Idrettslag. 
Som aldersbestemt spiller har han deltatt på alle krets-, fylkes- og regionslag. Bjerkås ble hentet fra Frei Fk til KBK av daværende trener Geir Midtsian, etter landslagsuttak som 15 åring høsten 2008, men har også spilt for Molde FK i NextGenSeries høsten 2011.
Sesongen 2012 ble spolert av et ankelbrudd i sesongoppkjøringen og han fikk derfor bare et fåtall kamper på slutten av opprykkssesongen til 1.div for KBK.
Bjerkås spiller back/midtstopper, og har 100 A-kamper og 2 mål for Kristiansund BK pr. juli 2017. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joakim Bjerkås – Transfermarkt 
(en) Joakim Bjerkås – FBref 
Om Bjerkås på Kristiansund ballklubbs nettsider
Fructidorkuppet

Fructidorkuppet var et statskupp, gjennomført i Frankrike 18 fructidor år V (4. september 1797). 
Siden Frankrike etter skrekkveldets fall hadde fått en ny forfatning, som la makten hos den lovstiftende forsamling, fryktet man innen direktoriet at folkestemningen skulle kreve en sterkere reaksjon mot revolusjonen enn de selve hadde til hensikt. For å hindre slike stemninger å gjøre seg gjeldende fastslo konventet at da valg til den lovstiftende forsamling, Femhundrerådet, for første gang skulle finne sted, måtte minst 2/3 av medlemmerne utses blant slike som hadde tilhørt konventet. En følge av dette ble at det lovstiftende organ etter valgene år IV (1796) kom til å ligne mye på konventet. De nyvalgte medlemmene ble imidlertid ofte ansett for å være rojalister. 
Valgene år V, som til en tredjedel nyrekrutterte det lovstiftende organ, øket ytterligere de rojalistiske og katolske elementer, slik at de dominerte. Utgangen av flere valg og gjennomføringer var lover der klubbene ble forbudt, nasjonalgardet omorganisert, og unntakslovene mot de edsvegrende prestene tilbakekalt, viste at det lovstiftende organ beveget seg mot en mer tradisjonell politikk. Mot direktoriet, som representerte de gamle makthavarne, ble det rettet en sterk opposisjon og dets tre ledere Louis-Marie de La Révellière-Lépeaux, Paul Barras og Jean François Reubell, ble den 17. fructidor tiltalt for statsforbytelser. 
Disse uteslengte da den 18. fructidor fra sine forhandlinger kollegene Lazare Carnot og François de Barthélemy, som sympatiserte med det lovstiftende organ. De lot militære besette representasjonens samlingslokaler, samlet minoriteten innen representasjonen til særskilt overlegning og delgav dem oppdagelsen av en angivelig rojalistisk konspirasjon. Dette rensede lovstiftende organ antok samme år 18.-21. fructidor et antall lover som kasserte valg, dømte flere medlemmer av det lovstiftende organ til deportasjon, godkjente direktoriets tiltak og opphevet de tidligere gjennomførte lovene.


== Litteratur ==
Carlquist, Gunnar, red. (1932). Svensk uppslagsbok. Bd 10. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB. s. 434-35.
Stripefisker

Stripefisker er en familie av fisker. 
De er små, sølvfargede fisker med en avlang kropp. De har to godt adskilte ryggfinner. Første ryggfinne har lite stive piggstråler, mens andre ryggfinne har én piggstråle og resten bløtstråler. Gattfinnen er lang, og brystfinnene sitter høyt på kroppen. Sidelinje mangler. Langs kroppssiden går det en sølvfarget stripe. Kroppen er ofte gjennomskinnelig og skjellene faller lett av.
Stripefiskene er stimfisker som lever i kystfarvann i tropiske og tempererte områder, men det er også noen ferskvannsarter, spesielt i Australia og Ny-Guinea. Omtrent 100 arter fra Amerika er nå skilt ut i en egen familie, Atherinopsidae. Stripefisker i snever betydning (Atherinidae) finnes med unntak av tre amerikanske arter bare i Den gamle verden.
I Europa forekommer tre arter i slekten Atherina. En art fra det indopasifiske området, Atherinomorus lacunosus, har spredt seg til Middelhavet gjennom Suezkanalen. Ingen av artene er funnet i Norge. 


== Litteratur ==
Pethon, P. (2005). Aschehougs store fiskebok (5 utg.). Oslo. ISBN 82-03-23247-7. 
Ivantsoff, W. og Allen, G.R. (2011). «A new species and genus of a large and unusual freshwater hardyhead, Sashatherina giganteus (Pisces: Atherinidae) from West Papua, Indonesia and a comparison with its closest relatives of the genus Craterocephalus». aqua: International Journal of Ichthyology. 17 (1): 43–57. ISSN 0945-9871. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)


== Eksterne lenker ==
(en) stripefisker – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) stripefisker i Encyclopedia of Life 
(en) stripefisker i Global Biodiversity Information Facility 
(no) stripefisker hos Artsdatabanken 
(sv) stripefisker hos Dyntaxa 
(en) stripefisker hos Fauna Europaea 
(en) stripefisker hos Fossilworks 
(en) stripefisker hos ITIS 
(en) stripefisker hos NCBI 
(en) Kategori:Atherinidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Atherinidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Family Atherinidae - Silversides - FishBase
Jean-François Moulin

Jean-François Auguste Moulin (også Moulins, født 14. mars 1752 i Caen; død 12. mars 1810 i Pierrelafitte) var en fransk offiser og i 1799 medlem av Direktoriet.


== Biografi ==
Han var sønn av en handelsmann, ble oppfostret av jesuitter, og ble med i den franske hær i 1768. Fra 1770 til 1788 var han geograf ved kystvakten og inntrådte i begynnelsen av den franske revolusjon i 1789 i Garde nationale. Han var jakobiner og steg raskt i gradene. Allerede i 1793 var han  brigadegeneral. Han var med på kampene i Vendee og utmerket seg blant annet ved Saumur. Etter et kortvarig fengselsopphold i  Nantes tjenestegjorde han i 1794 som kommandant i hæren i Brest. Han ble den 8. oktober 1794 øverstkommanderende for alpearmeen. I 1795 deltok han i kampene i Piemonte. Deretter hadde han kommando i Strasbourg (1796). I 1797 var han militærkommandant for Paris. Et år etter var han tilhørende i den armé som forberedte seg på å invadere England. 
Frem til statskuppet den 30. Prairial VII (18. juni 1799) hadde han ikke spilt noen nevneverdig politisk rolle. Deretter ble han av De fem hundres råd nominert til en av ti kandidater til Direktoriet og så valgt inn av med stort flertall. Darmed var han medlem av det regjernende Direktoriet. Han nedla protest mot 18. brumaire-kuppet som bragte Napoléon Bonaparte til makten. 
Senere overtok han atter militære kommandostillinger. Han var i 1804 kommandant for Antwerpenarmeen, tilhørtte i 1807 Grande Armée og var 1808 sendemann og militærinspektør ved Festningen Mainz. EHan innehadde senere en rekke andre militære kommandoier, blant annet som plasskommandant flere steder i Tyskland, til han av helsegrunner trakk seg tilbake til Frankrike i 1809. Han ble utnevnt til baron av keiserriket.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Oppføring på archontology.org
Hardeland H kraftverk

Hardeland H kraftverk er et vannkraftverk i Etne kommune i Vestland.
Det ligger i samme bygning som Hardeland K kraftverk.
Kraftverket utnytter et fall på 400 meter fra reguleringsmagasinet Løkjelsvatnet. Satt i drift 1950.
Installert effekt er 24 MW fra to peltonturbiner. Årsproduksjon er 103 GWh.
Anlegget er koblet til strømnettet med en 22kV-linje til Litledalen kraftverk.Kraftverket eies og driftes i dag av Sunnhordland Kraftlag, som har overtatt Haugaland kraft.


== Opprusting og ombygging ==
Det bygges et nytt kraftverk, Løkjelsvatn, som skal erstatte Hardeland H og Litledalen kraftverk. Hardeland K skal oppgraderes med nytt aggregat på 9,4 MW. Utbyggingen skal være ferdig i 2021 og vil gi økt årlig produksjon på 20 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase Hardeland H
Sunnhordland Kraftlag
Ljøkelsvatn kraftverk - konsesjonssøknad


== Se også ==
NRK 2014: Planer om nye kraftverk
Sunnhordland 2018: Byggjer ut for ein halv milliard Arkivert 6. august 2019 hos Wayback Machine.
Haugaland Kraft  Arkivert 9. oktober 2007 hos Wayback Machine.
Hardeland K kraftverk

Hardeland K kraftverk er et vannkraftverk i Etne kommune i Vestland. 
Det ligger i samme bygning som Hardeland H kraftverk.
Kraftverket utnytter fallet på 305 meter fra Jørnåsvatnet. Grindheimsvatnet, Ilsvatn og Basurde-/Krokavatnet benyttes også som reguleringsmagasin. Satt i drift 1958.
Installert effekt er 12 MW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 46 GWh.
Anlegget er koblet til strømnettet med en 22kV-linje til Litledalen kraftverk.Kraftverket eies og driftes i dag av Sunnhordland Kraftlag, som har overtatt Haugaland kraft.


== Opprusting og ombygging ==
Det bygges et nytt kraftverk, Løkjelsvatn, som skal erstatte Hardeland H og Litledalen kraftverk. Hardeland K skal oppgraderes med nytt aggregat på 9,4 MW. Utbyggingen skal være ferdig i 2021 og vil gi økt årlig produksjon på 20 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase Hardeland K
Sunnhordland Kraftlag
Ljøkelsvatn kraftverk - konsesjonssøknad


== Se også ==
NRK 2014: Planer om nye kraftverk
Sunnhordland 2018: Byggjer ut for ein halv milliard Arkivert 6. august 2019 hos Wayback Machine.
Haugaland Kraft  Arkivert 9. oktober 2007 hos Wayback Machine.
Råå IF

Råå IF (egentlig Råå Idrottsförening) er en svensk fotballklubb fra Råå, sør for Helsingborg.


== Historie ==
Råå IF ble stiftet 25. mars 1921 av en gruppe studenter i en kjeller i Tågaborg. Klubbens første styreledelse besto av Åke Gyllander (styreleder), K.E. Sundberg (sekretær) og G. Christell (kasserer). Klubben het opprinnelig Enighet, men fra 1925 Råå Idrottsförening. De første hjemmekampene ble spilt i Valhallagatan, men fra 1928 av ble Råå IP tatt i bruk, hvor første kampen fant sted 29. mai mot Stattena IF.Klubben har gjennom historien spilt på ulike nivå i det svenske seriesystemet, men hadde sin gullalder på slutten av 1940-årene og i begynnelsen av 1950-årene. Råå IF vant Svenska Cupen 1948, da de slo BK Kenty 6-0 i finalen. I 1950, med Albin Dahl som trener, rykket Råå IF opp i Allsvenskan. Råå IF avsluttet første sesong i den svenske toppserien på en annenplass. De to årene i Allsvenskan spilte Råå IF sine hjemmekamper på Olympia i Helsingborg, hvor de hadde et gjennomsnitt på 9273 tilskuere.Klubben har i senere tid har variable prestasjoner, og nådde bunnen i 1996, da de spilte i Division 7. Råå IF spiller 2014-sesongen i Division 3 Södra Götaland, som er på nivå fem i svensk fotball. Råå IF ligger under Skånes Fotbollförbund.Åke Olsson har flest kamper i klubbens historie med 617 A-lagskamper fra 1945 til 1960.


== Meritter ==
Svenska Cupen: 1948


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Råå IF», klubbens offisielle hjemmeside (sv)
Meisal I kraftverk

Meisal I kraftverk er et vannkraftverk i Nesset kommune i Møre og Romsdal. 
Det ligger i samme bygg som Meisal II kraftverk.
Kraftverket er fra 1936. Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 222 meter. 
Installert effekt er 900 kW. Årsproduksjon er 2 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase Meisal I
Nesset kommune (arkiv)
Meisal II kraftverk

Meisal II kraftverk er et vannkraftverk i Nesset kommune i Møre og Romsdal. 
Det ligger i samme bygg som Meisal I kraftverk.
Kraftverket utnytter hele fallet på 605 meter fra Meisalvatnet til fjorden. 
Installert effekt er 4,1 MW. Årsproduksjon er 24 GWh.
Nesset Kraft AS var inntil 2020 100% eid av Nesset kommune. 


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase Meisal II
Nesset kommune (arkiv)
Rafdal (Heimeelva) kraftverk

Rafdal (Heimeelva) kraftverk er et vannkraftverk i Etne kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som er to anlegg i samme bygg. Det andre er Rafdal (Ø-Rafdal) kraftverk.
Kraftverket ligger ved Åkrafjorden. Det sto ferdig i 2008.
Det har en fallhøyde på 497 meter. Installert effekt er 2 MW. Årsproduksjon er 7,6 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase Rafdal (Heimeelva)
Rafdal (Ø-Rafdal) kraftverk

Rafdal (Ø-Rafdal) kraftverk er et vannkraftverk i Etne kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som er to anlegg i samme bygg. Det andre er Rafdal (Heimeelva) kraftverk.
Kraftverket ligger ved Åkrafjorden. Det sto ferdig i 2008.
Det har en fallhøyde på 187 meter. Installert effekt er 700 kW. Årsproduksjon er 2 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase Rafdal (Ø-Rafdal)
Reisæter (Bleieelvi) kraftverk

Reisæter (Bleieelvi) kraftverk er et vannkraftverk i Vikebygd i Ullensvang kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter to fallhøyder i samme stasjon. Det andre er Reisæter (Strutåni) kraftverk.
Kraftverket utnytter et fall på 131 meter og har installert effekt 450 kW. Årsproduksjon er 1,7 GWh.
Reisæter kraftverk AS er eigd 60% av grunneigarane på Reisæter, 20% av Hardanger Energi AS og 20% av Kraftkarane AS.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase Bleieelvi
Reisæter (Strutåni) kraftverk

Reisæter (Strutåni) kraftverk er et vannkraftverk i Vikebygd i Ullensvang kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter to fallhøyder i samme stasjon. Det andre er Reisæter (Bleieelvi) kraftverk.
Kraftverket utnytter et fall på 208 meter og har installert effekt 1 MW. Årsproduksjon er 4,3 GWh.
Reisæter kraftverk AS er eigd 60% av grunneigarane på Reisæter, 20% av Hardanger Energi AS og 20% av Kraftkarane AS.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase Strutåna
Stor stripefisk

Stor stripefisk (Atherina hepsetus) er en fiskeart.
Den har en avlang kropp med en sølvfarget stripe langs kroppssiden og to godt adskilte ryggfinner. Den kan bli opptil 20 cm lang, men vanlig lengde er opptil 15 cm. Den kan skilles fra liten stripefisk på at snuten er omtrent like lang som øyets diameter.
Stor stripefisk er en pelagisk stimfisk som forekommer i sjøvann og brakkvann. Den er vanlig i Nordøst-Atlanteren (kystene til Spania, Marokko og Portugal inkludert Madeira og Kanariøyene), det vestlige Middelhavet og Adriaterhavet. Den forekommer også i det østre Middelhavet og Svartehavet, men er ikke så vanlig der.


== Kilder ==
(en) Atherina hepsetus Linnaeus, 1758 Mediterranean sand smelt - FishBase Besøkt 14. juli 2014.
M. Trabelsia m.fl. (2009). «Some marine Tunisian Atherina boyeri populations (Teleostei) have morphological and molecular characteristics of lagoon fishes» (PDF). The Open Marine Biology Journal. 3: 59–69. ISSN 1874-4508. doi:10.2174/1874450800903010059. 
R. Gerstmeier og T. Romig (1998). Die Süßwasserfische Europas: für Naturfreunde und Angler. Stuttgart: Kosmos. s. 320. ISBN 3-440-07068-9. 


== Eksterne lenker ==
(en) stor stripefisk – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) stor stripefisk i Global Biodiversity Information Facility 
(en) stor stripefisk hos FishBase 
(en) stor stripefisk hos ITIS 
(en) stor stripefisk hos NCBI 
(en) Kategori:Atherina hepsetus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Atherina hepsetus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Atherina hepsetus – detaljert informasjon på Wikispecies
Waldemar Januszczak

Waldemar Januszczak (født 12. januar 1954 i Basingstoke i Hampshire) er en britisk kunstkritiker. Han har arbeidet i blant annet avisene The Guardian og The Sunday Times. Waldemar Januszczak er blitt kåret til årets kunstkritiker i Storbritannia to ganger, og er i tillegg kjent for sine entusiastiske tv-serier om kunsthistorie.


== Biografi ==
Hans foreldre emigrerte fra Polen efter annen verdenskrig, og hans far døde tidlig i en arbeidsulykke ved jernbanen.


== Karriere ==
Efter å ha studert kunst ved University of Manchester begynte han som anmelder og senere kuturredaktør i The Guardian. I 1990 ble han kulturredaktør i den britiske tv-kanalen Channel 4, og to år senere kunstkritiker i The Sunday Times. Press Association har utnevnt ham til «Årets kritiker» to ganger, i 1995 og 2002.


== TV og film ==
Januszczak har vært programleder for blant annet BBC-serien The Dark Ages: An Age of Light i 2012 Gjennom sitt filmselskap har han også produsert og medvirket i en lang rekke filmer, bl.a.:
The Truth About Art (Channel 4, 1998)
The Lost Supper (Channel 4, 1999)
The Cowboy and the Eclipse (Channel 4, 1999)
Mad Tracey from Margate (BBC, 1999)
Puppy Love (Channel 4, 2000)
Travels in Virtual Japan (Channel 4, 2000)
Building of the Year (Channel 4, 2000, 2001, 2002, 2003)
Picasso: Magic, Sex, Death (Channel 4, 2001)
Gauguin: The Full Story (Channel 4, 2003).
Beijing Swings (Channel 4, 2003)
Every Picture Tells A Story (Channel 5, 2003/2004)
Vincent: The Full Story (Channel 4, 2004)
Kazakhstan Swings (Channel 4, 2006)
The Michelangelo Code: Secrets of the Sistine Chapel (Channel 4, 2005)
Toulouse-Lautrec: The Full Story (Channel 4, 2006)
Sickert vs Sargent (BBC, 2007)
Paradise Found (Channel 4, 2007)
The Happy Dictator (Channel 4, 2007)
Atlas: Japan Revealed, episode 3 i sesong 2. (Discovery Channel, 2008)
The Sculpture Diaries (Channel 4, 2008)
Baroque! – From St Peter's to St Paul's (BBC, 2009).
Manet: the Man Who Invented Modern Art (BBC, 2009)
 Ugly Beauty (BBC, 2009)
 William Dobson The Lost Genius of British Art (BBC, 2011)
 Art of the Night (BBC, 2011)
 Impressionists Painting and Revolution (BBC 2011)
The Dark Ages: An Age of Light (BBC 2012)
Rococo: Travel, Pleasure, Madness (BBC 2014)
Rubens: An Extra Large Story (BBC, 2015)
Holbein: Eye of the Tudors (BBC, 2015)
The Renaissance Unchained (BBC 4, 2016)
Mary Magdalene: Art's Scarlet Women (BBC, 2017)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Waldemar Januszczak på Internet Movie Database 
(en) Waldemar Januszczak hos The Movie Database 
(en) Waldemar Januszczak på Twitter 
(en) Waldemar Januszczak på YouTube
Hippolyte Carnot

Lazare Hippolyte Carnot (født 6. april 1801, død 15. mars 1888) var en fransk statsmann, sønn av Lazare Carnot.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hippolyte Carnot – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Carnot, Hippolyte i Christian Blangstrup, Salmonsens Konversationsleksikon (2. udgave, 1916)
DS «Framnæs 3»

DS «Framnæs 3» er en historisk passasjerferge i Kristiansund. Den er en gjenoppbygd tidligere dampsundbåt som i dag drives av en dieselmotor.


== Historikk ==
Fergen ble bygd som bygg nummer 1 ved Moss Verft 1908. Den fikk navnet «Framnæs 3» og gikk i rute mellom Framnæs brygge ved Skillebekk i Kristiania og Dronningen og Oscarshall på Bygdøy. Under 1. verdenskrig ble fergen overflødig og solgt til Christiansund Dampbaadsamlag i 1916, året etter seilte den til Kristiansund rundt kysten for egen maskin. Etter å ha kjørt som sundbåt i 34 år ble den tatt ut av trafikk 20. februar 1951 som den siste sundbåten som var drevet med damp.
På slutten av 1950-tallet ble den solgt som lekter til Rørvik i Nord-Trøndelag. 2003 ble det besluttet å gjenoppbygge båten under ledelse av Stiftelsen Framnæs. Den ble tatt i bruk 16. juni 2012 etter gjenoppbygning av den opprinnelige fergen fra 1908 med utstrakt bruk av originaldeler. Også den opprinnelige dampmaskinen er restaurert, den brukes imidlertid bare til demonstrasjon, fergen selv drives av en dieselmotor.


== Galleri ==


== Eksterne lenker ==
Stiftelsen Framnæs
(no) Offisiell nettside
Tusta Wefring

Tusta Wefring (1925–2014) var en norsk-dansk tekstilkunstner.
Tusta Wefring var datter av billedkunstneren Gunnar Wefring og Signe Ivarsdotter Mortensson Egnund (1898–1977) og vokste opp på Stabekk.
Wefring studerte stofftrykk på Kunst­hånd­vær­ker­sko­len i København. På 1960-tallet gjorde hun suksess med malte ryggsekker, kjoler, jakker og busseruller. Hun hadde en rekke utstillinger i 1950 til 1970-årene, deriblant i London og på Me­tro­po­li­tan Mu­se­um i New York. Hun fikk utsmykkingsoppdrag i rådhusene i Bir­ke­rød, Hillerød og Haderslev, i Hvidovre Hospital og i flere av Danske Banks avdelinger.Tusta Wefring var gift med Steen Bjarnhof fra 1949, og med den danske sølvsmeden og skulptøren Søren Georg Jensen (1917-1982) fra 1956 til 1973.


== Utgivelser ==
Eigil Hinrichsen, Tusta Wefring, Galerie Långvinkeln: Inför en ny konstsalong


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lexikon der Textildesigner 1950 - 2000
Utstilling Vevringen 1994 (oppført som Tusta Vefring)
Andreas Hansen: Scener fra et ægteskab,  i kunstavisen.dk. Anmeldelse av utstillingen Sølv, skulpter og malede stoffer -Et ægteskab
Lofsdalen

Lofsdalen er en bygd i Härjedalens kommun i Sverige. Plassen hadde 215 innbyggere i 2010.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lofsdalen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Guvernementet Baku

Guvernementet Baku var et russisk guvernement i generalguvernementet Kaukasus. Det omfattet den sørligste delen av den russiske kysten ved Kaspihavet og ble forøvrig avgrenset av Dagestan, guvernementet Jelizavetpol og av Persia.
Guvernementet Warszawa

Guvernementet Warszawa (russisk: Варшавская губерния) var et guvernement i russiske Polen i perioden 1837—1917.


== Litteratur ==
Varsjav, Nordisk familjebok, 1893.
Guvernementet Tsjernomorski

Guvernementet Tsjernomorski (russisk: Черноморская губерния), det vil si Svartehavsguvernementet, var et guvernement i keiserdømmet Russland i perioden 1896-1918.