jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jaureguiberry

Jaureguiberry er en by i kommunen La Floresta i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 458 innbyggere. 


== Geografi ==
Byen ligger sør i Canelones i Costa de Oro, ved bredden av Río de la Plata.


== Historie ==
Byen ble grunnlagt i 1937 av Miguel Jaureguiberry.


== Befolkning ==
Jaureguiberry har 458 innbyggere (beregning 2011).
Kilde:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jaureguiberry – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Canelones, offisielle sider (spansk)
Kart over Jaureguiberry
Maicol Rastelli

Maicol Rastelli (født 28. april 1991 i Sondalo) er en italiensk langrennsløper. 


== Karriere ==
Som junior kom han på 38.-plass på 20 km jaktstart ved junior-VM 2011. Her kom Italia på 7.-plass på stafetten. Han deltok også ved U23-VM i 2012, der han kom på 24.-plass på sprinten og 25.-plass på 15 km klassisk. På 15+15 km skiathlon kom han på 30.-plass. Ved U23-VM i 2013 kom han på 7.-plass på sprinten. Hans landsmann Frederico Pellegrino vant denne sprinten. Året etter deltok han igjen ved U23-VM i Val di Fiemme, der han kom på 4.-plass på sprinten og 5.-plass på 15 km klassisk. På 15+15 km skiathlon kom han denne gangen på 12.-plass. 
Rastelli deltok i sitt første verdenscuprenn 16. februar 2013 i Davos, der han kom på 33.-plass. Han første pallplass i et verdenscuprenn fikk han i Drammen i mars 2014, da han kom på 3.-plass på klassisk sprint. 
Han deltok ved Ski-VM 2015 i Falun, der han fikk 27. beste tid i prologen, men kom på 3.-plass i sin kvartfinale, og ble slått ut. Han endte dermed på 15.-plass på sprinten.Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble han nummer 51 på sprinten.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Maicol Rastelli – Olympedia 
(en) Maicol Rastelli – FIS (langrenn) 
(it) Profil hos FISI.org
Tocama

Tocama er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Middelsstore til ganske store (14-30 millimeter), avlangt ovale, rødbrune til svartbrune oldenborrer. Oversiden er mer eller mindre kledt med små, ovale, lyse skjell.


== Levevis ==
Artene finnes opptil 1900 meter over havet. De voksne er nattaktive og kommer til lys. Ulikt de fleste andre oldenborrer er de voksne billene aktive i den kalde og tørre årstiden.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Indokina, det østlige Kina og Taiwan).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Melolonthini Samouelle, 1819
Slekten Tocama Reitter, 1903
Tocama formosana (Yu, Kohabayashi & Chu, 1998)
Tocama hebeiensis Keith & Sabatinelli, 2012
Tocama laevipennis (Blanchard, 1851)
Tocama laosensis Li & Keith, 2012
Tocama procera Li & Keith, 2012
Tocama rubiginosa (Fairmaire, 1889)
Tocama siamensis Keith, 2006
Tocama similis Li & Wang, 2015
Tocama tonkinensis (Moser, 1913)
Tocama varimaculata Li & Yang, 2015
Tocama zhangia Wang & Li, 2015


== Kilder ==
Li, C.L., Wang, C.C., Keith, D. & Yang, P.S. (2012) One the genus Tocama Reitter (Coleoptera, Scarabaeidae, Melolonthinae), with descriptions of two new species from Indochina. ZooKeys 177: 37-48. [1]
Wang, C.C., Yang, P.S. & Li, C.L. (2015) Synopsis of the Genus Tocama (Coleoptera: Scarabaeidae: Melolonthinae). Annals of the Entomological Society of America 108(1): 89-108 [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Tocama i Global Biodiversity Information Facility 
Tocama – detaljert informasjon på Wikispecies
Biarritz (Uruguay)

Biarritz er en by i kommunen La Floresta i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 57 innbyggere. 


== Geografi ==
Byen ligger sør i Canelones i Costa de Oro, ved bredden av Río de la Plata.


== Befolkning ==
Biarritz har 57 innbyggere (beregning 2011).
Kilde:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Canelones, offisielle sider (spansk)
Kart over Biarritz Arkivert 14. november 2013 hos Wayback Machine.
Santa Ana (Canelones)

Santa Ana er en by i kommunen La Floresta i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 273 innbyggere. 


== Geografi ==
Byen ligger sør i Canelones i Costa de Oro, ved bredden av Río de la Plata.


== Befolkning ==
Santa Ana har 273 innbyggere (beregning 2011).
Kilde:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Canelones, offisielle sider (spansk)
Kart over Santa Ana
Suntemnonycha

Suntemnonycha er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utbredelse ==
Arten lever i Zimbabwe.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Melolonthini Samouelle, 1819
Slekten Suntemnonycha Péringuey, 1904
Suntemnonycha collusor Péringuey, 1904


== Eksterne lenker ==
(en) Suntemnonycha i Encyclopedia of Life 
(en) Suntemnonycha i Global Biodiversity Information Facility 
Suntemnonycha collusor – detaljert informasjon på Wikispecies
Sebakue

Sebakue er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utbredelse ==
Arten lever i Zambia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Melolonthini Samouelle, 1819
Slekten Sebakue Péringuey, 1904
Sebakue coriacea Péringuey, 1904
Sebakue urunguensis Decelle


== Eksterne lenker ==
(en) Sebakue i Encyclopedia of Life 
(en) Sebakue i Global Biodiversity Information Facility 
Sebakue – detaljert informasjon på Wikispecies
Costa Azul (Canelones)

Costa Azul er en by i kommunen La Floresta i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 965 innbyggere. 


== Geografi ==
Byen ligger sør i Canelones i Costa de Oro, ved bredden av Río de la Plata.


== Befolkning ==
Costa Azul har 965 innbyggere (beregning 2011).
Kilde:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Canelones, offisielle sider (spansk)
Kart over Costa Azul
Romanse (musikk)

Romanse ( romance, romanza, Romanze, hhv. engelsk/fransk/spansk, italiensk/spansk, tysk) er i musikken et begrep med en vid og uklar betydning; en musikkform uten fastlagte formprinsipper. Ofte brukes begrepet om lyrisk-romantiske musikkstykker med en personlig eller øm karakter.


== Romanse i romantikken ==
I romantikken var romanse oftest en solosang til en lyrisk tekst, gjerne et sentrallyrisk dikt, men også sangbare instrumentalstykker ble kalt romanser. Denne romansetradisjonen har først og fremst sine røtter i Tyskland, der genren blomstret i 1800-tallets borgerlige kultur. En nærliggende tysk sjangerbetegnelse er Lieder, men dette er blitt en spesialbetegnelse for mer gjennomarbeidede sanger. På norsk brukes ordet lieder iblant om romanser i tysk tradisjon.
Romanser kan være strofiske, men er oftere variert strofiske eller gjennomkomponerte, og sangen understøttes vanligvis av et gjennomarbeidet pianoakkompagnement, senere ble også større orkestre brukt. Musikken karakteriseres ikke sjelden av en vel avveid balanse mellom ord og tone, der både melodi og akkompagnement kan bære like mye uttrykk og innhold som teksten. En intim og øm stemning blir ofte underforstått.Kjente romanser av norske romatiske komponister på dansk/norsk språk er Edvard Griegs Jeg elsker Dig (H.C. Andersen), Per Winges Jeg synger for min lille ven (Rolfsen), Sigurd Lies Sne (Rode), Agathe Backer-Grøndahls Til mit Hjertes Dronning (Shelley, til dansk av Caralis), Halfdan Kjerulfs Nøkken (Welhaven).
Eksempler på instrumentalstykker er Beethovens Violinromanze Nr. 1 G-Dur, op. 40,  Johannes Brahms' Romanze in F-Dur nr. 5 fra 6 Klavierstücke,  op. 118 (1893) og Johan Svendsens Romanse for fiolin og orkester, op. 26 (1881).


== Betydelige romansekomponister ==


== Litteratur ==
Karl Clausen: Dansk folkesang gennem 150 år, 1958
Niels Martin Jensen: Den danske romance 1800-1850 og dens musikalske forudsætninger, 1964


== Referanser og noter ==


== Eksterne lenker ==
(no) Romanse - sangkomposisjon i Store norske leksikon
(no) Romanse - instrumentalkomposisjon i Store norske leksikon
Oppslaget «romance» i Den Store Danske Encyklopædi
Vaskebrett (vei)

Vaskebrett er en populær betegnelse på grusveier  som etter en tids bruk får en heller bølgete overflate. Slike veier blir vanligvis rettet ut med en veihøvel, eller veiskrape. Fenomenet er ubehagelig for trafikanten, og kan i enkelte tilfeller, ved høy fart føre til at føreren mister kontroll over bilen.


== Hvordan oppstår vaskebrett ==
Vaskebrett oppstår ved kjøring på tørr grusvei ved en fart på minst 10 km/t. Det starter med små riller tvers over veibanen. Ved gjentatt trafikk vokser disse ritilene til mindre humper.


== Se også ==
Steinsprut


== Eksterne lenker ==
(Kjøring på vaskebrett, video)
Bill Browder

William Felix «Bill» Browder er grunnlegger av og direktør for Hermitage Capital Management, som var det største utenlandske investorselskapet i Russland frem til 2005. Da ble Browder nektet adgang til landet, etter å ha avslørt korrupsjon. Siden 2009, da advokaten hans Sergei Magnitskij, ble drept i forvaring av det russiske politiet, har han ledet en global kampanje for å avsløre korrupsjon og misbruk av menneskerettigheter. Som en konsekvens av dette ble «Sergei Magnitsky Rule of Law Accountability Act» innført i USA i 2012, og Browder jobber med å få loven godkjent i Europa.
Bill Browder har skrevet boken Red Notice, der han beskriver hvordan han ble en av Vladimir Putins største fiender. Boken kom ut på norsk i februar 2015, under navnet Min krig med Putin.
I 2016 bestemte Kortfilmfestivalen i Grimstad å ikke vise filmen The Magnitsky Act; Media skrev at «Browder har nemlig satt advokater på saken og sendt et 12-siders notat med mange hundre siders bilag der en visning vil bli rettsforfulgt med de grusomste utsikter for festivalen og for styret som også vil stå ansvarlig privat».Stavanger tingrett avfeide kort tid etter Bill Browders begjæring om rettslig forføyning da Browders krav var i strid med grunnloven. Filmen ble deretter offentlig vist på Filmens Hus i Oslo og på en rekke filmfestivaler i Norden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dagbladet: Han står bak årets mest kontroversielle dokumentar - nå er åpen høring om filmen utsatt på ubestemt tid
Offisielt nettsted 
(en) Bill Browder – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Beriqua

Beriqua er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Sør-Afrika (Kapp-provinsen).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
Stammen Melolonthini Samouelle, 1819
Slekten Beriqua Péringuey, 1904
Beriqua modesta Péringuey, 1904


== Eksterne lenker ==
(en) Beriqua i Encyclopedia of Life 
(en) Beriqua i Global Biodiversity Information Facility 
Beriqua modesta – detaljert informasjon på Wikispecies
Ubok

Ubok (også omtalt som ubok.no) er en uavhengig, norsk plattform for ungdom der en kan lese om ungdomsbøker, diskutere og dele leseopplevelser. Ubok har eksistert siden 2011, tidligere under navnet ungdomsbøker.no. Siden ble lagt ned i 2017, men skal gjenopplives i 2022.


== Innhold ==
Ubok.no skal inneholde en bokbase med bøker som er utgitt for ungdom på norsk. På Ubok sine kanaler på Instagram (ubok_no) og TikTok (ubok) kan du få lesetips, nyheter, forfattermøter, konkurranser og mye mer som har med ungdomsbøker å gjøre. 
Uboks bokbase inneholder en oversikt over ungdomsbøker. I februar 2015 omfattet den nesten 2800 nye og gamle bøker på bokmål, nynorsk, svensk og engelsk. Bøkene er sortert etter temaer og sjangre og merket med hashtagger (emneord). Antall stjerner viser lesernes vurdering av hver bok. 


== Redaksjon og drift ==
Initiativtaker og leder for Ubok er lektor og redaktør Nina Aalstad (født 1981). Nettsida blir laget våren 2023 av elev på Røyken videregående. Ubok drives av en redaksjon bestående av elever på Røyken videregående og etterhvert også flere fra hele landet. Ubok har fått støtte fra Kulturrådet i 2022 til å starte opp igjen i samarbeid med Røyken videregående skole. 


== Eksterne lenker ==
Ubok.no
Uboks Facebook-side
Herman Bruserud

Herman Bruserud (født 1. november 1976) er en norsk jurist og førsteamanuensis ved juridisk fakultet ved Universitetet i Oslo.
Bruserud er utdannet cand. jur. fra Universitetet i Oslo, og tok i 2010 doktorgrad i juss samme sted. Han har tidligere arbeidet i Justisdepartementets Lovavdeling, samt advokatfirmaene Kluge og Haavind. Bruseruds virke er hovedsakelig innen obligasjonsrett og entrepriserett.
Fra våren 2015 er Herman Bruserud styreleder i Stiftelsen Lovdata.


== Utgivelser (utdrag) ==
Bruserud, Herman (2010). Hardshipklausuler. Bergen: Fagbokforlaget. ISBN 9788245010275. 
Hagstrøm, Viggo; Herman Bruserud (2013). Entrepriserett. Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 9788215019192. 
Hagstrøm, Viggo (2015). Kjøpsrett (2 utg.). Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 9788215022475.  [2. utgave ved Herman Bruserud]


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Herman Bruserud i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Herman Bruserud i BIBSYS
Herman Bruserud, UiO Hjemmeside
Pierre Varignon

Pierre Varignon (født 1654 i Caen, død 23. desember 1722 i Paris) var en fransk prest, fysiker og matematiker. Han vokste opp i en familie hvor faren var byggmester og fikk på den måten interesse for praktisk arbeid. Likevel begynte han å studere ved en jesuittskole i Caen hvor han ble kjent med verkene til Euklid og Descartes. Denne interessen for geometri fulgte han resten av livet. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
I 1683 var han ferdig utdannet i teologi og ble ordinert til prest for jesuittordenen. Han reiste i 1686 til Paris for å studere matematikk ved Collège Mazarin, en del av Universitetet i Paris. Fem år senere ble han innvalgt i  det franske vitenskapsakademiet. 


=== Vitenskapelige bidrag ===
I sine forelesninger der utledet han en generell egenskap ved firkanter som siden er blitt kalt Varignons teorem. Fra  1704 var han også professor ved  Collège de France. I 1713 ble han innvalgt i det prøyssiske vitenskapsakademiet i Berlin og ble i 1718 medlem av Royal Society i London.
Varignon arbeidet på samme tid som differensialregningen ble etablert av Isaac Newton og Gottfried Leibniz og var en viktig forkjemper for denne i Frankrike. Han var en venn av begge to og gjorde bruk av denne nye matematikken spesielt innen mekanikk og hydrodynamikk. Praktiske anvendelser fant han i mekaniske urverk og vannklokker. I denne sammenheng formulerte han også setningen om hvordan mekaniske krefter kan adderes ved bruk av kraftparallellogram.
Hans forelesninger i matematikk ved Collège Mazarin ble publisert i 1731, ni år etter hans død. Der viste han at i en generell firkant vil det alltid oppstå et parallellogram når midtpunktene til hver av sidene forbindes med rette linjer. Dette enkle resultatet er senere blitt kjent som Varignons teorem.


== Referanser ==


== Litteratur ==
R. Gowing, Pierre Varignon and the measurement of time, Revue d'histoire des sciences, 50, no. 3, pp. 361-368 (1997).


== Eksterne lenker ==
Pierre Varignon, biografi fra St. Andrews University.
Raoul Ponchon

Raoul Ponchon (født 30. desember 1848 i La Roche-sur-Yon i Frankrike, død 2. desember 1937 i Paris) var en fransk dikter. 
Han var venn av Arthur Rimbaud, og en av de kun «syv kjente mottakere» av første utgave av Une Saison en enfer («En årstid i helvete»; Rimbaud gav de andre til sin mor, Paul Verlaine, Ernest Delahaye, Jean-Louis Forain, Jean Richepin og Ernest Millot.
Han var bidragsyter til det satiriske ukeblad Le Courrier français.
Om Raoul Ponchon er det skrevet: «Han spiste frokost alle dager i uken på Café de Cluny. Han kom tilbake om ettermiddagen for å ta et glass absint.»


== Referanser ==


== Litteratur ==
Graham Robb: Rimbaud, W.W. Norton & Co, New York, 2000, ISBN 978-0330482820
Bjarne Råsberg

Bjarne Råsberg (født 1. juni 1900 i Hyllestad, død 19. september 1942) var en norsk fotograf.
Råsberg er mest kjent for sine landskapsbilder og portretter, og var en meget benyttet fotograf i Sogn og Fjordane fra 1920-tallet og fremover. Hans samlinger ble levert Nasjonalbiblioteket i 1983, og er videre å finne hos Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane, Hyllestad kommune og nasjonalt fotomuseum Preus Museum. I de senere årene har hans samfunnsrealistiske bilder fått mer fokus, der disse bidrar til innsikt i datidens samfunnsliv, veiarbeid, gårdsdrift og fiskeri. Råsberg var også fotograf under dokumenteringen av Havørn-ulykken, Norges første flyulykke.
Den norske fotohistorikeren Susanne Bonge studerte Råsbergs arbeider, og fant disse kulturhistorisk interessante.


== Litteratur ==
Bonge, Susanne: Fotoopplysninger fra Sogn og Fjordane, 1978.
Skrifter fra Fylkesarkivet, nr. 2 1987.
Østevik, Elin: Råsberg-samlinga, 2013.
Sogeskrift frå Hyllestad Nr 28 - 2022.


== Eksterne lenker ==
[1] Råsberg-samlingene på nett
(no) Bjarne Råsberg i Fotografregisteret.
Farmannsveien (Tønsberg)

Farmannsveien (1-45, 2-48) er en 1,3 km lang gate som går fra sentrum til Kjelle i Tønsberg. Gaten er oppkalt etter Bjørn Farmann og fikk sitt navn i 1882. Deler av veien tilhører fylkesveiene 466 og 468.


== Bygninger ==
Farmannsveien 2 er Frelsesarméens lokale.
Nummer 3, Kristinakvarteret, er et forretningsbygg fra 1983.
Nummer 18 ble bygget som politistasjon i 1978. Politiet flyttet ut i 1994.
Farmannsveien 24 er en bygård fra 1890.
Den såkalte Rusomsorgen (Tønsberg Bo- og treningssenter) i nummer 26 drives av Frelsesarméen.
Nummer 28 er oppført i 1939 og senere utvidet rundt 1961 og 1984.
Nummer 30 er Vestfold fylkesmuseum bygget i 1959.
Farmannsveien 36 kalles Løkken. Huset er oppført i 1870 av seilskutereder Johan Henrik Christiansen. Utvidet 1954, 1980 og 2002. Eiendommen på nesten 10 mål ble kjøpt av Vestfold fylkeskommune og Tønsberg kommune i 2009.
I Olav Trygvasons gate 4 ut mot Farmannsveien ligger bygningene etter tidligere Tønsberg Skofabrik, Nasko (Norsk-Amerikansk Skotøifabrik, 1916-1972). Senere ble bygget brukt av Vestfold Hullkortsentral, Vest-Viken EDB-sentral, Norsk Informasjonsteknologi (NIT) og IBM. Det er i dag kontorlokaler for flere bedrifter.
I krysset Farmannsveien/Olav Trygvasons gate ligger Mormonerkirken.
Den tidligere Tønsberg Smørfabrik (1898-1964) ligger i Anton Jensens gate 11 ut mot Farmannsveien. Senere ble dette Farmann Fabrikker som flyttet herfra i 1981. I dag er bygningene en del av Statens Park.


== Bildegalleri ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==
De Fryske Marren

De Fryske Marren (nederlandsk: De Friese Meren) er en kommune i den nederlandske provinsen Friesland. Kommunen ble til i 2013 ved en sammenslåing av de tidligere kommunene Gaasterlân-Sleat, Lemsterland, Skarsterlân og en del av Boornsterhem. Kommunenavnet viser til området med 24 store og små innsjøer, som sammen utgjør området kalt «De frisiske sjøene». Kommunestyre besluttet i 2014 å skifte det offisielle navnet på kommunen (fra det nederlandske navnet) til det vestfrisiske De Fryske Marren.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(nl) Offisielt nettsted 
(en) De Fryske Marren – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ferwerderadiel

Ferwerderadiel (nederlandsk: Ferwerderadeel) var en kommune i den nederlandske provinsen Friesland. 1. januar 2019 ble den slått sammen med kommunene Dongeradeel og Kollumerland en Nieuwkruisland til den nye kommunen Noardeast-Fryslân. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kommunens nettside
Franekeradeel

Franekeradeel (vestfrisisk:  Frjentsjeradiel) er en kommune i den nederlandske provinsen Friesland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kommunens nettside
Harlingen (kommune)

Harlingen (vestfrisisk: Harns) er en by og kommune i den nederlandske provinsen Friesland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kommunens nettside
Pete Howard

Peter Anthony Howard (født i Bath) er en britisk trommer kjent for deltakelse i punkbandet The Clash fra 1983 til sin separasjon i 1986. Han senere medlem av alternativ rock gruppen Queen Adreena i 2002 og tidligere medlem og Eat i 1986 til 1995.
Bakkegata (Oslo)

Bakkegata (tidligere Bakkegaden og Bakkegaten) var en gate i Pipervika i Oslo. Den gikk fra Tordenskiolds plass i øst til Ruseløkkveien i vest, på sørsiden av området med Tivoli. Vestre del av gateløpet lå i omtrent samme område som deler av dagens Haakon VIIs gate.
Nedre del av gaten ble bortregulert i forbindelse med den saneringen av strøket som fant sted i 1930-årene da Oslo rådhus ble oppført. Øvre del forsvant i løpet av 1950-årene da Haakon VIIs gate ble anlagt i omtrent samme trasé.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Bakkegaten». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 64. ISBN 978-82-573-1760-7.
Flisberget (Oslo)

Flisbjerget eller Flisberget eller Flisberggaden var en gate på Enerhaugen i Oslo. Den gikk mellom Enerhauggata og Langleiken, omtrent fra vest mot øst.
Gaten ble bortregulert ved saneringen i 1960-årene. Nr. 2 er imidlertid gjenoppført på Norsk Folkemuseum på Bygdøy.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Flisberget». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 169. ISBN 978-82-573-1760-7. 
Ole Daniel Bruun (2008). Arkitektur i Oslo (2. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 39. ISBN 978-82-573-1945-8. 


== Eksterne lenker ==
Kart fra 1900 hos Oslo byarkiv
Langleiken (Oslo)

Langleiken eller Langeleiken eller Langleksgaden var en gate på Enerhaugen i Oslo. Den gikk nordover fra Enerhauggata til litt forbi Stupinngata.
Gaten ble bortregulert ved saneringen av Enerhaugen i 1960-årene.
Forskjellige skrivemåter er brukt for navnet. I Enerhaugen-avdelingen på Norsk Folkemuseum står imidlertid skriveformen «Langleiken» på et gateskilt.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Langleiken». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 328. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Kart fra 1900 hos Oslo byarkiv
Stupinngata (Oslo)

Stupinngata, eller Stupindgaten eller Stupindgaden, var en gate på Enerhaugen i Oslo. Den gikk nordover fra Flisberget og så mot øst til Langleiken.
Gateløpet forsvant med saneringen av området tidlig på 1960-tallet, men nr. 10 er gjennoppført på Folkemuseet på Bygdøy.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Stupinngata». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 547. ISBN 978-82-573-1760-7.
Gi meg noe sterkt å drikka verden med

Gi meg noe sterkt å drikka verden med er et musikkalbum med Wunderkammer, utgitt i 2015 etter tolv års opphold. Det er deres første album med norske tekster.


== Sporliste ==
«Ottoman surf»
«Tårer i en stein»
«Le mens du ennå tror»
«Lenger opp enn ner»
«Neven traff»
«Yiddischflamenko surf»
«Rop i skogen»
«Skål i brennvin skål»
«Idiot»
«God natt»
«Slå rot»
«Sigøyner surf»
«Gi meg noe sterkt å drikka verden med»


== Band ==
Pål Jackman – vokal, gitar, trompet
Gjertrud Økland - fiolin / strykeinstrument
Johan Egdetveit - trekkspill
John Lilja - oud, balalaika, mandolin, bass
Per Zanussi - bass, sag, trompet
Børge Fjordheim - perkusjon, piano


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gi meg noe sterkt å drikka verden med på Discogs 
(en) Gi meg noe sterkt å drikka verden med på MusicBrainz