jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
James Rebhorn

James Rebhorn (født 1. september 1948 i Philadelphia i Pennsylvania, død 21. mars 2014) var en amerikansk skuespiller som medvirket i mer enn 100 film-, teater- og TV-produksjoner.
Han kom opprinnelig fra i Philadelphia, men vokste opp i Anderson i Indiana.
James Rebhorn døde etter lengre tids kreftsykdom.


== Utvalgt filmografi ==
Het sand (1992) - Agent Flynn
Duften av kvinne (1992) - Mr Trask
Lorenzos olje (1992) - Ellard Muscatine
Carlito's Way (1993) - Anklager Norwalk
Guarding Tess (1994) - Howard Schaeffer
Independence Day (1996) - Forsvarsminister Albert Nimziki
Den talentfulle mr. Ripley (1999) - Herbert Greenleaf
Slekten er verst (2000)
Far from Heaven (2002) - Doktor Bowman
Cold Mountain (2003) - Doktor
Homeland (TV-serie 2011-2013)  – Frank Mathison


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) James Rebhorn på Internet Movie Database 
(sv) James Rebhorn i Svensk Filmdatabas 
(da) James Rebhorn på Filmdatabasen 
(da) James Rebhorn på Scope 
(fr) James Rebhorn på Allociné 
(en) James Rebhorn på AllMovie 
(en) James Rebhorn hos The Movie Database 
(en) James Rebhorn hos Internet Broadway Database
Anette Gilje

Anette Gilje (født 17. juni 1969 i Stavanger) er norsk artist, låtskriver og forfatter. 


== Diplomøkonom ==
Gilje er utdannet diplomøkonom ved Handelshøyskolen BI. Hun var leder for Norges Bedriftsøkonomiske Studentforbund og var vara i BI-Stiftelsens styre. Senere var hun stipendiat i endringsledelse gjennom STILO (Statskonsult/Administrasjonsdepartementet). 


== ME-pasient og -aksjonist ==
Gilje var hovedperson i filmen Få meg frisk! av regissør Pål Winsents, produsert av Mediamente. Filmen ble vist på NRK.
Hun var generalsekretær i Norges ME-forening i perioden 2011–2013.Som aksjonist for ME-saken (myalgisk encefalopati) har Gilje engasjert seg i den globale pasientaksjonen #MillionsMissing.


== Forfatter og forlegger ==
Forlaget Gode bøker ble startet av Gilje i 2018, og hun ga ut barneboken Høyt og Lavt, Før og Nå av forfatter Trude Brænne Larsen og illustratør Anders F. Kaardahl. Hun ga også ut barnealbumet med samme navn på sitt plateselskap Fonogram, med tekster av Ingvar Hovland og tekst/musikk av Hege Bålsrød.


== Musikk ==
Hun ga ut debutalbumet Stille sanger på sitt eget plateselskap, Fonogram, i 2017. Albumet er senere gitt ut også på engelsk, tysk, spansk og tegnspråk (www.tegn.tv). Lars Martin Myhre er musiker og produsent på albumene som er spilt inn i studio hos Jon K. Rosslund.


== Bibliografi ==
Anette Gilje: Da Anker kom i Ørefellingen, Gyldendal Tiden (1999)
Anette Gilje: Venner og sånn..., Luther Forlag - som hun fikk Emmausprisen for beste norske bok for barn/ungdom i 2002
Anette Gilje: Sven O. Høiby - et portrett, Gyldendal Norsk Forlag (2007)


== Musikkutgivelser ==
Stille sanger (Fonogram 2017)
Songs of Silence (Fonogram 2018) - gjendiktet til engelsk av Mike McGurk
Leise Lieder (Fonogram 2018) - gjendiktet til tysk av Nora Pröfrock
Canciones Serenas (Fonogram 2018) - gjendiktet til spansk av Juan Gutiérrez-Maupomé
Lavmælt Jul (Fonogram 2018)
A Just Noel (Fonogram 2018) - gjendiktet til engelsk av Mike McGurk
Weihnachtswunsch (Fonogram 2018) -gjendiktet til tysk av Nora Pröfrock
Navidad Silenciosa (Fonogram 2018) - gjendiktet til spansk av Rita Paola Diaz Lopez
Kanskje var det det du ville (Fonogram 2018)
Maybe This Is How You Planned It (Fonogram 2018) - gjendiktet til engelsk av Mike McGurk
Hattest du das so im Sinn (Fonogram 2018) - gjendiktet til tysk av Nora Pröfrock
Es Así Como Lo Has Querido (Fonogram 2018) - gjendiktet til spansk av Juan Gutiérrez-Maupomé
Fredag før pinse (Fonogram 2019)
Hinna (Fonogram 2019)
Fire sanger (Fonogram 2020)


== Referanser ==
Aleksej Tsjalyj

Aleksej Mikhajlovitsj Tsjalyj (russisk:  Алексей Михайлович Чалый, født 13. juni 1961 i Moskva i Sovjetunionen) er en krimsk/russisk politiker som ble borgermester i Sevastopol den 24. februar 2014. 


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Aleksei Chalyi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Biografi
Norges Lærersamband

Norges Lærersamband var landsorganisasjonen for lærere som Nasjonal Samling (NS) opprettet under okkupasjonen i Norge. Organisasjonen ble ledet av Orvar Sæther.
Lærersambandet ble etablert kort tid etter statsakten på Akershus i februar 1942, der Vidkun Quisling var blitt utnevnt til «ministerpresident» (statsminister) av den tyske okkupasjonsmakten. NS påla alle landets lærere medlemskap i Lærersambandet, som sammen med lignende organisasjoner for andre yrkesgrupper skulle inngå i «Rikstinget», et samlende organ i en korporativ og fascistisk samfunnsmodell.


== Motstand og arrestasjoner ==

Lærersambandet ble opprettet samtidig som medlemskap i NS Ungdomsfylking ble gjort obligatorisk for alle i alderen 10–18 år, og lærerne var nå pålagt å lære opp skoleelevene i Nasjonal Samlings ideologi. Dette var uakseptabelt for mange norske lærere, og det var sendt inn 10 000 skriftlige protester på nyordningen i løpet av de første par ukene. Dette ble starten på det som ble kjent som lærerstriden.
Den 20. mars gikk okkupasjonsmyndighetene til motaksjon, og begynte å arrestere norske lærere. Omtrent 800 lærere ble arrestert, ofte tilfeldig. Det ble opprettet flere mottak for arresterte lærere rundt om i landet, og den største gruppen havnet på Grini fangeleir i Bærum.


== Lærersambandets organisasjon ==


== Landssvikoppgjøret ==
Under det norske landssvikoppgjøret ble mange norske offentlige tjenestemenn med NS-medlemskap eller verv i NS-tilknyttede organisasjoner fradømt stillingene sine. Medlemskap i Norges Lærersamband var ikke i seg selv straffbart, men det var likevel ansett som et budd på den nasjonale front. Flere lærere ble derfor fradømt stillingene sine på grunn av medlemskapet i Lærersambandet.


== Se også ==
Læreraksjonen i 1942


== Referanser ==


=== Anvendt litteratur ===
Andenæs, Johs. (1998). Det vanskelige oppgjøret : rettsoppgjøret etter okkupasjonen. Tano Aschehoug. ISBN 8251836948. 
Birkemo, Asbjørn (2000). Kampen om kateteret : skolepolitikk og pedagogikk i Norge 1940-1945. Unipub. ISBN 8274770439. 
Lundeby, Einar (1992). De norske lærernes kamp i 1942. Lærerlaget.
Harald Lystad (1944)

Harald Lystad (født 21. november 1944 i Oslo) er en norsk lege. Han var mellom 1975 og 2014 distriktslege og senere kommuneoverlege i Hemsedal og regnet som en av Norges fremste eksperter på skiskader. Han har utgitt flere artikler om alpine skiskader, og har siden 1977 bygget opp et register for skiskader.
Han ble cand.med. ved Universitetet i Bergen i 1970, spesialist i allmennmedisin i 1985 og spesialist i samfunnsmedisin i 1987. Han er også godkjent flylege. Han var distriktslege i Lofoten 1971–1975, før han ble distriktslege i Hemsedal. I perioden 1975–1986 var han den eneste legen i Hemsedal. Han var den siste nordmannen som kunne kalle seg distriktslege, ettersom han jobbet på overgangsordning etter at det statlige embedet som distriktslege ble erstattet av kommunelegestillingen i 1984.
Lystad er også en ivrig privatflyver og fikk tildelt det aller første mobiltelefonnummeret i Norge i 1981. Telefonen, som veide seks kilo og kostet omregnet over 100 000 kroner, er nå en del av Telenors historiske samlinger. Han var medstifter av Hemsedal Golfklubb og har vært klubbens styreleder siden etableringen. Han er bror av tidligere arbeids- og velferdsdirektør Joakim Lystad og barnebarn av Harald Lystad (1875–1950) som var president i Den norske lægeforening.


== Utmerkelser ==
Lystad fikk i 1985 Fylkeslegens pris for forebyggende helsearbeid. Han ble i 2007 kåret til «Årets Løvetann» av Norsk forening for allmennmedisin. Han fikk i 2014 Hemsedal kommunes kulturpris. Han ble i 2016 tildelt Kongens fortjenstmedalje for sitt arbeid med å forebygge skiulykker.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Biografi i Norges leger, 1986, s. 774
Hellegravkulturen

Hellegravkulturen var utbredt i Transbajkal og det nordlige Mongolia i det senere 2. og i det 1. årtusen f.Kr. 
De karakeristiske hellegravene har gitt kulturen dens navn. Det dreier seg om steinkister som var omhegnet av steinheller. De døde ble lagt i utstrakt ryggleie med hodet mot øst, noen ganger med dyreskaller (særlig hesteskaller). Dette var en utbredt skikk blant xiongnuene. 
Arkeologene har funnet keramikk forsiret med kamavtrykk. Keramikken oppviser også kinesiske impulser; likeledes ser man impulser fra Jenisejområdet. Det er så langt ikke utgravd noen bosteder fra kulturen. 
Økonomien var sannsynligvis dominert av kvegdrift. Det ble også bedrevet metallurgi. Kulturens etniske forankring har vist seg vanskelig å påvise med stor sikkerhet. Skjelettene kan peke i retning av mongolsk opphav. 
På 200-tallet før Kristus ble hellegravkulturen avsløst av xiongnuene. 


== Litteratur ==
Hermann Parzinger: Die frühen Völker Eurasiens. Vom Neolithikum bis zum Mittelalter (Historische Bibliothek der Gerda-Henkel-Stiftung). Beck, München 2006, ISBN 3-406-54961-6, s. 474 ff., 631 ff., Bilder 159, 206.
Н. Л. Тсчленоща: «Культура плиточных могил», i: Марина Г. Мошкова (red.): Степная полоса азиатской части СССР в скифо-сарматское время (= Археология СССР.). Наука, Москва 1992, ISBN 5-02-009916-3.
Александр Дондопович Цыбиктаров: Заглавие  Культура плиточных могил Монголии и Забайкалья. госуниверситета, Улан-Удэ 1998, ISBN 5-85213-129-6.
Narsjøen

Narsjøen er en innsjø ved Narbuvoll i Os kommune i Innlandet. Vannet drenerer mot nord gjennom Nøra til Glåma, i motsetning til Korssjøen og Tufsinga, som drenerer mot sørøst til Femunden.
Vatnet har bestand av sik, røye og ørret. Siken har vært svært tallrik og småvokst. Det har derfor vært forsøkt å desimere denne bestanden, for å bedre forholdene for røye og ørret. I perioden 1996 - 2002 ble det tatt ut store mengder sik med storruse. Resultatet ser ut til å være at fisken vokser fortere, men stagnerer på samme størrelse som før.


== Referanser ==
Hishammuddin Hussein

Hishammuddin Hussein (født 5. august 1961 i Kuala Lumpur), også kjent med tittelen Yang Berhormat Datuk Seri Panglima, er en malaysisk politiker som i mars 2020 ble Malaysias utenriksminister. 
Han er medlem av United Malays National Organisation (UNMO), som er det største politiske partiet i Malaysia. I mars 2020 ble han utenriksminister. Han var fra 16. mai 2013 vært Malaysias forsvarsminister og fungerende samferdselsminister. Hussein hadde tidligere vervet som innenriksminister i perioden 2009−2013 og utdanningsminister i perioden 2004−2009. Han har vært trukket frem som en høyst sannsynlig etterfølger til sin fetter, Najib Razak, som var statsminister fra 2009 til 2018. Han er sønn av Malaysias tredje statsminister, Hussein Onn, og nevø av Malaysias andre statsminister, Abdul Razak Hussein. 
Hussein havnet i det internasjonale søkelyset i mars 2014, som offisiell talsmann for den malaysiske regjeringen på en rekke pressekonferanser holdt i de påfølgende dagene etter forsvinningen av Malaysia Airlines Flight 370.  


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hishammuddin Hussein – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Hishammuddin Husseins offisielle Facebook-side
Hishammuddin Hussein - malaysiafactbook.com (en)
Gunnar Eriksen

Nils Gunnar Eriksen (født 1921 i Hamar, død 2009 i Oslo) er en norsk professor i astrofysikk. 
Eriksen ble utdannet som sivilingeniør ved Norges tekniske høgskole i 1948, og jobbet som laboratorieingeniør ved Astrofysisk institutt fra 1949. Han ble dosent i radioastronomi i 1963, og senere professor. Eriksen var sterkt involvert i etableringen av Solobservatoriet på Harestua, og hadde ansvaret for radio og teknisk utstyr der.


== Referanser ==
Icarus (tidsskrift)

Icarus er et vitenskapelig tidsskrift for planetologi. Tidsskriftet ble grunnlagt i 1962 og ble tilknyttet American Astronomical Society's Division for Planetary Sciences (DPS) i 1974. Carl Sagan var redaktør fra 1968 til 1979, og ble etterfulgt av Joseph A. Burns (1980–1997) og Philip D. Nicholson (1998–).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted
9908 Aue

9908 Aue er en asteroide i asteroidebeltet som ble oppdaget 25. mars 1971. Asteroiden tilhører Koronis-familien og har en omløpsbane omkring Solen på 4.94 år.Asteroiden ble oppdaget av Cornelis Johannes van Houten og Ingrid van Houten-Groeneveld på fotografiske plater tatt av Tom Gehrels ved Palomar Observatory ved å benytte Samuel Oschin teleskopet. Den ble først gitt overgangsnavnet 2140 T-1, og ble senere omdøpt Aue etter den tyske poeten Hartmann von Aue som deltok i det tredje korstog.


== Referanser ==
Johan Andreas Bull

Johan Andreas Bull (født 1879 i Oslo, død 1967), var en norsk sjøoffiser og fra 1937 kommandør. Han jobbet som direktør for Marinens Minevesen mellom 1922 og 1940, og var internasjonalt anerkjent for utviklingen av torpedovåpen før og under andre verdenskrig. Under andre verdenskrig arbeidet han i Storbritannia for Torpedo Development Department. Han var bror av ingeniøren Fredrik Rosing Bull.


== Referanser ==
Andrej Smirnov

Andrej Viktorovitsj Smirnov (russisk: Андрей Викторович Смирнов, født 28. august 1973) er en russisk rullestolcurlingspiller. Han har VM-gull og Paralympics-sølv som fremste meritter. 


== Bakgrunn ==
Smirnov er rullestolbruker. Han har ryggmargsskade, som han fikk da han falt og skadet ryggen da han var 12 år gammel. Han fikk påvist cerebrospinal skade (skade på sentralnervesystemet), en skade som ikke kan opereres. Som barn, før skaden, drev han med friidrett og hurtigløp på skøyter. Etter skaden fortsatte han med idrett, og prøvde ut bl.a. håndbak, bueskyting, dart og tennis. I 2003 begynte han med rullestolcurling. 


== Idrettskarriere ==
Smirnov deltok i sitt første VM ved VM i rullestolcurling 2004 i Sveits, der Russland kom på 9.-plass. Han deltok også ved VM i 2005, 2007, 2008 og 2011, men Russland fikk ikke medalje i disse mesterskapene. De kom på 4.-plass i 2011. 
Ved VM i rullestolcurling 2012 vant Russland gull, med Smirnov som skip. De slo Sør-Korea 9-1 i finalen. Ved neste VM, i 2013, kom de på 5.-plass. 
Han var også skip ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji i Russland, der det russiske laget kom på 2.-plass. Her tapte de 3-8 for Canada i finalen. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Andrej Smirnov – Paralympic.org 
(en) Andrej Smirnov – World Curling Tour 
(en) Andrej Smirnov – World Curling Federation 
Profil hos WCF
Profil hos Sotsji 2014 Paralympics Arkivert 24. mars 2014 hos Wayback Machine.
Norway Chess 2014

Norway Chess 2014 arrangeres i Stavanger-regionen i perioden 2.–13. juni.


== Turnerings-informasjon ==


=== Spillesteder ===


=== Program ===


=== Premiering ===


== Deltagere ==


== Resultater ==


=== Lynsjakk ===


=== Hovedturnering ===
Ved poenglikhet i kamp om 1 plass vil det spilles Tie Break i lynsjakk. Siden Karjakin var alene på topp ble ikke det nødvendig. Ved poenglikhet lenger ned så ser man først på SBS scoren er den lik, ser man på antall seire er det også likt. Er det antall seire med svart som teller.


== Eksterne lenker ==
Offisiell hjemmeside
Løktene

Løktene er en øygruppe som utgjør de to øyene Østre og Vestre Løktene i Tvedestrand kommune i Agder. Øyene ligger innenfor Askerøya.Etymologisk stammer navnet trolig fra det gammelnorske Luknar som betegner øyenes tilsynelatende lukkende funksjon når man seiler inn i Lyngørfjorden fra både nord og sør. Løktene har således ingen ting med lys og lykter å gjøre.
I dag er det ca 40 hytteeiendommer på Løktene og øyene er regulert til hytteformål i Tvedestrand kommunes kommuneplan.


== Referanser ==
Gåsebryst

Gåsebryst er en klassisk dansk fløtekake, bestående enten av en bløtkakebunn eller en bunn av butterdeig, som fylles med pisket krem og konditorkrem, gjerne supplert med sviskemos eller syltetøy. Kaken dekkes til sist av et tynt lag marsipan og overstrøs med litt melis og/eller sjokolade. Kaken finnes i en del forskjellige varianter.


== Opprinnelse ==
Den skal være oppfunnet i begynnelsen av 1900-tallet i det vestlige Sjælland, og er dermed en av de få danske kaker skapt utenfor det københavnske konditorvækstlag. Fordi marsipanen den gang kunne være vanskelig å få rullet helt glatt, fikk den struktur som gåsens bryst, og navn deretter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gåsebryst – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bolette Berg

Bolette Berg (født 1872, død 1944) var en norsk fotograf på slutten av 1800-tallet som drev fotostudio Berg & Høeg sammen med Marie Høeg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Bolette Berg i Fotografregisteret.
Dagbladet: De første fotofeministene
Greipstadelva

Greipstadelva er ei elv lengst sør på Kvaløya i Tromsø kommune i Troms og Finnmark. Den er 7,8 km lang og har et nedbørfelt på rundt 14,2 km².Elva har utspring fra Rødfjellvatnan på Rødfjellet, og renner herfra i sørlig retning. Den største sideelva er Sløykdalselva, som drenerer den østre delen av nedbørfeltet. Elva munner ut i Malangen ved Greipstad. Fylkesvei 54 krysser elva ved munningen.


== Referanser ==
Hans Krum

Hans Krum (født 15. februar 1818 i Bergen, død 3. oktober 1882 i Trondheim) var en norsk fotograf på slutten av 1800-tallet . Krum oppholdt seg i utlandet i flere år (bl.a. København og Tyskland), og lærte seg sannsynligvis daguerreotypikunsten under dette oppholdet. Han startet sin fotografiske virksomhet i Norge som omreisende daguerreotypist fra ca. 1851 og var bl.a. en av de første som fotograferte i Nord-Norge. Fra 1852 fotograferte han i Bergen, hvor han en kort tid var i kompaniskap med Carl Christian Wischmann som «Wischmann & Krum». I 1853 begynte han å fotografere i Trondheim, og fra 1854 slo han seg ned her. Hans atelier lå først i Munkhaugveita 3, før han i 1865 flyttet til nye lokaler i Nordre gate 6.
Arkivet etter Hans Krum finnes hos Universitetsbiblioteket i Trondheim – Gunnerusbiblioteket.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hans Krum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Hans Krum i Fotografregisteret.
Hans Krums fotografier hos Nasjonalbiblioteket
4 av Hans Krums daguerreotypier fra prosjektet «80 millioner Bilder : Norsk Kulturhistorisk fotografi 1855–2005»
Martina Gaux

Martina Gaux (født 22. april 1959) er en norsk forfatter.


== Bibliografi ==
Den dagen da sola hadde bestemt seg for ikke å stå opp, Omnipax (2008)
Fluen, Gyldendal Norsk Forlag, 2010
Hangman, Gyldendal Norsk Forlag, 2011
3,5 X 4, Gyldendal Norsk Forlag, 2013
Cafe Vespa, Gyldendal Norsk Forlag, 2014


== Kilder ==
Presentasjon av Martina Gaux i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
Presentasjon fra Gyldendal Norsk Forlag
«Når den døde betraktes som eiendom», intervju hos NRK
Verginia

Verginia var den sentrale personen i en – trolig legendarisk beretning, om den tidlige romerske republikk, som ble beskrevet av Livius i Libri Ab urbe condita. Fortellingen ble muligens skapt for å illustrere personligheten til Appius Claudius, som var en del av Decemviri. 
I år 451 f.Kr. begynte Appius Claudius å begjære Verginia, en vakker plebeier-pike og datter av den respekterte centurionen Lucius Verginius. Verginia var blitt forlovet med Lucius Icilius, en tidligere tribun av plebeierne, og da hun avviste Claudius, fikk han en av sine medsammensvorne, Marcus Claudius, til å hevde at hun egentlig var hans slave. Marcus Claudius bortførte henne deretter mens hun var på vei til skolen. Dette skapte protester, ettersom både Verginius og Icilius var respekterte menn, og Marcus Cladius ble tvunget til å bringe saken frem for decemvirene, ledet av Appius Claudius selv. Verginius ble tilbakekalt for å forsvare datteren, og &ndas; etter trusler om å utsettes for vold, lyktes Icilius å få Verginia hjem mens domstolen ventet på farens tilsynekomst. Verginius ankom to dager etter at hans støttespillere var ankommet, men Claudius ville nekte ham å snakke, og erklærte at Verginia var slaven til Marcus Claudius. Appius Claudius hadde bragt med seg en bevæpnet eskorte, og anklaget borgerne for oppvigleri. 
Støtespillerne til Verginius ba domstolen spørre datteren selv, men faren Verginius dro en kniv og drepte datteren i tempelet til Venus Cloacina, fordi dette var eneste måten å bevare hennes frihet. Støttespillerne til Verginius og Icilius kom tilbake bevæpnet, og dette førte til at decemviri ble styrtet, og den romerske republikken ble gjenopprettet.
Gro Røde

Gro Røde (født 19. februar 1965) er en norsk historiker og sakprosaforfatter, oppvokst på Flakstadøy i Lofoten, bosatt i Oslo.
Røde har historie hovedfag fra Universitetet i Oslo. Da hun i 1994 utga boka På et berg eg kalla mett var den bygd på hennes hovedoppgave i historie: «Nord i værene». Temaet var dagliglivet og fraflyttinga fra yttersia av Lofotodden.Hun har arbeidet med kystkulturprosjekt, kulturminnevern og Oslo byarkiv. Røde var i to år engasjert som historiker i bydel Sagene-Torshov i Oslo, og har arbeidet mye for å bringe historien om livet i de gamle by- og industristrøk langs Akerselva fram i lyset.
Per 2013 arbeidet hun som prosjektleder for Oslo Museums  satsing Arbeidermuseet.


== Bibliografi ==
På et berg eg kalla mett, Orkana (1994)
Veiviseren til lofotens historie, Lofotrådet (1996)
Kulturminnestafetten 1997, medforfatter (1998)
Fra bygd til by : urbaniseringen av Groruddalen 1948-1998, med Bård Alsvik, Oslo byarkiv (1998)
Livet langs elva : Oslohistorie fra Sagene, Torshov, Bjølsen, Iladalen, Sandaker, Åsen, red, Bydel Sagene Torshov (2000)
Ellisif Wessel : du ber om mit fotografi, med Liv Marie Austrem og Elisabeth Johansen, Orkana (2007)
Fortsatt i hundre : UL Lysbøen 1910-2010 : lokalhistorie fra Flakstad, med Elisabeth Johansen, red, Orkana (2010)


== Referanser ==
Georg Haas

Georg Christian Wilhelm Haas (født 5. juni 1756, død 10. mai 1817 i København) var en dansk grafiker som arbeidet med kobberstikk og akvatintetsning.
Georg Haas' far var den tyske kobberstikkeren Jonas Haas, som kom til København og slo seg ned der.
Georg Haas har utført en rekke store prospekter fra steder i Norge etter malerier av Christian August Lorentzen.Han ble i 1810 utnevnt til professor ved Kunstakademiets modellskole.


== Referanser ==
Peter Otto Testman

Peter Otto (Olavius) Testman (navnet kunne staves Petter og Testmann) født 1806 i Nedre Eiker, død 1890 i København var en av de første norske fotografer, kjent for å ha fotografert utsikten over Piperviken mot Det kongelige slott i Christiania (Oslo) før takets konstruksjon ble bygget om til flatt tak, ferdigstilt ca. 1846. Hans daguerreotypi som viser denne, Norges eldste byprospekt, befinner seg i Nasjonalbiblioteket etter at det ble kjøpt i 2011.Testman var født i Nedre Eiker utenfor Drammen, men flyttet sammen med sine norske foreldre til København i 1807.
Peter Otto (Olavius) Testman studerte en kortere tid ved Det Kongelige Frederiks Universitet i Christiania fra 1827 og tok examen philosophicum, men fullførte antagelig ikke teologistudiene. Han stilte ut sine daguerreotypier i Industriforeningen i København 1844 ifølge Bjørn Ochsner (Danske Fotografer....). I denne perioden livnærte han seg som stivelsesfabrikant. 
I 1848 meldte han seg som frivillig til tredje bataljon og deltok som menig i første slesvigske krig. Mens han var stasjonert i Glorup ble han kjent med H.C. Andersen som ble imponert av nordmannens tapperhet og skrev en bokdedikasjon til ham i diktform den 12. mai 1848. Han ble forfremmet til kaptein og tildelt Dannebrogordenen.
Testman ble gift og fikk tre barn. En av hans døtre, Caroline, ble en kjent kvinneaktivist. Petter Otto (Olavius) Testman døde i København 1890.


== Referanser ==