jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Førstevasselva

Førstevasselva (nordsamisk: Vuosttamušjohka) er ei elv i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den er ei sideelv til Gallokelva. Elva har utspring fra et lite tjern på fjellet Loddejárskáidi og renner i øvre del gjennom en rekke mindre innsjøer, blant annet Skáidejávri og Førstevatn. Den renner videre mot sør gjennom et åpent og myrlendt landskap og den løper sammen med Gallokelva rundt fem kilometer sørøst for Gállotjávri. Førstevasselva er 32,3 kilometer lang.


== Referanser ==
Loddejárskáidi

Loddejárskáidi (nordsamisk) er et fjell i Nesseby og Sør-Varanger kommune i Finnmark. Det ligger rundt seks kilometer sør for Gandvik og strekker seg på begge sider av kommunegrensa. Fjellet har flere topper, hvorav den høyeste har en høyde på 409 meter over havet.


== Referanser ==
Gandvik

Gandvik (nordsamisk: Juvravuonna, kvensk: Juuriperä) er ei grend i Nesseby kommune i Finnmark. Den ligger på sørsida av Varangerfjorden, innerst i vika med samme navn, og rundt 85 kilometer vest for Kirkenes. Europavei 6 går gjennom bygda.Vest for bygda ligger Gandvik kraftverk.


== Referanser ==
Manchester–Boston regionale lufthavn

Må ikke forveksles med Manchester lufthavn i EnglandManchester–Boston regionale lufthavn (IATA: MHT, ICAO: KMHT) er den største lufthavnen i delstaten New Hampshire i USA, målt i antall passasjerer.  Lufthavnen er den fjerde største i New England.  Det er en rekke flyruter fra lufthavnen innenriks i USA.Lavprisflyselskapet Southwest Airlines har flest flyruter og frakter flest passasjerer fra lufthavnen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lufthavnens hjemmeside
Plessur-Alpene

Plessur-Alpene er en fjellkjede i den sveitsiske kantonen Graubünden.


== Avgrensning ==
Plessur-Alpene begrenses

i vest og nordvest av hhv. Hinterrhein og Rhinen (mot Vest-Alpene, nærmere bestemt Adula- og Glarus-Alpene),
i nord av Prättigau (mot Rätikon),
i øst av Davos (mot Silvretta),
i sydøst av Landwasser (mot Albula-Alpene),
i sydvest av Albula (mot Platta-Alpene).


== Topper ==
Viktige topper i Plessur-Alpene er

Aroser Rothorn (2980 moh.)
Weissflue (2844 moh.)
Guggernellgrat (2810 moh.)
Weisshorn (2653 moh.)
Stätzerhorn (2574 moh.)
Hochwang (2534 moh.)


== Daler og videre inndeling ==
I tillegg til dalene som omgir fjellkjeden fins det to bebodde daler i Plessur-Alpene. Begge dalene begynner ved kantonshovedstaden Chur, som ligger på fjellkjedens nordvestside:

Schanfigg strekker seg østover opp mot landsbyen Arosa (1775 moh.). Dalens elv, Plessur, har gitt navnet sitt til fjellkjeden.
Churwaldnertal strekker seg sydover mot Lenzerheidepasset (1547 moh.). Dalens elv heter Rabiosa («den ville»).


== Eksterne lenker ==
(en) Plessur Range – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Albula-Alpene

Albula-Alpene er en fjellkjede i den sveitsiske kantonen Graubünden. Albula-Alpene er oppkalt etter elven Albula, som springer ut midt i fjellkjeden og renner nord(vest)over.
Albula-Alpenes hovedkam danner en del av det europeiske hovedvannskillet: Nordvestsiden av fjellkjeden ligger i Rhinens (og dermed Nordsjøens) tilsigsfelt, sydøstsiden i Inns (og dermed Donaus og Svartehavets) tilsigsfelt.


== Avgrensning ==
Albula-Alpene begrenses

i vest av Septimerpasset og Oberhalbstein (mot Platta-Alpene),
i nordvest av Landwasser (mot Plessur-Alpene),
i nordøst av Flüelapasset (mot Silvretta),
i øst av Nedre Engadin (mot Sesvenna),
i sydøst av Øvre Engadin og Malojapasset (mot Livigno- og Bernina-Alpene).


== Topper ==
Viktige topper i Albula-Alpene er

Piz Kesch (3418 moh.)
Piz Calderas (3397 moh.)
Piz Julier (3380 moh.)
Piz d'Err (3378 moh.)
Piz Üertsch (3267 moh.)
Piz Ot (3246 moh.)


== Fjellpass ==
Flere viktige fjelloverganger mellom Alpenes syd- og nordside går over (eller langs grensen av) Albula-Alpene:

Septimerpasset mellom Val Bregaglia og Surses,
Malojapasset mellom Val Bregaglia og Engadin,
Julierpasset mellom Engadin og Surses,
Albulapasset mellom Engadin og Albulatal,
Flüelapasset mellom Engadin og Davos.


== Eksterne lenker ==
(en) Albula Range – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Adula-Alpene

Adula-Alpene er en fjellkjede i grensetraktene mellom Sveits og Italia. Fjellkjeden er oppkalt etter det italienske navnet på dens høyeste topp. Enkelte fjelltopper har opptil tre navn, siden det snakkes tysk, italiensk og retoromansk i dette området.
Adula-Alpene hører til Vest-Alpene, men grenser i øst mot flere fjellkjeder i Øst-Alpene.


== Avgrensning ==
Adula-Alpene begrenses

i nord av Vorderrhein (mot Glarus-Alpene),
i øst av Hinterrhein og Splügenpasset (mot Plessur- og Platta-Alpene),
i sydøst av Valchiavenna (mot Bernina-Alpene),
i syd av San Jorio-passet (mot Lugano-Alpene),
i sydvest av Ticino (mot Ticino-Alpene),
i vest av Brenno og Lukmanierpasset (mot Gotthard-massivet).


== Topper ==
De høyeste toppene i Adula-Alpene er

Rheinwaldhorn / Adula / Piz Valragn (3402 moh.)
Güferhorn (3379 moh.)
Tambohorn / Pizzo Tambò / Piz Tambo (3279 moh.)
Grauhorn (3260 moh.)
Läntahorn (3237 moh.)
Piz Medel (3210 moh.)


== Eksterne lenker ==
(en) Adula Alps – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Giovanni Bassano

Giovanni Bassano (ca. 1555 – 1617) var en italiensk musiker og komponist i den venetianske skolen i overgangen mellom renessanse- og barokkmusikk.
Bassanos komposisjoner inntar en nøkkelstilling i utviklingen av instrumentalmusikk ved Markusdomen. Det bevarte skriftet Ricercate, passagi et cadentie inneholder detaljerte angivelser av tidens forsiringsteknikk, og er en omfangsrik kilde til historisk oppføringspraksis.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Fabio Fano: «Giovanni Bassano», treccani.it. (Dizionario degli Italiani bind 7). 


== Eksterne lenker ==
(en) Fritt tilgjengelige noter av Giovanni Bassano i International Music Score Library Project
Sankt Gotthard

Sankt Gotthard er en fjellkjede i Sveits. Det er oppkalt etter Sankt Gotthard-passet, som ligger midt i massivet og er en av de viktigste forbindelsene mellom Alpenes nord- og sydside. Syd for massivet ligger den italiensktalende kantonen Ticino. Nord for massivet ligger de tysk- resp. retoromansktalende områdene i kantonene Wallis, Uri og Graubünden.


== Avgrensning ==
Sankt Gotthard-massivet begrenses

i nord av Furkapasset, Urseren, Oberalppasset og Surselva (mot Bern- og Glarus- resp. Uri-Alpene),
i øst av Lukmanierpasset og elven Brenno (mot Adula-Alpene),
i syd av elven Ticino (mot Ticino-Alpene),
i vest av Nufenenpasset (mot Monte Leone-massivet).I tillegg fins også alternative definisjoner av Sankt Gotthard-massivet, både strengere (uten Gruppo del Sole i sydøst) og videre (helt til Greinapasset i øst).


== Topper ==
Viktige topper i Sankt Gotthard-massivet er

Pizzo Rotondo (3192 moh.)
Witenwasserenstock (3082 moh.)
Pizzo Gallina (3061 moh.)
Piz Blas (3019 moh.)
Pizzo Centrale (2999 moh.)
Pizzo del Sole (2773 moh.)
Thorleif Østrem

Thorleif Dahm Østrem (født 29. januar 1892 i Kristiania, død 25. desember 1980) var en norsk lege, et aktivt medlem av Nasjonal Samling (NS), Quislings fascistparti 1933–1945, og en tilhenger av Hitlers nazisme. Under den tyske okkupasjonen under andre verdenskrig 1940–1945 var han medisinaldirektør og sentral i NS-regimets rasehygieniske politikk.
Østrem ble cand. med. i 1918, og var fra 1920 distriktslege i Gjemnes. Han var senere assistentlege ved Gaustad sykehus, kandidat ved Rikshospitalets nerveavdeling, og kandidat ved Hôpital Salpêtrière. Han fullførte spesialistutdannelsen i nevrologi i 1931, og var fra 1936 psykiater ved Mentalhygienisk poliklinikk i Oslo.
Sist, ikke minst må vi tenke på å få en effektiv immigrantkontroll samt en raselov  til beskyttelse mot inntrenging av artsfremmede elementer. Vår norske rase er enno forholdsvis ren, og den hører utvilsomt til de beste i Europa. Det gjelder derfor å bevare den og hindre innblanding som vil føre til degenerasjon.

Østrem ble utnevnt til medisinaldirektør av NS-myndighetene den 1. november 1940. I denne stillingen bidro han blant annet til å utarbeide Steriliseringsloven av 23. juli 1942, der det ble gitt utvidet adgang til å sterilisere åndssvake, også ved bruk av tvang. Østrem arbeidet også for at Norge skulle få raselover etter tysk modell, og var spesielt opptatt av å hindre at den samiske minoriteten skulle blande seg med den norske majoritetsbefolkningen. Han så på «lappespørsmålet» som en parallell til «jødespørsmålet», og argumenterte for at man «måtte holde [den germanske] rasen ren og sterk og hindre innblanding» fra samene, som han anså som primitive og degenererte. Østrems syn ble støttet av andre NS-topper som Egil Rian, men NS-regimet rakk aldri å innføre slike lover innen krigens slutt.Under landssvikoppgjøret etter krigen ble Østrem i 1948 dømt til fire års tvangsarbeid.


== Referanser ==
Gailtal-Alpene

Gailtal-Alpene er en 100 kilometer lang og 10–20 kilometer bred fjellkjede i Østerrike som strekker seg fra Sillian (Øst-Tirol) i vest til Villach (Kärnten) i øst.


== Avgrensning ==
Gailtal-Alpene begrenses i nord av Drau (mot Hohe Tauern og Gurktal-Alpene) og i syd av Gail (mot De karniske Alper og Karavankene).


== Topper ==
Viktige topper i Gailtal-Alpene er

Große Sandspitze (2770 moh.)
Spitzkofel (2718 moh.)
Reißkofel (2371 moh.)
Latschur (2236 moh.)
Dobratsch (2166 moh.)
Spitzegel (2119 moh.)


== Daler og videre inndeling ==
En langs- og tre tverrgående daler deler Gailtal-Alpene i fem mindre fjellgrupper:

Lienzer Dolomiten («Lienz-Dolomittene») ligger vest for Gailbergpasset (981 moh.), rett syd for byen Lienz. Her ligger de høyeste toppene, som består av dolomitt og ligner på Dolomittene, men geologisk sett ikke er en del av dem. (Dolomittene begynner bare 10 km sydvest, i Syd-Tirol).
Reißkofelgruppe ligger mellom Gailberg- og Kreuzbergpasset (1074 moh.).
Latschurgruppe ligger øst for Kreusbergpasset og nord for innsjøen Weißensee (930 moh.), rett syd for byen Spittal an der Drau.
Spitzegelgruppe ligger syd for Weißensee mellom Kreuzberg- og Windischpasset (1110 moh.).
Dobratsch ligger øst før Windischpasset, rett vest for byen Villach.


== Eksterne lenker ==
(en) Gailtaler Alpen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Waldviertel

Waldviertel («skogskvartalet») er en av de fire tradisjonelle regionene i den østerrikske delstaten Niederösterreich, nordvest i delstaten. Som navnet antyder, er landskapet i Waldviertel dominert av større skogområder. Den største byen er Krems.
Waldviertel grenser mot Weinviertel i øst (adskilt gjennom Manhartsberg), mot Mostviertel i syd (adskilt gjennom Donau), mot det oberøsterrikske Mühlviertel i vest og mot det tsjekkiske Sydböhmen i nord.


== Distrikter ==
Waldviertel omfatter de følgende distriktene:

Krems an der Donau (Statutarstadt, dvs. en by med distriktsstatus)
Distriktet Gmünd
Distriktet Horn
Distriktet Krems (overveiende)
Distriktet Melk (delvis)
Distriktet Waidhofen
Distriktet Zwettl


== Eksterne lenker ==
Offisielt reiseportal om Waldviertel
Mostviertel

Mostviertel («mostkvartalet») er en av de fire tradisjonelle regionene i den østerrikske delstaten Niederösterreich, sydvest i delstaten. Som navnet antyder, er landskapet kjent for sine mange frukttrær, spesielt pære, som det lages fruktvin og fruktsaft av. Syd i Mostviertel begynner Alpene med Ybbstal- og Türnitz-Alpene. Den største byen er St. Pölten.
Mostviertel grenser mot Wald- og Weinviertel i nord (adskilt gjennom Donau), mot Wienerwald i øst, mot Steiermark i syd og mot de oberøsterrikske regionene Traunviertel i vest og Mühlviertel i nordvest.


== Distrikter ==
Mostviertel omfatter de følgende distriktene:

St. Pölten (Statutarstadt, dvs. en by med distriktsstatus)
Waidhofen an der Ybbs (Statutarstadt)
Distriktet Amstetten
Distriktet Krems (mindre deler)
Distriktet Lilienfeld
Distriktet Melk (delvis)
Distriktet Scheibbs
Distriktet St. Pölten-Land (overveiende)
Distriktet Tulln (delvis)


== Eksterne lenker ==
Offisielt reiseportal om Mostviertel
Weinviertel

Weinviertel («vinvartalet») er en av de fire tradisjonelle regionene i den østerrikske delstaten Niederösterreich, nordøst i delstaten. Som navnet antyder, er Weinviertel Østerrikes viktigste vindistrikt.
Weinviertel grenser mot Industrieviertel, Wien og Mostviertel i syd (adskilt gjennom Donau), mot Waldviertel i vest (adskilt gjennom Manhartsberg), mot det tsjekkiske Syd-Mähren i nord og mot den slovakiske regionen Bratislava i øst.


== Distrikter ==
Weinviertel omfatter de følgende distriktene:

Distriktet Gänserndorf
Distriktet Hollabrunn
Distriktet Korneuburg
Distriktet Mistelbach
Distriktet Tulln (delvis)


== Eksterne lenker ==
Offisielt reiseportal om Weinviertel
Innviertel

Innviertel («Inn-kvartalet») er en av de fire tradisjonelle regionene i den østerrikske delstaten Oberösterreich, lengst vest i delstaten. Regionen er oppkalt etter elven Inn, som begrenser Innviertel mot den tyske delstaten Bayern i nordvest.
Ellers begrenses Innviertel av Donau i nord (mot Bayern og Mühlviertel), av Hausruck i øst (mot Hausruckviertel) og av Salzach i vest (mot Bayern). I syd grenser Innviertel mot Salzburg.


== Distrikter ==
Innviertel omfatter de følgende distriktene:

Distriktet Braunau
Distriktet Ried
Distriktet Schärding


== Eksterne lenker ==
Generell informasjon om Innviertel
Turistisk informasjon om Innviertel
Mühlviertel

Mühlviertel («møllekvartalet») er en av de fire tradisjonelle regionene i den østerrikske delstaten Oberösterreich, nordøst i delstaten. Mühlviertel er den delen av Oberösterreich som ligger nord for Donau.
Donau skiller den fra de tre andre «kvartalene», (fra vest) Innviertel, Hausruckviertel og Traunviertel. I sydøst danner Donau dessuten grensen mot den niederösterrikske regionen Mostviertel. Videre grenser Mühlviertel mot Niederösterreichs Waldviertel i øst, mot det tsjekkiske Sydböhmen i nord og mot den tyske delstaten Bayern i vest.
Regionen er oppkalt etter tre elver (Große Mühl, Kleine Mühl, Steinerne Mühl) som tidligere drev mange møllebruk. Elvene har sine kilder i Böhmerwald, nord i regionen, og munner ut i Donau.


== Distrikter ==
Mühlviertel omfatter de følgende distriktene:

Distriktet Freistadt
Distriktet Perg
Distriktet Rohrbach
Distriktet Urfahr-UmgebungDen nordlige delen av delstatshovedstaden Linz regnes også til Mühlviertel.


== Eksterne lenker ==
Offisielt reiseportal om Mühlviertel
Hausruckviertel

Hausruckviertel («Hausruck-kvartalet») er en av de fire tradisjonelle regionene i den østerrikske delstaten Oberösterreich, sentralt i delstaten. Den største byen er Wels.
Hausruckviertel er oppkalt etter høydedraget Hausruck, sydvest i regionen og på grensen til Innviertel. I nordøst danner Donau grensen mot Mühlviertel. I sydøst danner Traun grensen mot Traunviertel. Syd i regionen ligger Østerrikes største innsjø, Attersee. Her grenser Hausruckviertel mot Salzburg


== Distrikter ==
Hausruckviertel omfatter de følgende distriktene:

Wels (Statutarstadt, dvs. en by med distriktsstatus)
Distriktet Eferding
Distriktet Grieskirchen
Distriktet Linz-Land (mindre deler)
Distriktet Vöcklabruck
Distriktet Wels-Land (delvis)
Traunviertel

Traunviertel («Traun-kvartalet») er en av de fire tradisjonelle regionene i den østerrikske delstaten Oberösterreich, sydøst i delstaten. De største byene er Linz helt i nord og Steyr i øst.
Regionen er oppkalt etter elven Traun, som begrenser Traunviertel mot Hausruckviertel i nordvest. Ellers begrenses Traunviertel av Donau i nord (mot Mühlviertel) og av Enns i øst (mot det niederøsterrikske Mostviertel). I sydvest grenser Traunviertel mot Salzburg, i syd mot Steiermark. I Traunviertels sydlige del begynner Alpene (med Oberösterreich-Alpene og deler av Dachstein, Totes Gebirge, Ennstal- og Ybbstal-Alpene).


== Distrikter ==
Traunviertel omfatter de følgende distriktene:

Linz (Statutarstadt, dvs. en by med distriktsstatus)
Steyr (Statutarstadt)
Distriktet Gmunden
Distriktet Kirchdorf
Distriktet Linz-Land (overveiende)
Distriktet Steyr-Land
Distriktet Wels-Land (delvis)
1. etappe av Arctic Race of Norway 2015

1. etappe av Arctic Race of Norway 2015 gikk fra og til Harstad den 13. august 2015 og var 213,5 km lang.


== Rute og referat ==

Åpningsetappen av Arctic Race gikk over 213 kilometer med start og målgang i Harstad.
Etappen startet sørover mot Evenes lufthavn, videre vestover rundt Skittendalstinden og tilbake mot Harstad. Etter en runde rundt nordre del av Hinnøya ble etappen avsluttet med en runde inne i Harstad sentrum.
Alexander Kristoff fra Katjusja vant massespurten foran landsmannen Edvald Boasson Hagen fra MTN-Qhubeka og iren Sam Bennett fra Bora-Argon 18. Bennett tok dermed ledelsen i kampen om ungdomstrøya, mens Vegard Stake Laengen fra Team Joker tok ledelsen i klatrekonkurransen med 6 opptjente poeng.


== Resultater ==


== Øvrige stillinger etter etappen ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1. etappe av Arctic Race of Norway 2015 - ProCyclingStats 
(en) 1. etappe av Arctic Race of Norway 2015 – Cycling Archives
2. etappe av Arctic Race of Norway 2015

2. etappe av Arctic Race of Norway 2015 gikk fra Evenskjer til Setermoen den 14. august 2015 og var 162,5 km lang.


== Rute og referat ==
2. etappe av Arctic Race startet i Evenskjer og gikk 162,5 kilometer østover til Setermoen.
Iren Sam Bennett fra Bora-Argon 18 vant massespurten foran italienske Federico Zurlo fra UnitedHealthcare og Alexander Kristoff fra Katjusja. Kristoff beholdt dermed ledertrøyen med ett sekund ned til Bennett som overtok andreplassen til Edvald Boasson Hagen fra MTN-Qhubeka.
Lagkameratene i Coop-ØsterHus; August Jensen og Krister Hagen tok 8 poeng hver i klatrekonkurransen, men Jensen overtok klatretrøya fra Vegard Stake Laengen ettersom han var først over to kategoriserte bakker.


== Resultater ==


== Øvrige stillinger etter etappen ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 2. etappe av Arctic Race of Norway 2015 - ProCyclingStats 
(en) 2. etappe av Arctic Race of Norway 2015 – Cycling Archives
3. etappe av Arctic Race of Norway 2015

3. etappe av Arctic Race of Norway 2015 gikk fra Finnsnes til Målselv fjellandsby den 15. august 2015 og var 183 km lang.


== Resultater ==


== Øvrige stillinger etter etappen ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 3. etappe av Arctic Race of Norway 2015 - ProCyclingStats 
(en) 3. etappe av Arctic Race of Norway 2015 – Cycling Archives
4. etappe av Arctic Race of Norway 2015

4. etappe av Arctic Race of Norway 2015 gikk fra og til Narvik den 16. august 2015 og var 165 km lang.


== Resultater ==
For øvrige resultater, se rittartikkelen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 4. etappe av Arctic Race of Norway 2015 - ProCyclingStats 
(en) 4. etappe av Arctic Race of Norway 2015 – Cycling Archives
Denice Hagen

Denice Hagen (født 10 mai 1995) er Norges største Instagrammer, med over 2,3 millioner følgere (2018). Kontoen hennes interior123 (nå decor) handler om hus og hjem. Nettavisen har kåret henne til en av landets 25 mest innflytelsesrike på internett i Norge. I 2014-2018 var hun den i Norge med flest følgere på Instagram. Hagen driver med dette som forretningsvirksomhet. Sammen med faren bygde hun også Norges største dyrebutikk på nett (Petworld.no).


== Referanser ==
Balthazar Schnitler

Se også forfatteren Balthazar Schnitler (1862–1913)Balthazar Schnitler (født 15. januar 1787 på Hitra, død 9. februar 1851 i Trondheim) var en norsk jurist, ordfører og stortingsrepresentant. Han representerte bykretsen Trondheim på Stortinget 1827–1835 og 1839-44. 
Schnitler var prestesønn, og ble cand.jur. i 1808. Han var partner i morbroren Hans E. Wensells handelshus fra 1812. Han var også titulær krigsassessor og engelsk vicekonsul; videre også styremedlem i Norges Bank fra 1833 til sin død. Han var også medlem av Trondheims børskomité, og tok der initiativ til å skaffe byens dens første dampskip i 1825.Schnitler var ordfører i Trondheim mai-desember 1838 og 1840-1841. Han var viseordfører i 1842.Han bodde i Mathesongården i Søndre gate, og hadde sommerstedet Steinberget ovenfor Ila. Schnitlers vei i Steinberget er oppkalt etter ham. Han var gift med sin fostersøster Dorothea Margrethe Røring (1791-1861); ekteparet var barnløst, men opprettet til gjengjeld veldedige legater.


== Se også ==
Schnitler (slekt)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Balthazar Schnitler – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Balthazar Schnitler hos Norsk senter for forskningsdata
Militær retsplejelov

Militær retsplejelov er en dansk lov sanksjonert av Margrethe II 24. juni 2005. Loven trådte i kraft 1. januar 2006.Loven avløste en tilsvarende lov av 1973 og ble til på bakgrunn av et utkast til ny lovgivning utarbeidet av et sakkyndig utvalg med representanter utpekt av Udenrigsministeriet, Justitsministeriet, Forsvarsministeriet, Forsvarskommandoen, Folketingets Ombudsmand, Dommerforeningen, universitetene, Dansk Røde Kors og Forsvarets personalorganisasjoner.
Med ikrafttredelsen av loven ble militære straffe- og disiplinærsaker fullstendig avskilt, slik at kun auditørene i Forsvarets Auditørkorps kan reise militære straffesaker. Den tidligere adgangen militære sjefer hadde til å reise og avgjøre visse mindre straffesaker bortfalt, men til gjengjeld fikk de mulighet til å avgjøre mindre alvorlige disiplinære forhold som administrative saker etter den nye militære disiplinærloven. Auditørene kan ikke blande seg i de militære sjefenes avgjørelse av disse sakene.
Det fremgår uttrykkelig av militær retsplejelov at den kun får anvendelse i krigstid og væpnet konflikt. Etter det danske forsvarets erfaringer fra krigen i Afghanistan og andre militære operasjoner i utlandet, er det inntatt en bestemmelse i militær straffelov § 10 som muliggjør at en militær sjef for en utsendt styrke – etter forutgående bemyndigelse fra forsvarsministeren – ved truende utsikt til væpnet konflikt kan meddele personellet at lovens bestemmelser om væpnet konflikt får anvendelse for styrken.


== Se også ==
Militær straffelov (Danmark)
Retsplejeloven


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Militær retsplejelov
Ola Moon

...en sælger i Oslo (...) geraadet udi slagsmaal og blant annet fik sit kjæveben knust. Til den tandlæge som behandlet ham oplyste han at han var storhopperen Ola Moon fra Nordre Land som skulde til St. Moritz. Han hadde trænet i Heggehullet og hadde faat kjævebruddet der fordi han hadde maattet kjøre undav for to damer som stod i undavrendet og puderet sig!I retten maatte han dog vedkjende sig at han hverken var storhopper eller Ola Moon.

Ola Moon (født 19. mars 1904 på Dokka, død 1. juni 1978 i Oslo) var en norsk skihopper og kombinertløper. Han representerte Nordre Land IL, IL i BUL og Døves Sportsklubb.Moon, som var døv, kom på 2.-plass i klasse 16-17 år i landsrennet i hopp for gutter i Oslo i 1922. I 1928 ble han nummer 4 (3. premie) i kombinert under hovedlandsrennet (NM) i Narvik. Året etter vant han det spesielle hopprennet og tok 2.-plass i kombinert i skirennene ved Fiskartorpet i Stockholm.Ola Moon var tatt ut til VM i Oberhof i 1931, men i likhet med mange andre deltakere ble han rammet av influensa under mesterskapet, og han måtte trekke seg fra begge hopprennene. I 1933, det første året det var seniorklasse (20-32 år) i spesielt hopp i hovedlandsrennet, fikk han Damenes pokal som beste kombinerthopper under mesterskapet i Aker. Han ble nummer 6 i det spesielle hopprennet i Holmenkollen i 1939 og tangerte Sven Selångers bakkerekord som var satt i det samme rennet.Han konkurrerte også etter krigen. I 1953 tok han gullmedalje i hopp under de internasjonale vinterlekene for døve i Oslo.


== Referanser ==
Wimbledon-turneringen 2016

Wimbledon-turneringen 2016, den 130. Wimbledon-turneringen, ble arrangert på All England Lawn Tennis and Croquet Clubs gressbaner i Wimbledon i London i perioden 27. juni til 10. juli 2016. Andy Murray vant single for herrer og Serena Williams vant kvinneturneringen.


== Menn ==


=== Finale ===


== Damer ==


=== Finale ===


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) 2016 Wimbledon Championships – kategori av bilder, video eller lyd på Commons