jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kafta Sheraro nasjonalpark

Kafta Sheraro nasjonalpark (også stavet Qafta Shiraro) er en nasjonalpark som ligger nord i Etiopia. Parkens areal er 5 000 km2, og ligger i sin helhet vest i regionen Tigray. Den ble oppgradert fra viltreservat til nasjonalpark i 2007 av regions-myndighetene. Parken ligger i woredaene (kommunene) Kafta-Humera og Tahtay-Adiabo. I nord grenser parken til Eritrea, i øst mot Shiriro, i sør mot Wolkaite og i vest mot Humera. Terrenget er forholdsvis tørt og kupert, og ligger på mellom 550 og 1 800 moh. Befolkningstettheten i området er forholdsvis lav (12 - 39 mennesker pr. kvadratkilometer). Allikevel er det påvist nybrott for dyrking av mais og sesam i parkens sørlige ytterkant. Omfanget av ulovlig jakt er ikke kjent, og heller ikke skadevirkningene. Rapporter tyder på at jakt på elefanter har foregått tidligere, og i 2006 - året før opprettelsen av nasjonalparken - ble det felt 4 elefanter.


== Dyreliv ==
Kafta Sherano nasjonalpark er viktig for bevaring av elefanter. Elefantflokkene her har årlige trekk over grensen til Eritrea, og det dreier seg om  anslagsvis 100 til 150 individer. Ellers er det registrert 42 andre pattedyrarter, 167 fuglearter og 9 krypdyrarter i parken. I 2009 ble det foretatt en ekspedisjon i parkens nordøstre del for å kartlegge artsmangfoldet. I løpet av ekspedisjonen ble det talt 21 500 individer av overvintrende jomfrutraner. Dette utgjør omtrent 9% av den totale bestanden i verden, og det betyr at nasjonalparken er et viktig sted for denne arten - også i global skala. Andre viktige arter som er registrert er struts, jordsvin, stor kudu ronanantilope, gaseller, ørkengaupe, leopard og løver.


== Referanser ==


== Kilder ==
Ethiopian Wildlife Conservation Agency: Kafta Sheraro National Park Besøkt 9. oktober 2014
Friedrich Adler

Fiedrich Adler er navnet til flere personer:

Den tyske arkitekt Friedrich Adler
Den østerrikske politiker og attentatsmann Friedrich Adler
Den tyske kunstner Friedrich Adler
Bøteregister

Bøteregisteret eller offisielt BOT / Reaksjonsregisteret er et sentralt bøteregister inneholdende opplysninger om personer og foretak som er ilagt straff av bot, ved dom eller annen avgjørelse.Fra 1. januar 1990 ble registeret overtatt av Staten Innkrevingssentral (SI), mens det tidligere ble registrert lokalt i de ulike politikamrene.
BOT arkiverer bøter gitt ved dom, inkludert saksomkastninger, erstatninger og inndragelser knyttet til dom. Videre forelegg og påtaleunnlatelser i forseelsessaker. Forenklede forelegg registreres kun til bruk for innkreving, og slettes i ettertid. Det samme gjelder prikkbelastningen, som arkiveres så lenge prikkene gjelder, for tiden 3 år.Juridisk er hjemmelen for registeret strafferegistreringsloven § 3, jamfør strafferegistreringsforskriften § 7.


== Referanser ==
Danse mi vise, gråte min sang

Danse mi vise, gråte min sang er et dikt av Einar Skjæraasen fra hans diktsamling av samme navn (1949). Diktsamlingen var den første Skjæraasen skrev på sin egen dialekt fra Trysil. Diktet er tonesatt av Torild Goksøyr, og sangen er utgitt bl.a. av Herborg Kråkevik.


== Referanser ==
Paulus Hochgatterer

Paulus Hochgatterer (født 16. juli 1961 i Amstetten, Niederösterreich) er en østerriksk psykolog og forfatter. Hochgatterer har skrevet en rekke romaner og noveller. Han har mottatt flere priser, blant annet EUs litteraturpris i 2009 og Den østerrikske kunstpris for litteratur, sistnevnte tildelt av republikken Østerrike, i 2010.


== Utgivelser på tysk ==
Rückblickpunkte, Niederösterreichisches Pressehaus, St. Pölten 1983, ISBN 3-85326-665-7.
Der Aufenthalt, fortellinger, Müller, Salzburg 1990, ISBN 3-7013-0795-4.
Über die Chirurgie, roman, Deuticke, Wien / Frankfurt am Main 1993, ISBN 3-216-30048-X; andre opplag, Zsolnay, Wien 2005, ISBN 978-3-552-06003-6.
Die Nystensche Regel, Deuticke, Wien / Frankfurt am Main 1995, ISBN 3-216-30137-0.
Wildwasser, Erzählung, Deuticke, Wien / Frankfurt am Main 1997, ISBN 3-216-30323-3; pocketbok: dtv, München 2003, ISBN 978-3-423-20629-7.
Caretta Caretta, Roman, Deuticke, Wien / Frankfurt am Main 1999, ISBN 3-216-30484-1; pocketbok: Rowohlt, Reinbek bei Hamburg 2001, ISBN 978-3-499-22917-6.
Über Raben, Deuticke, Wien / Frankfurt am Main 2002, ISBN 3-216-30629-1, som pocketbok: Rowohlt, Reinbek bei Hamburg 2004, ISBN 978-3-499-23467-5.
Eine kurze Geschichte vom Fliegenfischen, Deuticke, Wien / Frankfurt am Main 2003, ISBN 3-216-30676-3; som pocketbok: dtv, München 2008, ISBN 978-3-423-21072-0.
Die Süße des Lebens, Zsolnay, Wien 2006, ISBN 3-552-06027-8; som pocketbok: dtv, München 2010, ISBN 978-3-423-25310-9.
Das Matratzenhaus, Zsolnay, Wien 2010, ISBN 978-3-552-06112-5; som pocketbok: dtv, München 2011, ISBN 978-3-423-21335-6.
Katzen, Körper, Krieg der Knöpfe. Essays. Deuticke, Wien / Frankfurt am Main 2012, ISBN 978-3-552-06182-8.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Anmeldelser av Über Raben av Franz Haas i Neue Zürcher Zeitung 5. juni 2002 og av Anton Thuswaldner i Frankfurter Rundschau 12. februar 2003 i lyrikwelt.de
Kailash Satyarthi

Kailash Satyarthi (hindi: कैलाश सत्यार्थी; født 11. januar 1954 i Vidisha i Madhya Pradesh i India) er en indisk barnerettighetsaktivist. I 2014 ble han sammen med Malala Yousafzai tildelt Nobels fredspris «for deres kamp mot undertrykkelse av barn og ungdom og for alle barns rett til utdannelse».I 1980 ble han generalsekretær for Bonded Labour Liberation Front / Bachpan Bachao Andolan. 
I 1989 stiftet han «Den sørasiatiske allianse mot barneslaveri» (South Asian Coalition on Child Servitude, SACCS), som ved opprettelsen hadde medlemsorganisasjoner i India, Pakistan, Nepal, Bangladesh, Bhutan og Sri Lanka.
Til sammen skal flere titusener barnearbeidere være løslatt gjennom aksjoner fra SACCS og underorganisasjonene.Satyarthi har også skapt Rugmark, senere GoodWeave International, som er en organisasjon som søker å stoppe barnearbeid i teppeindustrien.


== Utmerkelser ==
1985: The Trumpeter Award (USA)
1994: Aachens fredspris (Tyskland)
1995: Robert F. Kennedys menneskerettighetspris (USA)
1999: Friedrich Ebert-stiftelsens menneskerettspris (Tyskland)
2002: Wallenbergmedaljen, tildelt av University of Michigan (USA)
2006: Freedom Award (USA)
2007: Anerkjent på listen over Heroes Acting to End Modern Day Slavery av USAs utenriksdepartement
2007: Det italienske senatets medalje
2008: Alfonso Comin-prisen (Spania)
2009: Defenders of Democracy Award (USA)
2014: Nobels fredspris sammen med Malala Yousafzai


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Kailash Satyarthi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kailash Satyarthi på Internet Movie Database 
(en) Kailash Satyarthi på Twitter 
(en) Nobels fredspris 2014 hos Nobelprize.org
(en) Kailash Satyarthi hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobels fredspris 2014
Kailash

Kailash (sanskrit कैलास) er et indisk mannsnavn dannet av navnet på fjellet Kailasha i Himalaya. Kailas er en variant av navnet.


== Etymologi ==

Kailash er dannet av navnet på fjellet Kailasha i Himalaya som tenkes å være den hinduistiske guden Shivas paradis. Navnet kan muligens bety «krystall».


== Utbredelse ==
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til mannsnavnet Kailash og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Kailash Purryag (f. 1947), mauritisk president
Kailash Satyarthi (f. 1954), indisk barnerettighetsaktivist og vinner av Nobels fredspris
Kailash Kher (f. 1973), indisk popartist
Kailash Puri, forfatter og sexolog


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Behind the Name: Kailash
(en) Think Baby Names: Kailash
William E. Moerner

William Esco Moerner (født 24. juni 1953 i Pleasanton i California) er en amerikansk fysiker og kjemiker. I 2014 ble han tildelt Nobelprisen i kjemi sammen med Eric Betzig og Stefan Hell «for utvikling av superoppløst fluorescensmikroskopi».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) William E. Moerner – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) William Esco Moerner på Internet Movie Database
Epactoides

Epactoides er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.


== Levevis ==
Som andre gjødselgravere (Scarabaeinae) har disse artene larver som lever av møkk.
De voksne billene ruller møkka til en ball som graves ned, der eggene legges.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==
Mange av artene blir noen ganger plassert i slekten Aleiantus Olsoufieff, 1947, noen også i Madaphacosoma Paulian, 1975. Også slektene Phacosomoides og Sikorantus, med hver sin art, blir ofte regnet med her.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
Stammen Deltochilini Lacordaire, 1856
Slekten Epactoides Olsoufieff, 1947
Epactoides andringitrae Paulian, 1975 (Aleiantus)
Epactoides ankasokae Paulian, 1975 (Aleiantus)
Epactoides basilewskyi Balthasar, 1960 (Madaphacosoma)
Epactoides betschi Paulian, 1975
Epactoides costatus Paulian, 1992 (Aleiantus)
Epactoides femoralis Montreuil, 2005
Epactoides fiorii Paulian, 1976 (Aleiantus)
Epactoides frontalis Montreuil, 2003
Epactoides hanskii Montreuil, 2005
Epactoides helenae Montreuil, 2005
Epactoides humberti Paulian, 1975 (Madaphacosoma)
Epactoides humeralis Paulian, 1976 (Aleiantus)
Epactoides hyphydroides Lebis, 1953 (Aleiantus)
Epactoides incertus Lebis, 1953 (Aleiantus)
Epactoides jounii Wirta & Montreuil, 2008
Epactoides lacustris Paulian, 1975 (Aleiantus)
Epactoides lissus Lebis, 1953 (Aleiantus)
Epactoides madecassus (Paulian, 1936)
Epactoides mahaboi Paulian, 1976 (Aleiantus)
Epactoides major Paulian, 1991
Epactoides mananarae Paulian, 1976 (Aleiantus)
Epactoides mangabeensis Wirta & Montreuil, 2008
Epactoides masoalae Paulian, 1976 (Aleiantus)
Epactoides olsoufieffi Lebis, 1953 (Phacosomoides)
Epactoides paradoxus Paulian, 1976 (Sikorantus)
Epactoides pauliani Lebis, 1953 (Aleiantus)
Epactoides perinetanus Paulian, 1975 (Aleiantus)
Epactoides perrieri (Fairmaire, 1898) (Aleiantus)
Epactoides rahagai Montreuil, 2005 (Aleiantus)
Epactoides sambavae Paulian, 1976 (Aleiantus)
Epactoides semiaeneus Lebis, 1953 (Aleiantus)
Epactoides spinicollis Montreuil, 2003 (Aleiantus)
Epactoides tiinae Montreuil, 2005
Epactoides vadoni Montreuil, 2005
Epactoides vagecarinatus Lebis, 1953 (Aleiantus)
Epactoides viridicollis Montreuil, 2005
Epactoides vondrozoi Paulian, 1976 (Aleiantus)


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Epactoides i Encyclopedia of Life 
(en) Epactoides i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Epactoides hos NCBI 
Epactoides – detaljert informasjon på Wikispecies
Dronninghavnveien (Oslo)

Dronninghavnveien (1-13, 2-10) er en vei på Bygdøy (bydel Frogner) i Oslo. Den går som blindvei østover fra Museumsveien ved Norsk Folkemuseum og ender ved sjøen. Veien går parallelt med Huk aveny.
Veien fikk navn i 1917 etter løkken (lystgården) Dronninghavn, etter at området ble utparsellert og bebygd fra 1912.
Langs veien er flere nybarokke villaer, f.eks. i nr. 2 (oppført for Gustav Henriksen) og nr. 6 (oppført 1920 for direktør Harald Kjerschow ved arkitektene Carl og Jørgen Berner). I nr. 1 er det oppført en nyere villa til avløsning for en nybarokk villa.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Dronninghavnveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 142. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes gateoversikt
Cryptocanthon

Cryptocanthon er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.


== Utseende ==
Middelsstore, brede og hvelvede, blanke, mer eller mindre brunlige skarabider, gjerne med metallisk glans. Dekkvingene har markerte punkstriper og rader av korte børster.


== Levevis ==
Artene lever på bakken i fuktige skoger.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
Stammen Deltochilini Lacordaire, 1856
Slekten Cryptocanthon Balthasar, 1942
Cryptocanthon altus Howden, 1976
Cryptocanthon andersoni Cook, 2002
Cryptocanthon bochilae Cook, 2002
Cryptocanthon brevisetosus Howden, 1973
Cryptocanthon campbellorum Howden, 1973
Cryptocanthon chiriquinus Howden & Gill, 1987
Cryptocanthon cristobalensis Howden, 1973
Cryptocanthon curticrinis Cook, 2002
Cryptocanthon denticulum Cook, 2002
Cryptocanthon escobari Cook, 2002
Cryptocanthon foveatus Cook, 2002
Cryptocanthon galbao Cook, 2002
Cryptocanthon genieri Cook, 2002
Cryptocanthon gilli Cook, 2002
Cryptocanthon howdeni Cook, 2002
Cryptocanthon humidus Howden, 1973
Cryptocanthon lindemanae Howden & Gill, 1987
Cryptocanthon lobatus Howden, 1973
Cryptocanthon lobipygus Cook, 2002
Cryptocanthon medinae Cook, 2002
Cryptocanthon montebello Cook, 2002
Cryptocanthon napoensis Cook, 2002
Cryptocanthon nebulinus Howden, 1973
Cryptocanthon newtoni Howden, 1976
Cryptocanthon ocosingo Cook, 2002
Cryptocanthon osaensis Cook, 2002
Cryptocanthon otonga Cook, 2002
Cryptocanthon paradoxus Balthasar, 1942
Cryptocanthon parvus Howden, 1973
Cryptocanthon peckorum Howden, 1973
Cryptocanthon pumilus Cook, 2002
Cryptocanthon punctatus Cook, 2002
Cryptocanthon rayonensis Cook, 2002
Cryptocanthon solisi Cook, 2002
Cryptocanthon urguensis Cook, 2002


== Kilder ==
Cook, J. (2002) A revision of the Neotropical genus Cryptocanthon Balthasar (Coleoptera: Scarabaeidae: Scarabaeinae). Coleopterists' Society Monograph 1: 1-96 Forside: [1]
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Cryptocanthon i Encyclopedia of Life 
(en) Cryptocanthon i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cryptocanthon hos NCBI 
Cryptocanthon – detaljert informasjon på Wikispecies
Helena Henschen

Helena Henschen (født 21. mars 1940 i Solna, død 27. januar 2011) var en svensk designer og forfatter.
Henschen har utgitt illustrerte barnebøker og annen skjønnlitteratur. Hun var stifter av designfirmaet Mah-Jong. Helena Henschen mottok den svenske litteraturprisen BMF-plaketten i 2004 og i 2009 EUs litteraturpris.


== Utgivelser ==
I skuggan av ett brott (2004), norsk oversettelse av Egil Rasmussen 2005: I skyggen av en forbrytelse, Aschehoug, ISBN 82-03-20913-0
Hon älskade (2008)
Stockholm för stockholmare och andra turister (1997)


== Referanser ==
Tyssetunnelen

Tyssetunnelen er en tunnel på fylkesvei 48 i Samnanger kommune i Vestland, mellom Sætrevika og Tysseelva. Tunnelen er 2300 meter lang og leder trafikken utenom Tysse sentrum. Anleggsarbeidet startet januar 2013 og tunnelen åpnet 29. juni 2015. Anlegget er 7,5 km hvorav 2,3 km er selve tunnelen, samlet kostnad kom på omkring 677 millioner kroner, vel 200 millioner kroner mer enn budsjettert.


== Trafikkutvikling ==
Årsdøgntrafikken i tunnelen siden 2015.


== Se også ==
Veitunneler i Norge


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Nanos

Nanos er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.


== Utseende ==
Nokså små, brede, hvelvede, blanke, svarte, av og til metallisk fargede skarabider.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
Stammen Deltochilini Lacordaire, 1856
Slekten Nanos Westwood, 1843
Nanos agaboides Boucomont, 1937
Nanos andreiae Montreuil & Viljanen, 2014
Nanos ankaranae Paulian, 1976
Nanos antsalovaensis Montreuil & Viljanen, 2011
Nanos antsihanakensis (Lebis, 1953)
Nanos ater (Laporte de Castelnau, 1840)
Nanos bemarahaensis Montreuil & Viljanen, 2014
Nanos bicoloratus Lebis, 1953
Nanos bimaculatus Kunckel d'Herculais, 1887
Nanos binotatus Lebis, 1953
Nanos clypeatus (Laporte de Castelnau, 1840)
Nanos constricticollis Montreuil & Viljanen, 2014
Nanos dubitatus Lebis, 1953
Nanos electrinus Paulian, 1976
Nanos fallaciosus Lebis, 1953
Nanos fusconitens Fairmaire, 1899
Nanos hanskii Montreuil & Viljanen, 2007
Nanos humbloti Lebis, 1953
Nanos humeralis Paulian, 1975
Nanos incertus Paulian, 1976
Nanos magnus Montreuil & Viljanen, 2014
Nanos manomboensis Montreuil & Viljanen, 2007
Nanos manongorivoensis Montreuil & Viljanen, 2014
Nanos marojejyensis Montreuil & Viljanen, 2014
Nanos minutus (Laporte de Castelnau, 1840)
Nanos mirjae Montreuil & Viljanen, 2014
Nanos mixtus Montreuil & Viljanen, 2014
Nanos neoelectrinus Montreuil & Viljanen, 2007
Nanos nitens Lebis, 1953
Nanos occidentalis Paulian, 1976
Nanos peyrierasi Paulian, 1976
Nanos pseudofusconitens Montreuil & Viljanen, 2014
Nanos pseudominutus Montreuil & Viljanen, 2014
Nanos pseudonitens Lebis, 1953
Nanos pseudorubromaculatus Montreuil & Viljanen, 2014
Nanos pseudoviettei Montreuil & Viljanen, 2014
Nanos punctatus Boucomont, 1937
Nanos pygmaeus (Laporte de Castelnau, 1840)
Nanos ranomafanaensis Montreuil & Viljanen, 2014
Nanos rubromaculatus Kunckel d'Herculais, 1887
Nanos rubrosignatus Lebis, 1953
Nanos semicribrosus  Fairmaire, 1899
Nanos sinuatipes Boucomont, 1937
Nanos vadoni Lebis, 1953
Nanos viettei Paulian, 1976
Nanos viridissimus Montreuil & Viljanen, 2011


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Nanos i Encyclopedia of Life 
(en) Nanos i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Nanos hos NCBI 
Nanos – detaljert informasjon på Wikispecies 
Poster med bilde av arter fra Madagaskar
Fallanveien (Oslo)

Fallanveien (1-35, 4-30) er en vei på Kjelsås i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går mellom Rønningveien og Kurveien.
Området veien ligger i, var i sin tid Myrerskogen, under Myrer gård, og ble utparsellert tidlig på 1900-tallet. Veinavnet, som betyr «fallende vei», ble vedtatt i 1920.
Veien har for det meste villabebyggelse, hvorav den mest kjente er Villa Skagestad i nr. 14. Nr. 29-35 er boligblokker fra 1950-årene.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Fallanveien». Oslo byleksikon (5 utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 162. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Synnøve Hørsdal

Synnøve Hørsdal (født 25. oktober 1969) er en norsk filmprodusent, daglig leder og medeier i Maipo Film. Hun har vært med siden oppstarten av selskapet i 2000. 
Hørsdal har sin utdannelse i filmproduksjon fra England, hvor hun produserte flere kort- og dokumentarfilmer før hun kom tilbake til Norge i 1996. Hun har arbeidet som både produksjonsleder og lineproducer på en rekke norske spillefilmer, før hun ble produsent i Maipo. Her har hun produsert TV-serien RAN og spillefilmene Bare Bea, Marias Menn, Svein og rotta og UFO-mysteriet, Den Siste Revejakta, Asfaltenglene, Sykt Lykkelig og Mennesker i Solen. I tillegg til filmene om Doktor Proktor og Solan og Ludvig, er hun produsent for Miss Julie med regissør Liv Ullmann.


== Eksterne lenker ==
(en) Synnøve Hørsdal på Internet Movie Database 
(da) Synnøve Hørsdal på Filmdatabasen 
(en) Synnøve Hørsdal hos The Movie Database
Fredriksborgveien (Oslo)

Fredriksborgveien (3-45, 2-58) er en vei på Bygdøy (bydel Frogner) i Oslo. Den gård sørøstover fra Langviksveien. Et stykke etter Huk aveny dreier den mot sørvest og treffer Langviksveien igjen. Så fortsetter den sørvestover fra Langviksveien litt lenger sør, krysser blant annet Huk aveny igjen og fortsetter til den ender i Strømsborgveien.
Veien fikk navn i 1905 etter eiendommen Fredriksborg (nr. 18), der det i sin tid var teater. Navnet var tidligere brukt om en liten blindvei i området.
Bebyggelsen er for det meste villaer.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Fredriksborgveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 177. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
G. Falbe-Hansen

G. Falbe-Hansen, ofte forkortet Falbe eller GFH, var en dansk fabrikant av herrekonfeksjon. Virksomheten ble etablert i Randers i 1872, og gikk konkurs i 2009.
Virksomheten begynte som leverandør av stoff til lokale skreddere. Tidlig på 1900-tallet etablerte G. Falbe-Hansen også sin egen konfeksjonsfabrikk. G. Falbe-Hansen produserte dresser, jakker, vester, bukser, skjorter og slips med merkenavnene Falbe, Webmore, Jameson, Deenz, President og Sir, alt markedsført som produkter av høy kvalitet. I 2004 ble produktene eksportert til Norge, Sverige, Finland, Island, Nederland, Belgia, Irland, Russland og Kasakhstan.Før konkursen i 2009 hadde produksjonen foregått utenlands i mange år, men hovedkontoret forble i Randers. I 2011 brant selskapets 5 000 m² store, tidligere fabrikk- og lagerbygning i Randers ned til grunnen. Eiendommen ble senere solgt og bygd ut til boligformål, den såkalte Falbe-parken.


== Referanser ==
Brynjulf Bulls plass (Oslo)

Brynjulf Bulls plass er fra 1998 navnet på den tidligere Vestbaneplassen, foran Vestbanen (Vika i bydel Frogner i Oslo). Plassen danner overgangen mellom Aker Brygge (ved Stranden) og Rådhusplassen med Rådhusbryggene.
Plassen er oppkalt etter tidligere ordfører Brynjulf Bull. Den tidligere hovedbygningen på vestbanestasjonen har adresse nr. 1, og nr. 2 er den tidligere lokalstasjonen. De to rommer nå henholdsvis Nobels fredssenter og Mellomstasjonen (informasjonssenter om Nasjonalmuseets kommende nybygg).


== Referanser ==


== Kilder ==
Oslo byleksikon


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (B)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Sanchi

Sanchi er en by i den indiske delstaten Madhya Pradesh, 46 km fra delstatshovedstaden Bhopal. Den tilhører distriktet Raisen og hadde 8 401 innbyggere ved folketellingen i 2011. Byen var et kulturelt sentrum under Guptariket. 
De mange buddhistiske fortidsminnene ble gjenoppdaget i 1881, for å bli restaurert. Disse ble i 1989 oppført på Unescos verdensarvsliste.


== Litteratur ==
Alistair Shearer: The Travellers Key to Northern India. A Guide to the Sacred Places of Northern India. Harrap Columbus, London 1983, s. 329ff ISBN 0-7471-0010-1
Debala Mitra: Sanchi. Archaeological Survey of India, Calcutta 1984
Vidya Dehejia (utg.): Unseen Presence. The Buddha and Sanchi. Marg Publications, Mumbai 1996 ISBN 81-85026-32-7


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sanchi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Sanchi (buddha.net)
The Great Stupa of Sanchi
Vidisha + Umgebung