jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Grå kjempekenguru

Grå kjempekenguru (Macropus giganteus) er en pungdyrart i kengurufamilien. Den er den nest største kenguruarten, etter rød kjempekenguru.


== Beskrivelse ==

Den grå kjempekenguruen er hovedsakelig grå eller gråbrun i fargen. Den kan bli så lang som mellom 150 og 210 cm.
Halen er 70-100 cm, og hjelper kenguruen med å holde balansen når den går sakte og brukes som styrestang når den hopper. Hannen veier mellom 50 og 66 kg, hunnen mellom 17 og 40 kg. Noen grå kjempekenguruer er kraftigere bygd enn rød kjempekenguru, og kan veie mer enn normalt. En av disse som ble skutt i Tasmania veide 82 kg og hadde en lengde på 264 cm. Den største man vet om ble funnet av Richard Lydekker og veide 91 kg og hadde en lengde på 292 cm.


== Utbredelse og habitat ==

Grå kjempekenguru er utbredt i østlige og sørøstlige Australia og på Tasmania. Den er dessuten introdusert på Maria Island. Den finnes i ulike habitat, den lever blant annet på sletter, gjerne med innslag av busker som kan brukes som gjemmested, krattskog, skogsområder og kystområder.


== Atferd ==
Den grå kjempekenguruen er mest aktiv på kvelden, natten og morgenen. Om dagen sover den i skyggen av trær og klipper.Grå kjempekenguruer lever i flokker på mellom 10 og 31 individer. I flokkene finnes flere hunner og hanner, samt ungene deres. Gruppene blir ofte utskiftet, da hannen ofte sloss om en bedre plass i hierarkiet og retten til å pare seg. Halen kan ofte brukes som et våpen under slåsskampene.


=== Reproduksjon ===
Kenguruhunnene går drektige i ca 36 dager og ungen fødes som regel under våren eller tidlig på sommeren, når tilgangen på føde er bra.Kenguruhunnens pung er velutviklet med fire spener. Ungen blir i pungen lenge, etter omtrent 280 dager forlater den pungen for første gang. Etter omtrent 320 dager forlater den pungen for alltid. Kenguruungen slutter å die etter 18 måneder. Etter 17 måneder blir hunnungene kjønnsmoden, hannungene etter 20 måneder. Kenguruene blir som regel mellom sju og ti år, men noen individer kan bli tjue år eller eldre.


=== Føde ===
Grå kjempekenguru er en planteeter som først og fremst eter busker, løv, gress og urter. Med sine store, uvanlige tenner river den løs store plantedeler. Kenguruenes nedre framtenner er lange og kvasse og peker framover. Dette gjør det lett å rive løs eucalyptusblader og akasiebusker.


== Se også ==
Rød kjempekenguru
Mørk kjempekenguru


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Grå kjempekenguru i Encyclopedia of Life 
(en) Grå kjempekenguru i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Grå kjempekenguru hos Fossilworks 
(en) Grå kjempekenguru hos ITIS 
(en) Grå kjempekenguru hos NCBI 
(en) Kategori:Macropus giganteus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Macropus giganteus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Macropus giganteus – detaljert informasjon på Wikispecies
Gauslå stoppested

Gauslå stoppested på Sørlandsbanen åpnet den 22. juni 1938 idet banen ble forlenget fra Nelaug til Grovane (og dermed også Kristiansand). Stoppestedet ble nedgradert til holdeplass i 1947, og holdeplassen ble nedlagt i 1989.
Stasjonsbygningen ble tegnet av Gudmund Hoel og Bjarne Friis Baastad. Den var av samme type som ved Espelandsmyr og Bjorvatn. Stasjonsbygningen og andre bygninger på stedet ble revet i 1983.


== Referanser ==


== Kilder ==
Thor Bjerke, Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 242–243. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1984). NSBs bygningsregistrering: Kristiansand distrikt. NSB. s. 193–200. 


== Eksterne lenker ==
(no) Gauslå stoppested i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Sørlandsbanen (Krs.)
Vatnestrøm stoppested

Vatnestrøm stoppested i Iveland kommune i Agder var eneste sted med togstopp i denne kommunen på Sørlandsbanen. Stoppestedet åpnet den 22. juni 1938 samtidig med at banen ble forlenget fra Nelaug til Grovane (og dermed også Kristiansand). Før 1985 ble navnet skrevet Vatnstraum. Stoppestedet ble nedgradert til holdeplass i 1958, og denne ble nedlagt i 1989.
Stasjonsbygningen ble tegnet av Gudmund Hoel og Bjarne Friis Baastad og var av samme type som ved Selåsvatn og Helldalsmo. Den var solgt til private og ble revet i 2017 da det ble anlagt sidespor til Voss Water. Sidesporet (ved 329,85 km) åpnet offisielt den 15. juni 2017.


== Referanser ==


== Kilder ==
Thor Bjerke, Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 243. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1984). NSBs bygningsregistrering: Kristiansand distrikt. NSB. s. 237–242. 


== Eksterne lenker ==
(no) Vatnestrøm stoppested i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Sørlandsbanen (Krs.)
Strai stoppested

Strai stoppested var en jernbanestasjon på Sørlandsbanen og Setesdalsbanen i Kristiansand kommune i Agder. Stoppestedet åpnet med navnet Kvernvolden ved posisjon 357,67 den 26. november 1895, samtidig med nedre del av Setesdalsbanen. Navnet ble endret til Strai i 1921, og i 1928/29 ble statusen nedgradert til holdeplass. I 1938 ble holdeplassen liggende ved Sørlandsbanen, og i 1958 ble holdeplassen flyttet til 357,67 km for så å bli nedlagt den 28. mai 1967.
Et uværsskur ble tegnet av Paul Due og oppført til åpningen i 1895. Det er senere flyttet til Grovane.


== Kilder ==
Thor Bjerke, Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 244—245. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1984). NSBs bygningsregistrering: Kristiansand distrikt. NSB. s. 283–286. 


== Eksterne lenker ==
(no) Strai stoppested i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Setesdalsbanen
Journal of European Social Policy

Journal of European Social Policy er et internasjonalt statsvitenskapelig akademisk tidsskrift som utgis av SAGE Publications. Det har fokus på sosialpolitikk/samfunnspolitikk i bred forstand i Europa, herunder politikkutforming i Den europeiske union og på nasjonalstatsnivå. Tidsskriftet ble etablert i 1991 og utkommer med fem numre i året.
Tidsskriftet blir indeksert av Scopus og Social Sciences Citation Index. Ifølge Journal Citation Reports har det en impact factor i 2020 på 3,063.


== Referanser ==
Mørk kjempekenguru

Mørk kjempekenguru (Macropus fuliginosus) er et pungdyr i kengurufamilien.


== Beskrivelse ==
Den mørke kjempekenguruen er hovedsakelig gråbrun eller mørkebrun. Buken og føttene er lysere. Hannene er 105-140 cm lange, hunnene 85-120 cm. Halen hos hannene er 95-100 cm, hos hunnene er den ca 75 cm lang. Vekten ligger på rundt 28 kg, men den kan veie opptil 54 kg. 


== Utbredelse og habitat ==
Mørk kjempekenguru er utbredt i sørlige Australia, i Vest-Australia, Sør-Australia, New South Wales, Victoria og Queensland. Den lever i skoger, gressletter og i krattskog, helst med innslag av trær og busker slik at den kan skaffe seg mat.


== Atferd ==


=== Reproduksjon ===
Hunnene kan pare seg hele året, men føder som regel under våren eller sommeren. Hunnen går drektig i omtrent 30 dager. Når ungen er blitt født klatrer den selv opp i morens pung og suger seg fast i en spene.
Etter ca 280 dager forlater ungen morens pung for førstegang, og etter et år forlater den pungen permanent. Ungen dies til den er 17 måneder gammel og blir kjønnsmoden etter ca to år. Hos enkelte hunner derimot kan det ta tre år før de er kjønnsmodne, og hos noen hanner hel seks år.


=== Føde ===
Den mørke kjempekenguruen er en planteeter. Den livnærer seg av hovedsakelig av gress, løv, busker, bark, urter og andre planter.


== Se også ==
Rød kjempekenguru
Grå kjempekenguru


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mørk kjempekenguru i Encyclopedia of Life 
(en) Mørk kjempekenguru i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Mørk kjempekenguru hos Fossilworks 
(en) Mørk kjempekenguru hos ITIS 
(en) Mørk kjempekenguru hos NCBI 
(en) Kategori:Macropus fuliginosus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Macropus fuliginosus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Macropus fuliginosus – detaljert informasjon på Wikispecies
Tony-prisen for beste regi

Tony-prisen for beste regi (engelsk: Tony Award for Best Director) var en amerikansk teaterpris som hedret regissører av skuespill og musikaler som ble satt opp på Broadway, enten det var en ny produksjon eller en nypremiere. Prisen ble delt ut fra 1947 til 1959, men de nominerte som ikke vant ble ikke offentliggjort før i 1956. Fra 1960 ble det delt ut to priser for beste regi, en for beste regi av et skuespill og en for beste regi av en musikal.


== Vinnere og nominerte ==
██ markerer vinneren


=== 1940-årene ===


=== 1950-årene ===


== Regissører med flere priser ==
3 priserElia Kazan
Joshua Logan


== Regissører med flere nominasjoner ==
5 nominasjonerElia Kazan3 nominasjonerJoshua Logan2 nominasjonerJoseph Anthony
Harold Clurman
Peter Glenville
Tyrone Guthrie


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Tony Awards på BroadwayWorld.com
Torbjørnsbu stoppested

Torbjørnsbu stoppested på Arendalslinjen åpnet 1. mai 1911. Stoppestedet ble nedgradert til holdeplass i 1939 og ble nedlagt den 8. juni 1997.
En ekspedisjonsbygning ble oppført på Torbjørnsbu til åpningen i 1911, og ble revet i 1970.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 268–269. ISBN 82-90286-28-7. 
Thor Bjerke og Ove Tovås (1989). Togbytte på Nelaug. En bok om jernbanene til Arendal, Grimstad og Treungen. Oslo: Norsk jernbaneklubb. s. 136. 


== Eksterne lenker ==
(no) Torbjørnsbu stoppested i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Arendalsbanen
Kolsrud stoppested

Kolsrud stoppested var et stoppested på Bergensbanen i Flå kommune i Hallingdal, et stykke vest for Flå tettsted. Stoppestedet åpnet i 1914, og statusen ble nedgradert til holdeplass den 1. august 1953. Fra 1963 hadde holdeplassen lastespor. I 1982 mistet holdeplassen persontrafikken, for så å bli nedlagt den 3. juni 1984.
Kolsrud hadde en stasjonsbygning som var tegnet av Harald Kaas, av samme type som ved Rallerud, Ørgenvika, Bergheim og Liodden. Den er revet, og sporvekslene ved holdeplassen er fjernet.
Posisjonen var 198,61 km fra Oslo V over Drammen (163,97 km fra Oslo S over Roa).


== Referanser ==


== Kilder ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 164–165. ISBN 82-90286-28-7. 
Nils Carl Aspenberg (1999). Fra Roa til Bergen. Historien om Bergensbanen. Oslo: Baneforlaget. s. 86. ISBN 82-91448-28-0. 


== Eksterne lenker ==
(no) Kolsrud stoppested i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Bergensbanen
Terra Buskerud om stasjonsbygninger på Bergensbanen
Codonocera weberi

Codonocera weberi er en art i slekten Codonocera. Den slekten er en av tretten slekter i familien Cypridinidae. Den igjen er en av fem familier innenfor ordenen Myodocopida, under klassen av muslingkreps som er små krepsdyr. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopida-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars.
Gruppen Cypridinidae har arter med mykt skall (carapax) på overkroppen (thorax) og lang ytter-gren (i stedet for lang inner-gren) på andre antenne-par. Det særegne for artene er at antennen sitter på et feste med en nebb-liknende utvekst (rostrum). Individene er små.


== Taksonomisk plassering av gruppen ==
Taksonomien til muslingkrepsene er omstridt og inneholder vanskelig systamiserte grupper. Det er generelt omstridt å fin-inndele organismer taksonomisk. Skillene mellom de ulike gruppene av muslingkreps er usikre, og stort sett basert på  morfologi snarere enn molekylær analyse. En vanlig oppdeling anerkjenner muslingkreps som en av seks ulike klasser av krepsdyr. En moderne oppdatering av systematikken gis av Martin and Davis, som følgende oversikt følger ned til nivået orden, mens lavere nivåer i enkelte tilfeller følger Catalogue of Life: - og detaljene gis etter WoRMS-databasen.
Rekke: krepsdyr (Crustacea) - 67 000 arter Brünnich, 1772
Klasse muslingkreps (Ostracoda) - 4 ordener, 13 000 arter Latreille, 1802
Familie Leguminocythereididae - 2 arter
Slekt Leguminocythereis
Orden Palaeocopida - 1 art
Familie Punciidae
Slekt Puncia N. de B. Hornibrook, 1949
Underklasse Myodocopa  Sars, 1866
Orden Myodocopida - 3 overfamilier, 5 familier, 228 arter Sars, 1866
Underorden Myodocopina Sars, 1866
Overfamilie Cypridinoidea Baird, 1850
Familie Cypridinidae - 27 arter Baird, 1850
Slekt Codonocera Brady, 1902
Codonocera cruenta Brady, 1902
Codonocera crueta Brady, 1902
Codonocera cuspidata Kornicker, 1986
Codonocera elongata Poulsen, 1962
Codonocera goniacantha Mueller, 1906
Codonocera mortenseni Poulsen, 1962
Codonocera penicillum Mueller, 1906
Codonocera phoenix Kornicker, 1992
Codonocera polygonia Mueller, 1906
Codonocera pusilla Mueller, 1906
Codonocera stellifera Claus, 1873
Codonocera suensoni Poulsen, 1962
Codonocera weberi Mueller, 1906


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Codonocera weberi – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Codonocera weberi i Global Biodiversity Information Facility
Liodden stoppested

Liodden stoppested var et stoppested på Bergensbanen i Nesbyen kommune i Hallingdal. Stoppestedet åpnet i 1913, og statusen ble nedgradert til holdeplass den 1. oktober 1958. I 1982 mistet holdeplassen persontrafikken, for så å bli nedlagt den 3. juni 1984.
Liodden hadde en stasjonsbygning som var tegnet av Harald Kaas, av samme type som ved Rallerud, Ørgenvika, Bergheim og Kolsrud. Den ble revet i 2004, og sporvekslene er fjernet. Privetbygningen er flyttet til Hallingdal Museum.Posisjonen var 213,47 km fra Oslo V over Drammen (178,73 km fra Oslo S over Roa).


== Referanser ==


== Kilder ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 164–165. ISBN 82-90286-28-7. 
Nils Carl Aspenberg (1999). Fra Roa til Bergen. Historien om Bergensbanen. Oslo: Baneforlaget. s. 91. ISBN 82-91448-28-0. 
Aasmund Dahl, red. (1984). NSBs bygningsregistrering: Bergen distrikt. 1. NSB Arkitektkontoret. s. 116–123. 


== Eksterne lenker ==
(no) Liodden stoppested i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Bergensbanen
Terra Buskerud om stasjonsbygninger på Bergensbanen
Codonocera mortenseni

Codonocera mortenseni er en art i slekten Codonocera. Den slekten er en av tretten slekter i familien Cypridinidae. Den igjen er en av fem familier innenfor ordenen Myodocopida, under klassen av muslingkreps som er små krepsdyr. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopida-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars.
Gruppen Cypridinidae har arter med mykt skall (carapax) på overkroppen (thorax) og lang ytter-gren (i stedet for lang inner-gren) på andre antenne-par. Det særegne for artene er at antennen sitter på et feste med en nebb-liknende utvekst (rostrum). Individene er små.


== Taksonomisk plassering av gruppen ==
Taksonomien til muslingkrepsene er omstridt og inneholder vanskelig systamiserte grupper. Det er generelt omstridt å fin-inndele organismer taksonomisk. Skillene mellom de ulike gruppene av muslingkreps er usikre, og stort sett basert på  morfologi snarere enn molekylær analyse. En vanlig oppdeling anerkjenner muslingkreps som en av seks ulike klasser av krepsdyr. En moderne oppdatering av systematikken gis av Martin and Davis, som følgende oversikt følger ned til nivået orden, mens lavere nivåer i enkelte tilfeller følger Catalogue of Life: - og detaljene gis etter WoRMS-databasen.
Rekke: krepsdyr (Crustacea) - 67 000 arter Brünnich, 1772
Klasse muslingkreps (Ostracoda) - 4 ordener, 13 000 arter Latreille, 1802
Familie Leguminocythereididae - 2 arter
Slekt Leguminocythereis
Orden Palaeocopida - 1 art
Familie Punciidae
Slekt Puncia N. de B. Hornibrook, 1949
Underklasse Myodocopa  Sars, 1866
Orden Myodocopida - 3 overfamilier, 5 familier, 228 arter Sars, 1866
Underorden Myodocopina Sars, 1866
Overfamilie Cypridinoidea Baird, 1850
Familie Cypridinidae - 27 arter Baird, 1850
Slekt Codonocera Brady, 1902
Codonocera cruenta Brady, 1902
Codonocera crueta Brady, 1902
Codonocera cuspidata Kornicker, 1986
Codonocera elongata Poulsen, 1962
Codonocera goniacantha Mueller, 1906
Codonocera mortenseni Poulsen, 1962
Codonocera penicillum Mueller, 1906
Codonocera phoenix Kornicker, 1992
Codonocera polygonia Mueller, 1906
Codonocera pusilla Mueller, 1906
Codonocera stellifera Claus, 1873
Codonocera suensoni Poulsen, 1962
Codonocera weberi Mueller, 1906


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Codonocera mortenseni – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Codonocera mortenseni i Global Biodiversity Information Facility
Sieranevada

Sieranevada er en rumensk film fra 2016 av Cristi Puiu. Filmen følger nevrologen Lary under en minnedag i morens hus for faren som døde året før. Mens familiemedlemmene venter på presten som skal lyse velsignelse over farens minne, krangler de om løst og fast deriblant om verdenssituasjonen. Filmen deltok i hovedkonkurransen i Filmfestivalen i Cannes, 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sieranevada på Internet Movie Database 
(sv) Sieranevada i Svensk Filmdatabas 
(da) Sieranevada i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Sieranevada på Allociné 
(nl) Sieranevada på MovieMeter 
(en) Sieranevada på AllMovie 
(en) Sieranevada på Rotten Tomatoes 
(en) Sieranevada på Metacritic
Lesjaskog stasjon

Lesjaskog stasjon var en jernbanestasjon på Raumabanen. Stasjonen ble åpnet i 1921, tre år før Raumabanen var ferdig. Ved åpningen av banen som helhet i 1924 ble stasjonen nedgradert til stoppested, så til holdeplass i 1964. Denne mistet persontrafikken i 1988 og ble formelt nedlagt i 1990, etter at bygningene ved stasjonen var revet i 1989.


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 96–97. ISBN 82-90286-28-7. 
Andreas Normann (1994). Raumabana. Rauma kulturstyre. s. 142–143. 
Aasmund Dahl, red. (1988). NSBs bygningsregistrering: Hamar distrikt: Raumabanen. NSB Arkitektkontoret. s. 66–71. 


== Eksterne lenker ==
(no) Lesjaskog stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Raumabanen
Codonocera suensoni

Codonocera suensoni er en art i slekten Codonocera. Slekten er en av tretten slekter i familien Cypridinidae, som er en av fem familier innenfor ordenen Myodocopida, under klassen av muslingkreps som er små krepsdyr. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopida-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars.
Gruppen Cypridinidae har arter med mykt skall (carapax) på overkroppen (thorax) og lang ytter-gren (i stedet for lang inner-gren) på andre antenne-par. Det særegne for artene er at antennen sitter på et feste med en nebb-liknende utvekst (rostrum). Individene er små.


== Taksonomisk plassering av gruppen ==
Taksonomien til muslingkrepsene er omstridt og inneholder vanskelig systamiserte grupper. Det er generelt omstridt å fin-inndele organismer taksonomisk. Skillene mellom de ulike gruppene av muslingkreps er usikre, og stort sett basert på  morfologi snarere enn molekylær analyse. En vanlig oppdeling anerkjenner muslingkreps som en av seks ulike klasser av krepsdyr. En moderne oppdatering av systematikken gis av Martin and Davis, som følgende oversikt følger ned til nivået orden, mens lavere nivåer i enkelte tilfeller følger Catalogue of Life: - og detaljene gis etter WoRMS-databasen.
Rekke: krepsdyr (Crustacea) - 67 000 arter Brünnich, 1772
Klasse muslingkreps (Ostracoda) - 4 ordener, 13 000 arter Latreille, 1802
Familie Leguminocythereididae - 2 arter
Slekt Leguminocythereis
Orden Palaeocopida - 1 art
Familie Punciidae
Slekt Puncia N. de B. Hornibrook, 1949
Underklasse Myodocopa  Sars, 1866
Orden Myodocopida - 3 overfamilier, 5 familier, 228 arter Sars, 1866
Underorden Myodocopina Sars, 1866
Overfamilie Cypridinoidea Baird, 1850
Familie Cypridinidae - 27 arter Baird, 1850
Slekt Codonocera Brady, 1902
Codonocera cruenta Brady, 1902
Codonocera crueta Brady, 1902
Codonocera cuspidata Kornicker, 1986
Codonocera elongata Poulsen, 1962
Codonocera goniacantha Mueller, 1906
Codonocera mortenseni Poulsen, 1962
Codonocera penicillum Mueller, 1906
Codonocera phoenix Kornicker, 1992
Codonocera polygonia Mueller, 1906
Codonocera pusilla Mueller, 1906
Codonocera stellifera Claus, 1873
Codonocera suensoni Poulsen, 1962
Codonocera weberi Mueller, 1906


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Codonocera suensoni – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Codonocera suensoni i Global Biodiversity Information Facility
Granli stasjon

Granli stasjon var en jernbanestasjon på Kongsvingerbanen i Kongsvinger kommune i Innlandet. Granli åpnet som stoppested i 1898 og ble oppgradert til stasjon i 1919. Stasjonen ble nedgradert via stoppested til holdeplass i 1967, og den ble nedlagt i 1986.


== Litteratur ==
Bjerke, Thor og Holom, Finn (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 65. ISBN 82-90286-28-7. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Aasmund Dahl, red. (1992). NSBs bygningsregistrering: Oslo distrikt: Kongsvingerbanen. 2. NSB Arkitektkontoret. s. 7–14. 


== Eksterne lenker ==
(no) Granli stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Kongsvingerbanen
Kutjern stasjon

Kutjern stasjon er en nedlagt jernbanestasjon på Gjøvikbanen. Den ligger ved banens høyeste punkt, i Gran kommune.
Kutjern hadde status som militært kryssingsspor ved åpningen av Gjøvikbanen i 1902, men dette ble ikke tatt i bruk før i 1908, da det ble opprettet togmeldingsstasjon. Det skal ha vært lasteplass på stedet fra 25. juni 1907. Stortinget besluttet i 1908 å opprette stoppested på visse vilkår. Disse ble imidlertid ikke oppfylt, og stoppestedstatus ble oppnådd først i 1924. Stoppestedet ble oppgradert til stasjon før 1930. Stasjonen ble nedgradert til ubemannet holdeplass i 1966, og holdeplassen ble nedlagt i 1989.
Stasjonsbygningen ble oppført til 1908. Den er siden solgt og er i privat eie. Den brukes som fritidsbolig.


== Kilder ==
Nils Carl Aspenberg, Trond Børrehaug Hansen, Øyvind Reisegg (2009). Gjøvikbanen. Baneforlaget. s. 90–93. ISBN 978-82-91448-48-0. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Thor Bjerke, Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 148–149. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1992). NSBs bygningsregistrering: Oslo distrikt: Gjøvikbanen. 2. NSB Arkitektkontoret. s. 259–264. 


== Eksterne lenker ==
(no) Kutjern stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Gjøvikbanen
(no) Arkivnett Oppland