jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Olav Refsnes Lea

Olav Refsnes Lea (født 3. februar 1898, død 27. november 1985) var norsk jurist og politimester i Sandefjord og Stavanger.Lea var født i Heggebostad og familien flyttet kort etter til Kopervik.
I 1914 begynte Lea å arbeide i Stavanger Sjøforsikringsselskap og arbeidet der i et par år.
Lea dro så til Oslo hvor han tok dispasjøreksamen.
Han arbeidet i forsikringsbransjen i Haugesund i perioden 1918-1922. 
I 1922 flyttet familien til Tjølling og Lea gikk på gymnaset i Larvik.Lea ble cand.jur. i 1927 og arbeidet etter det som lensmannsdreng i Kopervik i ett år. 
Lea startet så som sakfører i Farsund og var der til 1943.I 1943 flyktet han til Sverige hvor han først arbeidet ved et forvaltningskontor, så på Rettskontoret der han på slutten av krigen var leder for III avdeling (personalkontoret).Etter krigen arbeidet han hos rikspolitisjefen.. I august 1946 ble han politimester i Sandefjord.
I 1956 ble han politimester i Stavanger og var det frem til 6. mars 1968.Lea deltok aktivt i kommunepolitikken i både Farsund og Sandefjord hvor han begge steder var medlem av bystyret og formannskapet for Høyre. 
Han var en tid varaordfører i Sandefjord. 
Han var formann i Politiembetsmennenes landsforening i 1952-1956.Lea ble tildelt ridderkorset av 1. klasse av St. Olavs Orden i 1968.


== Referanser ==
Jan Lerøy

Jan Martin Johannessen Lerøy (født 27. juli 1893 på Lerøy, død 16. juni 1944 i Natzweiler). Jan Lerøy var kjøpmann og fiskeeksportør, han var også en av eierne av båten MK Blia, en av båtene som ble brukt til å transportere flyktninger og kurerer mellom Norge og Shetland under andre verdenskrig. Jan Lerøy var motstandsmann knyttet til Exsport West og  Årstad/Brun-gruppen, i 1943 ble han arrestert. Jan Lerøy endte opp som NN-fange i den tyske konsentrasjonsleiren Natzweiler som ligger i Alsace, ca. 50 km sørvest for Strasbourg. Han døde i tysk fangenskap.


== Referanser ==
Nikolaus Storch

Nikolaus Storch (født før 1500 i Zwickau i Tyskland; død etter 1536; gornavnet også Nicolaus) var en dukvever og lekpredikant i Zwickau i Sachsen.


== Liv og virke ==
Nikolaus Storch var blant de enkle håndverkere som i reformasjonstiden innledet egenstendige kirke- og sosialreformer. Han hadde visjoner og så seg selv som en Guds profet med det oppdrag å bekjempe den korrupte katolske kirke. Han ledet en litten gruppe likesinnede som ble kjent som Zwickauerprofetene. Disse Zwickauerprofetene fikk en voldsom tilstrømning til sine visjonspregede prekener, og dette splittet Zwickaus borgerskap. De gikk inn for felleseiendom, fattigomsorg, konfiskering av klostereiendom og hvis nødvendig motstand mot fyrsters makttiltak.
Storch avviste barnedåpen, og tilnærmet seg anabaptistenes lære. Han influerte sterkt presten Thomas Müntzer; han virket i Zwickau i 1521, og assisterte  Storch i hans reformiver og hans angrep mort den katolske prest Egranus. Det stedlige cistercienserklosteret ble oppløst 16. mars 1522 etter hans påtrykk.
Derpå bad Nikolaus Hausmann, Zwickaus reformator og predikant i Zwickauer Marienkirche, om sin venn, Martin Luthers hjelp; denne prekte fra slutten av april offentlig fra rådhuset for en forsamling av 14 000 borgere fra byen og dens omgivelser og bevirket et stemningsskifte til grunn for mildere reformer. Zwickauerprofetene måtte forlate byen.
Nikolaus Storch reiste med Müntzer til Wittenberg og gjorde der stort inntrykk på Philipp Melanchthon. Men etter at Melanchthon via  Fredrik III av Sachsen bad Luther om hjelp, grep Luther inn personlig også i Wittenberg. Dermed måtte Storch, Müntzer og dessuten Karlstadt forlate også denne byen. De ble omreisende predikanter. 
At Storch skal ha dødd i et hospital i München etter bondeopprørernes nederlag i Sachen (25. mai 1525, slaget ved Frankenhausen), er ikke korrekt. Han dukker siste gang opp i 1536, da han nevnes i rådsprotokollene i Zwickau.


== Litteratur ==
Siegfried Hoyer: Die Zwickauer Storchianer. Vorläufer der Täufer? In: Jahrbuch für Regionalgeschichte 13, 1986, S. 60-78.
Paul Wappler: Thomas Münzer in Zwickau und die „Zwickauer Propheten“. Zwickau 1908.
Richard Bachmann: Niclas Storch, der Anfänger der Zwickauer Wiedertäufer. Zwickau 1880.
(de) Paul Tschackert: «Storch, Nicolaus». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 36, Duncker & Humblot, Leipzig 1893, s. 442–445.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Siegfried Hoyer: Storch, Nikolaus. I Sächsische Biografie. Utgis av Institut für Sächsische Geschichte und Volkskunde.
Matilde E. Moisant

Matilde Josephine Moisant (født 13. september 1878, død 5. februar 1964) var en amerikansk flypioner. Hun var den andre kvinnen i USA som fikk flysertifikat.


== Tidlig liv ==
Moisant ble født i Earl Park, Indiana, og var datter til Médore Moisant og Joséphine Fortier. Begge foreldrene var fransk-canadiere. Hennes søsken var  George, John, Annie M., Alfred, Louisa J. og Eunice Moisant. John og Alfred var også flygere. I 1880 bodde familien i Manteno, Illinois og hennes far var bonde.


== Luftfartskarriere ==
Moisant lærte å fly på Alfred's flyskole på Long Island, New York.. Den 17. august 1911, et par uker etter at hennes venninne Harriet Quimby fikk sitt pilot-sertifikat, ble Matilde Moisant den andre kvinnelige flyver som fikk sitt sertifikat av Aero Club of America. Hun fortsatte sin karriere og fløy på flystevner. I september 1911 fløy hun fra Nassau Boulevard flyplass i Garden City, New York, og mens hun konkurrerte mot Hélène Dutrieu, satte Moisant kvinnelig høyderekord og vant Rodman-Wanamaker troféet ved å fly i 370 meters høyde.Moisant sluttet å fly 14. april 1912 i Wichita Falls, Texas da hennes fly krasjet.


== Død ==
Matilde Moisant døde i 1964 i Glendale, California,  85 år gammel og ble begravet i Portal of the Folded Wings Shrine to Aviation i Valhalla Memorial Park Cemetery, North Hollywood, Los Angeles, California.


== Referanser ==
The Mummy (2017)

The Mummy er en amerikansk spillefilm med manuskript av Jon Spaihts, og regi av Alex Kurtzman. Den har premiere 9. juni 2017.
Hovedrollene i filmen er besatt av Tom Cruise, Annabelle Wallis, Sofia Boutella, Jake Johnson, Courtney B. Vance og Russell Crowe.


== Handling ==
I nåtidens London oppdager en gruppe bygningsarbeidere en grav som tilhørte en korsfarer og ridder som ble gravlagt med en egyptisk rubin i 1127 e.Kr. I Irak oppdager sersjant Nick Morton og korporal Chris Vail fra United States Army graven til prinsesse Ahmanet, som i antikken forsøkte å tilkalle guddommen Set. Hun ble deretter fanget og mumifisert levende av egyptiske prester. Ahmanets sarkofag blir snart fraktet til Storbritannia, og uten å vite at de også har vekket Ahmanet tilbake til livet.
Under flyturen til London blir Chris besatt av Ahmanet gjennom en edderkopp som bet ham, og som angriper de andre - før den blir drept av Nick. En stor flokk kråker angriper flyet og får det til å krasje, og dreper hele mannskapet bortsett fra arkeolog Jenny Halsey - som kommer seg unna med en fallskjerm som Nick hadde gitt henne. Nick vender tilbake til livet igjen ved et likhus. Spøkelset etter Chris dukker opp og forteller ham at han nå har blitt forbannet av Ahmanet.
Ahmanets mumie kommer seg ut av sarkofagen, og begynner å livnære seg på mennesker for å regenerere kroppen hennes - noe som gjør dem om til zombier. Dr. Henry Jekyll, forklarer at Jenny er en agent for Prodigium, et hemmelig selskap dedikert til å jakte på forskjellige overnaturlige trusler. Men Nick og Jenny oppdager at Dr. Jekyll har til hensikt å la Set få fullstendig kontroll Nicks kropp, i den tro at dette kommer til å gjøre Set mer sårbar og lettere å drepe. Ahmanet tilkaller mange korsfarer-zombier, og forårsaker en stor sandstorm i London.


== Skuespillere ==
Tom Cruise som Nick Morton, en amerikansk sersjant
Annabelle Wallis som Jennifer Halsey, en arkeolog
Sofia Boutella som Ahmanet. Løst basert på historien om Imhotep
Jake Johnson som Chris Vail, en venn av Nick Morton
Courtney B. Vance som oberst Greenway. Chris og Nicks overordnede offiser.
Russell Crowe som Dr. Henry Jekyll / Mr. Edward Hyde.
Marwan Kenzari som Malik. Ansatt for Jekyll, og medlem av Prodigium.
Javier Botet som Set, den eldgamle egyptiske dødsguden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Mummy på Internet Movie Database 
(no) The Mummy hos Filmfront 
(sv) The Mummy i Svensk Filmdatabas 
(da) The Mummy i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) The Mummy på Allociné 
(nl) The Mummy på MovieMeter 
(en) The Mummy på AllMovie 
(en) The Mummy på Turner Classic Movies 
(en) The Mummy på Rotten Tomatoes 
(en) The Mummy på Metacritic
Link Mobility Group

Link Mobility Group AS (OSE: LINK) er et norsk telekommunikasjonsselskap notert på Oslo Børs og har tickeren LINK. Markedsverdien deres på Oslo Børs er 1 869 200 000 kroner (pr. 3. november 2016). Driftsinntekt og resultat etter skatt i 2015 var henholdsvis 361 millioner kroner og 20,9 millioner kroner.


== Historie ==
Selskapet ble stiftet 19. desember 2001. Selskapet jobber med mobile SMS-løsninger, kommunikasjonsløsninger, betalingstjenester med mobil, kunderelasjonshåndtering og databaser. Selskapet henvender seg til bedriftsmarkedet, og har en svært diversifisert kundegruppe. Kundegruppen deres består blant annet av Jysk , Tuborg og Røde Kors  Selskapet har hovedkontor i Oslo i tillegg til kontorer i København, Stockholm, Hamburg, Helsingfors, Riga og Tallinn . De har 200 ansatte og over 6000 bedriftskunder. flesteparten av de ansatte jobber med produktutvikling og inn mot salg, derfor kan man si at de er et teknologi- og salgsdrevet selskap.


== Bransjer ==
SMS-gateway 75 % av omsetningen til selskapet kommer fra denne bransjen (pr. 2016). SMS-gateway er en tjeneste som sender SMS fra bedriftene til kunder. Ofte omhandler det koder for innlogging og liknende. Selskapet har kapasitet til å sende en stor mengde SMS i sekundet .
Mobile betalingsløsninger er noe annet selskapet tilbyr. Dette omhandler blant annet faktura rett på mobilabonnementet, kredittkortbetaling og fakturaløsninger .
kommunikasjonsløsninger Link tilbyr flere applikasjons- og webbaserte tjenester. Eksempler på tjenester er bedrifter som vil nå ut til flere kunder eller nødhjelpsorganisasjoner som vil at det skal bli enklere å donere penger .
Database er en annen tjeneste de tilbyr. Dette omhandler systemer som er enklere og mer effektiv for bedriftene gjennom at nyeste informasjon er tilgjengelig i databasene deres, og at informasjonsfelt blir automatisk utfylt i systemet .


== Markedsandeler ==
Dette er markedsandelene Link mobility har i de markedene de opererer i (pr. 2016) 
Norge: 55 %
Danmark: 55 %
Sverige: 30 %
Tyskland: 40 %
Finland: 40 %


== Historie ==
Selskapet ble stiftet 19. desember 2001. Link Mobility ble børsnotert 12. desember 2013. Senere har de ekspandert i både Norge og utlandet gjennom flere fusjoner og oppkjøp. Oppkjøpene omhandler blant annet PSWinCom AS og Eniro AS i 2014 og flere utenlandske oppkjøp i 2016.


== Oppkjøp og fusjoner ==
01.09.2015 Link mobility og PSWinCom AS fusjoneres til et selskap.
14.06.2016 Link mobility kjøper hele responsfabrikken A/S fra Danmark .
24.06.2016 Link signerer en intensjonsavtale om å kjøpe Linus AS .
30.06.2016 Link signerer en intensjonsavtale om å kjøpe det tyske selskapet Whatever mobile Gmbh .
08.07.2016 Link kjøper det svenske selskapet Globalmouth marketing AB .
07.09.2016 Link inngår intensjonsavtale om å kjøpe det finske selskapet Labyrintti group .


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Schwabachartiklene

Schwalbachartiklene (Schwabacher Artikel) er noen av de eldste lutherske bekjennelsesskrifter.
Opprinnelig siktet begrepet på de artikler (punkter) som var blitt fastlagt av markgreve Georg von Brandenburg-Ansbach den  14. juni 1528 sammen med nürnbergere i Schwabach -  Schwabacher Visitationsartikel. De fastla grunnlaget for inndørelsen av reformasjonen i hans land.
Senere gikk begrepet over til å gjelde de 17 artikler som utgjorde det felles bekjennesesgrunnlog for teologene i Ansbach og fra Wittenberg. Disse artikler var etter protestasjonen i Speyer oppstått etter påtrykk fra markgreve Georg von Brandenburg-Ansbach - hav ville styrke den lutherske riksstendenes alliansepolitikk med en felles bekjennelse mor keiser Karl V av Det tysk-romerske rike.
Artiklene ble skrevet sommeren 1529 av Philipp Melanchthon med medvirkning fra Martin Luther og sannsynligvis Justus Jonas. Ved et konvent i Schwabach fra 16. til 19. oktober 1529 i vertshuset Goldener Stern ved Schwabacher Marktplatz ble de fremlagt fra saksisk side for de overtyske byer som forbundsbetingelser.
Artiklene befattet seg med Treenighetslæren, Kristologien, arvesynden, rettferdiggjørelseslæren, sakramentslæren, ekklesiologien og eschatologien. Schwabachartiellene ble sammen med Torgauartiklene et grunnlag for Confessio Augustana.


== Litteratur ==
Wolf-Dieter Hauschild (2005). Lehrbuch der Kirchen- und Dogmengeschichte. Band 2: Reformation und Neuzeit (3 utg.). Gütersloh: Chr. Kaiser. 
Johann Heinrich Schülin (1731). Fränckische Reformations-Geschichte, Die in sich halten, einen warhafften Bericht, von denen Onoltzbach- und Schwobachischen Religions-Articuln, biß auf die Zeit der Ubergebung der Augspurgischen Confession. Nürnberg: Wolfgang Moritz Endters Töchter und Julius Arnold Engelbrechts Witwe.
Michael Smerconish

Michael A. Smerconish (født 15. mars 1962 i Doylestown i Pennsylvania i USA) er en amerikansk advokat, journalist, spaltist, radio- og fjernsynsprogramleder og forfatter. Han leder programmet The Michael Smerconish Program på ukedager på satellittradiotjenesten SiriusXM og programmet Smerconish på lørdager på CNN. På søndager har en fast spalte i avisen The Philadelphia Inquirer. Han har forfattet seks bøker; fem sakprosabøker og én roman. I tillegg er han tilknyttet advokatfirmaet Kline & Specter i Philadelphia.Etter å ha støttet utelukkende republikanske presidentkandidater gjennom tre tiår, brøt Smerconish med Det republikanske parti og gav sin støtte til Barack Obama som presidentkandidat i oktober 2008.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michael Smerconish – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Michael Smerconish på Internet Movie Database 
(en) Michael Smerconish hos The Movie Database 
(en) Michael Smerconish på Twitter 
(en) Michael Smerconish på Facebook 
(en) Michael Smerconish på Instagram 
(en) Michael Smerconish på YouTube
Godoy Cruz Antonio Tomba

Club Deportivo Godoy Cruz Antonio Tomba er en argentinsk fotballklubb  fra byen Godoy Cruz i provinsen Mendoza. Klubben ble stiftet 21. juni 1921.


== Spillerstall ==
9. april 2021


=== Utlånte spillere ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(es) Offisielt nettsted 
(en) Godoy Cruz Antonio Tomba – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Observatory Circle

Observatory Circle er en gate i Washington, D.C. Den løper fra Calvert Street til Massachusetts Avenue i nærheten av 34. gate. Den ble anlagt i 1894, og følger en ufullstendig ring som danner en bue snarere enn en sirkel. I Observatory Circle 1 ligger Number One Observatory Circle, embedsboligen til USAs visepresident.
Innsiden av buen dannet av Observatory Circle ble sensurert på Google Maps.


== Referanser ==
Camané

Camané eller Carlos Manuel Moutinho Paiva dos Santos Duarte (født 20. desember 1966 i Oeiras, Portugal) er en portugisisk fadosanger. 
Han ble kjent i Portugal i 1979 etter at han vant amatørkonkurransen Grande Noite do Fado. Camané har gitt ut seks album som hver har solgt minst en million kopier: Uma Noite de Fados (1995), Na Linha da Vida (1998), Esta Coisa da Alma (2000), Pelo Dia Dentro (2001), Como sempre... Como dantes (2003), and Sempre De Mim (2008). 
Han er en stjerne i Portugal og en av de ledende «fadista» i sin generasjon i en sjanger dominert av kvinnelige vokalister. Camané omtales som en tradisjonalist i sjangeren. Han opptrer på konsertscener internasjonalt med en "kunstmusikalsk" fadostil. Han medvirket i spillefilmen Operação Outono.Camané var tidligere gift med fadist Aldina Duarte. De yngre brødrene Helder og Pedro Moutinho er også fadosanger.


== Diskografi ==
Uma Noite de Fados (1995)
Na Linha da Vida (1998)
Esta Coisa da Alma (2000)
Pelo Dia Dentro (2001)
Como sempre... Como dantes (live) (2003)
DVD – Ao vivo no São Luíz (2006)
Sempre de Mim (Edição Especial Limitada CD+DVD) (2008)
Do Amor e dos Dias (2010)
O Melhor 1995–2013 (Compilation, Double CD) (2013)
Infinito Presente (2015)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Camané – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Camané på Internet Movie Database 
(en) Camané hos The Movie Database 
(en) Camané på Discogs 
(en) Camané på MusicBrainz 
(en) Camané på Songkick 
(en) Camané på Genius — sangtekster
Thomas Sinding

Thomas Sinding (født 21. september 1896 i Kristiania, død 12. mars 1951 også i Oslo) var en norsk sosialøkonom og professor ved Universitetet i Oslo.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Thomas Sinding var av slekten Sinding, sønn av legen Bjarne Sinding (1868–1926) og Anna Kathrine Opager (1866–98). Moren døde da han var to år gammel. Han vokste opp i Kristiania og gikk på Aars og Voss' skole, hvor han tok examen artium på latinlinjen i 1914. I 1918 tok han juridisk embetseksamen ved Universitetet i Kristiania og avla statsøkonomisk eksamen i 1920. Som student var han aktiv i Det norske Studentersamfund og var formann høstsemesteret 1920. Etter studiene ble han universitetsstipendiat i sosialøkonomi, og tok doktorgraden på en avhandling om forbrukersamvirke i 1927.


=== Karriere ===
I 1927 søkte Sinding dosenturet som ble ledig da Ingvar Wedervang rykket opp til professor, men dette gikk til Ragnar Frisch. I 1934 søkte han på det ledige professoratet etter Oskar Jæger, men utnevnelseskomiteen valgte Wilhelm Keilhau. Til gjengjeld kunne han søke på og få Keilhaus ledige dosentur. I 1945 søkte han igjen på to nye professorstillinger, men da han heller ikke nå nådde opp, ble dosenturet hans omgjort til et professorat på grunn av hans fortjenester som universitetslærer. Fra 1947 var Sinding altså professor i statsøkonomi og statistikk.
I 1939 var han en kort periode vikar som trustkontrolldirektør for Wilhelm Thagaard, før 2. verdenskrig brøt ut og Thagaard ble kalt tilbake.
Sinding representerte ifølge Preben Munthe en «humanistisk, verbal tradisjon» innenfor sosialøkonomien, og likte ikke den matematiserende retningen faget tok, representert ved blant andre Ragnar Frisch. Han var en avholdt foreleser, og skrev lærebøker som ble mye brukt, også i de andre nordiske landene. 
I motsetning til sine samtidige Keilhau og Frisch deltok han lite i det offentlige ordskiftet, men deltok mye i debattene i Statsøkonomisk Forening.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Preben Munthe: Thomas Sinding – en universitetslærer. Forum for universitetshistorie, Universitetet i Oslo. Skriftserie nr. 3/1996
Institut supérieur international du parfum, de la cosmétique et de l’aromatique alimentaire

Institut supérieur international du parfum, de la cosmétique et de l'aromatique alimentaire (ISIPCA) er en fransk Grande école som uteksaminerer ingeniører nord i Frankrike (Versailles), og som er medlem av Universitetet i Versailles. Skolen har spesialisert seg på parfyme, kosmetikk og aromatisk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Fili

Fili (russisk: Фили́) var en tidligere forstad, nå et område i den vestlige delen av Moskva, Russland, kjent for hendelsene i september 1812, etter slaget ved Borodino. Landsbyen lå mellom Moskva-elven og Poklonnaya-høyden i nærheten dagens Fili stasjon på Moskvas Metro og den bevarte Forbønnskirken.
Den første omtale av Fili er datert 1627. Fra 1689 var Fili, Kuntsevo, og de tilstøtende bosetninger eid av Lev Naryshkin, bror av Tsarina Natalia Naryshkina. I 1694 fullførte han byggingen av Forbønnskirken med donasjoner fra Peter I av Russland. Stilen er nå kjent som Naryshkin barokk. Naryshkin etablerte også en ny Fili landsby, nærmere dagens - Prospekt., den gamle Fili ble pusset opp som hans personlige eiendom.
Etter slaget ved Borodino (7. september 1812) trakk den russiske hæren seg tilbake østover og slo leir i nærheten Fili 12. september. Et militært råd ledet av general Kutuzov samlet seg i en trehytte i Fili. Til tross for protester fra unge generaler insisterte Kutuzov på sin plan om å forlate Moskva for å redde restene av den russiske hæren. De marsjerte gjennom Moskva 14. september etterfulgt av Murats vanguard.
Fili ble tungt industrialiserte mellom 1900 og 1930-tallet, og i 1926 hadde Fili 396 husholdninger og 1342 innbyggere. I 19 ble territoriet annektert av Moskva by. En viktig virksomhet i Fili er Khrunichev flyfabrikk. Den første fase ble bygget før Første verdenskrig av Roman Klein. På 1920-tallet ble den omdøpt til State Aircraft Plant Nr. 7. Det ble kjøpt tysk teknologi i et joint venture med Junkers og bygget lokale kopier av Junkers K30 bombefly som ble vesentlig endret senere. I 1926 bygde de Zavod 22, det flyet som Tupolev ble utviklet fra.
Asphodeloideae

Asphodeloideae er en underfamilie av aloefamilien. Aloefamilien (Asphodelaceae) omfattet tidligere kun plantene i denne underfamilien, men i moderne systematikk er familien utvidet.
Disse plantene har ofte sukkulente blad som sitter i rosett. Gruppen omfatter både urter, trær og noen få klatreplanter. De er utbredt i Afrika, middelhavsområdet, Midtøsten, Sentral-Asia, Australia og New Zealand. En velkjent art er Aloe vera, som benyttes i kosmetikkindustrien. Steppelys (Eremurus) og rakettblomst (Kniphofia) brukes som hageplanter. Aloe, Gasteria og Haworthia er vanlige potteplanter.


== Kilder ==
«Asphodeloideae». APWEbsite. Besøkt 5. november 2016. 
M.W. Chase, J.L. Reveal og M.F. Fay (2009). «A subfamilial classification for the expanded asparagalean families Amaryllidaceae, Asparagaceae and Xanthorrhoeaceae». Botanical Journal of the Linnean Society. 161 (2): 132–136. ISSN 1095-8339. doi:10.1111/j.1095-8339.2009.00999.x. 
O.M. Grace m.fl. (2013). «A revised generic classification for Aloe (Xanthorrhoeaceae subfam. Asphodeloideae)». Phytotaxa. 76 (1): 7–14. ISSN 1179-3163. doi:10.11646/phytotaxa.76.1.2. 
J. Manning m.fl. (2014). «A molecular phylogeny and generic classification of Asphodelaceae subfamily Alooideae: a final resolution of the prickly issue of polyphyly in the Alooids?». Systematic Botany. 39 (1): 55–74. ISSN 1548-2324. doi:10.1600/036364414X678044. 


== Eksterne lenker ==
(en) Aloëfamilien hos NCBI 
(en) Aloëfamilien hos Tropicos 
(en) Kategori:Asphodeloideae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Asphodeloideae – detaljert informasjon på Wikispecies
Glenn H. Curtiss Museum

Glenn H. Curtiss Museum er et lokalt museum med fokus på Glenn Curtiss. Det ligger i Hammondsport, New York. Museet har en stor samling av Curtiss' fly, motorsykler og mange andre gjenstander knyttet til det lokale Finger Lakesområdet som båter og vin-kultur.
Museet inneholder over et dusin fly, inkludert AEA juni Bug (luftdyktig replika), AEA Silver Dart (statisk), Curtiss Modell D (luftdyktig replika), Curtiss Modell E (luftdyktig replika), Curtiss "Amerika" (luftdyktig replika), JN-4D Jenny, Curtiss Modell MF, Curtiss Oriole, Curtiss Robin, C-46 Commando, tre Mercury fly, 2/3 skala Curtiss P-40 Warhawk replika, og Curtiss-Wright Junior.


== Eksterne lenker ==
Offisiell nettside