jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ziziphus lotus

Ziziphus lotus er en løvfellende busk i trollheggfamilien.
Den har en tett vekst med mange torner og blir opptil to meter høy. Frukten er rund og gul-oransje når den er moden. Arten er karakteristisk for den termomediterrane sonen, altså de tørreste og varmeste stedene i middelhavslandene. Den vokser i Nord-Afrika, Almería og Murcia i Spania, Sicilia, Sør-Hellas, Kypros og Palestina. 
Noen mener at denne planten er lotustreet som er nevnt i Odysseen. 


== Kilder ==
M. Blamey og C. Grey-Wilson (2004). Wild Flowers of the Mediterranean (2 utg.). London: A & C Black. s. 130. ISBN 0-7136-7015-0. 
Wild Flowers of Israel – Ziziphus lotus Besøkt 8. januar 2015.
ARKive – Ziziphus (Ziziphus lotus) Besøkt 8. januar 2015.
European Red List of Habitats: F5.5 Thermomediterranean scrub Besøkt 20. juni 2018.


== Eksterne lenker ==

(en) Ziziphus lotus i Encyclopedia of Life 
(en) Ziziphus lotus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ziziphus lotus hos ITIS 
(en) Ziziphus lotus hos NCBI 
(en) Ziziphus lotus hos The International Plant Names Index 
(en) Ziziphus lotus hos Tropicos 
(en) Kategori:Ziziphus lotus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Ziziphus lotus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ziziphus lotus – detaljert informasjon på Wikispecies
Øvre Prinsdals vei (Oslo)

Øvre Prinsdals vei (1A–67, 8–62) er en vei på Hauketo og Prinsdal i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Den begynner som blindvei i nord, men har gangveiforbindelse med Ljabruveien og Nedre Prinsdals vei. Så går den i hovedtrekk sørover og over kommunegrensen med Nordre Follo. Betydelige deler av veien er gangvei (i Nordre Follo under navnet Gamle Kongevei), og flere bommer hindrer gjennomfartstrafikk.
Veien fikk navn i 1956 etter gården Øvre Prinsdal.
Hauketo skole er i nr. 52 og Prinsdal skole i nr. 54.


== Eksterne lenker ==
Oslo byleksikon
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (Ø)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Øvre Langås vei (Oslo)

Øvre Langås vei (1–27, 4–6) er en vei på Korsvoll i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går sørøstover fra Peder Ankers vei til Skjoldveien.
Veien var opprinnelig regnet som en del av Langåsveien og fikk sitt nåværende navn i 1976. Det er inspirert av husmannsplassen Langås (under Bakkehaugen).


== Fotnoter ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Øvre Langåsvei». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 640. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Hockeyveien (Oslo)

Hockeyveien (11–17, 2–14) er en vei på Lindeberg i bydel Alna i Oslo. Den begynner og slutter i Lindeberglia og går på østsiden av denne.
Veien fikk navn i 1956 etter Furuset stadions ishockeybane.
Veien har blokkbebyggelse tilknyttet Furuset sameie.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Hockeyveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 246-247. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kaiekroken (Oslo)

Kaiekroken (4–18; ingen oddetallsadresser) er en vei på Furuset i bydel Alna i Oslo. Den går sørover fra Karihaugveien og ender som blindvei i en snuplass.
Veien fikk navn i 1981 etter kråkefuglern kaie, og det antas at Karihaugen opprinnelig het Kaiehaugen.


== Kilder ==
Oslo byleksikon: Kaiekroken


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Langåsveien (Oslo)

Langåsveien (1–25B, 2A–24) er en vei på Korsvoll i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Tåsenveien til Åmotveien, med blindveistykker hhv. øst og vest for nevnte veier.
Veien fikk navn etter husmannsplassen Langås i 1933. Opprinnelig var Øvre Langås vei en del av veien, men denne ble utskilt som egen vei i 1976.
I nr. 18 er Korsvollhuset (oppført 1952), klubbhuset til Korsvoll Idrettslag.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Langåsveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 329. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Skjoldveien (Oslo)

Skjoldveien (1–49, 2A–44) er en vei på Korsvoll i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Maridalsveien til Øvre Langås vei.
Navnet, som er inspirert av Løvenskiold-navnet, ble vedtatt i 1933. Veien har småhusbebyggelse.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Skjoldveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 511. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Sons gate (Oslo)

Sons gate (3A–29, 2–2B) er en gate på Kampen i bydel Gamle Oslo. Den går østover fra Norderhovgata sør for Kampen park og ender som blindgate like øst for Normannsgata og vest for Gjøvikbanen.
Før byutvidelsen i 1878 lå gaten i Aker og het Udsigtsgaden. I 1879 fikk den navnet Vestbygaden. Nåværende navn er fra midten av 1950-årene.


== Bildegalleri ==

		


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Sons gate». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 528. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Sørumgata (Oslo)

Sørumgata (1–7, 2–10) er en gate på Kampen i bydel Gamle Oslo. Den går fra Norderhovgata til Bøgata.
Før byutvidelsen i 1878 lå gaten i Aker og het Øvre Gade. Nåværende navn er fra 1879 etter kommunen i Akershus.
I nr. 1 er et trehus oppført av Lars Engebretsen, grunnleggeren av Kampen mekaniske verksted, før det ble innført murtvang.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Sørumgata». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 558. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Vindernveien (Oslo)

Vindernveien (3B–21, 14A–24) er en vei på Vinderen i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går fra Ivar Aasens vei og opp til Vinderen gård, som den har navn etter. Veiløpet fortsetter i Tunfaret. Til tross for at Vinderen er offisiell skrivemåte for stedsnavnet, skriver Oslo kommune og diverse kartverk navnet som i oppslaget her.
Navnet ble vedtatt i 1907.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Vinderenveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 621. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (V)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Veita (Oslo)

Veita (1–5, 2–4) er en vei på Korsvoll i bydel Nordre Akeri Oslo. Den går fra Hansemyrveien til Åmotveien. Navnet ble vedtatt i 1934.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Veita». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 611. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Hotels.com

Hotels.com er en nettside for bestilling av hotellrom. Selskapet ble grunnlagt i 1991 som Hotel Reservations Network (HRN). Det ble en del av Expedia Inc. i 2001 og byttet navn til Hotels.com i 2002. Hotels.com blir drevet av Hotels.com LP, et kommandittselskap i Dallas, USA.


== Historie ==
David Litman og Robert Diener grunnla Hotels.com i 1991 under navnet Hotel Reservations Network (HRN), og tilbød opprinnelig hotellbestilling via telefon i USA. I 2001 ble selskapet kjøpt opp av USA Networks Inc (USAI), som også kjøpte opp aksjemajoriteten i onlinereisebyrået Expedia.
HRN byttet navn til Hotels.com i 2002, og lanserte samtidig sitt offline-varemerke 1-800-2-Hotels, samt muligheten til å bestille hoteller online. Under de påfølgende to årene ekspanderte selskapet raskt internasjonalt med 29 nye sider. USAI byttet navn til InterActiveCorp (IAC) i 2003. I 2005 separerte IAC sin reisevirksomhet under navnet Expedia Inc. Hotels.com ble deretter et driftsselskap for Expedia Inc.Siden 2002 har den internasjonale tilveksten inkludert nettsider for Nord-, Sentral- og Sør-Amerika, Europa, Australia, Japan, Kina og landene omkring Stillehavet, Midtøsten og Sør-Afrika. I 2011 ble det også lansert nettsider i Indonesia og Vietnam.


=== Krenking av funksjonshemmedes rettigheter i USA ===
I mai 2007 var Hotels.com gjenstand for et gruppesøksmål (Smith v. Hotels.com L.P., California Superior Court, Alameda County, Case No. RG07327029), rettet mot dem for «pågående diskriminering av personer med bevegelseshemming som ønsker, men ikke har muligheten til, å bruke Hotels.coms verdensomspennende bestillingsnettverk for å utføre bestillinger av hotellrom.» Selskapet benektet anklagene og motsatte seg påtalen, men ble funnet skyldig for overtredelse av Californias Unruh Civil Rights Act, samt overtredelse av konkurranseloven. Hotels.com gikk deretter med på å angi informasjon om tilgjengelighetstilpasning for hotellene som selges på nettsidene deres.


== Hotellprisindeks ==
Siden 2004 har Hotels.com to ganger i året publisert en oversikt over internasjonale trender for hotellrompriser, som kalles Hotels.coms Hotellprisindeks. Prisindeksen angis per rom og baseres på prisene Hotels.coms kunder har betalt med et vektet gjennomsnitt, som baseres på antallet solgte rom i hvert marked Hotels.com opererer i.  Informasjon angis om merkbare prisendringer og sammenligninger mellom destinasjoner, hotelltyper og annen prisrelatert analyse for de siste seks månedene. Hotellprisindeksen publiseres både digitalt og på trykk og rettes mot journalister, media og hotelleiere som en del av selskapets PR-virksomhet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Hotels.com – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ruta 19 (Uruguay)

Ruta 19 (spansk: Ruta diecinueve) er en veistrekning som går fra Villa del Carmen til Chuy, Rocha, i østlige Uruguay. Veistrekningen, slik den er i dag, ble åpnet 1983.


== Byer ==
 Durazno: Villa del Carmen, Cerro Chato.
 Treinta y Tres: Valentines, Villa Sara, Villa Passano.
 Rocha: San Luis al Medio, Dieciocho de Julio, Chuy.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Route 19, Uruguay – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Veier i Uruguay (spansk)
Kart over Uruguay (spansk)
Ruta 20 (Uruguay)

Ruta 20 (spansk: Ruta veinte) er en veistrekning som går fra Río Negro til Tacuarembó, i nordlige Uruguay. Veistrekningen, slik den er i dag, ble åpnet  i 1983, og er 139 kilometer lang.


== Viktige byer ==
Grecco,  Río Negro


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Veier i Uruguay (spansk)
Kart over Uruguay (spansk)
Halti kvenkultursenter

Halti kvenkultursenter eller Haltiin kväänisentteri er et interkommunalt selskap og et senter for kvensk språk og kultur i Troms. Senteret er lokalisert på Halti i Nordreisa kommune i Nord-Troms. Halti er en integrasjonsmodell der blant andre Halti kvenkultursenter IKS, Halti nasjonalparksenter AS, Halti næringshage AS, Nord-Troms Museum og Nordreisa kommune (kultur) er samlokalisert. 
I 2009 ble kvenkultursenteret stiftet som et selskap under stiftelse (SUS), og rett over nyttår i 2010 ble selskapet registrert som interkommunalt selskap. Selskapet eies av Troms fylkeskommune sammen med kommunene Lyngen, Storfjord, Kåfjord, Skjervøy, Nordreisa og Kvænangen. 
Kvenkultursenteret arbeider med revitalisering av kvensk språk og formidling av kvensk kultur og historie. Et av senterets største tiltak er den årlige festivalen Paaskiviikko (kvenske kulturdager i Nord-Troms).
Fra og med 2013 har kvenkultursenteret vært ute i sine eierkommuner med to skoleturneer per år. Den første pågår i januar, er rettet mot elever på 1. trinn, og er en trespråklig turné i samarbeid med Kåfjord språksenter. Den andre pågår i mai, er rettet mot 5. trinn, og er en ren kvensk språk- og kulturturné. Sistnevnte har fått tittelen Paaskiturné, da den arrangeres som en del av årshjulet til Paaskiviikko. På den måten ønsker senteret å sikre et godt tilbud til barn og unge. Begge turneene er et samarbeid med Biblioteksamarbeidet i Nord-Troms.
Kvenkultursenteret er sekretariat for Kvensk råd, en samarbeidsplattform for kvenske lokallag og foreninger i Troms, og administrerer i tillegg det kvenske sangkoret KvääniÄänii (kvenske stemmer).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Ruta 21 (Uruguay)

Ruta 21 Treinta y Tres Orientales (spansk: Ruta veintiuno; populært kalt for Ruta 21) er en veistrekning som går fra Colonia del Sacramento til Mercedes, Soriano, i vestlige Uruguay. Veistrekningen, slik den er i dag, ble åpnet 1983, og er 185 kilometer lang.


== Byer ==
Chacras de Dolores,  Soriano.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Route 21, Uruguay – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Veier i Uruguay (spansk)
Kart over Uruguay (spansk)
Øyvind Rodahl

Øyvind Rodahl (født 4. mai 1972) er en norsk fotballtrener og er hovedtrener. 
Rodahl ble ansatt som ny hovedtrener 26. november 2014. Rodahl har som ambisjon å rykke rett opp til 3. divisjon igjen.
I 1997 spilte han 9 kamper for Start i 1. divisjon og scoret ett mål.


== Referanser ==
Ruta 22 (Uruguay)

Ruta 22 (spansk: Ruta veintidos) er en veistrekning som går fra Ruta 1 til Ruta 21, Colonia, i sørlige Uruguay. Veistrekningen, slik den er i dag, ble åpnet 1983, og er 42 kilometer lang.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Route 22, Uruguay – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Veier i Uruguay (spansk)
Kart over Uruguay (spansk)
Ratovondrahety

Ratovondrahety Rafihavanana (født 1919) er en gassisk salmedikter. Han har skrevet flere salmer som er tatt med i gassiske salmebøker. En av salmene, «Jesusy irery ihany», har blitt oversatt til norsk av Johannes Smemo og er tatt med i Salmer 1997 og Norsk salmebok 2013.


== Eksterne lenker ==
Mivelatra eo imasiko - Tekst og noter.
Jesosy irery ihany - Tekst og noter.
Velona sy mahery Arkivert 9. januar 2015 hos Wayback Machine. - Tekst og noter.
Ry fanahy mangetaheta Arkivert 9. januar 2015 hos Wayback Machine. - Tekst og noter.
Ruta 23 (Uruguay)

Ruta 23 Francisco Espínola (spansk: Ruta veintitres; populært kalt for Ruta 23) er en veistrekning som går fra San José til Flores i sørlige Uruguay. Veistrekningen, slik den er i dag, ble åpnet 1983, og er 103 kilometer lang.


== Viktige byer ==


=== San José ===
km 100.000: Sør  Ruta 11
SØ: Juan Soler,  Ruta 3 og San José de Mayo
NV: Ecilda Paullier og  Ruta 1 Brigadier General Manuel Oribe
km 111.000: González
km 124.000: Mal Abrigo
km 136.000: Estación Guaycurú


=== Flores ===
km 150.000: Ismael Cortinas
km 151.000:  Ruta 12
Nord: Cardona og  Ruta 2
km 189.000: La Casilla
km 203.000: Nord  Ruta 3
Nord: Trinidad og  Ruta 14
Sør: San José og  Ruta 1


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Route 23, Uruguay – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Veier i Uruguay (spansk)
Kart over Uruguay (spansk)
Simpl (München)

Alter Simpl er et bevertningssted i München. Det ble åpnet av Kathi Kobus i lokalene til et eldre kaffehus, Kronprinz Rudolf, i 1903, og fikk sitt navn efter satirebladet Simplicissimus, hvis redaksjonsmedlemmer var hyppige gjester. I likhet med den idag bedre kjente kabareten Simpl i Wien var også dette stedet opprinnelig en kabaretscene med blant andre Karl Valentin, Joachim Ringelnatz og Theo Prosel.Lokalet ble ødelagt av et alliert bombeangrep i 1944, men gjenåpnet under navnet Neuer Simpl i 1946. Idag benytter stedet atter navnet Alter Simpl, men har ikke lenger noen betydning som underholdningslokale.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Alter Simpl – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ruta 24 (Uruguay)

Ruta 24 Guyunusa (spansk: Ruta veinticuatro; populært kalt for Ruta 24) er en veistrekning som går fra Río Negro til Paysandú i vestlige Uruguay. Veistrekningen, slik den er i dag, ble åpnet 1983, og er 93 kilometer lang.


== Byer ==
San Javier.
Nuevo Berlín.
Tres Quintas.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Route 24, Uruguay – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Veier i Uruguay (spansk)
Kart over Uruguay (spansk)
Sundsvall Timrå lufthavn

Sundsvall Timrå lufthavn (Sundsvall Timrå Airport) (IATA: SDL, ICAO: ESNN), tidligere kalt Sundsvall-Härnösand Airport, er en regional flyplass i Timrå kommune i Västernorrlands län i Sverige. Flyplassen ligger 10 km nord/øst for Timrå, 21 km nord for Sundsvall og 32 km sør for sentrum av Härnösand. Europavei E4 passerer syd for lufthavnen. I 2009 ekspederte flyplassen 248.942 passasjerer og 4.161 landinger.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Sundsvall Timrå Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Odvar Solberg

Odvar B. Solberg (født 15. mars 1917 i Oslo, død 8. oktober 1967 samme sted) var en norsk politiker (Ap), i mange år leder for OBOS.
Solberg vokste opp i en av Oslos østkant-bydeler, Grünerløkka. Som politiker satt han de siste tjue årene av sitt liv i Oslo bystyre, fra 1947 til 1967. Fra 1952 var han medlem av formannskapet.
Han arbeidet fra 1939 til 1946 i Oslo Lysverker. Deretter var han en tid sekretær i Oslo politinemd.
I 1949 begynte han i OBOS, i første omgang i jobb som sekretær. I noen år arbeidet han også i Norske Boligbyggelags Landsforbund. I 1960 tiltrådte han stillingen som administrerende direktør i OBOS. Denne stillingen hadde han til han døde i 1967.
Odvar Solbergs vei på Romsås i Oslo er oppkalt etter ham.


== Referanser ==


== Kilder ==
«Odvar Solberg» i Store norske leksikon
Felleslappeloven

Felleslappeloven av 1883 var en norsk og svensk lov som regulerte samisk reindrift i Norge og Sverige, for Norges del særlig i Troms. Loven ga jordbruket fortrinnsrett fremfor reindrift og medførte bestemmelser om erstatningsplikt for skader som beitende rein påførte bøndene. Reindriftsamene fikk en viss rettsbeskyttelse mot tap av beitemark og avskjæring av flytteveier.


== Reindriftslovenes historie ==
Lovreguleringen av reindriften i Norge skjer i flere faser:
Felleslappeloven av 1883 etablerer reinbeitedistrikt i Troms og fastslo samenes kollektive erstatningsplikt for reinbeiteskader
Lov om forskjellige Forhold vedkommende Fjeldfinnerne i Finmarkens Amt av 1888 regulerte interne forhold i reindriften i Finnmark
Lappekommisjonen av 1889 kom med forslag til inndeling av reinbeitedistrikt i Hedmark, Sør-Trøndelag og Nord-Trøndelag
Lappekommisjonen av 1892 kom med forslag til inndeling av reinbeitedistrikt i Nordland
Tilleggslappeloven regulerte forholdet mellom de fastboende og flyttsamene, og hadde til dels strengere regler enn Felleslappeloven.
Lov om reindriften av 1933 var den første loven som gjaldt for hele landet
Lov om reindriften av 1978 etablerte Statens reindriftsforvaltningI tillegg til disse lovene finnes reinbeitekonvensjoner mellom Norge og Sverige – som Lappekodisillen, og mellom Norge og Finland, og enkelte mindre lover som regulerte detaljer og avgrensede områder.


== Referanser ==
Lappekommisjonen av 1889

Lappekommisjonen av 1889 var en kommisjon som ble nedsatt av den norske regjeringen. Kommisjonens mandat lå i Felleslappeloven av 1883, som ga jordbruket fortrinnsrett fremfor reindrift.  Kommisjonen hadde som oppgave å komme med forslag til inndeling av reinbeitedistrikt i Hedmark, Sør-Trøndelag og Nord-Trøndelag, og om grenser mellom landbruksområder og reinbeite.De tre opprinnelige medlemmene i kommisjonen var advokat Haakon Berg fra Elverum, gårdbruker og ordfører Karl Kværness fra Rendalen og lensmann/lappefogd I.B. Herstad fra Røros. Da kommisjonen begynte å arbeide med Nord-Trøndelag ble Hans Konrad Foosnæs med i arbeidet.Kommisjonen avga sin rapport i 1892, og ble etterfulgt av Lappekommisjonen av 1892 som arbeidet med en tilsvarende inndeling av Nordland.


== Reindriftslovenes historie ==
Lovreguleringen av reindriften i Norge skjer i flere faser:
Felleslappeloven av 1883 etablerer reinbeitedistrikt i Troms og fastslo samenes kollektive erstatningsplikt for reinbeiteskader
Lov om forskjellige Forhold vedkommende Fjeldfinnerne i Finmarkens Amt av 1888 regulerte interne forhold i reindriften i Finnmark
Lappekommisjonen av 1889 kom med forslag til inndeling av reinbeitedistrikt i Hedmark, Sør-Trøndelag og Nord-Trøndelag
Lappekommisjonen av 1892 kom med forslag til inndeling av reinbeitedistrikt i Nordland
Tilleggslappeloven regulerte forholdet mellom de fastboende og flyttsamene, og hadde til dels strengere regler enn Felleslappeloven.
Lov om reindriften av 1933 var den første loven som gjaldt for hele landet
Lov om reindriften av 1978 etablerte Statens reindriftsforvaltningI tillegg til disse lovene finnes reinbeitekonvensjoner mellom Norge og Sverige – som Lappekodisillen, og mellom Norge og Finland, og enkelte mindre lover som regulerte detaljer og avgrensede områder.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lappekommisjonen av 1889, Del 1, Erklæringer som private personer har avgitt for Lappekommisjonen om forholdene i nordre del av Hedmark, i Sør-Trøndelag og i Nord-Trøndelag sør for Stjørdalselva - Tevla. 1991. ISBN 82-992522-1-0. (ebok fra bokhylla.no)
Lappekommisjonen av 1889, Del 2, Kommisjonens forhandlingsprotokoller : erklæringer som private personer har avgitt for Lappekommisjonen om forholdene i Nord-Trøndelag. 1998. ISBN 82-992522-5-3 (ebok fra bokhylla.no)
Forêt de Retz

Forêt de Retz («Retz-skogen») er en av Frankrikes største skoger. Den dekker om lag 13 000 hektar i Aisne ca 80 km nordøst for Paris. Den er en nasjonalskog (forêt domaniale) i regionen Hauts-de-France.
Et karakteristisk trekk er at Retz-skogen, til forskjell fra andre franske nasjonalskoger der skogdekket har fluktuert i størrelse, er at den knapt er blitt forandret siden den ble utskilt, en futaie, i 1672.
Skogen er en rest av det gamle skogdekket i denne delen av landet. Som avskogingen skred frem ble etterhvert Retz-skogen forstått som egen skog fra omkring 1100-tallet. Den var da større, og tilhørte grevene av Valois, og strakk seg fra Retheuil, Chaudin and Buzancy og så langt som til elven Marne. Så skrumpet den inn og ble fragmentert av det ekspanderende jordbruket i middelalderen.
I 1214 knyttet Philip Augustus skogen til det kongelige domene og forordnet skogvoktersystem, under voktere kalt sergents du roi, under guvernøren av de kongelige châteaux av Villers-Cotterêts og Vivières. I 1346 promulgerte kong Filip VI av Frankrike den første kodifiserte skogslov, ordonnance de Brunoy, som førte til opprettelsen av stillingen Maître des Eaux et Forêts, som medlem av Maison du Roi. Kongedømmets første Maître des Eaux et Forêts ble innsatt ved slottet i Villers-Cotterêts i Retz-skogen. Under hundreårskrigen gikk det hardt ut over skogstellet.
I 1499 ble skogen gjort til del av den kongelige apanasje, holdt av François de Valois, som snart etter ble kong François I. Kongen viste stor omsorg for skogen og stod bak mange innovasjoner, som jaktområder under oppsyn av en Capitaine de chasses, ombygging av château de Villers-Cotterêts, som fikk en ny vannforsyning som også betjente landsbyen. Mer rasjonelt skogtilsyn ble iverksatt, og det ble slått ned på ulovlig jakt på kongens vilt.


== Eksterne lenker ==
(en) Forêt de Retz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons