jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mitrophorus

Mitrophorus er en slekt av biller som hører til familien oldenborrer og har larver som eter planterøtter.


== Levevis ==
De voksne billene er dagaktive og finnes helst på blomster, der de eter pollen og nektar.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i dte sørlige Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Hopliini-gruppen
Stammen Heterochelini 
Slekten Mitrophorus Burmeister, 1844
Mitrophorus ateuchoides  Burmeister, 1844 - muligens identisk med følgende art
Mitrophorus leucophaea (Blanchard, 1850)
Mitrophorus morio Burmeister, 1855
Mitrophorus natalensis Péringuey, 1902
Mitrophorus transvaalensis Péringuey, 1902


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Mitrophorus i Encyclopedia of Life 
(en) Mitrophorus i Global Biodiversity Information Facility 
Mitrophorus – detaljert informasjon på Wikispecies
Pseudohoplia

Pseudohoplia er en slekt av biller som hører til familien oldenborrer (Melolonthidae).


== Utseende ==
Små, men langbeinte, oldenborrer. Kroppens grunnfarge er mørk, men den er nokså tett kledt med skjell, som gjerne er grønnaktige på farge. Pronotum er tydelig smalere enn dekkvingene. Føttene har påfallende lange klør.


== Levevis ==
Larvene lever i jorda av røtter, utviklingen kan gjerne ta 2-3 år. De voksne billene besøker gjerne blomster, men aktivitetsperioden er kort.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Øst-Asia (Kina og Taiwan).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Gruppen Hopliini
Slekten Pseudohoplia Reitter, 1890
Pseudohoplia campestris (Fairmaire, 1887)
Pseudohoplia gabriellina (Fairmaire, 1887)
Pseudohoplia shibatai Miyake, 1986


== Kilder ==
Arrow, G.J. (1921) A Revision of the Melolonthine Beetles of the Genus Ectinohoplia. Proceedings of the Zoological Society of London 1921: 267-276. [1]
Scarabs of the Levant - Hopliini [2]


== Eksterne lenker ==
Bilde av Pseudohoplia shibatai
(en) Pseudohoplia i Global Biodiversity Information Facility 
Pseudohoplia – detaljert informasjon på Wikispecies
Fiskender

Fiskender (Mergini) er et tribus i underfamilien ender (Anatinae), som inngår som én av fire underfamilier i andefamilien (Anatidae). Tribuset teller ti slekter.


== Beskrivelse ==
Fiskender har et relativt  langt og smalt nebb med tannliknende tagger på sidene. Ytterst har overnebbet nebbnegl formet som krok, som fuglene bruker til å fange dyr i vannet. Som navnet tilsier eter disse fuglen mest fisk. Fiskender flyter  tungt på vannet og må løpe langs vannoverflaten for å lette fra vannoverflaten. Baktåa har velutviklet svømmelapp.
De vangligste artene i Norge er siland og laksand. Lappfiskanda hekker for det meste i Sør-Varanger.


== Inndeling ==
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Carboneras (2018). Norske navn på arter følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Eventuelle benevnelser i parentes er kun midlertidige beskrivelser, i påvente av et offisielt navn på arten.

Anseriformes, andefugler
Anatidae, andefamilien
Dendrocygninae, plystreender
Oxyurinae, skarvender
Anserinae, svaner og gjess
Anatinae, ender (127 arter)
Mergini, fiskender (10 slekter, 23 arter)
Clangula (monotypisk)
Somateria, ærfugler (3 arter))
Polysticta (monotypisk)
Melanitta (6 arter)
Bucephala (3 arter)
Mergellus (monotypisk)
Lophodytes (monotypisk)
Mergus (5 arter)
Histrionicus (monotypisk)
Camptorhynchus (monotypisk)
Tadornini, gravender og gravgjess (16 arter)
Cairinini, skogender (11 arter)
Hymenolaimini (monotypisk)
Merganettini (monotypisk)
Aythyini, dykkender (20 arter)
Anatini, grasender (55 arter)


== Utvalg ==
Under følger et utvalg arter, i påvente av en komplett liste.

Mergellus
Lappfiskand, Mergellus albellus
Lophodytes
Hjelmfiskand, Lophodytes cucullatus
Mergus
Laksand, Mergus merganser
Brasilfiskand, Mergus octosetaceus
Siland, Mergus serrator
Skjellfiskand, Mergus squamatus
†Aucklandfiskand, Mergus australis


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Blanchardoplia

Blanchardoplia er en slekt av biller som hører til familien oldenborrer og har larver som eter planterøtter.


== Utseende ==
Små, tettbygde, brunlige oldenborrer.


== Utbredelse ==
Slekten er endemisk for Madagaskar, Komorene og omkringliggende øyer (Maskarenene).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Hopliini-gruppen
Stammen Madahopliini Lacroix, 1997
Slekten Blanchardoplia Lacroix, 1998
Blanchardoplia fulva (Blanchard, 1850)
Blanchardoplia hirsuta Lacroix, 1998
Blanchardoplia hirticula Lacroix, 1998
Blanchardoplia hispida Lacroix, 1998
Blanchardoplia parvula Lacroix, 1998
Blanchardoplia pusilla Lacroix, 1998
Blanchardoplia rufa Lacroix, 1998
Blanchardoplia sabatinellii Lacroix, 1998


== Kilder ==
Oversikt over artene


== Eksterne lenker ==
Bilde av typeeksemplaret av Blanchardoplia fulva
(en) Blanchardoplia i Global Biodiversity Information Facility 
Blanchardoplia – detaljert informasjon på Wikispecies
Congella

Congella er en slekt av biller som hører til familien oldenborrer og har larver som eter planterøtter.


== Levevis ==
De voksne billene finnes gjerne på blomster, larvene lever i jorda.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Hopliini-gruppen
Stammen Scelophysini
Slekten Congella Péringuey, 1902
Congella mashunensis
Congella nigrita Péringuey, 1902
Congella valida Péringuey, 1902


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
Bilde av Congella sp.
(en) Congella i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Congella hos NCBI
NM i troppsgymnastikk 2017 for junior (nasjonale klasser)

NM i troppsgymnastikk 2017 i nasjonale klasser for junior ble arrangert 29. og 30. april 2017, i Hønefoss Arena i Hønefoss. Arrangør var Ringerike Turnforening.I konkurranseformen nasjonale klasser konkurrerer lagene i frittstående, tumbling og trampett som separate konkurranser, i motsetning til TeamGym, der det konkurreres sammenlagt.
Det ble konkurrert i klassene herrer, kvinner og mix. De 15 beste lagene i hver klasse ved kvalifiseringskonkurransen 18. - 19. mars 2017 deltok i NM.


== Resultater ==


=== Frittstående ===


==== Menn ====


==== Kvinner ====


==== Mix ====


=== Tumbling ===


==== Menn ====


==== Kvinner ====


==== Mix ====


=== Trampett ===


==== Menn ====


==== Kvinner ====


==== Mix ====


== Se også ==
NM i troppsgymnastikk 2017 for junior (TeamGym)
NM i troppsgymnastikk 2017 for senior (nasjonale klasser)
NM i troppsgymnastikk 2017 for senior (TeamGym)


== Referanser ==


== Kilder ==
Resultater på Tropp.no


== Eksterne lenker ==
(en) Junior-NM troppsgymnastikk 2017 nasjonale klasser – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
NM i troppsgymnastikk 2017 for junior (TeamGym)

NM i troppsgymnastikk 2017 i TeamGym for junior ble arrangert 16. og 17. september 2017, i Kristiansand. Arrangør var Kristiansands Turnforening.I konkurranseformen TeamGym konkurrerer lagene i frittstående, tumbling og trampett sammenlagt, i motsetning til nasjonale klasser, der det konkurreres i hvert enkelt apparat.
Det ble konkurrert i klassene herrer, kvinner og mix.


== Resultater ==


=== Herrer ===


=== Kvinner ===


=== Mix ===


== Se også ==
NM i troppsgymnastikk 2017 for junior (nasjonale klasser)
NM i troppsgymnastikk 2017 for senior (nasjonale klasser)
NM i troppsgymnastikk 2017 for senior (TeamGym)


== Referanser ==


== Kilder ==
Resultater menn (tropp.no)
Resultater kvinner (tropp.no)
Resultater mix (tropp.no)
Vanessa Hinz

Vanessa Hinz (født 24. mars 1992 i München) er en tysk skiskytter.
Hun debuterte i verdenscupen i skiskyting i 2012/2013-sesongen og var en del av stafettlaget som vant gullmedalje i EM i skiskyting 2013 og sølv året etter.Hinz ble innstilt av det tyske OL-forbundet til å representere Tyskland i vinter-OL i Sotsji, men ble i stedet hjemmeværende reserve.Hun gikk på det tyske laget som tok stafettgull i VM i skiskyting 2015 i Kontiolax og et nytt VM-gull på miksstafetten to år senere i Hochfilzen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Vanessa Hinz – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Vanessa Hinz – Olympics.com 
(en) Vanessa Hinz – Olympic.org 
(en) Vanessa Hinz – Olympedia 
(de) Vanessa Hinz – Tysklands olympiske komité 
(en) Vanessa Hinz – FIS (langrenn) 
(en) Vanessa Hinz – IBU 
(en) Vanessa Hinz – biathlon.com.ua 
(en) Vanessa Hinz – TheSports.org
NM i troppsgymnastikk 2017 for senior (TeamGym)

NM i troppsgymnastikk 2017 i TeamGym for senior blir arrangert 25. juni 2017, i Vardhallen i Haugesund. Arrangør er Haugesunds Turnforening.I konkurranseformen TeamGym konkurrerer lagene i frittstående, tumbling og trampett sammenlagt, i motsetning til nasjonale klasser, der det konkurreres i hvert enkelt apparat.
Det konkurreres i klassene herrer, kvinner og mix. Konkurransen er det andre av to kvalifiseringsstevner for Nordisk mesterskap i troppsgymnastikk 2017.


== Resultater ==


=== Herrer ===


=== Kvinner ===


=== Mix ===


== Se også ==
NM i troppsgymnastikk 2017 for junior (nasjonale klasser)
NM i troppsgymnastikk 2017 for junior (TeamGym)
NM i troppsgymnastikk 2017 for senior (nasjonale klasser)


== Referanser ==


== Kilder ==
Tropp.no - Resultatlister for NM TeamGym senior 2017
Tatjana Akimova

Tatjana Sergejevna Akimova (russisk: Татьяна Сергеевна Акимова; født Semjonova (russisk: Семёнова) 26. oktober 1990 i Tsjeboksary) er en russisk skiskytter.
11. juni 2015 giftet hun seg med skiskytteren Vjatsjeslav Akimov.Akimova debuterte i verdenscupen i skiskyting i 2015/2016-sesongen og var en del av stafettlaget som vant VM-bronse på miksstafetten i VM i skiskyting 2017 i Hochfilzen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tatjana Akimova – Olympics.com 
(en) Tatjana Akimova – Olympic.org 
(en) Tatjana Akimova – Olympedia 
(en) Tatjana Akimova – IBU 
(en) Tatjana Akimova – biathlon.com.ua 
(en) Tatjana Akimova – TheSports.org
Tåsen hageby

Tåsen hageby, opprinnelig kalt Tåsenløkken haveby, er et boligområde på Tåsen i Oslo. Området ble bygget etter modell av det engelske hageby-konseptet. Byggingen av Tåsen hageby startet 1920 med Taasenløkkens byggeselskap (Spångbergveien og Jutulveien), og videre fulgte prosjekter fra en rekke byggeselskap og enkelte privatpersoner fram til 1926, da strøket var nesten ferdig utbygd. Området består av en rekke borettslag og sameier som Tåsen borettslag, Tåsenløkken borettslag, Sporveisfunksjonærenes Borettslag og Øvre Tåsen Boligsameie. 


== Historie ==
I 1915 kjøpte Kristiania kommune området «Tåsenløkken» av eieren av Søndre Tåsen gård. Kommunen aktet å bygge boliger på tomten, som på det tidspunktet ikke lå i Kristiania, men i nabo-herredet Aker. I Kristiania hadde det imidlertid vært en kraftig befolkningsvekst og følgelig en boligmangel som de kommunale myndighetene ville avhjelpe blant annet ved å kjøpe tomter utenfor bygrensen.I 1920 satte «Taasenløkkens byggeselskap» iverk første trinn av utbyggingen på Tåsenløkken. Bebyggelsen i Spångbergveien og Jutulveien stammer fra denne første fasen. Den mest intensive byggeperioden varte frem til 1926.I juni 1922 mottok Kristiania kommune en tomtesøknad fra en byggekomité som ønsket å få tildelt tomt på Tåsenløkken. Komiteens medlemmer var arkitekt H. Klouman, byggmester M. Tjerbo og ingeniør Claus Berg. Ingeniør Berg var også prosjektets forretningsfører. De kommunale myndighetene godkjente søknaden, til tross for at boligdirektør Harald Hals var skeptisk til visse punkter i plantegningene:

Man har sine tvil om det heldige i arrangementet med bad i kjælderen, hvilket dog naturligvis vil medføre økonomiske fordele.
Den 5. september 1922 ble «Taasen byggeselskap» stiftet, og byggingen tok til samme høst. Høsten 1923 kunne de første familiene flytte inn i de nye boligene.


=== Boligmassen ===
Det var i utgangspunktet prosjektert 16 bygninger, med 32 toromsleiligheter og 32 treromsleiligheter. Underveis ble planene endret, fordi det viste seg at det var færre interessenter enn forventet til de minste leilighetene. Det endte opp med at de 16 byggene inneholdt 20 toroms- og 44 treromsleiligheter.


=== Velforening ===
Hagebyen fikk sin egen velforening, Tåsen Hageby Vel, i 1923.


=== Veinettet ===
Bredo Stabells vei og Jutulveien er to sentrale veier i Tåsen hageby. Jutulveien var i utgangspunktet kun en sti fra Ullevål hageby ned mot nærmeste stoppested på Sagene Ring-trikkelinjen. Stien ble opparbeidet til veistandard etter hvert som det ble bygget flere boliger. Bredo Stabells vei ble anlagt samtidig med at boligbyggingen startet, slik at veien var ferdig da de første beboerne flyttet inn i 1923. I 1926 fikk veien gatelys.


== Referanser ==
Den norske Kurstedsforening

Den norske Kurstedsforening var en organisasjon for sanatorier.


== Referanser ==
Ragnar Johannessen

Ragnar Johannessen (født 1934) er en norsk politiker for Arbeiderpartiet. Han ble ansatt som kemner i Larvik i 1968 og var ordfører fra 1992 til 1993. Han har sittet åtte perioder i Larvik kommunestyre, og ble innvalgt senest i 2015.


== Referanser ==
Outeniqua (biller)

Outeniqua er en slekt av biller som hører til familien oldenborrer og har larver som eter planterøtter.


== Levevis ==
De voksne billene er dagaktive og finnes helst på blomster, der de eter pollen og nektar.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Hopliini-gruppen
Stammen Heterochelini 
Slekten Outeniqua Péringuey, 1902
Outeniqua centralis Schein, 1959
Outeniqua festiva (Péringuey, 1889)
Outeniqua hobobmi Schein, 1956


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Outeniqua i Encyclopedia of Life 
(en) Outeniqua i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Outeniqua – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Outeniqua – detaljert informasjon på Wikispecies
Rabula

Rabula er en slekt av biller som hører til familien oldenborrer (Melolonthidae).


== Levevis ==
Larvene lever i jorda av røtter, utviklingen kan gjerne ta 2-3 år. De voksne billene besøker gjerne blomster, men aktivitetsperioden er kort.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Slekten Rabula Péringuey, 1902
Rabula marqueza Péringuey, 1902
Rabula morosa Péringuey, 1902


== Kilder ==
Oversikt over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Rabula i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Rabula hos ITIS 
Rabula – detaljert informasjon på Wikispecies
Hopliopsis

Hopliopsis er en slekt av biller som hører til familien oldenborrer og har larver som eter planterøtter.


== Utseende ==
Små, tettbygde, brunlige oldenborrer.


== Utbredelse ==
Slekten er endemisk for Madagaskar, Komorene og omkringliggende øyer (Maskarenene).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Hopliini-gruppen
Stammen Madahopliini Lacroix, 1997
Slekten Hopliopsis Blanchard, 1850
Hopliopsis badia Lacroix, 1998
Hopliopsis convexa Lacroix, 1998
Hopliopsis fulvovestita Blanchard, 1850
Hopliopsis mocquerysi Lacroix, 1998
Hopliopsis rufilata Lacroix, 1998
Hopliopsis rufula Lacroix, 1998
Hopliopsis vittulata Fairmaire, 1901


== Kilder ==
Oversikt over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Hopliopsis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Hopliopsis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hopliopsis – detaljert informasjon på Wikispecies
Kubousa

Kubousa er en slekt av biller som hører til familien oldenborrer og har larver som eter planterøtter.


== Levevis ==
De voksne billene finnes gjerne på blomster, larvene lever i jorda.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
Hopliini-gruppen
Stammen Scelophysini
Slekten Kubousa Péringuey, 1902
Kubousa antennata Dombrow, 2007
Kubousa axillaris (Burmeister, 1844)
Kubousa colvillei Dombrow, 2007
Kubousa elegans Péringuey, 1902
Kubousa elkiana Dombrow, 2007
Kubousa gentilis Péringuey, 1902
Kubousa nikolaji Dombrow, 2007
Kubousa robertsoni Dombrow, 2007
Kubousa venusta Péringuey, 1902
Kubousa zawari Dombrow, 2007


== Kilder ==
Liste over artene
Dombrow H. (2007) Six new species of the genus Kubousa Pèringuey from the Western Cape of the Republic of South Africa. 35th Contribution to the knowledge of African Hopliini, Coleoptera. Schwanfelder Coleopterologische Mitteilungen 11:161-174


== Eksterne lenker ==
Bilde, trolig Kubousa sp.
(en) Kubousa i Global Biodiversity Information Facility 
Kubousa – detaljert informasjon på Wikispecies
Martine Strømsnes

Martine Jensen Strømsnes (født 1990 i Narvik) er en norsk serieforfatter. Strømsnes er utdannet jurist.
Hun debuterte som forfatter etter å ha vunnet en manuskonkurranse for serieromaner arrangert av Cappelen Damm i 2012. Den første serien hennes het Sølvbåndet og er satt til området rundt hjembyen Narvik i tiden Ofotbanen ble bygd. Den ble gitt ut fra 2014 og endte med 15 bøker totalt i 2016.


== Bibliografi ==
Sølvbåndet (15 bøker), Cappelen Damm, 2014-2016
Feriekolonien, Cappelen Damm, 2021-


== Kilder ==
Presentasjon på Cappelen Damms nettsider


== Eksterne lenker ==
Intervju NRK
Intervju juristkontakt
Air Sénégal International

Air Sénégal International var et flyselskap med hovedkontor i Dakar, Senegal. Det var et regionalt flyselskap som opererte ruter med et innenlandsk nettverk og regionale flyvninger til nabolandene. Det opererte også charter og taxiflyvninger. Hovedbasen lå på Léopold Sédar Senghor internasjonale lufthavn.
Den 24. april 2009 innstilte flyselskapet alle sine operasjoner.
dere bør oppdatere infoen her. Air Senegal er i dag et nytt operativt flyselskap med flere avganger på dagen


== Historie ==
Flyselskapet ble etablert 1. februar 1971 som Air Sénégal og startet virksomheten 23. februar 2001. Det ble omstrukturert som et internasjonalt selskap etter oppkjøpet av en majoritetsandel av Royal Air Maroc i 2001. Det var en del av Groupe Royal Air Maroc, som eide 51% av selskapets aksjer, med 49%  holdt av Senegales regjering .Flyselskapet hadde sitt hovedkontor på Dakar-Yoff-Léopold Sédar Senghor internasjonale lufthavn  i Yoff, Senegal.I 2006 offentliggjorde flyselskapet et tap på 16 millioner dollar. I 2007 opplyste senegalesiske myndigheter at med virkning fra  5. november 2006 ville de kjøpe en ytterligere 26% aksjepost av flyselskapet og med det øke sin eierandel til 75%. De senegalesiske myndigheter uttalte at støtten til Royal Air Maroc hadde "visse begrensninger", og at flyselskapet trengte å bli rekapitalisert.
På slutten av 2009 ble det annonsert at et nytt selskap skulle erstatte Air Sénégal International. Det nye flyselskapet skulle kalles Senegal Airlines med en flåte på 4 Airbus A320 - fly og 2 Airbus A330 fly.
 Operasjoner startet i begynnelsen av 2011.


== Destinasjoner ==
Fra og med 2007 begynte Air Sénégal Internasjonale ruteflyging med passasjerer til 12 afrikanske og fire europeiske destinasjoner:


== Flåten ==

I mars 2008 bestod Air Sénégal Internasjonal flåte av følgende fly:


== Referanser ==
Mona Solbakk

Mona Solbakk (født 28. oktober 1971 i Tana) er en norsk samisk journalist og redaktør. Hun var direktør for NRK Sápmi 2015-2021.Hun er født og oppvokst i Båteng i Tana kommune i Finnmark. Solbakk er gift med samepolitiker Geir Tommy Pedersen.Solbakk har arbeidet som journalist og redaksjonell leder store deler av sitt yrkesliv. Hun ble første gang ansatt som journalistpraktikant i NRK 1992, og etter endt journalistutdanning i 1996 ble hun ansatt som journalist ved NRK Sápmis lokalkontor i Kåfjord. I 2003 fikk hun stilling som magasinredaktør i NRK. I 2005 ble hun tilsatt som programredaktør og stedfortredende sameradiosjef. Hun var kommunikasjonssjef ved Universitetet i Tromsø (UiT) i perioden 2007-2015  og leder for Davvi álbogiid guovddáš/ Senter for nordlige folk i Kåfjord .


== Verv ==
2000-2003 Leder og nestleder for Samisk journalistforening
2002-2003 Styremedlem i NRKs journalistlag
2010-2012 Styremedlem i Kommunikasjonsforeningen Nord-Norge
2011-2015 Styremedlem i Sámi áviisa Ávvir
2013-2014 Styremedlem i studentavisa Utropia


== Referanser ==
Steinmår

Steinmår (Martes foina) er et lite rovdyr i mårfamilien.
Den ligner på slektningen mår, men strupeflekken er nesten hvit, og det brune på buken strekker seg lenger fram og deler nesten strupeflekken. Kroppslengden er 41–49 cm, og halen er 23–26 cm. Beina er kortere, og fotsålene har mindre hår enn hos mår. Steinmåren har forsinket fosterutvikling. Paringen skjer om sommeren, men ungene blir ikke født før i mars–april.
Utbredelsen til steinmår og mår overlapper mye, men artene er tilpasset ulike økologiske nisjer. Steinmåren er ikke så knyttet til skog og lever helst i skogkanter, bergområder og steinbrudd. Steinmår trives i bebyggelse og kan ofte påtreffes på loft og i uthus. Den gjør ofte skade på taktekking, isolasjon og elektriske ledninger i hus og biler. I 2016 ble Large Hadron Collider i Sveits to ganger satt ut av drift på grunn av steinmår.
Steinmåren er utbredt i Europa og Vest- og Sentral-Asia. Den tåler ikke så mye kulde som mår, og i Europa finnes den nordover til Danmark og Estland. Arten mangler på De britiske øyer, Den skandinaviske halvøy, Finland og nord i Russland. Den finnes på noen av middelhavsøyene, blant annet Korfu, Kreta og Rhodos.


== Litteratur ==
A. Bjärvall (1997). «Steinmår». Pattedyr: Alle Europas arter i tekst og bilde. Illustrert av S. Ullström. Cappelen. s. 181–182. ISBN 82-02-16287-4. 
F.H. van den Brink (1972). Europas pattedyr: Illustrert håndbok. Norsk utgave ved J.A. Pedersen. Tiden. s. 138. ISBN 82-10-00620-7. 
A.V. Abramov m.fl. (2016). «Martes foina». The IUCN Red List of Threatened Species. doi:10.2305/IUCN.UK.2016-1.RLTS.T29672A45202514.en. 
M. Masseti (1995). «Presence and distribution of the stone marten, Martes foina Erxleben, 1777, on the island of Crete (Greece)». Hystrix. 7 (1–2). ISSN 1825-5272. doi:10.4404/hystrix-7.1-2-4055. 
R. Hersher (1. februar 2017). «World's Most Destructive Stone Marten Goes On Display In The Netherlands». npr.org. Besøkt 28. februar 2017. 


== Galleri ==

		


== Eksterne lenker ==
(en) Steinmår i Encyclopedia of Life 
(en) Steinmår i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Steinmår hos Dyntaxa 
(en) Steinmår hos Fauna Europaea 
(en) Steinmår hos Fossilworks 
(en) Steinmår hos ITIS 
(en) Steinmår hos NCBI 
(en) Kategori:Martes foina – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Martes foina – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Martes foina – detaljert informasjon på Wikispecies