Sophie de Condorcet

Sophie de Condorcet (Marie-Louise-Sophie, født 1764 i Meulan, død 8. september 1822 i Paris), kjent som madame de Condorcet, var en fransk salongvertinne (1789–93 og 1799-1822), feminist, forfatter og oversetter, og politisk aktiv (girondist) under den franske revolusjon. Hun var gift med matematikeren og filosofen marki Nicolas de Condorcet (1786).
Hun var søster til marskalk marki Emmanuel de Grouchy.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Hun var datter av Francoise Jacques Marquis de Grouchy, tidligere pasje hos Ludvig XV, og dennes intellektuelle make Marie Gilberte Henriette Freteau. 


=== Salong ===
Hennes ekteskap anses å ha vært lykkelig, ikke minst fordi paret delte mange intellektuelle interesser. Fra 1789 holdt Sophie de Condorcet en berømt salong på l'Hotel des Monnaies midt i mot Louvre, som spilte en stor rolle for dannelsen av girondistpartiet. Blant hennes gjester var Thomas Jefferson, Adam Smith, Anne Turgot, Pierre Augustin Caron de Beaumarchais, Olympe de Gouges og Germaine de Staël.


=== Den franske revolusjon ===
Hennes hus tjente som møteplass for den politiske forening Cercle Social, som hadde som mål å arbeide før kjønnenes likeverd. Det er blitt fremholdt at hennes egne oppfatninger som feminist hadde innflytelse over hennes ektemanns Sur l’admission des femmes au droit de cité (3. juli 1790), som gikk inn for rettigheter for kvinner.Etter jakobinerpartiets maktovertakelse i 1793 gikk ektemaken under jorden og hennes salong ble stengt. Hun oppmuntret ham da til å forfatte Esquisse d'un Tableau Historique des Progrès de l'Esprit Humain og Avis d'un Proscrit à sa Fille. Etter makens etterlysning tok hun ut skilsmissebegjæring i den hensikt å beskytte deres eiendom fra konfiskering: skilsmissen gikk imidlertid ikke igjennom før etter hans død i fengsel, muligens ved selvmord.Ettersom skilsmissen ikke hadde gått igjennom før makens død ble hennes eiendom konfiskert, og hun åpnet en forretning for å forsørge seg selv, sin datter og sin søster. 


=== Napoleonstiden ===
Hun publiserte en oversettelse av Adam Smiths Theory of Moral Sentiments (1798) med kommentarer, en utgave som ble dens franske standardverk. Hun publiserte fra 1795 makens etterlatte skrifter: Éloges des Academiciens ble utgitt i 1799, og hans sammenfattede skrifter sammen med Joseph Garat 1801–1804.  
Hun åpnet i år 1800 sin salong igjen i Madame Helvétius' gamle lokaler sammen med sin svoger Pierre Jean Georges Cabanis. Hennes nye salong var under Napoleon Is regjeringstid et sentrum for opposisjonen.


=== Senere leveår ===
Hun giftet seg ikke igjen, men innledet et forhold med Claude Charles Fauriel som varte til hennes død. Hun skal ha fortsatt å fremføre de synspunkter som hennes døde make hadde arbeidet for, og var også fortsatt en overbevist feminist: ifølge Tomalin hadde hun viljen og intelligensen, men manglet kraften, til å lede den franske kvinnebevegelse.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Madeleine Arnold-Tétard, Sophie de Grouchy, marquise de Condorcet : la dame de cœur, Paris, Christian, 2003
M. d’Arvor, Les femmes illustres de la France : Madame de Condorcet (1764–1822), Paris, P. Boulinier, Librairie Moderne, 1897
Thierry Boissel, Sophie de Condorcet, femme des Lumières, 1764–1822, Paris, Presses de la Renaissance, 1988
Antoine Guillois, La marquise de Condorcet: sa famille, son salon, ses amis, 1764–1822, Paris, P. Ollendorff, 1897
Charles Léger, Captives de l'amour, d'après des documents inédits; lettres intimes de Sophie de Condorcet, d'Aimée de Coigny et de quelques autres cœurs sensibles, Paris, C. Gaillandre, 1933
Jules Michelet, Les Femmes de la Révolution available from Project Gutenberg
Henri Valentino, Madame de Condorcet; ses amis et ses amours, 1764–1822, Paris, Perrin, 1950
Barbara Brookes, The Feminism of Condorcet and Sophie de Grouchy, 189 Studies on Voltaire and the Eighteenth Century 297–361 (1980).
Karin Brown, "Sophie Grouchy de Condorcet on Moral Sympathy and Social Progress" (Dissertation, City University of New York, 1997).
Steven Kale, French Salons: High Society and Political Sociability from the Old Regime to the Revolution of 1848. The Johns Hopkins University Press (March 8, 2004)
Karin Brown, "Sophie de Grouchy, Letters on Sympathy (1798)." Letters translated by James McClellan. American Philosophical Society 98, pt. 4.