jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Rissho Kosei Kai

Rissho Kosei Kai (japansk 立正佼成会, «Selskapet for innføring av juridiske og mellommennesklige relasjoner») er en buddhistisk legorganisasjon. Den ble grunnlangt 5. mars 1938 av Nikkyo Niwano (1906–1999) og Myōkō Naganuma (1898–1957).
Etter grunnleggerens død, overtok hans eldste sønn, Nichiko Niwano, rollen som lederskikkelse og ble utnevnt som president. For fremtidige etterfølgelser er regelen at den sittende presidenten skal utpeke sin etterfølger. Dette har allerede skjedd. Den nåværende presidentens datter, altså grunnleggerens barnebarn, Kosho Niwano, skal ta over presidentvervet etter sin far.
Organisasjonen holder Lotussutraen som det høyeste uttrykk for det buddhistiske budskapet, og betoner i sin praksis menneskelig fullkommengjørelse, fellesskap og sosial-etiske anliggender. Flere ganger i måneden samles man til feiringer og taler fra presidenten i foreningens store hall.
Rissho Kosei Kai driver et flerfoldig sosialt arbeid, særlig i andre land enn Japan, til tross for at organisasjonen i hovedsak er utbredt i Japan, selv om den også finnes andre steder. Det er mellom 3 og 5 millioner tilhengere.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Margareta von Borsig (Übs.): Lotos-Sutra - Das große Erleuchtungsbuch des Buddhismus. Verlag Herder, Neuausgabe 2009. ISBN 978-3-451-30156-8
Katō Bunno, Tamura Yoshirō, Miyasaka Kōjirō (tr.), The Threefold Lotus Sutra: The Sutra of Innumerable Meanings; The Sutra of the Lotus Flower of the Wonderful Law; The Sutra of Meditation on the Bodhisattva Universal Virtue, Weatherhill & Kōsei Publishing, New York & Tōkyō 1975 (Rissho Kosaikai)  PDF Arkivert 19. oktober 2013 hos Wayback Machine. (1,4 MB)
Kyoden Sutra Readings: Extracts from the Threefold Lotus Sutra, Romanized Japanese and English Translation, Rissho Kosei-kai 1994
Andreas Nehring: Rissho Kosei-kai: Eine neubuddhistische Religion in Japan (Erlanger Monographien aus Mission und Ökumene Bd. 16),  Verlag der Ev.-Luth. Mission 1992. ISBN 3-87214-316-6
Nikkyo Niwano: A Guide to the threefold Lotus Sutra Arkivert 14. mai 2015 hos Wayback Machine. (PDF; 800 kB), Kosei Publishing  1989. ISBN 4-333-01025-X
Christiane Schulze: „Frieden durch Religion“ – ein japanisches Modell. Das interreligiöse Friedensprogramm der Risshō Kōsei-kai (1957-1991). Studien zur Entwicklungsgeschichte, Zielsetzung und Funktion: Weichenstellungen in drei Jahrzehnten (1949-1979). Peter Lang, Frankfurt/Main 2008, ISBN 978-3-631-55611-5


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Rissho Kosei-kai – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Chr. Lillestøl

Rasmus Christian Lillestøl (født 11. juni 1861 i Hornindal i Nordfjord, Sogn og Fjordane, død 11. mars 1946) var en av pionerene innen norsk arbeiderbevegelse. 
Lillestøl var skomakermester, etablert i Bergen. 
Han var sentral i arbeidet med å få organisert og samlet de fagorganiserte i Bergen de siste par tiårene på 1800-tallet. I kjølvannet av håndverksvennenes streikeaksjonen på slutten av 1880-årene tok han i 1890 initiativ til stiftelsen av De centraliserede Fag- og Arbeiderforeninger i byen. For byens arbeidere fungerte «Centralisasjonen» som det lokale politiske organ fram til Det norske Arbeiderparti overtok den rollen i forkant av årtusenskiftet. Foreningen ga i årene 1890 til 1892 ut avisen Arbeiderens Røst, etterfulgt av Arbeidet.


== Referanser ==
Kiso-observatoriet

Kiso-observatoriet (japansk: 木曽観測所, Kiso Kansokujo) er et astronomisk observatorium som befinner seg på fjellet Ontake i Nagano-prefekturet i Japan. Observatoriet ble grunnlagt i 1974 og vedlikeholdes av Institutt for astronomi ved vitenskapsfakultetet ved Universitetet i Tokyo. Det huser et 105 cm Schmidt-teleskop.


== Eksterne lenker ==
Kiso Observatory
University of Tokyo
Zdenka Vávrová

Zdeňka Vávrová (født 1945) er en tsjekkisk astronom. Vávrová er kjent som en oppdager av asteroider og krediteres oppdagelsen av 115 slike objekter. Hun deltok også i oppdagelsen av kometen 134P/Kowal-Vávrová. Hun observerte en som en asteroide, som fikk den provioriske benevnelsen 1983 JG, uten å se noen kometkoma. Denne komaen ble senere påvist på bilder tatt av den amerikanske astronomen Charles T. Kowal.
Asteroiden 3364 Zdenka er oppkalt etter henne.


== Liste over oppdagede små planeter og asteroider ==


== Referanser ==
Zvjezdarnica-observatoriet

Zvjezdarnicaobservatoriet eller Višnjanobservatoriet (kroatisk: Zvjezdarnica Višnjan) er et astronomisk observatorium som befinner seg i landsbyen Višnjan i Kroatia. Det ledes av den kroatiske astronomen Korado Korlević. Ved midten av 2003 var observatoriet kreditert med 1748 oppdagelser.Observatoriet huser mange sommerprogrammer for ungdom innenfor astronomi, arkeologi, marinebiologi og andre disipliner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
hjemmeside
Offisielt nettsted
Morimonellini

Morimonellini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Gruppen omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor, kraftig, gråbrun trebukk. Antennene hos hannen er betydelig lengre enn kroppen, det andre antenneleddet er stort og spoleformet. Pronotum har en kraftig pigg midt på hver side. Dekkvingene er gråbrune med kraftige, mørke punkter og en rad av ovale, lyse flekker på hver side. Beina er kraftige med noe oppsvulmede lår (femorae).


== Levevis ==
Arten er knyttet til buksbom (Buxus sempervirens).


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Kaukasus (Georgia, Abkhasia).


== Systematisk inndeling ==
Arten blir noen ganger plassert i Morimopsini.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Morimonellini Lobanov et al., 1981
Slekten Morimonella Podany, 1979
Morimonella bednariki Podany, 1979


== Kilder ==
Longocorn ID, Morimonellini
Liste over artene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 13. april 2014 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Morimonellini i Encyclopedia of Life 
(en) Morimonellini i Global Biodiversity Information Facility 
Morimonella bednariki – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av arten
Lutvannskroken (Oslo)

Lutvannskroken er en vei på Trosterud i bydel Alna i Oslo. Den går som blindvei inn fra Dr. Dedichens vei der denne går over i Lutvannsveien. Bilveien går et kort stykke inn i borettslagsfeltet. Resten er gangvei. 25 er eneste nummer i bruk.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Lutvannskroken». Oslo byleksikon (5 utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 343. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (L)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Lutvannsveien (Oslo)

Lutvannsveien (1-37, 4-60) er en vei på Trosterud i bydel Alna i Oslo. Den går som en fortsettelse av Dr. Dedichens vei opp til Lutvann leir, som har nr. 60.
Veien fikk sitt navn i 1972.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Lutvannsveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 343. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
(en) Lutvannsveien – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (L)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Nyctimenini

Nyctimenini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Nokså små, slanke, grå-brunaktige trebukker. Hannens antenner er betydelig lengre enn kroppen. Kroppsformen er forholdsvis langstrakt, beina korte.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Nyctimenini J. Thomson, 1864
Slekten Nyctimenius Gressitt, 1951 (synomym Nyctimene J. Thomson, 1857, ikke Borkhausen, 1797)
Nyctimenius chiangi Huang, Chen & Liu, 2014
Nyctimenius mamutensis (Hayashi, 1975)
Nyctimenius ochraceovittatus (Aurivillius, 1922
Nyctimenius palawanicus (Aurivillius, 1922)
Nyctimenius sabahensis (Hayashi, 1975)
Nyctimenius subsericeus (Pascoe, 1866)
Nyctimenius tristis (Fabricius, 1792)
Nyctimenius varicornis (Fabricius, 1801)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 13. april 2014 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Kategori:Nyctimenini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Bilde av Nyctimenius ochraceovittaus Arkivert 10. november 2013 hos Wayback Machine.
Bilde av Nyctimenius varicornis
Oculariini

Oculariini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Små (vanligvis under 10 millimeter), avlange, brune trebukker.


== Levevis ==
Ingenting er kjent om biologien til denne gruppen.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i tropisk Afrika, med flest arter i den vestlige delen.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Oculariini Breuning, 1950
Slekten Ocularia Jordan, 1894
Ocularia abyssinica
Ocularia albolineata
Ocularia albosignata
Ocularia anterufa
Ocularia apicalis
Ocularia ashantica
Ocularia aurescens
Ocularia brunnea
Ocularia cineracea
Ocularia collarti
Ocularia decellei
Ocularia fasciata
Ocularia flavovittata
Ocularia grisea
Ocularia grisescens
Ocularia insularis
Ocularia juheli
Ocularia kaszabi
Ocularia marmorata
Ocularia mirei
Ocularia nigrobasalis
Ocularia pantosi
Ocularia pointeli
Ocularia protati
Ocularia quentini
Ocularia rotundipennis
Ocularia subashantica
Ocularia transversefasciata
Ocularia undulatofasciata
Ocularia undulatovittata
Ocularia vittata
Ocularia vittipennis


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 13. april 2014 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Oculariini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Longicorn ID - Oculariini
Lybekkergata (Oslo)

Lybekkergata (1-5, 2-4) er en gate i Oslo sentrum, mellom Storgata og Biskop Gunnerus’ gate. Gaten het tidligere Rosenbergs gate, men fikk sitt nåværende navn i 1901 etter byen Lübeck. Mot nordøst fortsetter Lybekkergata som Hammersborggata.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Lybekkergata». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 343. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (L)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Ole Messelts vei (Oslo)

Ole Messelts vei (3-5, 10-192) er en vei på Trosterud i bydel Alna i Oslo. Den går som blindvei sørover fra Lutvannsveien og går mer eller mindre parallelt med deler av Dr. Dedichens vei og Johan Castbergs vei.
Veien fikk sitt navn i 1972 etter Ole Messelt (1897-1960), som var skogforvalter i Aker. Mye av bebyggelsen er rekkehus fra overgangen mellom 1960- og 1970-tallet, med senere fortetning på vestsiden.


== Referanser ==
Walter Washington

Marion Shepilov Barry jr. (født 15. april 1915 i Dawson i Georgia, død 27. oktober 2003 i Washington, D.C.) var en amerikansk politiker. Han var den første borgermesteren i District of Columbia.
I 1967 vedtok den amerikanske Kongressen en ny lov som etablerte stillingen «Mayor-Commissioner» for District of Columbia, og Walter Washington ble utnevnt til stillingen av president Lyndon B. Johnson. 1973 endret Kongressen igjen loven, slik at borgermesteren skulle velges istedenfor utnevnes. Washington vant det demokratiske primærvalget i 1974 med 4 000 stemmer, og 2. januar 1975 inntok han stillingen som den første valgte borgermesteren i Washington, D.C.Washington kom på tredjeplass i primærvalget i 1978.


== Referanser ==
Pål Kibsgaard-Petersen

Pål Kibsgaard-Petersen (født 1967 i Ålesund) er en norsk sivilingeniør som gjennom åtte år var konsernsjef i verdens største oljeservice-selskap Schlumberger. 
Kibsgaard er utdannet sivilingeniør fra petroleumslinjen ved Norges tekniske høyskole (NTNU) i Trondheim. Bortsett fra en kort periode i Exxon Mobile, har Kibsgaard gått gradene i Schlumberger. Først som ingeniør, regiondirektør og sentral i toppledelsen inntil han ble utnevnt til toppsjef i 2011. Kibsgaard gikk av som toppsjef i Schlumberger i 2019.


== Referanser ==
Zinoberveien (Oslo)

Zinoberveien (1-21, 4-150) er en vei i  Sørkedalen i bydel Vestre Aker i Oslo. Den tar av fra Sørkedalsveien på østsiden like nord for den tidligere husmannsplassen Zinober (gnr./bnr. 13/36), som har gitt navn til veien. Veien går nordover parallelt med Sørkedalselva på østsiden til litt forbi plassen Brenna (gnr./bnr. 22/5, i nr. 25). Like etter krysset med Sakariasveien krysses Langlielva, og ved parkeringsplassen Åmot grustak dreier veien mot sør, krysser Sørkedalselva på Åmot bro og ender i Sørkedalsveien igjen vest for Sørkedalen skole.
I 2013 ble det meldt at Åmot bro skulle rives og nybygges, slik at trafikken til/fra området nord for Sørkedalen skole måtte gå via Zinoberveien øst for elvene. Dette vakte kraftige reaksjoner fra lokalbefolkningen, som dessuten mente den ikke var blitt tilstrekkelig varslet om de foretående arbeidene. Arbeidet har også vist seg mer komplisert enn forutsett, og ble stanset i påvente av utredninger. I påvente av ny igangsetting er den gamle broen blitt midlertidig forsterket.
Veinavnet skal ha vært i bruk så tidlig som 1855.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Zinoberveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 634. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Ymers vei (Oslo)

Ymers vei (1–23, 2–26) er en vei på Lofthus i bydel Nordre Aker i Oslo. Veien går nordover fra Mons Søviks plass og bukter seg opp skråningen gjennom boligområder forbi Friggs vei.
Veien fikk navn i 1937 etter urjotnen Ymer.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Ymers vei». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 632. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Liste over norske partiledere

Dette er en liste over norske partiledere. Listen inneholder kun partiets ledere når partiet har vært representert på Stortinget.

* Partilederen satt ikke på Stortinget sjøl om partiet hadde representanter på Stortinget.


== Referanser ==
Oncideropsidini

Oncideropsidini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, gråbrune trebukker. Hannens antenner er tynne og betydelig lengre enn kroppen.


== Utbredelse ==
Slekten Phelipara er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==
Denne gruppen blir gjerne ført til Agapanthiini.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Oncideropsidini Aurivillius, 1922
Slekten Phelipara Pascoe, 1866 (synonym Oncideropsis Aurivillius, 1922)
Underslekten Balteophelipara Breuning, 1966
Phelipara balteata Aurivillius, 1913
Phelipara flavovittata Breuning, 1964
Underslekten Laopeliphara Breuning, 1964
Phelipara laosensis Breuning, 1964
Underslekten Phelipara Pascoe, 1866 (i snever forstand)
Phelipara affinis Breuning, 1940
Phelipara assamana Breuning, 1967
Phelipara clarior Breuning, 1973
Phelipara confusa Schwarzer, 1931
Phelipara estanleyi Vives, 2009
Phelipara indica (Breuning, 1940)
Phelipara lineata (Schwarzer, 1930)
Phelipara marmorata Pascoe, 1866
Phelipara mindanaonis (Breuning, 1980)
Phelipara mindorana Vives, 2009
Phelipara minor Breuning, 1940
Phelipara moringae (Aurivillius, 1925)
Phelipara nebulosa (Aurivillius, 1922)
Phelipara pseudomarmorata Breuning, 1968
Phelipara sabahensis Hüdepohl, 1995
Phelipara saigonensis Breuning, 1943
Phelipara submarmorata Breuning, 1960
Phelipara subvittata Blair, 1933


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 24. april 2016 hos Wayback Machine.
Oversikt over artene Arkivert 13. april 2014 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Onocephalini

Onocephalini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, mer eller mindre brunlige trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen hos hunnene, mye lengre hos hannene. Pronotum er nærmest sylindrisk uten pigger på sidene, omtrent så bredt som langt. Dekkvingene har markerte "skuldre" og gjerne lyse flekker eller striper.


== Utbredelse ==
Gruppen har en ganske begrenset utbredelse i de østlige og sørøstlige Brasil.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Onocephalini J. Thomson, 1860
Slekten Onocephala Sturm, 1843
Slekten Pseudoperma Dillon & Dillon, 1946
Slekten Stethoperma Lameere, 1884


== Referanser ==


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Onocephalini hos NCBI 
(en) Kategori:Onocephalini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Onocephalini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bildegalleri over Onocephala-artene Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
Carl Pedersen

Carl Pedersen er navnet til flere personer:

Carl Alfred Pedersen (1882–1960), norsk turner og friidrettsutøver som vant medaljer i Sommer-OL 1906, 1908 og 1912
Carl Frederik Pedersen (fotballspiller) (1883–1967), dansk fotballspiller som deltok i Sommer-OL 1906
Carl Frederik Pedersen (roer) (1884–1968), dansk roer som ble olympisk mester i Sommer-OL 1912
Carl Julius Pedersen (1883–1971), dansk turner som vant bronsemedalje i Sommer-OL 1912
Carl Pedersen (fotballspiller) (1891–1964), norsk fotballspiller som spilte for Urædd og som deltok i Sommer-OL 1912


== Se også ==
Carl-Henning Pedersen (1913–2007), dansk maler
Lille Frogner allé (Oslo)

Lille Frogner allé (1-5, 2-10) er en gate på Frogner i Oslo. Den går fra Frognerveien vis-à-vis Gabels gate til Gyldenløves gate vis-à-vis Eilert Sundts gate. Over Kruses gate inngår et lite stykke gangvei og trapp, og gatestumpen mot Gyldenløves gate er i praksis en blindvei. Kjøremessig henger Frogner-enden sammen med Kruses gate, som er enveiskjørt opp fra Frognerveien.
Det kan synes som om gaten i utgangspunktet var tenkt som en forlengelse av Gabels gate. Gaten fikk navn i 1927 etter gården Lille Frogner, som har adresse nr. 6-8. Nr. 4D er en enebolig med atelier (ark. Arnstein Arneberg) oppført for maleren Henrik Lund i 1927. Ellers er husrekken i nr. 2-4 (og Frognerveien 25) tilpasset til den gamle gårdsbygningen, mens husene på oddetallsiden varierer noe i stil. Blokken i nr. 1 er overført fra Frognerveien 21 på 2000-tallet. Nr. 3 er en frittliggende leiegård som ble tegnet av Johan Storm Munch og oppført i 1890-årene. Den hadde tidligere adresse Frognerveien 25, som nå betegner nederste inngang i et hus på motsatt side av gaten. Blokken i nr 10 er tegnet av Sverre Aasland og Ulf Nyqvist i 1939 og har noen av de samme kvalitetene som de funksjonalistiske boligene Aasland og Korsmo tegnet i Havna allé.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Lille Frogner allé». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 333. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (L)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kjønnsdelt arbeidsliv

Kjønnsdelt arbeidsliv viser til et arbeidsmarked og et samfunn hvor kvinner og menn gjennomgående arbeider i ulike sektorer, yrker og stillinger.
Til tross for at de skandinaviske land regnes likestilte og skårer svært høyt på FNs likestillingsindeks, er arbeidsmarkedet svært kjønnsdelt. I Norge har dette blitt omtalt som «det norske likestillingsparadokset». I skandinaviske land er kvinner i flertall i offentlig sektor, omsorgs‐ og undervisningsyrker, mens menn i større grad arbeider i privat sektor og har tekniske yrker. Menn befinner seg også i større grad i lederstillinger i Norge.


== Kjønnsdelt arbeidsliv i Norge ==
I 2013 utarbeidet Institutt for samfunnsforskning en rapport på oppdrag fra NHO og LO som viste følgende:
Offentlig sektor blir mer kvinnedominert. I 1991 var 6 av 10 arbeidstakere i offentlig sektor kvinner. I 2009 var tallet økt til 7 av 10.
I samme periode gikk kvinneandelen i privat sektor ned, fra 38 prosent til 36,3 prosent.
Flere av kvinnene som velger privat sektor etter endte studier bytter til offentlig sektor når de får barn.
Av menn og kvinner med samme utdanning begynner menn oftere i privat sektor og blir oftere ledere enn kvinner.Partene i arbeidslivet har ofte uttrykt bekymring for den sterke kjønnsdelingen i arbeidslivet, blant annet fordi man regner med at denne står i veien for god rekruttering til viktige yrker i samfunnet.Samtidig viser tall fra NHOs medlemsstatistikk at det blir stadig flere kvinnelige ledere i norsk næringsliv. Særlig blant finansdirektørene, forskningsdirektørene og HR-direktørene er det et kraftig hopp i kvinneandelen. Fra 2005 til 2012 så man følgende utvikling i kvinneandelen blant ledere i NHO-bedrifter:

Andelen kvinner blant finans-, økonomi- og administrasjonsdirektørene er økt fra 34,3 % til 43,5 %
Andelen kvinner blant personaldirektørene er økt fra 40,5 % til 59,1 %
Andelen kvinner blant forskningsdirektører er økt fra 20,3 % til 35,2 %
Totalt er andelen kvinnelige mellomledere økt fra 19-23% og toppledere fra 15-19%


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Mari Teigen Det kjønnsdelte arbeidslivet. En kunnskapsoversikt Institutt for samfunnsforskning Rapport 2006:2
Heidi Jensberg, Roland Mandal, Erling Solheim Det kjønnsdelte arbeidsmarkedet 1990-2010 Kontinuitet eller endring? Arkivert 5. mars 2012 hos Wayback Machine. SINTEF Teknologi og samfunn, avd Helse, 2012
Ola Strømman

Ola Strømman (født 7. september 1973 på Skedsmokorset) er redaksjonell utvikler/programmerer i Dagbladet/DB Medialab (1999-). Opprinnelig telematikk-ingeniør fra Høgskolen i Oslo. Tidligere programmerer i Scandinavia Online (1996-1999).


== Utmerkelser ==
Årets innovasjon, 2008, medieprisene i Bergen, fra MBL
Rosingprisen, årets IT-Sikkerhetspris 2013 for Null CTRL
Coin for Excellence fra Norwegian Armed Forces Cyber Defence for arbeidet med Null CTRL
European Press Prize - The Innovation Award- 2013 for Null CTRL
SKUP-prisen 2013 for Null CTRL
NxtMediaprisen for digitaljournalistikk, 2013, medieprisene i Bergen for Null CTRL
Hederlig omtale i kategorien "Årets nettsak" fra Nona, Null CTRL, 2013
Dataskup-prisen 2017 for Søppelkrisa i Oslo
Skup-diplom 2017 Søppelkrisa i Oslo
Hederlig omtale i kategorien "Årets digitaljournalistikk, stor redaksjon" fra Nona, Søppelkrisa i Oslo, 2018
Dataskup-diplom 2018 for Konkursgjengangerne
Internasjonal Reporter-prisen 2019 for Krabbefiskets ofre
Dataskup-prisen 2019 for Krabbefiskets ofre


== Eksterne lenker ==
Dagbladserie vant internasjonal pris - Dagbladet
Dagbladet vant SKUP-prisen - Dagbladet
Dagbladet stakk av med gjev datapris  - Dagbladet
Dagbladet vant gull - Dagbladet
- Vi er en bra gjeng i Dagbladet som prøver å gjøre gode ting - Dagbladet
Dataskup-prisen til Dagbladet for avsløringer om søppelkrisa i Oslo 
Dagbladet vant Data-SKUP-prisen