jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Martemjan Rjutin

Martemjan Nikititsj Rjutin (russisk: Мартемьян Никитич Рютин; født 13. februar 1890 i guvernementet Irkutsk; død 10. januar 1937) var en sovjetisk politiker.
Rjutin stammet fra bønder fra guvernementet Irkutsk. Fra revolusjonsåret 1917 var han formann for Kharbinsk-sovjetet, kommandør for troppene i Irkutsk vernekrets, leder for partisanenhetene, formann for partiets guvernementskomite for Irkutsk, og sekretær for områdekomiteen for Dagestan. 
Fra 1924 til 1928 arbeidet Rjutin som sekretår for partiets bykretskomite for Moskva. Ved den 15. partidag 1927 ble han valgt til kandidatmedlem av sentralkomiteen. Fra 1928 var Rjutin i to år med i redaksjonen for avisen Krasnaja Zvezda. I disse årene kom han mer og mer i opposisjon til Josef Stalins ledelse. I 1932 offentliggjorde han en rapport med tittel «Stalin og krisen i proletariatets diktatur». Kort etter ble han arrestert og dømt til ti års fengsel, men i 1937 ble han i en hemmelig rettssak dømt til døden og deretter skutt.


== Litteratur ==
Theodor Bergmann, Mario Keßler (utg.): Ketzer im Kommunismus. 23 biographische Essays. ISBN 3-87975-768-2.
Vadim S. Rogovin: Stalins Kriegskommunismus. ISBN 3-88634-081-3.


== Eksterne lenker ==
Die Heldentat von Martemjan Nikititsch Rjutin (PDF; 60 kB), UTOPIE kreativ Nr. 81/82, 1997
Krasnaja Zvezda

Krasnaja Zvezda (russisk: Кра́сная звезда́, oversatt «Røde stjerne») er en sovjetisk og senere russisk militæravis. Den ble grunnlagt 1. januar 1924. Avisen er nå det russiske forsvarsministeriums offisielle organ og legger tyngdepunktet på politiske og militære spørsmål.
En kjent skribent for avisen var Vasilij Grossman, som skrev for den 1941-1945.


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Krasnaya Zvezda (newspaper) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Emmanuel Rivière

Emmanuel Rivière (født 3. mars 1990) er en fransk fotballspiller som fra 13. august 2021 er klubbløs.
Han har tidligere spilt på Frankrikes ungdomslandslag i alle årsklasser. 
Rivière startet sin karrière i den lokale klubben Espoir Saint-Luce på Martinique, men ble tidlig lagt merke til av klubber på fastlandet. Både Paris Saint-Germain og Olympique lyonnais, men han signerte etterhvert for Saint-Étienne. Her debuterte han på reservelaget i en alder av 16 år.
Etter å ha vært i Saint-Étienne i 6 år signerte han så en fireårskontrakt med Toulouse sommeren 2011, men han spilte bare der i et og et halvt år før han gikk over til Monaco i januar 2013. Fem dager etter at han signerte kontrakten skåret han det første målet for klubben da Monaco slo Arles-Avignon 2-0 på bortebane 4. februar 2013.
16. juli 2014 signerte Rivière så for Newcastle United og ble med det manager Alan Pardews femte signering i overgangsvinduet sommeren 2014. 
Den 25. august 2017 ble Riviere kjøpt av franske Metz, og endte med det 3 års mareritt på Tyneside. Han scoret bare 1 ligamål, samt 2 i en cupkamp. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Emmanuel Rivière – FIFA 
(en) Emmanuel Rivière – UEFA 
(fr) Emmanuel Rivière – Ligue de Football Professionnel 
(en) Emmanuel Rivière – Transfermarkt 
(en) Emmanuel Rivière – WorldFootball.net 
(en) Emmanuel Rivière – Soccerbase.com 
(en) Emmanuel Rivière – FootballDatabase.eu 
(en) Emmanuel Rivière – Soccerway 
(en) Emmanuel Rivière – PlaymakerStats.com 
(es) Emmanuel Rivière – as.com
Beartooth

Beartooth er et amerikansk band etablert i 2012 i Ohio. Bandet består av Caleb Shomo, Taylor Lumley, Brandon Mullins, Kamron Bradbury, og Oshie Bichar. I 2013 ga de ut EP-en, Sick, og i 2014 kom deres første album Disgusting. Bandet ble dannet av Caleb Shomo i 2012, etter at han forlot sitt tidligere band Attack Attack! . Beartooth's første sanger "I Have a Problem", "Set Me On Fire" og "Pick Your Poison" ble utgitt online i januar 2013. Den 26. juli samme år ble deres første EP kalt Sick utgitt.  


== Historie ==


=== Oppstart og Sick(2012–2014) ===
Caleb Shomo begynte å skrive Beartooth sanger mens han var i Attack Attack!, og i 2012 startet han et band med medlemmer fra My Ticket Home. Shomo har sagt at Beartooth startet som et "Joke Band" for å lage bra musikk og spille "Crazy" konserter, uten press fra noen. Bandet het først Noise, men de byttet til Beartooth da de oppdaget at navnet Noise var opptatt.
I januar 2013 slapp de ut sangene Set Me on Fire, I Have a Problem og Pick Your Poison.  
Den 7. juni 2013 kunngjorde Beartooth at de hadde signert en platekontrakt med Red Bull Records, o den 26. juni ga Beartooth ut sin første EP, Sick.


=== Disgusting(2014-) ===
Den 6. januar 2014 ble gitaristen Kamron Bradbury et offisielt medlem av bandet.. Tidlig i 2014 ble det under turneen The Unconditional Tour offentliggjort at bassist Nick Reed forlot bandet. Han ble erstattet av City of Lights tidligere bassist Oshie Bichar.
Den 10. juni 2014 ga de ut sitt første album, Disgusting.
Sommeren 2014 var de med på turneen Warped Tour 2014, for å promotere sitt nye album.


== Diskografi ==
StudioalbumDisgusting (2014)
Aggressive (2016)
Disease (2018)
Below (2021)EPSick (2013)
B-Sides (2019)SinglerBeaten In Lips (2014)
Devastation (2021)
The Past Is Dead (2021)
Hell of It (2021)
Fed Up (2021)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Beartooth – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Beartooth på Apple Music 
(en) Beartooth på Discogs 
(en) Beartooth på MusicBrainz 
(en) Beartooth på Spotify 
(en) Beartooth på Songkick 
(en) Beartooth på Last.fm 
(en) Beartooth på AllMusic
The Emptiness

The Emptiness er et konseptalbum fra det amerikanske bandet Alesana. Albumet ble utgitt 26. januar 2010. Hele albumet forteller en tragisk historie om "The Artist" som en dag finner sin store kjærlighet "Annabel" død ved siden av seg. Historien er basert på diktet Annabel Lee skrevet av Edgar Allan Poe.


== Sporliste ==
«Curse of the Virgin Canvas» – 4:49
«The Artist» – 3:46
«A Lunatic's Lament» - 4:05
«The Murderer» - 4:33
«Hymn for the Shameless» - 5:38
«The Tespian» - 3:57
«Interlude 3» - 0:46
«Heavy Hangs the Albatross» – 3:51
«The Lover» – 3:25
«In Her Tomb by the Sounding Sea» – 3:41
«To Be Scared by an Owl» – 3:10
«Interlude 4» – 1:02
«Annabel» – 7:20


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Emptiness på Spotify 
(en) The Emptiness på AllMusic
Namdalens beskrivelse

Namdalens beskrivelse, egentlig Gandske Nommedalls Leens Beskriffuelse Aar 1597, er en anonym topografisk skildring av Namdalen i Nord-Trøndelag, skrevet i 1597. Teksten tilsvarer 16 trykksider.
Forfatteren kan ha vært den dansk-norske fogden Erik Hanssøn Schønnebøl, som skrev en tilsvarende Lofodens og Vesteraalens Beskrivelse i 1591, eller helst en prest som tiltrådte i Nærøy prestegjeld i 1593-4, hvis navn er ukjent. Skriftet ble utgitt av Gustav Storm i 1895, og var tidligere kjent og sitert av Gerhard Schøning da han skrev sin Reise som giennem en Deel af Norge i de Aar 1773, 1774, 1775 paa Hans Majestets Kongens Bekostning er giort og beskreven.Namdalen beskrives som bestående av tre prestegjeld: Fosnes – som på den tiden også omfattet Flatanger og Otterøy, Overhalla – som på den tiden også omfattet Grong, Høylandet, Gløshaug og Vemundvik, og Nærøy – som på den tiden også omfattet Vikna og Leka.
Bindal blir nevnt; det tilhørte Brønnøy sogneprestembete i kirkelige spørsmål, men til fogden i Namdalen i sivile saker: «udi dette Bindallen ligger en lidenn annex, som ligger til Brönnie sogn kircke på Hellelandt; och allg tienden wdi same Bindalls fiering kommer til Brönnie, mens bönderne met alle konggens sager suarer til Nummedalls lenn.»
Skriftet skildrer landskap, halvområder, prestegjeldenes utstrekning, kirker, gårder, fiskevær og årsrytmen i fiskeriene. I Nærøy nevnes seks fiskevær: Nordøyan, Fråholmen, Hummelvær, Sklinna, Frelsøy og Steinan. De fem første stedene skal det ha vært kirker og regelmessige gudstjenester.


== Se også ==
Efterretning om Inderøens fogderie, fra 1760-åra


== Referanser ==
Emma Louise

Emma Louise Lobb (født 1993) er en australsk sanger og låtskriver.


== Diskografi ==
Jungel (singel)
Boy (singel)
Freedom (singel)
Full Hearts and Empty Rooms (EP, 2011)
vs Head vs Heart (2013)


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Emma Louise – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Emma Louise på Discogs 
(en) Emma Louise på MusicBrainz 
(en) Emma Louise på Songkick 
(en) Emma Louise på Last.fm 
(en) Emma Louise på Genius — sangtekster 
(en) Emma Louise på AllMusic 
Emma Louise på Twitter 
Emma Louise på Facebook 
Emma Louise på Instagram 
Emma Louise på YouTube
Marehalm

Marehalm eller sandrør (Ammophila arenaria) er en grasart.
Den er et grovt, flerårig gras som vokser i tuer. Stråene kan bli mer enn én meter høye. Bladene er smale og sammenrullede med spisse, stikkende spisser. Blomsterstanden er sylindrisk. Marehalm er utbredt langs atlanterhavskysten fra Sør-Norge til Marokko, rundt de vestlige og sørlige delene av Middelhavet og ved den sørlige delen av Østersjøen. I Norge finnes marehalm ved kysten fra Østfold til Hustadvika i Møre og Romsdal.
Marehalm er en viktig bidragsyter til den økologiske suksesjonen der områder med åpen sand gror igjen og til slutt blir dekket av planter. De første plantene er strandkveke, stivkveke, strandrug og strandarve som danner små sanddyner. Etter hvert kommer marehalm inn, stopper flyvesand og bidrar til å bygge høye dyner.
Marehalm vokser hurtig og tåler godt at det legger seg mer enn 40 cm sand rundt planten hvert år. Ofte vokser bare strandrug sammen med marehalmen, men strandtorn og rødsvingel kan trives i slike dyner. Hvis dynene blir stabile med lite sandflukt, kommer moser og mange blomsterplanter inn og bidrar til ytterligere stabilisering. Når det blir for mange andre planter, dør marehalmen, og området kan til slutt bli lynghei, skog eller et areal som brukes av mennesker.
Planten er innført til tempererte strøk i andre verdensdeler for å stanse sandflukt og vokser nå også i Nord- og Sør-Amerika, Australia, New Zealand og Japan.
På dansk kalles strandrug for marehalm, og marehalm heter sand-hjælme.


== Kilder ==
A. Baker (1982). «Sanddyner og grusstrender».  I G. Halliday og A. Malloch; oversatt av P. Sunding og A.M. Sunding. Ville vekster i Norge og våre naboland. Schibsted. s. 132–143. ISBN 82-516-0908-9. 


== Eksterne lenker ==

(en) Marehalm – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Marehalm i Encyclopedia of Life 
(en) Marehalm i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Marehalm hos Artsdatabanken 
(sv) Marehalm hos Dyntaxa 
(en) Marehalm hos ITIS 
(en) Marehalm hos The International Plant Names Index 
(en) Marehalm hos Tropicos 
(en) Marehalm hos GrassBase 
(en) Kategori:Calamagrostis arenaria – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Ammophila arenaria – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
AIK Bandy

AIK Bandy er en bandyklubb, grunnlagt i 1905 som holder til i Stockholm i Sverige. Klubben ble svensk mester i bandy for herrer i 1909, 1914 og 1931.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
AIK Bandy
Hammarby IF BF

Hammarby IF BF er en bandyklubb, grunnlagt i 1905 og som holder til i Stockholm i Sverige. Klubben ble svensk mester i bandy for herrer i 2010 og 2013.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hammarby IF BF
Killingworth

Killingworth, tidligere Killingworth Township, er en by nord for Newcastle upon Tyne i distriktet North Tyneside i grevskapet Tyne and Wear i England. Byen ble bygget som en planlagt by på 1960-tallet, ved siden av landsbyen Killingworth (nå uformelt omtalt som «Old Killingworth») som har eksistert i århundrer før Township. Andre steder i nærheten er landsbyene Forest Hall, West Moor og Backworth. De fleste innbyggerne er pendlere til Newcastle. Killingsworth har et større handelsområde med gode bussforbindelser til resten av Tyne and Wear. Byen har også stasjon tilknyttet Tyne and Wear Metro. I henhold til folketellingen i 2011 har Killingworth en befolkning på 9 746 innbyggere. Gjennomsnittsalderen er 40 år.


== Den nye byen ==
Konstruksjonen av Killingworth som en «ny by», eller planlagt by, begynte i 1963. Målet var 20 000 innbyggere og byggingen ble igangsatt av myndighetene i Northumberland. Planleggerne hadde en radikal tilnærming i formgivningen av byplanleggingen, noe som førte til relative høye bygninger i en avantgardisk og brutalistisk stil som vant priser for sin arkitektur, dynamisk industri og attraktive miljø. De fleste hus besto av forhåndsstøpte sementblokker, 5 til 10 etasjer, ofte bestående av en kunstnerisk ikke-funksjonell karaktertrekk.
De mest øyenfallende og radikale aspekter i byen var 3 store boligblokker kalt Killingworth Towers som ble bygget tidlig på 1970-tallet. De ble framstilt i grå sementblokker og kalt henholdsvis Bamburgh, Kielder og Ford Tower, og var ment å minne om moderne utgaver av eldre tiders festninger med en ytre mur og et indre gårdsrom. Ved å være ti etasjer høye hadde de storslått utsikt. Opplegget var eksperimentell og tidstypisk for sin tid. Formgivningen levde ikke opp til forventningene, og beboerne klagde på at det føltes mer som et fengsel framfor en festning ved innføring av ulike virkemidler for å hindre antisosial oppførsel fra ungdommer. Blokkene ble aldri populære og ble revet i 1987.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Killingworth – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Killingworth lake
Jack Colback

Jack Raymond Colback (født 24. oktober 1989) er en engelsk fotballspiller som spiller for Nottingham Forest FC.Selv om Colback ble født i Killingworth nord for Newcastle og selv har sagt at det var Newcastle United som stod hans hjerte nærmest som barn var det Sunderland som ble hans første klubb da han var 10 år gammel. Etter å ha vært i a-lagsstallen til Sunderland i ett år ble han lånt ut til Ipswich Town i sesongen 2009/10. Da han returnerte til Sunderland mot slutten av denne sesongen fill han sin Premier League-debut da han ble byttet inn i det 76. minutt i en kamp mot Wolverhampton Wanderers. 9 minutter senere ble han sendt av banen etter to gule kort. Etter en ny utlånsperiode til Ipswich Town returnerte han til Sunderland i januar 2011, og fikk etterhvert mer spilletid på laget. 
Da Colback signerte for Newcastle United 9. juni 2014 som Bosmanspiller var han den første siden Lionel Pérez i 1998 til å gå direkte fra Sunderland til Newcastle.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jack Colback – UEFA 
(en) Jack Colback – Transfermarkt 
(en) Jack Colback – WorldFootball.net 
(en) Jack Colback – Soccerbase.com 
(en) Jack Colback – FootballDatabase.eu 
(en) Jack Colback – Soccerway 
(en) Jack Colback – FBref 
(es) Jack Colback – as.com
Fyren Ferdinand som ikke ville slåss

«Fyren Ferdinand som ikke ville slåss» er ei vise. Melodien i versene er den spanske paso doblen «El Relicario», skrevet av José Padilla. Melodien i refrenget er den danske slowfoxen «Jeg har elsket dig så længe jeg kan mindes», skrevet av Kai Normann Andersen. Teksten ble skrevet av Finn Bø.
Visa ble framført av Per Aabel, ledsaget av Kristian Hauger på piano, i sommerspillet Halmstrået, som hadde premiere på Centralteatret i 1940. Han sang den også i programmet Teksten var av Finn Bø, sendt på NRK TV 8. mai 1965. 
Bø skriver dette om visa i sin bok, I tigerstadens jungel : eller tredve år blant de ville : viser 1930-1960:

Denne visen ble også beslaglagt av tyskerne på grunn av sin pasifistiske tendens. Den er bygget over Walt Disney's tegnefilm om «Tyren Ferdinand», som ikke ville slåss.


== Kilder ==
Bø, Finn: I tigerstadens jungel : eller tredve år blant de ville : viser 1930-1960, Oslo 1961, s. 79-81
Giuseppe Saracco

Giuseppe Saracco (født 9. oktober 1821 i Bistagno, Provinsen Alessandria, død 19. januar 1907 samme sted) var en italiensk jurist og politiker. Han var landets statsminister fra 1900 til 1901.
Giuseppe Saracco utdannet seg som jurist og ble medlem av Italias deputertkammer i 1849, som på det tidsdpunkt holdt til i Torino, Piemonte. Han ble utnevnt til senator i 1865 og president samme sted i 1898.
Saracco støttet Cavours politikk og gikk etter hans død over til Rattazzis parti. Han ble i samtiden vurdert som en god finanspolitiker og han klarte i 1879 å hindre en fullstendig opphevelse av kornskatten. Saracco var en sterk opponent til den skatteliberale politikk som ble ført av Agostino Magliani, finansminister i skiftende regjeringer. Han tjente som minister i regjeringene til Depretis (1887) og Crispi (1893) og huskes for sitt bidrag til å dempe konsekvensene av Depretis' korrupte og ekstravagante politikk. 
Giuseppe Saraccos regjeringstid ble preget av mordet på kong Umberto I.  Saraccos regjering gikk av etter en avstemning i Deputertkammeret i februar 1901, hvor flertallet fordømte det de mente var en svak opptreden under en havnestreik i Genova. Saracco gjenopptok etter dette sitt verv som president for Senatet, men ble ved valget i 1904 ikke gjenvalgt.


== Æresbevisninger ==
Annunziataordenen
Sankt Mauritius' og Sankt Lasarus' orden
Italias kroneorden


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Giuseppe Saracco på Deputertkammerets internettside Portale Storico
Giuseppe Saracco på Senatets internettside
Journal de St.-Pétersbourg

Journal de St.-Pétersbourg eller  Journal de Saint-Pétersbourg var en franskspråklig avis utgitt i St. Petersburg i Det russiske keiserdømmet (Russland), med varierende hyppighet og med noen avbrudd, fra 1825 til 1914. I det minste noe av perioden var avisen et offisielt eller halvoffisielt organ for det russiske utenriksministerium.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Journal de St.-Pétersbourg, 15./27. desember 1825, Skanning av Akademiet i Athen.
Alice Durand

Alice Marie Céleste Durand (født 12. oktober 1842 i Paris, død 26. mai 1902 i Boulogne-Billancourt) var en fransk forfatter, kjent under pseudonymet Henry Gréville.
Hun var datter av en professor, Jean Fleury, og ble med faren til St. Petersburg som skulle undervise ved Det keiserlige universitet St. Petersburg. Hun studerte selv språk og vitenskaper, og giftet seg med Émile Durand, en fransk jusprofessor i St. Petersburg, og ble med ham tilbake til Frankrike i 1872.
Durand forfattet et 50-talls romaner, preget av en rask handling og behagende, med skildringer av livet innen de fornemste kretser i Russland, særlig i Sankt Petersburg. Blant hennes arbeider kunne nevnes L'expiation de Savéli (1876), Dosia (1876), La princese Oghérof (1877) og L'héritage de Xénie (1880). 
Noen av hennes verker ble publisert som avis/tidsskrifts-føljetonger, for eksempel i Journal de St.-Pétersbourg, men også i hjemlandets  Revue des Deux Mondes, le Figaro, la Nouvelle Revue, le Journal des débats og le Temps.


== Verker i utvalg ==
À travers les champs
Sonia
Dosia, Plon, 1876, prix de Montbon
L’Expiation de Savéli, 1876
La princesse Oghérof, Plon, 1876
Les Koumiassine, 1877
Suzanne Normis, 1877
La Maison de Maurèze, 1877
Les Épreuves de Raïssa, 1877
L’Amie, 1878
Un violon russe, 1879
Lucie Rodey, 1879
Le Moulin Frappier, 1880
La Cité Ménard, 1880
Madame de Dreux, Plon, 1881
Le vœu de Nadia, Plon, 1883
Louis Breuil, histoire d'un pantouflard, Plon, 1883
Rose Rozier, 1872
Instruction morale et civique pour les jeunes filles, 1882
Un crime, 1884
Idylle, 1885
Cléopâtre, 1886
Un Mystère, Plon, 1890
La Seconde mère, Nouvelle république, 1901
L’Héritage de Xénie, Plon, 1924


== Referanser ==


== Litteratur ==
Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.
Villa Lidköping BK

Villa Lidköping BK er en bandyklubb, grunnlagt i 1934 som Villa BK og som holder til i Lidköping i Sverige. Klubben ble svensk mester i bandy for herrer i 2019 og 2021.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted
Le Temps (1861–1942)

Le Temps var en fransk avis i Paris som ble etablert i 1861 og ble nedlagt i 1942. Den var til tider en av landets viktigse aviser.
Den ble grunnlagt i 1861 av Edmund Chojecki (som skrev under pennenavnet Charles Edmond) og Auguste Nefftzer, Le Temps var under Nefftzers ledelse i ti år, og så overtok Adrien Hébrard hans stilling.  De tidlige utgaver av avisen gjenspeilet Nefftzers liberale tanker såvel som hans protestantisme, og hadde problemer med å bygge opp en større leserkrets. Avisen var republikansk, laisistisk og antiklerikal. Nefftzer måtte ofte vende seg til venner i Alsace for finansiell støtte til avisen. Men opplaget vokste etterhvert, fra knappe 3.000 i 1861, til 11.000 i 1869, til 22.000 i 1880.  Le Temps ble den vigste avis i den tredje franske republikk.
Blant dens journalister og korrespondenter var Georges Bruni, og Adolphe Cohn i USA. 
Pariserutgaven av Le Temps ble suspendert av Pariserkommunen i nesten to uker i mai 1871. Men St. Germain-utgaven utkom uten avbrudd i 81 år.
Le Temps ble kompromittert politisk på grunn av Vichytiden, fordi den etterpå ble anmklaget for å ha kollaborert. På Charles de Gaulles forlangende ble Le Monde grunnlagt den 19. desember 1944 for å overta den rolle Le Temps hadde fått som ledende medium, og både layout og skrifttype i den nye avis minnet om Le Temps.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Le Temps (French newspaper) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Le Temps fra 1861 till 1939 i Gallica, Bibliothèque nationale de Frances digitale arkiv
Yoan Gouffran

Yoan Gouffran er en fransk fotballspiller som spiller for den tyrkiske klubben Göztepe SK.Gouffran spiller i angrep, men kan også spille på vingen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Yoan Gouffran – FIFA 
(en) Yoan Gouffran – UEFA 
(fr) Yoan Gouffran – Ligue de Football Professionnel 
(fr) Yoan Gouffran – LÉquipe 
(en) Yoan Gouffran – Transfermarkt 
(en) Yoan Gouffran – WorldFootball.net 
(en) Yoan Gouffran – Soccerbase.com 
(en) Yoan Gouffran – FootballDatabase.eu 
(en) Yoan Gouffran – Soccerway 
(en) Yoan Gouffran – PlaymakerStats.com
Johan Mortensen

Johan Mortensen (født 19. mars 1816 i Ørðavík, død 12. juli 1879 på Tvøroyri) var en færøysk kjøpmann og skipsreder.
Han var sønn av bonde Morten Danielsen og Elsa Jacobsdatter uppi í Stovu á Bø. Han var gift med Súsanna Jacobsdatter á Húsum fra Tórshavn. Paret fikk ni barn sammen, hvorav fem sønner ble kjøpmenn og skipsredere, mens to døtre ble gift med en kjøpmann og en kongsbonde. Johan Mortensen var far til kjøpmennene Peter Mortensen og Niels Juel Mortensen, farfar til sakfører Edward Mitens og oldefar til dommer Niels Ole Mitens.
Fra 1839 var Mortensen faktor ved den kongelige monopolhandelens filial i Klaksvík. I 1856 ble handelsmonopolet oppløst. Etter at den gamle filialen ble kjøpt av E.E. Meijer på vegne av Jørgen Bech & Co., fortsatte Mortensen som faktor i halvannet år. Han kjøpte deretter den gamle monopolfilialen på Tvøroyri, der han etablerte sin egen kjøpmannsforretning og rederivirksomhet. Forretningen vokste seg til å bli en av Færøyenes største. Etter hans død ble virksomheten drevet for enkens regning, men under bestyrelse av sønnen Peter. I 1889 omdannet sønnene virksomheten til et familieeid aksjeselskap, J. Mortensens Eftf.Johan Mortensen var innvalgt på Lagtinget fra Suðuroy 1860–1861. Broren Dánjal Jákup Mortensen var også lagtingsmann.


== Referanser ==
Joep Lange

Joseph Marie Albert «Joep» Lange (født 25. september 1954 i  Nieuwenhagen i provinsen Limburg i Nederland, død 17. juli 2014 ved Hrabove i Ukraina) var en nederlandsk lege og forsker. Han arbeidet hovedsakelig med hiv-terapi. Han var president for International AIDS Society (IAS) fra 2002 til 2004, og grunnlegger og formann for PharmAccess Foundation til sin død.
Lange ble ansett som en av sin tids fremste AIDS-forskere. Han gikk inn for ar utdeling av legemiddel mot hiv/aids overalt i Afrika.Lange, hans hustru og andre IAS-medlemmer var om bord på Malaysia Airlines Flight 17 da det ble skutt ned over Ukraina 17. juli 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
International AIDS Society
PharmAccess Foundation
Joep Lange Arkivert 20. juli 2014 hos Wayback Machine. hos The Body