jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Priming

Priming kan på norsk henvise til

Priming (psykologi), en type hukommlelse skapt ved fohåndspåvirkning
Grunning, bruk av primer og grunningsmaling
Priming (psykologi)

For å lese om grunning, se detPriming(fra engelsk) eller forhåndspåvirkning er i psykologien det fenomenet at små, ofte ubevisste inntrykk fra enkeltord, bilder, lukter, gester, handlinger og annet planter forventninger hos en person og påvirker hva personen husker etterpå. Slike underbevisste påvirkninger kan brukes i for eksempel reklame for å skape falske minner og passende assosiasjoner og dermed styre hvordan noen handler. Styring av fokus for oppmerksomheten brukes også aktivt i meditasjon og mindfulness. Ord og ting som vanligvis hører sammen, får sterkere forbindelser i nettverket av informasjon som blir lagret i hjernen, enn ting som ikke hører sammen.


== Se også ==
Placebo, positiv virkning av narrebehandling


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Berg prestegård

Berg prestegård, grunnummer 59 og byggenummer 1, Jonsvannsvegen 45, ble i tidligere tider brukt som prestegård for Strinda sogn. Gården er meget gammel og er nevnt i Sverres saga. Berg prestegård blir idag benyttet om våningshuset som siden 1977 har vært eid og brukt som møtehus av Trondheim kristelige studentlag. 
Stedsnavnet Berg knytter seg antagelig til området rundt gården.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Berg prestegårds historie på Strinda Historielag
Argentina under Panamerikanske leker 1971

Argentina under Panamerikanske leker 1971. Argentina deltok i de sjette Panamerikanske leker som ble arrangert i Cali i Colombia mellom 30. juli og 13. august 1971. De ble sjette beste nasjon med seks gull-, fire sølv- og tolv bronsemedaljer.


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==


== Referanser ==
Bahamas under Panamerikanske leker 1971

Bahamas under Panamerikanske leker 1971. Bahamas deltok i de sjette Panamerikanske leker som ble arrangert i Cali i Colombia mellom 30. juli og 13. august 1971. Nasjonen vant ikke noen medaljer.


== Medaljer ==


== Referanser ==
Ingeniørregimentet (Norge)

Ingeniørregimentet (INRG) var et av hærens oppsettende regiment i perioden 1930 til 1986. Regimentet hadde standkvarter i Oslo og ekserserplass på Hvalsmoen ved Hønefoss.


== Litteratur ==
Mellegaard, Nils (1987). Ingeniørtroppene 1888-1988. [Oslo]: Fabritius. ISBN 8290545061.
Michael (singel)

Michael er en sang skrevet av Suzi Quatro og Len Tuckey som ble spilt inn og gitt ut på b-siden av singelen I Bit Off More Than I Could Chew med Suzi Quatro i 1975. Sangen ble også gitt ut på albumet Your Mamma Won't Like Me og som egen singel, begge senere samme år. Singelen kom på 100.-plass i Australia.
I Bit Off More Than I Could Chew

I Bit Off More Than I Could Chew er en sang skrevet av Mike Chapman og Nicky Chinn som ble spilt inn og gitt ut på singel med Suzi Quatro i 1975. Singelen kom på 34.-plass i Tyskland. Sangen ble også gitt ut på albumet Your Mamma Won't Like Me senere samme år.
Ziad Fariz

Ziad Fariz (født 1943 i As-Salt) er en jordansk økonom, som siden januar 2012 har vært sentralbanksjef for Jordans sentralbank. 


== Utdanning og yrkeskarriere ==
Fariz har en ph.d. i samfunnsøkonomi fra Keele University i Storbritannia, og en bachelorgrad fra Universitetet i Bagdad.Han begynte å jobbe i sentralbanken i 1966, og etter fullført doktorgrad i 1978 returnerte han til sentralbanken som økonomirådgiver. Han var senere direktør for både forskningsavdelingen og avdelingen for investeringer og utenlandske operasjoner. I 1984 ble han utnevnt til generalsekretær for ministeriet for planlegging og internasjonalt samarbeid, en posisjon han hadde fram til april 1989, da han ble forfremmet til minister fram til desember 1989. Han var deretter industri- og handelsminister fra desember 1989 til juni 1991, og minister for planlegging og internasjonalt samarbeid fra 1991 til 1994. Han var med og etablerte Capital Bank i 1995, der han også ble styreformann. 
I 1996 ble Fariz sentralbanksjef første gang, en stilling han hadde fram til 2001. Deretter var han administrerende direktør for Arab Banking Corporation fram til 2005. Fra november 2005 til september 2007 var han visestatsminister og finansminister i Jordan, før han gikk tilbake til stillingen som styreformann i Capital Bank, der han jobbet fram til februar 2009. Etter dette gikk han til First Investment Group, som styreformann.Den 10. januar 2012 ble han utnevnt til sentralbanksjef på nytt. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Presentasjon på sentralbankens hjemmeside
Vevsdyr

Vevsdyr eller Eumetazoer er en av to underriker av dyr, og omfatter alle dyr som er mer avanserte enn svamper og placozoer. Vevsdyrene har celler som er spesialiserte til nerveceller og muskelceller. Disse cellene sitter sammen og danner organer som kjertler, kjønnsorgan og nervesystem. I motsetting til svampene har vevsdyrene også muskler, som gjør dem i stand til å bevege på seg.
Dette gjør dem til mer kompliserte organismer enn svampene, men de har samtidig mistet evnen til å kunne gro opp til nye individer etter å ha blitt fragmentert.


== Grupper ==
Brorparten av dyreriket er eumetazoer. Gruppen omfatter derfor de fleste rekkene. 
Radiata

Rekke Ctenophora
Rekke nesledyr (Cnidaria)Bilateria

Rekke Orthonectida
Rekke Rhombozoa
Rekke Acoelomorpha
Rekke Chaetognatha
Overrekke Deuterostomia
Rekke Chordata
Rekke Hemichordata
Rekke Echinodermata
Rekke Xenoturbellida
Rekke Vetulicolia †
Protostomia
Overrekke Ecdysozoa
Rekke kinorhyncher (Kinorhyncha)
Rekke Loricifera
Rekke Priapulida
Rekke Nematoda
Rekke taglormer (Nematomorpha)
Rekke Lobopodia†
Rekke Onychophora
Rekke Tardigrada
Rekke Arthropoda
Overrekke Platyzoa
Rekke Platyhelminthes
Rekke bukhårsdyr (Gastrotricha)
Rekke Rotifera
Rekke Acanthocephala
Rekke Gnathostomulida
Rekke Micrognathozoa
Rekke Cycliophora
Overrekke Lophotrochozoa
Rekke Sipuncula
Rekke Hyolitha†
Rekke Nemertea
Rekke Phoronida
Rekke Bryozoa
Rekke Entoprocta
Rekke armfotinger (Brachiopoda)
Rekke Mollusca
Rekke leddormer (Annelida)
Rekke Echiura


== Eksterne lenker ==
(en) Eumetazoa i Encyclopedia of Life 
(en) Eumetazoa hos Fauna Europaea 
(en) Eumetazoa hos NCBI 
(en) Kategori:Eumetazoa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Eumetazoa – detaljert informasjon på Wikispecies
I May Be Too Young

I May Be Too Young er en sang skrevet av Mike Chapman og Nicky Chinn som ble spilt inn og gitt ut på singel med Suzi Quatro i 1975. Singelen kom på 27.-plass i New Zealand. Hun spilte den inn igjen i studio i 1996 og ga den ut på albumet What Goes Around - Greatest & Latest.
Krško

Krško (uttale [ˈkəɾʃkɔ], tysk: Gurkfeld) er kommune øst i Slovenia. Byen med samme navn ligger på begge sider av elven Sava. 


== Historie ==
Innenfor kommunens grenser finnes ruiner av anlegget Noviodunum fra romertiden. 
Byens tyske navn ble nevnt første gang i 875, da den tyske kong Arnulf forlente området til sin feltherre Valtun («et aliud predium ultra fluvium Sowam Gurcheuelt nuncupato»). Dagens navn ble nevnt første gang i et dokument fra 1245, som viser til borgens første eier, Hema Krška fra Kärnten. Borgen sto ubebodd fra 1700-tallet og befinner seg i dag i ruiner.


== Geografi ==


=== Byen Krško ===
Byen Krško vokste frem langs elvens høyre bredd, under slottsfjellet.  Jernbanen ble på 1800-tallet bygget på elvens venstre bredd, i Videm. Der ble det også etablert industri, bank og hotell. I den gamle bydelen var det boliger, butikker og mindre håndverksvirksomheter. Siden har de to bydelene vokst sammen til en by. 
En cellulosefabrikk ble i 1938 oppført i byen av Franc Bonač fra Ljubljana. Han trengte den for sin papirfabrikk i Količevo og for sin kartongfabrikk i Ljubljana. Krško kjernekraftverk ligger sørøst for byen. Kraftverkets grunnsten ble nedlagt av Tito i 1974, da Slovenia tilhørte Jugoslavia.

		
		
		


=== Krškosletten ===
Nedenfor byen Krško utvider landskapet langs Sava seg til en slette, hvor det blant annet er bygget en lufthavn, Cerklje ob Krki, etablert på 1930-tallet. Landbruket i området omfatter blant annet frukt- og vindyrking.


=== Brestanica ===

I landsbyen Brestanica (tysk: Rajhenburg) ca. fem kilometer nord for Krsko, finnes blant annet kirken Maria fra Lourdes, fra 1908, en av de største kirker i Slovenia. Kirkens navn viser til den angivelige teofani av jomfru Maria i Lourdes. I det daværende Rajhenburg ble det i 1881 etablert et trappistkloster til erstatning for et kloster i Dumb ved Lyon. Munkene var utvist fra det franske klosteret. Trappistmunkene startet fra 1896 produksjon  av sjokolade og likører. De hadde sitt eget kraftverk og telefon. Munkene fikk både kulturelt og økonomisk stor betydning i området, inntil tyskerne utviste dem under den andre verdenskrigen. En utstilling på Rajhenburg slott viser temaer fra munkenes liv og arbeid.


== Berømte innbyggere ==
Jurij Dalmatin som var den første til å oversette Bibelen til slovensk, ble født i Krško i 1546. Historikeren og vitenskapsmannen Janez Vajkard Valvasor (1641–1693) tilbrakte sine siste leveår i Krško.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Krško – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Krško – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Teodor Pâcă

Teodor Pâcă (også stavet Pîcă, født 1. januar 1928 i Ploiești, død 16. juni 1978 i București) var en rumensk dikter, oversetter og skuespiller.
Etter å ha studert rettsvitenskap i to år (1945-1946), ble han litteraturstudent ved «Maxim Gorki»-instittutet i 1950. Han ble utvist både fra det rumenske arbeiderpartiet og fra instituttet på grunn av revisjonisme.Før han begynte å arbeide som oversetter og skuespiller, arbeidet han som togbetjent, vikarlærer, lærsorterer i et garveri, maler og elektriker. I en kort periode var han også som boksetrener i byen Medgidia.
Han skrev en roman, som aldri ble ferdig og ikke hadde noen tittel, på et teleksbånd.Hans første kone var Ana-Marina Voiculescu (som etter skilsmissen giftet seg med Leonid Dimov), og de hadde sammen en datter, Ileana (født i 1957). Hans andre kone var Mariana Oprean.


== Bøker ==
Poezii («Dikt»), Editura Eminescu, București, 1970
Scurtă despărțire («Kort farvel»), utgitt i 2000 av George Astaloș


== Oversettelser ==
Musa Cälil, Cântarea eroică, 1958
Vsevolod Ivanov, Culorile vântului, 1968 (sammen med Mihail Cardaș)
Venjamin Kaverin, Scandalagiul sau serile de pe Vasilievski Ostrov, 1968 (sammen med Suzi Racevschi)
Vjatsjeslav Sjisjkov, Ceata, 1970 (sammen med Mihail Chitiș)
Valentin Katajev, Delapidatorii, 1971 (sammen med Mihail Chitiș)


== Filmer ==
Tatăl risipitor (1974)
Păcală (1974)
Muschetarul român (1975)
Prin cenușa imperiului (1976)
Toate pînzele sus (TV-serie, 1977)
Ecaterina Teodoroiu (1978)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Aurel Sasu, Dicționarul biografic al literaturii române, M-Z, Ed. Paralela 45, Pitești, 2006, s. 369-370
Fănuș Neagu, Romania literară, nr. 25, 1978
T. Țopa, Vatra, nr. 10, 1978


== Eksterne lenker ==
Artikkel om boemene fra 1955-1970 i Romania av Constantin Olariu (rumensk)
Istorii mai puțin știute: Teodor Pâcă, boemul singaporean, 9. august 2008, Costin Tuchilă, Amos News (rumensk)
Alexandru RUȘI - Are sau n-are?!, 24 ianuarie 2010, Amos News (rumensk)
Katarína Dubajová

Katarína Dubajová (født 9. desember 1978) er en slovakisk håndballspiller som spiller for det slovakiske landslaget og den polske klubben Olimpia-Beskid Nowy Sącz.


== Karriere ==


=== Klubb ===
Dubajová har spilt i flere ligaer gjennom hele Europa, blant annet VfL Oldenburg i Tyskland og Frederikshavn FOX Team Nord i Danmark.


=== Landslag ===
Dubajová debuterte for det slovakiske landslaget i 1998, og har vært involvert i alle Slovakias kvalifiseringskamper, med unntak av kvalifiseringen til Håndball-VM 1999.I løpet av sin karriere har hun aldri blitt skadet, og står dermed med 217 landskamper og 835 mål før Håndball-EM 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Spillerprofil på EHFs nettsted (engelsk)
Jurij Dalmatin

Jurij Dalmatin,  (også Georg Dalmatin, født ca. 1547 i Krško, død 31. august 1589 i Ljubljana) var en slovensk protestantisk teolog. Han var den første oversetter av Bibelen til slovensk, utgitt i Wittenberg i 1584.Jurij Dalmatin ble født i Krško i en fattig familie som opprinnelig kom fra Dalmatia, en del av dagens Kroatia. Han ble tatt hånd om av krainsk adel og studerte deretter i Württemberg og Tübingen. Dalmatins bibeloversettelse fikk stor betydning for utviklingen av det slovenske skriftspråk. Han samarbeidet med blant andre Primož Trubar som skrev den første slovenske bok (1550) og Adam Bohorič som utarbeidet en slovensk ortografi og analyserte slovensk grammatikk (1884). Dalmatin er også kjent som salmedikter og forfatter av religiøse skuespill.   


== Referanser ==
Lamissio

Lamissio (Lamissone, Laiamicho) var konge av langobardene i første halvdel av det femte århundre. Han var fostersønn til den tidligere kongen Agelmund
Langobardene var et germansk folkeslag som var på vandring sørover og østover i Europa tidlig i folkevandringstiden. De nevnes allerede hos den romerske historikeren Tacitus i hans bok Germania fra 98 e. Kr. og ble av ham betegnet som dyktige krigere.Ifølge framstillingen i boka Langobardenes historie av Paulus Diaconus skal Lamissio ha vært sønn av en skjøge som hadde født sju sønner og deretter kastet dem i en dam for å la dem dø. Langobardenes daværende konge, Agelmund, kom rent tilfeldigvis forbi og holdt lansen sin ut i dammen. Det ene barnet grep da lansen, og kongen løftet ham ut av dammen, ga ham navnet Lamissio og satte ham til oppfostring hos en amme. Forfatteren Paulus anfører selv at det nok ikke ligger noen sannhet til grunn for denne fortelling.Lamissio skal ha utmerket seg i kamper som langobardene måtte utkjempe på sin vandring. I et slag mot et folk som antas å ha vært hunere, anslagsvis rundt år 400 i et område rundt midtre del av Donau i den romerske provinsen Noricum (i dagens Østerrike) ble Agelmund drept og hans datter tatt til fange. Langobardene valgte da Lamissio til ny konge. Han manet sitt folk til ny kamp og klarte å beseire hunerne slik at langobardene gjenvant sin uavhengighet og identitet.
Lamissio ble etterfulgt av Lethu som langobardenes konge. I likhet med sin forgjenger og sine etterfølgere antas Lamissio å ha vært en historisk person tidlig på 400-tallet, selv om historiene rundt hans opphav og bragder i stor grad er oppdiktede.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Origo Gentis Langobardum, engelsk og latinsk tekst
Paulus Diaconus, Historia Langobardum, engelsk tekst
Arnljot Gellines vei (Oslo)

Arnljot Gellines vei (1-35, 6) er en vei på Kværner i bydel Gamle Oslo. Den går østover fra Enebakkveien. Veiløpet fortsetter som Fagerlia fra der en gangbro krysser Hovedbanen.
Veien fikk navn i 1914 etter Arnljot Gelline, som skal ha vært Olav den helliges våpenbror.


== Bebyggelse ==
Nr. 3: Bygning som opprinnelig ble oppført for Christiania Kulsyrefabrik (tegnet av Halfdan Berle).
Nr. 5A og 5B: To blokker i USBL-borettslaget Eitillstad, inkludert barnehage. Dette representerer første byggetrinn i en større utbygging. Her stod tidligere to tyskerbrakker som var flyttet fra Ekeberg i 1946.
Nr. 6: Et rekkehus som opprinnelig ble oppført i 1951 som læregutthjem for Kværner Brug.
Nr. 9: Her stod tidligere et butikklokale.
Nr. 11-27: Tre OBOS-blokker med fire etasjer i Lodalen borettslag, fullført i 1957. Blokkene ble bygget med forkjøpsrett for daværende medarbeidere hos Kværner, og en enhetspris på under 8000 NOK (3 rom inkludert utleiedel).
Nr. 29-33: Tre høyblokker i Nygårdskollen boligaksjeselskap.


== Referanser ==


== Kilder ==
Oslo byleksikon


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes gateoversikt
Nils Bays vei (Oslo)

Nils Bays vei (1-63, 2-110F) er en vei som går mellom Tåsen og Sogn i bydel Nordre Aker i Oslo, fra Nordbergveien til Hagtornveien.
Veien fikk navn i 1943 etter Nils Knudsen Bay (1851–1904), Akers første herredsingeniør og veiinspektør.
Bebyggelsen er dominert av lavblokker i vest, mens det er et høyere innslag av eneboliger i øst. I nr. 12 er en stor enebolig som ble tegnet av Anton Poulsson og oppført i 1947. Den vant Sundts premie i 1950.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Nils Bays vei». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 383. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (N)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Nittedalgata (Oslo)

Nittedalgata (1-19, 8-16) er en gate på Kampen i bydel Gamle Oslo. Den går fra Norderhovgata til Normannsgata.
Gaten fikk navn i 1879 etter Nittedal i Akershus. I området finnes også en rekke andre gater med navn etter steder på Østlandet.
Nr. 1-7 er en husrekke med fire oppganger tilsluttet OBOS (oppført 1991–92). Nr. 8 ble oppført som bedehuset Bethania (i sveitserstil) i 1870-årene for indremisjonen og har senere hatt varierende eierskap og bruk.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Nittedalgata». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 384. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Nordbergbakken (Oslo)

Nordbergbakken (1-15, 2-14) er en vei på Nordberg i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Konvallveien til Nordbergveien.
Navnet ble vedtatt i 1937.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Nordbergbakken». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 387. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Jüri Reinvere

Jüri Reinvere  (født 2. desember 1971 i Tallinn) er en etstisk klassisk komponist, dikter og essayist.
Etter å ha fullført musikkgymnaset Tallinna Muusikakeskkool (Tallinn Music High School), flyttet Reinvere som 18-åring til Warszawa for å studere ved Chopin-akademiet (Uniwersytet Muzyczny Fryderyka Chopina). Han flyttet seinere til Imatra i Södra Karelen i Finland.
Jüri Reinvere har blant annet skevet musikk og tekst til operaen Purge (Puhdistus) som hadde premiere i Finlands nasjonalopera 2012. Den bygger på romanen med samme tittel  (utgitt som Utrenskning på norsk) av den finsk-estiske forfatteren Sofi Oksanen. Reinvere står også for partituret og den tyske librettoen til samtidsoperaen Peer Gynt som ble uroppført på Den Norske Opera & Ballett 29. november 2014.Reinvere har bodd i Berlin siden 2005.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jüri Reinvere på Internet Movie Database 
(en) Egen nettside
(en) Sofi Oksanen om Jüri Reinvere
Jüri Reinvere på YouTube og Soundcloud
Roger Mello

Roger Mello (født 20. november 1965 i Brasília) er en brasiliansk barnebokforfatter, barnebokillustratør, lyriker og dramatiker. Han vant den internasjonale barnebokprisen H.C. Andersen-prisen i 2014.
«The Brasília native and socially-conscious illustrator has made history by becoming the first artist from Latin America to win the highly-coveted Hans Christian Andersen Award»Han har illustrert over hundre bøker, og av disse har han selv skrevet teksten til tjueto (pr april 2014). Brasils historie og geografi kan gjenkjennes i bøkene hans. Bøkene og bildene har en tilbakeholden tendens som lar leseren trekke sine egne konklusjoner. 


== Priser ==
Espace-Enfants, 2002
Prêmio Jabuti, 2002
H.C. Andersen-prisen, 2014


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Roger Mello – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Anderssens åpning

Anderssens åpning er en lukket sjakkåpning som begynner med trekket 1. a2-a3. Siden trekket ikke bidrar til utviklingen av de hvite brikkene og kampen om sentrum, er åpningen lite brukt og hører til de irregulære åpningene i Encyclopaedia of Chess Openings, A00.Svarts viktigste svartrekk er:

1. … e7-e5!?
1. … g7-g6 (2. Sg1-f3, g2-g3, h2-h4 eller e2-e4),
1. … d7-d5 (2. Sg1-f3).Ofte oppstår stillinger som er kjent fra engelske partier, eller der lignende strategiske planer ligger bak.
Adolf Anderssen spilte denne åpningen flere ganger mot Paul Morphy under en match i Paris 1857 for å tvinge den angrepssterke amerikaneren inn i et lukket spill. I en turnering i Wien 1873 brukte Wilhelm Steinitz åpningen mot Joseph Henry Blackburne i andre sluttspillparti og vant overbevisende.

Noen navngitte varianter av Anderssens åpningpolsk gambit: 1.a3 a5 2.b4
creepy Crawly-formasjonen: 1.a3 e5 2.h3 d5
Anderspiggen («Anders spike»): 1.a3 g6 2.g4


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
EksempelpartierAnderssen Opening, chess.com
Adolf Anderssen vs Paul Morphy (1858)  ·  Anderssen Opening: General (A00)  ·  1-0, chessgames.com
Adolf Anderssen vs Paul Morphy (1858)  ·  Anderssen Opening: General (A00)  ·  0-1 , chessgames.com
Adolf Anderssen vs Paul Morphy (1858)  ·  Anderssen Opening: General (A00)  ·  1/2-1/2 , chessgames.com
Nahoko Uehashi

Nahoko Uehashi (上橋 菜穂子, Uehashi Nahoko) (født 15. juli 1962 i Tokyo) er en japansk sosialantropolog og fantasyforfatter. Hun vant den internasjonale barnebokprisen H.C. Andersen-prisen i 2014.
«Ms. Uehashi writes extraordinary stories of fantasy and science-fiction that are replete with imagination, culture and the beauty of a sophisticated process and form.Her literary subjects are based on ancient Asian and Oceanic mythology and are deeply rooted in the very essence of human nature. Her stories are about honour and duty, fate and sacrifice.She has an extraordinary ability to create worlds in which relationships exist on different planes: a world seen as a network-like universe rather than merely as a space.  In these works we can find tenderness and a great respect for nature and all sapient creatures.»Uehashi studerte sosialantropologi ved Rikkyo universitetet, hvor hun tok en doktorgrad om yamatjiene, en aborigingruppe fra Vest-Australia. Hun arbeider som universitetslektor ved kvinneuniversitetet Kawamura Gakuen. 


== Forfatterskap ==
Hun debuterte i 1989 med sf/fantasy-romanen Seirei no ki («Det hellige treet»), og skrev ytterligere to frittstående romaner. Særlig populær er serien Moribito – åndenes vokter (Seirei no moribito, 1996–), en serie i historisk fantasy-sjangeren. Bøkene er også omarbeidet til manga og anime, og har fått flere priser.I Skandinavia er hun (pr 2014) bare oversatt til svensk, med to romaner i Besttjusaren-serien (Kemono no soja).


== Referanser ==
Alf Bjarne Johnsen

Alf Bjarne Johnsen (født 15. desember 1958) er en norsk journalist som siden 1980-tallet har vært ansatt i VG. Han har i all hovedsak dekket politikk for avisen og befatter seg særlig med norsk sikkerhets- og utenrikspolitikk. 
I januar 2012 oppdaget Johnsen som eneste journalist at daværende PST-sjef Janne Kristiansen hadde røpet gradert informasjon i en åpen stortingshøring. Justisminister Grete Faremo bekreftet senere at dette førte til Kristiansens avgang som sjef for sikkerhetspolitiet.Johnsen var i perioden 2014 til 2020 leder for Pressens faglige utvalg (PFU). Det var et deltidsverv han kombinerte med jobben i VG.


== Bakgrunn ==
Som ung var Johnsen aktiv i Arbeiderpartiet, og han møtte i alt 28 dager som vararepresentant til Stortinget for Nordland fylke i perioden 1981-1985.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Alf Bjarne Johnsen hos Stortinget 
(no) Alf Bjarne Johnsen hos Norsk senter for forskningsdata