jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gudbrandsdal Fotballkrets

Gudbrandsdal Fotballkrets er en tidligere krets i Norges Fotballforbund.
Kretsen ble stiftet 12. juni 1932. Kretsen var delt i to kretser, Nord-Gudbrandsdal Fotballkrets og Sør-Gudbrandsdal Fotballkrets mellom 1957 og 1967. 
Oplandenes Fotballkrets, Gudbrandsdal Fotballkrets, Sør-Østerdal Fotballkrets og Glåmdal Fotballkrets ble slått sammen til Indre Østland Fotballkrets 5. desember 1987.


== Kretsens ledere ==
Formenn i Gudbrandsdal Fotballkrets (1932-1957):

Johan Bratbakken, Otta FL (1932–1933)
Thv. Olsen-Brovold, Dombås (1934–1935)
R. Haanshus, Vinstra BK (1936)
Jan Hammer, Ringebu IL (1937–1940)
E. Myhre, Otta IL (1946–1947)
Jan Hammer, Ringebu IL (1948–1952)
Magnar Dahl, Ringebu (1953–1956)
Johs. Lesjø, Fåvang (1957)Formenn i Nord-Gudbrandsdal Fotballkrets (1958-1967):

Per Løkke, Otta (1958–1961)
Ola Nyhus, Dombås (1962–1964)
Torbjørn Viken, Sel (1965)
Gunnar Trehjørningen, Sel (1966)
Rolf Berg, Vågå (1967)Formenn i Sør-Gudbrandsdal Fotballkrets (1958-1967):

Frithjof Foyn Gulliksen, Sør-Fron (1958–1963)
Johs. Lesjø, Ringebu (1964)
Johs. Myhren, Vinstra (1965)
Tor Killi, Kvam (1966–1967)Formenn i Gudbrandsdal Fotballkrets (1968-1987):

Rolf Berg, Vågå (1968–1969)
Johs. Myhren, Vinstra (1970–1972)
Finn Melseth, Dombås (1973–1974)
Ola Halvorsen, Vågå (1975–1977)
Johan Grotheim, Otta (1978–1983)
Arne Randen, Faukstad (1984–1987)


== Kilder ==
Gudbrandsdal fotballkrets 1932-1982: 50 år. ISBN 8272750198.
Asbjørn Halvorsen (red.) (1948). Norges Fotball-leksikon Bind II. Oslo: Prent.
Edvin Hellgren

Edvin Hellgren (født 11. mai 1888, død 25. februar 1919) var en svensk friidrettsutøver.
Han representerte Sverige under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble ikke fullførte terrengløpet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Edvin Hellgren – Olympedia 
(en) Edvin Hellgren – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Edvin Hellgren – Sveriges olympiske komité
Apotekshuset

Apotekshuset er en bygning på Långa raden 4 på Drottningholmsmalmen, Ekerö kommune. Huset ble oppført på 1790-tallet og rommet Drottningholms slottsapotek, derav navnet. Bygningen eies og forvaltes av Statens fastighetsverk. Det er siden 1935 et bygningsminne og inngår i Drottningholms verdensarv.


== Historikk ==

Bygningen stammer fra 1790-tallet og inneholdt i tillegg til apotek også legevakt og boliger for apotekeren, lege og jordmor. Allerede tidligere hadde hoffapotekeren Johan Christian Georgii drevet apotekaktivitet på området og i 1785 besluttet Gustav III at et særskilt hus skulle bygges. Muligens var kongen selv arkitekt for huset. Omkring 1880 ble apotektsrommene ominnredet og innredningen ble donert til Nordiska museet.


== Innredningen flyttes til Skansen ==
Fram til 1920 fantes apoteket fremdeles på Långa raden, senere ble bevillingen inndratt. I 1945 ble bygningen renovert og gjort om innvendig etter slottsarkitekt Ivar Tengboms tegninger. I dag har slottsforvaltningen sitt kontor i første etasje. Resten av huset er innredet til, og utleid som boliger. Den opprinnelige apoteksinnredningen, som er Sveriges eldste bevarte, ble komplettert med innredningen fra kjemikeren Carl Wilhelm Scheeles apotek i Köping og kan nå sees i Apoteket Kronan på Skansen.


== Referanser ==
John Klintberg

John Klintberg (født 6. februar 1885, død 16. desember 1955) var en svensk friidrettsutøver.
Han representerte Sverige under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble ikke fullførte terrengløpet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Klintberg – Olympedia 
(en) John Klintberg – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) John Klintberg – Sveriges olympiske komité 
(en) John Klintberg – Track and Field Statistics
Fritz Danild

Fritz Danild (født 18. august 1893, død 10. mars 1951) var en dansk friidrettsutøver.
Han representerte Danmark under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble ikke fullførte terrengløpet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fritz Danild – Olympedia 
(en) Fritz Danild – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Karl Jensen

Karl Jensen (født 1. januar 1888, død 31. oktober 1965) var en dansk friidrettsutøver.
Han representerte Danmark under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble ikke fullførte terrengløpet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Karl Jensen – Olympedia 
(en) Karl Jensen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Holger Baden

Holger Baden (født 18. januar 1892, død 31. januar 1966) var en dansk friidrettsutøver.
Han representerte Danmark under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble ikke fullførte terrengløpet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Holger Baden – Olympedia 
(en) Holger Baden – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Kanslihuset

Kanslihuset er en bygning på Långa raden 5 på Drottningholmsmalmen, Ekerö kommune. Huset ble bygd i 1787 som kontorer og boliger for landshøvdingen og hans tjenestemenn, derav navnet. Bygningen eies og forvaltes av Statens fastighetsverk. Det er siden 1935 et bygningsminne og inngår i Drottningholms verdensarv.

Huset ble oppført i 1787 som en pusset teglbygning som inneholdt kontor og boliger for den nytiltrådte landshøvdingen og hans tjenestemenn for det da nyetablerte Drottningholm och Svartsjö län. Første landshøvding ble Gustav IIIs yndling; Adolf Fredrik Munck af Fulkila. I første etasje lå kontorer og den store kansellisalen, i overetasjen fantes boligrom.
Hvilken arkitekt som tegnet huset er ikke helt klarlagt, men det kan ha vært Olof Tempelmann eller Carl Fredrik Adelcrantz eller begge sammen, Adelcrantz var Tempelmanns sjef. Fasaden mot veien har en kraftig aksentuert frontespis med arkadegang som opprinnelig ble begrenset av fristående kolonner. I 1795 besøkte maleren Jonas Carl Linnerhielm plassen og noterte blant annet i sin reisdagbok: Bland desse utmärker sig i synnerhet Ståthållare-Cantzilies Hus, vars facade prydes af fristående Colonner och utgör en ganska vacker byggnad.
I årene 1847 til 1862 hadde slottsarkitekten Fredrik Wilhelm Scholander sin bolig i første etasje. Fram til 1919 var planløsningen stort sett uforandret, da ble det gjennomført en omdisponering av husets rom i sammenheng med en stor renovering. I 1950 ble det gjennomført ytterligere en renovering som resulterte i fire leiligheter.


== Referanser ==
George Hill

George Hill er navnet til flere personer:

George Neville Hill (1891–1944) - newzealandsk langdistanseløper.
George Hill (friidrettsutøver) (1901–1992) - amerikansk sprinter
George Hill (kunstløper) (1907-1992) - amerikansk kunstløper
George Hill (basketball) (1986-) - amerikansk basketballspiller
Albert Hare

Albert Hare (født 12. mai 1887, død 23. desember 1969) var en britisk friidrettsutøver.
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han deltok på 1500 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Albert Hare – Olympedia 
(en) Albert Hare – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Albert Hare – Track and Field Statistics
Yinshan zhengyao

Yinshan zhengyao (kinesisk: 饮膳正要; «Den riktige dietts prinsipp») er et kinesisk verk om ernæringslære, forfattet av Hu Sihui (忽思恚 - på kinesisk er navnet blitt skrevet på forskjellig vis). Han var den kinesiske diettlege fra Yanyou-æraen til Tianli-æraen (1314–1330) ved mongolerhoffet. Hans kinesiske embedstittel lød yǐnshàn tàiyī (饮膳太医; «keiserlig lege fot drikke og spise»).


== Beskrivelse ==
Verket dateres til året 1330, og er dedisert til Yuan-keiseren Wenzong (Wénzōng 文宗), mongolkhanen Borzigin Tubtemur (kinesisk 孛儿只斤图帖睦耳).  Det omfatter tre bind (juan).
Boken gir viktig innsikt i steppenomadenes kosthold i de kinesisk-mongolske grensetrakter, og i kinesisk kosthold under mongolertiden. Ifølge forfatternde Buell og Anderson turde forfatteren ha tale et tyrkerspråk, sannsynligvis uigursk, og ha vokst opp i en kinesisk-tyrkisk og til sist i en mongolsk blandingskultur. De viser til at flere matoppskrifter er klart videreført til de moderne Huikineseres (回) kjøkken i Ningxia Også persisk-arabiske matoppskrifter er å finne i verket. Den kinesiske innflytelse blir tydelig for det meste hva angår plantebasert kost.Den engelske oversetteøse hos Buell & Anderson lyder Proper and Essential Things for the Emperor’s Food and Drink.


== Viktige tidlige trykk ==
Sibu congkan xubian, zibu (四部丛刊续编子部) (Reproduksjon av et Ming-trykk fra 1456)
Zhongguo gudai banhua congkan (中国古代版画丛刊)
Zhongguo gudai banhua congkan 中国古代版画丛刊 (元残卷 ufullstendig tekst fra mongolertiden)


== Moderne utgaver ==
Renmin weisheng chubanshe (interpunktert kritisk utgave), 1986
Zhongguo pengren guji congkan, 1988 (med nykinesisk oversettelse)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Eugene Newton Anderson, The Food of China, Yale University Press, New Haven 1988, ISBN 0300039557
Paul D. Buell & E. N. Anderson: A Soup for the Qan, London/New York 2000
Zhongguo pengren cidian, S.662
Zhongguo pengren baike quanshu, S.688
Zhongguo pengren wenxian tiyao, Nr.56
Dahle/Dahle/Breitenstein AS

Dahle/Dahle/Breitenstein AS er et tidligere arkitektfirma i Oslo etablert i 2001.
Dahle/Dahle/Breitenstein AS var eiet og drevet av arkitektene, professor Einar Dahle, Christian Dahle og Kurt Breitenstein. Firmaet var videreføringen av Dahle/Dahle/Arkitekter MNAL (etabl. i 1998). Fra 2005 drev Christian Dahle og Kurt Breitenstein videre som Dahle & Breitenstein AS og Einar Dahle som Einar Dahle Arkitekter.


== Arkitektfirmaets arbeider ==
Bjørnveien 119, tildelt Sundts premie, 2005–2006.
Kavaljershuset

Kavaljershuset er en bygning på Långa raden 3 på Drottningholmsmalmen, Ekerö kommune. I begynnelsen bodde det kongelige hoffets kavaljerer her, derav navnet. Bygningen eies og forvaltes av Statens fastighetsverk. Den er siden 1935 et bygningsminne og inngår i Drottningholms verdensarv.
Om huset, som nevnes i en takst fra 1726, er identisk med dagens bygning er usikkert. Den østlige delen av bygningen er fra tidlig 1700-tall eller eldre. Et påbygg mot vest kom til omkring 1815 og langsiden fikk da et enhetlig utseende i klassisistisk stil. Opprinnelig var planløsningen et sentralt korridorsystem med rom med sovealkove beliggende innenfor. Her bodde det kongelige hoffets kavaljerer. Bygningen har tre etasjer mot Ekerövägen og to etasjer samt et innredet loft mot gården. På Drottningholm har det funnets postkontor fra 1778 til 2000 og det mest av tiden lå det i Kavaljershuset unntatt 1830-1858. På 1900-tallet lå også telegrafstasjonen og telefonsentralen her.
I dag inneholder huset ti utleieleiligheter samt et firma som har sine kontorer i husets første etasje.


== Referanser ==


== Kilder ==
Informasjonstavle på bygningen oppsatt av Statens fastighetsverk.
Porsgrunn Pirates

Porsgrunn Pirates Rugby Klubb er en norsk rugby klubb som holder til i Porsgrunn i Telemark. Klubben ble stiftet i 2011 med et eliteserielag i Rugby League på herresiden, og etablerte i 2016 også et kvinnelag i sjumannsrugby..


== Spillerstall ==
Herrelaget


== Referanser ==
Mariano Ciai

Mariano Ciai (født 1893, død 1958) var en italiensk bryter.
Han representerte Italia under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble utslått i andre runde.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mariano Ciai – Olympedia 
(en) Mariano Ciai – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Percy Cockings

Percy Cockings (født 19. desember 1885, død ukjent) var en britisk bryter.
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble utslått i andre runde.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Percy Cockings – Olympedia 
(en) Percy Cockings – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Alfred Taylor

Alfred Taylor (født 8. februar 1889, død ukjent) var en britisk bryter.
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble utslått i andre runde.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alfred Taylor – Olympics.com 
(en) Alfred Taylor – Olympic.org 
(en) Alfred Taylor – Olympedia 
(en) Alfred Taylor – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Karl Karlsson

Karl Karlsson (født 16. november 1887, død april 1964) var en svensk bryter.
Han representerte Sverige under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble utslått i andre runde.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Karl Karlsson – Olympedia 
(en) Karl Karlsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Karl Karlsson – Sveriges olympiske komité
Ewald Persson

Ewald Persson (født 3. september 1891, død 18. desember 1936) var en svensk bryter.
Han representerte Sverige under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble utslått i andre runde.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ewald Persson – Olympedia 
(en) Ewald Persson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Konrad Stein

Konrad Stein (født 26. mars 1892, død 15. november 1960) var en tysk bryter.
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble utslått i andre runde.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Konrad Stein – Olympedia 
(en) Konrad Stein – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Joy Grant

Audrey Joy Grant (født 5. februar 1951 i Belize City) er en belizisk økonom og politiker som fra oktober 2016 til 31. mars 2021 var sentralbanksjef i Belizes sentralbank (Central Bank of Belize).Hun har også vært senator i Belizes nasjonalforsamling, og var minister for energi, vitenskap, teknologi og offentlig forsyning.


== Utdanning og yrkeserfaring ==
Grant gikk high school i Belize City, før hun jobbet et år i Barclays Bank, og flyttet deretter til Canada for å ta universitetsutdanning. Hun tok der en bachelorgrad innen handel og en mastergrad i økonomi og ledelse ved University of Alberta.Etter studiene flyttet hun til Barbados, der hun jobbet med prosjekter for økonomisk utvikling i tretten karibiske land, da hun jobbet i Caribbean Development Bank. Åtte år senere flyttet hun til Washington, D.C. for å jobbe ved Belizes ambassade der. Mens hun jobbet på ambassaden kom hun i kontakt med Massachusetts Audubon Society, som etterhvert tilbød henne jobb hos dem, ved å jobbe for bevaring av landområder i Belize. Hun flyttet til Belize i 1989, og etablerte prosjektet Programme for Belize for å drive med naturkonservering, og i samarbeid med bl.a. vitenskapsmenn fra USA og den amerikanske organisasjonen The Nature Conservancy kjøpte hun opp mer land, og etablerte prosjekter for å starte arbeidsplasser som var miljøvennlige. I 2001 ble hun visepresident i The Nature Conservancy, og ble direktør for den atlantiske regionen. Denne regionen består av 20 stater i USA og 10 land i Mellomamerika og Karibia. Hun forlot The Nature Conservancy i 2005 da hun begynte i Natural Capital Project, som direktør. 
I 2008 ble hun ekstraordinær og befullmektiget ambassadør ved Belizes ambassade i Brussel i Belgia, utpekt ambassadør til Spania, Nederland, Tyskland og Frankrike, samt ekstraordinær og befullmektiget ambassadør til Europakommisjonen. Disse rollene hadde hun til 2012. I 2011 ble hun også utnevnt til å delta i FNs grønne klimafond. Hun ledet arbeidet med å etablere den statseide banken National Bank of Belize, som åpnet i september 2013.Grant ble utpekt til senator i 2012, av statsminister Dean Barrow. Hun ble utpekt til landets første kvinnelige minister for energi, vitenskap, teknologi og offentlig forsyning. Dette ministeriet har som mål blant annet å utvikle en bærekraftig utviklingsplan, ved å integrere lovverket innen energi, forskning og teknologi.
Den 1. oktober 2016 overtok hun stillingen som landets sentralbanksjef, etter Glenford Ysaguirre. Hun kom da fra stillingen som direktør i Financial Intelligence Unit (FIU), som hun hadde tiltrådt tidligere i 2016. Da hennes periode som sentralbanksjef utløp 31. mars 2021 overtok Gustavo Manuel Vasquez denne stillingen.


== Referanser ==
Service national des enquêtes des Forces canadiennes

Service national des enquêtes des Forces canadiennes (fransk) eller Canadian Forces National Investigation Service (engelsk) er etterforskningsavdelingen i Canadas forsvar. Avdelingen ble opprettet i 1993 og fikk sin endelige form i 1997.Avdelingen etterforsker alvorlige og sensitive saker relatert til forsvarets eiendom, ansatte og militært personell som tjenestegjør i Canada og utenlands. Den har myndighet og jurisdiksjon over personer som er underlagt den militære straffelov uansett hvor i verden de tjenestegjør, uavhengig av grad.


== Referanser ==
Loviselund

Loviselund er en herregårdslignende eiendom på Drottningholmsmalmen, på Lovön i Ekerö kommune utenfor Stockholm. Bygningen ligger ved slutten av Gustaf III:s vei som forbinder Drottningholms slott med det gamle ferjeleiet som forbandt Lovön hvor Drottningholm slott ligger med Kärsön og videre forbindelser mot Tyska botten og Stockholm. Loviselund er et av flere herregårdslignende hus som ble oppført i området mot slutten av 1700-tallet. Den nåværende hovedbygningen er en velbevart treetasjes herregård med gul pusset fasade. Til bygningskomplekset hører også en bevart gjestgiveribygning oppført på slutten av 1600-tallet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lisa Sundström (2006). Kulturmiljöanalys av Drottningholmsmalmen, Lovö socken, Ekerö kommun, Uppland - Rapport 2006:7 (PDF) (svensk). Stockholm: Stockholms läns museum. Besøkt 12. april 2017.
Tornebuskegade

Tornebuskegade er en kort gate i Rosenborg Kvarter, Indre By i København. Den strekker seg fra Nørre Voldgade til Rosenborggade hvor den nesten treffer gaten Åbenrå. Inntil slutten av 1500-tallet lå området utenfor festningsverkene,  og man har antatt at navnet stammer fra det tilgrodde terrenget hvor gaten senere ble anlagt. Her lå i middelalderen et område med tjørn (hagtorn) som tilhørte den nærliggende landsbyen Serritsløv. Landsbybeboerne brukte selv trærne til innhegning men solgte dem også som gjerder til byens innbyggere. Da byen ble utvidet ble krattområdet inndratt til bebyggelse og Serritsløv nedbrutt.I 1659 nevnes gaten som Thoren Burske Gade. Ved Københavns brann i 1728 stanset ilden midt i gaten. 


== Beboere ==
Den nyutnevnte professor ved Kunstakademiet, arkitekten Christian Hansen (1803–1883), bodde i nr. 7 i slutten av 1850-årene. Filosofen Søren Kierkegaard bodde på hjørnet av Rosenborggade 9 / Tornebuskegade 1 i 1848. Forfatterinnen Athalia Schwartz bodde i nr. 9 fra 1870 og til sin død året etter. Frederik Vs snekkermester Christian Friedrich Lehmanns siste kjente adresse var i Tornebuskegade.


== Referanser ==
Ptichopus

Ptichopus er en slekt av store, stort sett tropiske, biller som lever i død ved. De tilhører gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Store (i alle falle opp til 50 millimeter), langstrakte, jevnbrede, blanke, rødbrune til svarte biller.  Hodet er stort og bredt med små, runde fasettøyne som er delt i to av en list. Midt i pannen sitter det ofte et kort horn. Overleppen (labrum) og kjevene (mandiblene) er sterkt utviklet, de sistnevnte godt synlige ovenfra. Antennene er 10-leddete, C-formede, men ikke knebøyde, de ytterste tre til fem leddene har bladlignende utskudd og danner en løs vifte som ikke kan lukkes. Brystskjoldet (pronotum) er firkantet sett ovenfra, bredere enn langt, blankt, med en lengdefure i midten. Det er et tydelig, smalt skille mellom brystskjoldet og dekkvingene. Dekkvingene er ganske lange, parallellsidige, blanke, med dype lengdestriper. Undersiden av billen er ofte dekket med opprettstående, gulaktige børster. Beina er kraftige, særlig frambeina. Framleggene (tibiae) har pigger på utsiden, mellom- og bakleggene har to lengdelister. Slekten hører til de mer kraftig bygde gruppene av Passalidae.


== Levevis ==
Voksne og larver lever sammen i råtnende ved, og danner en slags samfunn. Dette kalles subsosialitet og er uvanlig hos biller. De voksne billene tygger trefliser som de fôrer til larvene, og hjelper dermed fordøyelsen. Både voksne og larver spiser dessuten de voksne billenes avføring (såkalt koprofagi). Dette øker næringsutbyttet siden avføringen har blitt infisert med mikroflora (bakterier og andre mikroorganismer) som frigjør næringsstoffer fra treet. De voksne billene hjelper også larvene til å bygge et puppekammer der de kan forvandle seg til en puppe. Voksne og larver kommuniserer seg imellom med lyd, og minst 14 forskjellige lydytringer er identifisert. De voksne billene lager lyd bed å gni bakkroppen mot vingene, larvene ved å gni det bakre beinparet mot hoftene til det midtre beinparet. I denne slekten kan noen av artene formere seg parthenogenetisk, mens andre bestander har to kjønn.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
Familien Passalidae - totalt 70 slekter
Underfamilien Passalinae Leach, 1815
Stammen Passalini
Slekten Ptichopus Kaup, 1869
Ptichopus angulatus (Percheron, 1835)
Ptichopus carajaensis Fonseca & Riberto, 1993
Ptichopus hylauius Fonseca & Reyes-Castillo, 1994
Ptichopus melzeri Luederwaldt, 1927


== Eksterne lenker ==
(en) Ptichopus i Encyclopedia of Life 
(en) Ptichopus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ptichopus hos ITIS 
(en) Ptichopus hos NCBI Generic Guide to New World Scarab Beetles(på engelsk):[1]

Oversikt over artene
Taeniocerus

Taeniocerus er en slekt av store, tropiske, biller som lever i død ved. De tilhører gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Store (20– 40 mm), langstrakte, jevnbrede biller. På farge er de svarte eller mørkebrune med en blank overflate som kan ligne blankpussede sko, de blir derfor blant annet kalt "patent-leather beetles" (også "bess beetles") på engelsk. Hodet er stort og bredt med små, runde fasettøyne som er delt i to av en list. Midt i pannen sitter det ofte et kort horn. Overleppen (labrum) og kjevene (mandiblene) er sterkt utviklet, de sistnevnte godt synlige ovenfra. Antennene er 10-leddete, C-formede, men ikke knebøyde, de ytterste tre til fem leddene har bladlignende utskudd og danner en løs vifte som ikke kan lukkes. Brystskjoldet (pronotum) er firkantet sett ovenfra, bredere enn langt, blankt, med en lengdefure i midten. Det er et tydelig, smalt skille mellom brystskjoldet og dekkvingene. Dekkvingene er ganske lange, parallellsidige, blanke, med dype lengdestriper. Undersiden av billen er ofte dekket med opprettstående, gulaktige børster. Beina er kraftige, særlig frambeina. Framleggene (tibiae) har pigger på utsiden, mellom- og bakleggene har to lengdelister. Larvene er hvitaktige, tynne og sylindriske, ikke C-formede slik som de fleste andre skarabider. Medlemmene i denne familien har et svært enhetlig utseende, det er bare størrelsen som varierer påfallende, slik at det er ganske vanskelig å bestemme dem på ytre utseende. Kjevenes form og eventuelle horn på hodet kan være til noe hjelp.


== Levevis ==
Voksne og larver lever sammen i råtnende ved, og danner en slags samfunn. Dette kalles subsosialitet og er uvanlig hos biller. De voksne billene tygger trefliser som de fôrer til larvene, og hjelper dermed fordøyelsen. Både voksne og larver spiser dessuten de voksne billenes avføring (såkalt koprofagi). Dette øker næringsutbyttet siden avføringen har blitt infisert med mikroflora (bakterier og andre mikroorganismer) som frigjør næringsstoffer fra treet. De voksne billene hjelper også larvene til å bygge et puppekammer der de kan forvandle seg til en puppe. Voksne og larver kommuniserer seg imellom med lyd, og minst 14 forskjellige lydytringer er identifisert. De voksne billene lager lyd bed å gni bakkroppen mot vingene, larvene ved å gni det bakre beinparet mot hoftene til det midtre beinparet.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt fra Assam i vest til Java i øst, dessuten muligens på Sri Lanka.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
Familien Passalidae - totalt 70 slekter
Underfamilien Aulacocyclinae
Stammen Aulacocyclini
Slekten Taeniocerus Kaup, 1871
Taeniocerus bicanthatus (Percheron, 1841)
Taeniocerus bicuspis (Kaup, 1868)
Taeniocerus mourzinei Boucher, 1998
Taeniocerus platypus (Kaup, 1868)
Taeniocerus pygmaeus (Kaup, 1868)


== Eksterne lenker ==
Oversikt over artene
(en) Taeniocerus i Encyclopedia of Life 
(en) Taeniocerus hos NCBI