jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kraftkrevende industri

Kraftkrevende industri er industri som krever mye elektrisk strøm i produksjonen. Eksempler på kraftkrevende industri er metallurgisk industri som produserer metaller og metallegeringer som aluminiumsbarrer og ferrosilisium og treforedlingsindustri som produserer papirmasse til avispapir, papp og kartong. Kjemiske prosesser ved høy temperatur gjør at det kreves mye energi.
Vannkraft har gitt elektrisitet til kraftkrevende industri i Norge. Kraftkrevende industri sysselsatte 29 000 i Norge i 2005 og stod for over en tredel av elektrisitetsforbruket i Norge. Ifølge tenketanken Civita mottar den norske kraftkrevende industrien over 10 milliarder kroner i subsidier i året. I følge SSB sto sektoren for om lag 0,6 % av landets samlede sysselsetting, og 7,3 % av industrisysselsettingen i 2017. I 2021 brukte denne sektoren rundt 30 % av landets produksjon av elektrisk kraft, om lag 40 terawattimer (TWh).


== Referanser ==


== Kilder ==
Kraftkrevende industri. Faktahefte om norsk industri. Nærings- og fiskeridepartementet
Thomas Steen

Thomas Steen (født 8. juni 1960 i Grums) er en tidligere svensk ishockeyspiller. Han er far til Alexander Steen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Thomas Steen – Manitoba Sports Hall of Fame 
(en) Thomas Steen – National Hockey League (NHL) 
(en) Thomas Steen – Eurohockey.com 
(en) Thomas Steen – Hockeydb.com 
(en) Thomas Steen – Hockey-Reference.com 
(en) Thomas Steen – Legends of Hockey 
(en) Thomas Steen – Eliteprospects.com
Hanne-Marie Kaarstad

Hanne-Marie Kaarstad (født 19. september 1957) er en norsk politiker (KrF), bistandsarbeider og ambassadør.Hun er utdannet cand.mag.. Fra 1981 til 1985 var hun vararepresentant til Stortinget for Oslo og KrF. Samtidig var hun medlem av den norske nasjonalkommisjonen for UNESCO 1981 til 1984, samt varamedlem i Kringkastingsrådet fra 1983 til 1986. Fra 1984 til 1986 var hun privatsekretær for bistandsminister og KrF-politiker Reidun Brusletten (født 1936). Så i 1986 gjennomførte hun utenriksdepartementets aspirantkurs.  I 1993 opptrer hun som tilsatt ved det norske interessekontoret i Nairobi, Kenya. I 1994 var hun sekretær ved Norges ambassade i Nairobi, her var nemlig etter krangling med Daniel arap Moi (født 1924), ingen ambassadør i tiden fra 1990 til 1998, men i 1994 ble der altså gjenetablert en tilstedeværelse.
Hun ble i 1997 utnevnt til byråsjef og fungerte fra 1997 til 2000 som pressetalskvinne for UD. Fra 1999 til 2000 var hun underdirektør i UD. Så virket hun i ledelsen for Kirkens Nødhjelp noen år, blant annet som fungerende generalsekretær i 2004 og 2005, og den senere tid som fast administrasjonssjef. Etter å ha vært seniorrådgiver for UD fra 2009 til 2011 tiltrådte hun som ministerråd ved den nye ambassaden i Juba, som er hovedstaden i landet Sør-Sudan som ble grunnlagt i 2011. Fra 2012 har hun vært ambassadør samme sted.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Hanne-Marie Kaarstad hos Stortinget 
(no) Hanne-Marie Kaarstad hos Norsk senter for forskningsdata
Sofienberg skole

Sofienberg skole er en 8-10 skole (ungdomsskole) på Sofienberg i Oslo som åpnet høsten 2014. Skolen har adresse Trondheimsveien 48 ved østgrensa til Sofienbergparken. Skolen tar over lokalene etter Sofienberg videregående skole og etableres i rehabiliterte skolebygget med historie tilbake til 1883.


== Historie og bygninger ==
Skolen består av tre bygninger. Den eldste (mot hjørnet av Sofienberggata) er fra 1883 (arkitekt Nestor Georgius Thomassen). Mot hjørnet av Helgesens gate ligger andre byggetrinn fra 1912 (arkitekt Bredo Berntsen). Bak disse ligger et tilbygg fra 1971.
Videre er det en tidligere rektorbolig på området. Denne er bygget om til barnehage.
Skolen var Oslos første med sentralfyring og teknisk ventilasjon.
Skolen var opprinnelig folkeskole med et elevtall på nærmere 1700 i 1910. På 1960-tallet var den Sofienberg gymnas. Fra 1971 har det vært yrkesfaglig utdanning her under en rekke ulike navn. 
Fagskolen i Oslo var samlokalisert i skolebyggene sammen med Sofienberg vgs. Fagskolen ble relokalisert til Kuben yrkesarena på Økern høsten 2013. Samtidig ble tilbudene ved den videregående skolen flyttet til byggene til tidligere Bredtvet videregående skole. Fra høsten 2014 opphører Sofienberg videregående skole og tilbudene flyttes til den nye skolen, Hersleb videregående skole, i lokalene til den nedlagte Hersleb skole som rehabiliteres og skal stå klar høsten 2014.


== Rektorer ==
Nina Røneid (2021–)
Øyvor Aase Skofteland (2018-2021)
Wenche Savalov (2014–2018)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sofienberg skole nettsted
Haslum krematorium

Haslum krematorium er nordøst for Haslum kirke, i utkant av kirkegården. Anlegget ble tegnet av John Engh, som vant en arkitektkonkurranse i 1962, og tatt i bruk i 1966.
I tillegg til selve krematorieanlegget finnes to seremonirom. De har fondvegg av glass mot hageanlegget, og Lille seremonirom er utsmykket med glassmalerier av Oddmund Kristiansen. Anlegget er oppgradert til 2000-tallets skjerpede utslippskrav og utfører kremasjoner også for Asker, der krematorieanlegget er nedlagt.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Dahle, Einar og Havran, Jiri (2008). «Haslum krematorium. Intra muros». Kirker i Norge, bind 6: Modernismen. 1900-tallet. Oslo: ARFO. s. 174-179. ISBN 978-82-91399-12-6. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)


== Eksterne lenker ==
Gravplassmyndigheten i Bærum kommune
Bærum kommune om seremonilokalene
Budstikkas Asker og Bærum-leksikon
Norsk forening for kirkegårdskultur Arkivert 1. mars 2014 hos Wayback Machine.
Sarpsborg kapell og krematorium

Sarpsborg kapell og krematorium ble tegnet av Eyvind Moestue og oppført i 1960–61. Krematoriekapellet står på St. Olav gravlund, like vest for Sarpsborg sentrum. Det har ifølge Norsk orgelregister et Jørgensen-orgel fra ca. 1961.Dette er et av to krematorier i drift i Østfold fylke.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sarpsborg kapell – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Norsk forening for kirkegårdskultur
Sarpsborg kirkelige fellesråd om byens gravlunder
Borge kapell og gravlund

Borge kapell og krematorium i Fredrikstad kommune ble tatt i bruk i 1961.Etter at Fredrikstad krematorium ble nedlagt i 1999, utførte Borge kremasjoner også for resten av Fredrikstad inntil denne virksomheten ble konsentrert til Sarpsborg krematorium i 2006.Gravlunden har også muslimske gravfelt, men ifølge lokalpressen brukes disse bare i begrenset grad.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Borge kapell og gravlund – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Borge menighet
Krigskirkegården i Fredrikstad

Krigskirkegården i Fredrikstad er noen hundre meter øst for Gamlebyen.
Kirkegården ble tatt i bruk i 1789 og ble i sin tid brukt bare for militære og deres familier. I våre dager er kirkegården mest kjent for sine krigsgraver og monumenter  knyttet til begge verdenskriger, deriblant flere felt med Commonwealth War Graves.


== Eksterne lenker ==
Fredrikstad byleksikon
Lokalhistoriewiki
Sigmund Doksum

Sigmund Doksum (født 20. juni 1949 i Oslo,  død 10. juli 2019) var en norsk forfatter, bosatt på Fanø i Danmark. 
Doksum debuterte i 1976 med diktsamlingen Syv hundre dødsfall og andre livstegn. I 1981 ble han representert i Revesommer-antologien, i en nordisk konkurranse om de beste noveller for ungdom i aldersgruppen 12-16 år. Han hadde en serie grøsserhistorier i NRK. Doksum brukte ofte galgenhumor og paradoksale formuleringer, og hans forfatterskap har bisarre, groteske og fantastiske trekk.


== Bibliografi ==
Syv hundre dødsfall og andre livstegn (1976)
Den som ler sist (1977)
Gorilla på en grein (1978)
Begynn med lillefingeren (1979)
Dikt fra den første himmel (1985)
Krakatau (1988)
Den hvite tigeren (1990)
Jeg kommer og tar deg (1990)
Prinsen i mørket (1991)
Krakatau (1988). Dansk utgave 1990.  E-bok 2012.
Sabeltanntigeren (1999)
Krakatau (2007) i Gyldendals serie 10:12 Ønskereprise
Krakatau (2012) Ebok
Cappelens Forslags Konversasjonsleksikon 2014.


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Sigmund Doksum i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider Arkivert 8. desember 2015 hos Wayback Machine.
Øystein Rottem/Norges litteraturhistorie. Vår egen tid B. 3. 1998
Else Breen/Slik skrev de. 1995
Henning Howlid Wærp/Prosadiktet i Norge. 2002


== Eksterne lenker ==
Presentasjon på Gyldendal Norsk Forlags nettsider
Stephen R. Donaldson

Stephen Reeder Donaldson (født 13. mai 1947 i Cleveland, USA) er en amerikansk fantasy- og science fiction-forfatter.
Donaldsons foreldre var misjonærer, og han var bosatt i India fra han var fire til seksten år. Der arbeidet faren hans med spedalske. Sporene fra hans oppvekst preger også bøkene hans, blant annet serien om «Thomas Coventant Den Vantro». 
Donaldson har studert ved Kent State University og har en mastergrad i engelsk.
Han har gitt ut mer enn 16 bøker, blant annet tre kriminalromaner.


== Bibliografi (på norsk) ==
Første krønike om Thomas Covenant Den Vantro

Fyrst Nids varsel. Bok I (1997)
Vanjordkrigen. Bok II (1998)
Kraften som bevarer. Bok III (1998)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Stephen R. Donaldson på Internet Movie Database 
(no) Presentasjon på Gyldendal Norsk Forlags nettsider
Søndre Sletter naturreservat

Søndre Sletter naturreservat utgjør størstedelen av øya Søndre Sletter samt sjøområdet i ca 50 meters avstand til øya, i Råde kommune i Viken fylke. Reservatet er omsluttet av Eldøya-Sletter landskapsvernområde.Nordøst på øya er det friområde med toaletter, resten av øya er reservat. I reservatet er det ferdselsforbud i tiden 15. april til 15. juli både på land og sjø.Øya er 16,6 moh på det høyeste. Berggrunnen er rombeporfyrkonglomerat, en globalt meget sjelden bergart som finnes på hele øyrekka i Østfold fra Søster og nordover. 
På øya er det et rikt fugleliv. I 2000 ble det for første gang oppdaget hekkende hvitkinngås. Dette er fra naturen en arktisk art med hovedutbredelse på Grønland, Svalbard og Novaja Semlja. Dessuten finnes en bestand som er resultat av utsetting i Bundefjorden i Oslo.


== Referanser ==
Os kapell og krematorium

Os kapell og krematorium i Halden er på Os kirkegård eller Os gravlund.
Kirkegården ble innviet i 1837 og omfatter etter flere utvidelser 63 mål. Øvre del av kirkegården er sterkt terrassert og går under betegnelsen «Høyden».
Et første gravkapell kom i 1877, og dagens kapell ble innviet i 1931. Det ble opprinnelig tegnet av Martin Enger, og Dag Borg var utførende arkitekt. Kapellet er utsmykket av Per Vigeland med bl.a. mosaikk og glassmalerier.
Krematorieanlegget ble innviet i 1957 og oppgradert i 2008. Det er et av to krematorier i drift i Østfold, ved siden av det i Sarpsborg.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Skauge, Inger Lise og Stumberg, Kari (2010). Kirker og kirkegårder i Halden. Lokale kulturskatter. H. Andersen Bok- og papirhadel. s. 216-221. ISBN 978-82-91129-13-6. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Lokalhistoriewiki
Gravplasskultur.no
Vesle Sletter naturreservat

Vesle Sletter naturreservat utgjør hele det lille vedhenget på sørsiden av øya Store Sletter, samt det nærmeste sjøområdet rundt. Reservatet er omsluttet av Eldøya-Sletter landskapsvernområde. Verneformålet er å verne livsmiljøet for plante- og dyreliv. Sjøområdet sør i reservatet fungerer som tilfluktssted for ærfuglkull når småbåttrafikken er stor. I reservatet er det ferdselsforbud i tiden 15. april til 15. juli både på land og sjø.Det høyeste punktet i reservatet er 5,8 moh. Berggrunnen er rombeporfyrkonglomerat, en globalt meget sjelden bergart som finnes på øyrekka i Østfold fra Søster og nordover.


== Referanser ==
Trúgvi Gudmundarson

Trúgvi Gudmundarson er en færøysk steinhugger og politiker (Ff.). Han har vært medlem av kommunestyret i Hvalba siden 2013 og borgermester fra 2013 til 2016. Han har vært formann i Fólkaflokkurins velgerforening på Suðuroy.


== Referanser ==
Kvadehuken

Kvadehuken (fra nederlandsk: Quade Hoek - dårlig hjørne, også skrevet Quade Hook eller Quade Hoeck) er det vestligste og nordvestligste punktet på Brøggerhalvøya på Svalbard. Neset ligger ved innløpet av Kongsfjorden, ca. 13 km nordvest for Ny-Ålesund.
På Kvadehuken drev Geofysisk institutt i Tromsø en geofysisk stasjon i årene 1920-24. Sjefnavigatør i SAS Einar Sverre Pedersen og broren, sivilingeniør Gunnar Pedersen, stiftet i 1958 firmaet Norsk Polar Navigasjon og planla å bygge en flyplass på Kvadehuksletta. Det ville ha vært den første permanente flyplassen på Svalbard, og den 3 x 5 km store sletta var godt egnet til formålet. Men etter at grunneier Kings Bay Kull Comp. og utenriksminister Halvard Lange først hadde stilt seg positive til planene, gikk gruveselskapet og Utenriksdepartementet året etter imot prosjektet fordi det var fare for at det kunne skade Norges forhold til Sovjetunionen. I stedet ble det i 1965 bygget en mindre flyplass på Hamnerabben ved Ny-Ålesund.
Alt i 1942, under 2. verdenskrig, planla Sjøforsvarets overkommando å sende en ekspedisjon til Svalbard for å bygge landingsplass for fly og radio-, meteorologi- og ionosfærestasjoner ved Kvadehuken. Men den britiske sjøkrigsledelsen, Admiralitetet, gikk imot at det da skulle bygges flyplass på Svalbard, og da Admiralitetets etterretningstjeneste oppdaget at tyskerne hadde en værvarslings- og radiostasjon i nærheten av Kvadehuken, måtte de norske planene oppgis.Etter at planene om en større flyplass på Kvadehuken ble skrinlagt i 1959, foretok Norsk Polar Navigasjon i årene 1961-63 boring etter olje der. Det var den første leteboringen etter olje på Svalbard og i Norge. Det ble også gjort leteboring på Kvadehuken i årene 1972-74.


== Referanser ==
Aetiopedesidae

Aetiopedesidae er en familie innenfor parvordenen Caprellidira (infraorden Corophiida) i Senticaudata-gruppen av amfipoder.
Gruppens arter lever som bentiske bunndyr og kjennes fra Gammaridea-arter på avvikende morfologi i halepartiet. Denne gruppens arter lever i  havet. Familien består (2013) av bare en slekt, med bare en kjent art.


== Gruppens taksonomi ==
Gruppen ble beskrevet i 2003. 
En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i  WoRMS-databasen.
Rekke: KREPSDYR (Crustacea) - 67 000 arter
KLASSE storkreps (Malacostraca) - +25 000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - 9 725 arter, 1 900 i ferskvann Latreille, 1816
Underorden Senticaudata - 22 overfamilier, 95 familier Lowry & Myers, 2013
Infraorden Corophiida
Parvorden Caprellidira Leach, 1814 (sensu Lowry & Myers, 2013)
Overfamilie Aetiopedesoidea  Myers & Lowry, 2003
Familie Aetiopedesidae  Myers & Lowry, 2003
Slekt Aetiopedes Moore & Myers, 1988
Aetiopedes gracilis Moore & Myers, 1988


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aetiopedesidae – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Aetiopedesidae i Global Biodiversity Information Facility 
Aetiopedesidae – detaljert informasjon på Wikispecies
George Mygind

George Praëm Mygind eller Georg Mygind (født ca. 1785 i Stepping Sogn på Jylland, død 1844 i Christiania) var en danskfødt britisk-norsk trelasthandler og britisk konsul i Christiania fra 1820-årene til sin død.
Han vokste opp i Stepping i Danmark, der faren Niels Mygind var prest i 39 år. Moren var Anne Marie Praëm, datter av prest i Øsløs i Jylland Cay Praëm (1724–1791). Navnet stammer trolig fra stedsnavnet Mygind sogn i Randers amt.
Under Napoleonskrigene jobbet han som dansk–engelsk tolk i London og kom til Norge som representant for trelastfirmaet Sewell & Neck, en ledende kommisjonær for norsk trelasthandel i London. Fra 1819 til sin død bodde han i Christiania. Han var britisk visekonsul i Christiania senest fra 1826 til 1834 og britisk konsul fra 1834 til sin død. Han kjøpte i 1822 løkken Frognerhaug og oppførte der et landsted som i samtiden ble betegnet som «det smukkest beliggende af alle Lyststeder langs Drammensvejen»..


== Referanser ==
Aetiopedes

Aetiopedes er den eneste kjente slekten innenfor familien Aetiopedesidae i parvordenen Caprellidira (infraorden Corophiida) i Senticaudata-gruppen av amfipoder.
Gruppens arter lever som bentiske bunndyr og kjennes fra Gammaridea-arter på avvikende morfologi i halepartiet. Denne gruppens arter lever i  havet. Slekten består (2013) av bare en kjent art. Slekten ble beskrevet før familien.


== Gruppens taksonomi ==
Gruppen ble beskrevet i 1998 av A. A. Myers og J. K. Lowry. En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i  WoRMS-databasen.
Rekke: KREPSDYR (Crustacea) - 67 000 arter
KLASSE storkreps (Malacostraca) - +25 000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - 9 725 arter, 1 900 i ferskvann Latreille, 1816
Underorden Senticaudata - 22 overfamilier, 95 familier Lowry & Myers, 2013
Infraorden Corophiida
Parvorden Caprellidira Leach, 1814 (sensu Lowry & Myers, 2013)
Overfamilie Aetiopedesoidea  Myers & Lowry, 2003
Familie Aetiopedesidae  Myers & Lowry, 2003
Slekt Aetiopedes Moore & Myers, 1988
Aetiopedes gracilis Moore & Myers, 1988


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aetiopedes – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Aetiopedes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Aetiopedes hos ITIS 
Aetiopedes – detaljert informasjon på Wikispecies
Aetiopedes gracilis

Aetiopedes gracilis er den eneste kjente art i slekten Aetioppedes, som igjen er eneste kjente slekt i  den monofylittiske familien Aetiopedesidae orden Caprellidira, infraorden Corophiida) i Senticaudata-gruppen av amfipoder.
Arten er et bentiske bunndyr som lever i  havet utenfor Tasmania i Australia. Arten og slekten ble beskrevet før familien.


== Gruppens taksonomi ==
Gruppen ble beskrevet i 1988 av A. A. Myers og J. K. Lowry. En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i  WoRMS-databasen.
Rekke: KREPSDYR (Crustacea) - 67 000 arter
KLASSE storkreps (Malacostraca) - +25 000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - 9 725 arter, 1 900 i ferskvann Latreille, 1816
Underorden Senticaudata - 22 overfamilier, 95 familier Lowry & Myers, 2013
Infraorden Corophiida
Parvorden Caprellidira Leach, 1814 (sensu Lowry & Myers, 2013)
Overfamilie Aetiopedesoidea  Myers & Lowry, 2003
Familie Aetiopedesidae  Myers & Lowry, 2003
Slekt Aetiopedes Moore & Myers, 1988
Aetiopedes gracilis Moore & Myers, 1988


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aetiopedes gracilis – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Aetiopedes gracilis i Global Biodiversity Information Facility 
Aetiopedes gracilis – detaljert informasjon på Wikispecies
Paragammaropsidae

Paragammaropsidae er en familie innenfor parvordenen Caprellidira (infraorden Corophiida) i Senticaudata-gruppen av amfipoder.
Gruppens arter lever som bentiske bunndyr i  havet på den sørlige halvkule.


== Gruppens taksonomi ==
Gruppen ble beskrevet i 2003. 
En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i  WoRMS-databasen.
Rekke: KREPSDYR (Crustacea) - 67 000 arter
KLASSE storkreps (Malacostraca) - +25 000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - 9 725 arter, 1 900 i ferskvann Latreille, 1816
Underorden Senticaudata - 22 overfamilier, 95 familier Lowry & Myers, 2013
Infraorden Corophiida
Parvorden Caprellidira Leach, 1814 (sensu Lowry & Myers, 2013)
Overfamilie Aetiopedesoidea  Myers & Lowry, 2003
Familie Paragammaropsidae  Myers & Lowry, 2003
Slekt Paragammaropsis Ren, 1991
Paragammaropsis prenes Ren, 1991
Slekt Stebbingiella Marques-Junior & Senna, 2013 Stebbingiella globulosa Marques-Junior & Senna, 2013 - Brasil


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paragammaropsidae – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Paragammaropsidae i Global Biodiversity Information Facility 
Paragammaropsidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Paragammaropsis

Paragammaropsis er en av to kjente slekter innenfor familien Paragammaropsidae (parvorden Caprellidira, infraorden Corophiida) i Senticaudata-gruppen av amfipoder.
Gruppen har bare en enkelt anerkjent art, som lever som bentiske bunndyr i havet blant annet i Bransfieldstredet i Sørishavet.


== Gruppens taksonomi ==
Gruppen ble beskrevet i 1991. En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i  WoRMS-databasen.
Rekke: KREPSDYR (Crustacea) - 67 000 arter
KLASSE storkreps (Malacostraca) - +25 000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - 9 725 arter, 1 900 i ferskvann Latreille, 1816
Underorden Senticaudata - 22 overfamilier, 95 familier Lowry & Myers, 2013
Infraorden Corophiida
Parvorden Caprellidira Leach, 1814 (sensu Lowry & Myers, 2013)
Overfamilie Aetiopedesoidea  Myers & Lowry, 2003
Familie Paragammaropsidae  Myers & Lowry, 2003
Slekt Paragammaropsis Ren, 1991
Paragammaropsis prenes Ren, 1991


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paragammaropsis prenes – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Paragammaropsis prenes i Global Biodiversity Information Facility 
Paragammaropsis prenes – detaljert informasjon på Wikispecies
Stebbingiella

Stebbingiella er en av to kjente slekter innenfor familien Paragammaropsidae (parvorden Caprellidira, infraorden Corophiida) i Senticaudata-gruppen av amfipoder.
Gruppen har bare en enkelt anerkjent art, som lever som bentiske bunndyr i havet utenfor Brasil.


== Gruppens taksonomi ==
Gruppen ble beskrevet i 2013. En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i  WoRMS-databasen.
Rekke: KREPSDYR (Crustacea) - 67 000 arter
KLASSE storkreps (Malacostraca) - +25 000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - 9 725 arter, 1 900 i ferskvann Latreille, 1816
Underorden Senticaudata - 22 overfamilier, 95 familier Lowry & Myers, 2013
Infraorden Corophiida
Parvorden Caprellidira Leach, 1814 (sensu Lowry & Myers, 2013)
Overfamilie Aetiopedesoidea  Myers & Lowry, 2003
Familie Paragammaropsidae  Myers & Lowry, 2003
Slekt Stebbingiella Marques-Junior & Senna, 2013 Stebbingiella globulosa Marques-Junior & Senna, 2013 - Brasil


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stebbingiella – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Stebbingiella i Global Biodiversity Information Facility 
Stebbingiella – detaljert informasjon på Wikispecies
Abyssicaprella

Abyssicaprella er en av i alt 88 kjente (2013) slekter innenfor familien av spøkelseskreps i ordenen Caprelloidea («spøkelsestanglopper») av amfipoder, en type maritime krepsdyr.Larvene er planktoniske og er svært små (1 til noen få millimeter).  De har to store antenner.


== Taksonomi ==
Gruppens systematikk ble beskrevet på ny i 2003.
En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i  WoRMS-databasen.
Rekke: KREPSDYR (Crustacea) - 67 000 arter
KLASSE storkreps (Malacostraca) - +25 000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - 9 725 arter, 1 900 i ferskvann Latreille, 1816
Underorden Senticaudata - 22 overfamilier, 95 familier Lowry & Myers, 2013
Infraorden Corophiida
Parvorden Caprellidira Leach, 1814 (sensu Lowry & Myers, 2013)
Overfamilie Caprelloidea  Leach, 1814
Spøkelseskreps (Caprellidae) Leach, 1814 = Pariambidae Laubitz, 1993
Underfamilie Caprellinae Leach, 1814
Slekt Abyssicaprella McCain, 1966
 Abyssicaprella galatheae McCain, 1966


== Referanser ==


== Eksterne lenker(en) Abyssicaprella galatheae – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen ==
(en) Abyssicaprella galatheae i Global Biodiversity Information Facility 
Abyssicaprella galatheae – detaljert informasjon på Wikispecies