jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bærums Forenede Bilruter

Bærums Forenede Bilruter A/S (BFB) var et busselskap i Bærum med hovedkontor i Furubakken på Bekkestua.


== Tidlig utvikling ==
Selskapets historie dateres til 7. desember 1927 da selskapet A/S Oslo-Lommedalen ble etablert. Det skjedde ved at noen ruter drevet av Ing. M.O. Schøyens Bilcentraler A/S ble skilt som egne selskaper. I dette tilfellet var det Lommedalsruten. Rutebilpioneren Sivert Mjelva (1879-1964) fra Åndalsnes hadde vært sjåfør på denne ruten en tid. Han hadde tidligere vært sjåfør og leder for rutebiltrafikken mellom Åndalsnes-Dombås-Otta fra 1910. Høsten 1924 ble Raumabanen åpnet og all rutebiltrafikk på strekningen ble da avviklet. Mjelva drog til Oslo og Bærum, og ble i 1927 leder og medeier i A/S Oslo-Lommedalen.
Sivert Mjelva kjøpte tidlig tomt for utbygging av garasjer til bussdriften. Alt i 1934 hadde han bygd et garasjeanlegg i Furubakken mellom Bekkestua og Haslum kirke. Anlegget er seinere utbygd mange ganger og huset i alle år busselskapet som skulle bli BFB med garasje, verksted, parkeringsplass og administrasjonsbygg. Helt til vår tid har anlegget tjent som base for busstrafikken for Østre Bærum.


== BFB - resultat av fusjoner og oppkjøp ==
Selskapet vokste i takt med utviklingen av busstrafikken, og gjennom overtakelse av andre selskaper. I 1955 ble det opprettet et nytt selskapet, Bærums Forenede Bilruter A/S (BFB), som tok over alle rutene Østre Bærum.  A/S Oslo-Lommedalen gikk inn som medeier i BFB, og overlot bussdriften til det nye selskapet. Gunnar Wiik kom inn i selskapet noen år etter krigen. Han ble tidlig leder av BFB, og var svigersønn av Sivert Mjelva. 


== Sluttfasen ==
Selskapet vokste og utviklet seg videre de neste tiårene. På 1990-tallet begynte imidlertid de store strukturendringene i bussbransjen, med oppkjøp og fusjoner. Bakgrunnet for dette var den kommende overgangen til anbudskonkurranse som bussruter, en situasjon som ville kreve større busselskaper. BFB overtok i 1992 det andre busselskapet med adresse i Bærum, Lommedalsbussen A/S. BFB gikk også inn som medeier i Norgesbuss i 1993. På denne tiden var det stor interesse for oppkjøp av busselskaper, både fra Norge og utlandet. På nyåret 1995 hadde Norgesbuss fått hånd om aksjemajoriteten i BFB. Norgesbuss la da fram et tilbud på 107 mill. kr. for selskapet som etter overtakelsen av Lommedalsbussen nå hadde 145 busser og 250 ansatte.


== Litteratur ==
Bærums forenede bilruter A/S gjennom 50 år. (1978). Bekkestua: Selskapet.
Hovland, L. (1976). 50 år i takt med samfunnet. Oslo: NRF (Norges Rutebileierforbund), Avd. Oslo og Akershus.


== Referanser ==
Skurdalsfjorden

Skurdalsfjorden er en innsjø i Hol kommune i Viken. Sjøen ligger 782 moh. og har et areal på 2,075 km².
Innsjøen har bestand av røye, som resultat av utsetting lenger opp i vassdraget i 1910.


== Referanser ==
Eggert Christopher Knuth (1786–1813)

Eggert Christopher Knuth (født 4. april 1786 i København, død 28. mai 1813 i Sarpen ved Christiania) var en dansk jurist, greve og amtmann i Norge. Han var amtmann i Akershus amt fra 1810 til 1813. Han omkom i en drukningsulykke.Knuth ble student i 1802 og cand.jur. i 1806, og samme år auskultant i Højesteret. Den 25. april 1810 ble han konstituert amtmann i Akershus amt. Han fikk rang av  kammerherre  i 1812. 
Allerede i februar 1813 fikk han avskjed fra amtmannsposten med virkning fra 1. mars samme år.


== Familie ==
Knuth var sønn av lensgreve Frederik Knuth og Juliane Marie von Møsting og bror til Julius Knuth. Han giftet seg i Christiania i 1810 med Karen Rosenkrantz (1792-1837 Christiania), datter av stiftamtmann, senere statsråd Marcus Gjøe Rosenkrantz og hans første ektefelle Amalia Tugendreich von Barner og gift 2. gang i 1815 i Skjeberg med norsk generalmajor Carl Frederik Ferdinand Wilhelm Albrecht von Kaltenborn (1785 Drammen-1832 Christiania). De ble foreldre til Frederik Marcus Knuth. Sønnen etterfulgte ham som lensgreve til grevskapet Knuthenborg.


== Noter ==


== Referanser ==
Córas Iompair Éireann

Córas Iompair Éireann (CIÉ) er et irsk særlovselskap som har ansvar for det meste av kollektivtrafikken i landet og – sammen med Northern Ireland Transport Holding Company – jernbanen mellom Irland og Nord-Irland.Selskapets styre utnevnes av landets transportminister. Hovedkontoret ligger i Dublin.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 

(en) Córas Iompair Éireann – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Veslekrækkja

Veslekrækkja er en innsjø like sør for riksvei 7 på Hardangervidda i Hol kommune i Viken. Sjøen ligger 1147 moh. og har et areal på 1,98 km².


== Referanser ==
Kjell Abraham Sølverød

Kjell Abraham Sølverød (født 1957) er en norsk politiker som representerer Senterpartiet. Han er valgt til ordfører i Siljan for perioden 2015–19.Senterpartiet gikk sterkt fram ved kommunestyrevalget i 2015 og fikk 38,1 prosent av stemmene, en økning på 29,0 prosent sammenlignet med kommunestyrevalget i 2011.
Sølverød er bonde av yrke og er tidligere leder av Telemark Bondelag  og tidligere styreleder i Dyrsku'n


== Referanser ==
Nordenskjöld Coast

Nordenskjold Coast er den delen av østkysten av Den antarktiske halvøyen som ligger mellom Cape Longing og Cape Fairweather. Navnet ble foreslått i 1909 av Edwin Swift Balch, for Otto Nordenskiöld, den svenske geografen og lederen av Den svenske antarktiskekspedisjonen (1901-04), som utforsket kysten i 1902 med skipet «Antarctic».
Området ble senere utforsket av Lincoln Ellsworth.


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra nettside eller dokument fra United States Geological Survey-artikkelen (innhold fra Geographic Names Information System).
Horgesetervatna

Horgesetervatna er en innsjø øst for fylkesvei 134 i Sigdal og Flesberg kommuner i Viken. Sjøen er resultat av oppdemming slik at flere mindre vann flyter sammen, og tjener som magasin for Horga kraftverk.


== Referanser ==
Anne Karin Hamre

Anne Karin Hamre (født 15. august 1965) er en norsk cand. polit. og fylkesmann i Sogn og Fjordane fra 2011.


== Referanser ==
Valldal-Åndalsnes Rutebillag

Valldal-Åndalsnes Rutebillag var et norsk rutebilselskap ved hovedkontor i Valldal, Norddal kommune. Selskapets virksomhet strakk seg fra 1936 til 1980. 


== Historie ==
Selskapet ble etablert i 1936. Trollstigveien mellom Åndalsnes og Valldal (57 km) åpnet sommeren 1936 og dette gav grunnlaget til det som lenge var selskapets hovedrute. Dette var først og fremst en turistrute i sommersesongen, men Trollstigveien var i mange år enda eneste veiforbindelse til Valldalen, og dermed hadde ruta også mye lokaltrafikk. Derfor gikk ruta med redusert tilbud så lenge Trollstigen var åpen for trafikk. I enkelte år med lite snø var ruta derfor åpen til over nyttår. Så var det åpning vanligvis i juni etter at veien var brøytet.
Turistruta Åndalsnes-Valldal hadde korrespondanse med Raumabanen på Åndalsnes, og med båter og ferjer på Storfjorden, ikke minst til Geiranger som var viktig for turisttrafikken. Etter hvert som veien fra Valldal ble forlenget utover fjorden, ble ruta forlenget til Linge ferjekai, seinere til Liabygda ferjekai.
I tillegg til rutetrafikken hadde selskapet også mye kjøring av turister fra cruisebåtene på Åndalsnes til Trollstigen, og fra cruisebåtene i Geirager. Dette i tillegg til turistruta Åndalsnes-Valldal førte til at selskapet hadde størst aktivitet i sommersesongen.
Valldal-Åndalsnes Rutebillag (VÅR) overtok ved oppstarten i 1936 også lokalruter i Valldalen, og etter hvert også ruter rundt Åndalsnes og gjennom Romsdalen. I 1941 fikk VÅR starte bussrute Dombås-Åndalsnes, med avgang fra Dombås om morgenen, og retur fra Åndalsnes om ettermiddagen. I 1950 fikk selskapet arbeidsrute Verma-Åndalsnes. Det ble også gods- og melkerute på samme strekning, og etter hvert ble det utbygd med skolebussruter. I Valldalen var det også gods- og melkeruter til Stranda (meieriet) og fra 1958 daglig godsrute Valldal-Ålesund (ferje Valldal-Overåneset). Også i Valldalen ble det innslag av skolebussruter etter hvert.
I alle år var det slik at selskapet hadde to atskilte ruteområder i vinterhalvåret, Valldal og Åndalsnes.


== Sluttfasen ==
På 1970-tallet ble det arbeidet for mer samordning av rutebilselskapene i Møre og Romsdal. Som del av dette ble VÅR oppløst i 1980. Fra 1. juli gikk rutene i Romsdalen (40%) over til Rauma Billag, mens rutene i Valldalen inkl. Trollstigen (60%) gikk inn i Storfjord Rutebilar.
Statistikk fra 1978 belyser litt omfanget av selskapet: 18 ansatte, 10 busser, 4 lastebiler og en kombinertbuss.


== Litteratur ==
Innstilling om rutebilstrukturen i Møre og Romsdal : fra en komite nedsatt av fylkesutvalget 5. desember 1970 : innstillingen er avgitt 16. november 1973 : Vedlegg til innstilling fra Rutebilkomiteen i Møre og Romsdal : oversikt over de enkelte rutebilselskap i fylket. (1973). Molde: Fylkesutvalget.
Ottesen, H., Hjermann, L., Høsteng, A. K., Vollstad, K., Haugen, K. R., & Skudal, S. (2001). Rutebilnæring under omstilling 1965-2000. Molde: TL Møre og Romsdal.


== Referanser ==
Sven Ulsaker

Sven Ulsaker (født 9. november 1879, død 16. juni 1902) var en norsk komponist.
Ulsaker var elev av Agathe Backer-Grøndahl (klaver), Johannes Haarklou (teori) i Kristiania og F. Draesecke (komposisjon) i Leipzig. I løpet av sin korte levetid rakk han å komponere flere klaverstykker og sanger, blant annet Fædrelandshymne (firstemmig a capella), Ved en ung piges Grav, Über allen Gipfeln ist Ruh. Han komponerte også musikk til Ibsens Keiser Julian, arrangert for orkester av W. Sommerfelt.


== Referanser ==
Jordskjelvet i Ecuador 16. april 2016

Jordskjelvet i Ecuardor 16. april 2016 var et jordskjelv med momentmagnitude 7,8 som inntraff ved stillehavskysten 16. april 2016 klokken 18.58 lokal tid (UTC-05.00). Jordskjelvet, som hadde episenter om lag 27 kilometer sør for Muisne i den nordvestlige delen av landet, var det største i Ecuador siden et jordskjelv i 1979. Ifølge Ecuadors president, Rafael Correa, er de foreløpige dødstallene etter skjelvet rapportert til 233, og nesten seks hundre personer er rapportert skadet. Skjelvet førte til omfattende materielle skader også i landets største by, Guayaquil, tre hundre kilometer sør for episenteret.


== Referanser ==
Nordre Nordmøre Billag

Nordre Nordmøre Billag A/S (NNB) var et rutebilselskap med ruteområde i dagens Aure kommune. NNB har historie fra 1956 og ut 1986. 


== Historie ==
Da NNB ble stiftet var det tre kommuner i ruteområdet på Ytre Nordmøre, Tustna, Aure og Stemshaug. Ved oppstart overtok NNB noen ruter som hadde vært drevet 2-3 år på Tustna. Hemne og Vinje Billag hadde også hatt ruter i Aure kommue, men NNB fikk etter hvert konsesjon for alle rutene i dette ruteområdet. I 1956 var veinett i regionen svært dårlig utbygd og det var lite med ferjeruter. Transporten var basert på båt. På dette tidspunktet stod distriktet overfor en omfattende omlegging fra sjøverts- til landverts trafikk. I tidlig fase hadde NNB trafikk på tre mindre området som ikke var bundet sammen med vei. 
Det ble fortgang i utbygging av veier og ferjeruter de kommende årene, og NNB fikk gradvis bygd ut et rutenett av person- og godsruter fra alle deler av distriktet til og fra Kristiansund, og det ble opprettet godsrute direkte til Trondheim. 
NNB ble ikke trukket inn i sammenslutningene i rutebilbransjen på 1970-tallet fordi ruteområdet var så atskilt. Men 1. januar 1987 ble NNB fusjonert med Kristiansund-Frei Billag og Smøla Billag, og det nye selskapet fikk navnet Nordmøre Trafikkselskap (NTS).


== Litteratur ==
Innstilling om rutebilstrukturen i Møre og Romsdal : fra en komite nedsatt av fylkesutvalget 5. desember 1970 : innstillingen er avgitt 16. november 1973 (1973). Molde: Fylkesutvalget.
Ottesen, H., Hjermann, L., Høsteng, A. K., Vollstad, K., Haugen, K. R., & Skudal, S. (2001). Rutebilnæring under omstilling 1965-2000. Molde: TL Møre og Romsdal.
Record og Vigra Rutelag

Record og Vigra Rutelag var et transportselskap med base på Valderøy og Vigra i Giske kommune, Møre og Romsdal. Selskapet gikk i 1990 inn i Ålesund Bilruter A/S - nå Nettbuss Møre.
Stavemåten Rekord og Vigra Rutelag finnes avbildet fra 1960-tallet og var benyttet i nyere tid til selskapet gikk inn.


== Historie ==
Selskapets hovedkontor og garasjer lå på 80-tallet på Roald på Vigra. Selskapet drev i hovedsak person- og godstrafikk med båt fra Ålesund til Valderøy og Vigra, men gikk etter hvert over til busstrafikk med base på øyene i Giske kommune. Record var opprinnelig et Valderøy-basert selskap, mens Vigra - som navnet tilsier - var basert på øya med samme navn. Godøy-Alnes Rutelag, som drev busstrafikk på Godøya, hadde tidligere gått inn i Record og Vigra.
På 31. desember 1987 ble minst to av firmaets busser omregistrert, med Ålesund Bilruter som ny eier.


== Eksterne lenker ==
Bilde av buss med firmaets navn
Øyferja Arkivert 5. mai 2016 hos Wayback Machine. nyttiuka.no, 9. april 2008, besøksdato 17. april 2016.
«Frå færing til tunnel», del 1 youtube.com, besøkt 26.05.2016
«Frå færing til tunnel», del 2 youtube.com, besøkt 26.05.2016
«Frå færing til tunnel», del 3 youtube.com, besøkt 26.05.2016
«Frå færing til tunnel», del 4 youtube.com, besøkt 26.05.2016
«Frå færing til tunnel», del 5 youtube.com, besøkt 26.05.2016
«Frå færing til tunnel», del 6 youtube.com, besøkt 26.05.2016
«Frå færing til tunnel», del 7 youtube.com, besøkt 26.05.2016
Ásgeir Blöndal Magnússon

Ásgeir Blöndal Magnússon (født 2. november 1909 i Dýrafjörður, død 25. juli 1987) var en islandsk språkforsker. Magnússon ble æresdoktor ved Háskóli Íslands (Universitetet på Island) i 1986. Han er forfatter av Islandsk Etymologisk Ordbok, den eneste etymologiske ordbok på islandsk.


== Bibliografi ==
Íslensk orðsifjabók


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Leit á gegni.is að Ásgeiri Blöndal Magnússyni
«Ásgeir Blöndal Magnússon látinn». Morgunblaðið (islandsk): 4. 28. juli 1987. 
Þhórhallur Eyþórsson (1992). «Ritdómar». Íslenskt mál og almenn málfræði (islandsk) (14): 225-240.
Johannes Müller Regiomontanus

Johannes Müller Regiomontanus (født 6. juni 1436 i eller tett ved Königsberg i Franken og oppkalt etter byens latiniserte navn, død 6. juli 1476 i Roma) var en tysk matematiker og astronom.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkel i Nordisk familjebok, 1915
Godøy-Alnes Rutelag

Godøy og Alnes Rutelag A/S, tidligere Godøy Ruteselskap, drev opprinnelig båtrute mellom de ulike grendene på Godøya og Ålesund. Selskapet hadde adresse Alnesgard, Godøy.
Det var Marius Godøy som startet bilrute på Godøya fra 1953. Veinettet var den gang lite utbygd og dårlig.
I 1965 ble trafikken på øya lagt om. Veien Alnes-Valkve ble åpnet før pinse dette året. Valkve ferjekai stod ferdig 1. juni, men ferjeruta Ålesund - Giske - Godøy åpnet først 13. september. Ferjesambandet ble betjent av Møre og Romsdal Fylkesbåtar (MRF). Godøy og Alnes Rutelag måtte dermed legge ned båtruta mellom stedene på Godøya og Ålesund. Den siste båten, M/B "Godøyfjell", ble solgt. Selskapet fikk samtidig overta bilrutene etter Marius Godøy. Det omfattet personruter på øya til Valkve ferjekai, og dessuten godsrute som fulgte ferja til Ålesund.
Statistikken fra 1978 viser at selskapet den gang hadde tre personbusser, en lastebil og fire heltids ansatte. Godøy og Alnes Rutelag A/S ble kjøpt opp av Rekord og Vigra Rutelag med virkning fra 1. januar 1981.
Godøytunnelen ble åpnet i 1989. Den går under Giskesundet mellom øya Giske og Valkve på Godøya. Dermed var Godøya knyttet til fastlandet og Ålesund via tunnelsystemet mellom Giske, Vigra og Ålesund. På dette tidspunktet var Rekord og Vigra Rutelag overtatt av Ålesund Bilruter som nå hadde all persontrafikk i Ålesund og øyene Vigra, Giske og Godøya. De tre nevnte øyene inngår i Giske kommune i dag.


== Litteratur ==
Ottesen, H., Hjermann, L., Høsteng, A. K., Vollstad, K., Haugen, K. R., & Skudal, S. (2001). Rutebilnæring under omstilling 1965-2000. Molde: TL Møre og Romsdal.
Torvik, A. I. (2000). Om samferdsel i Møre og Romsdal: Møre og Romsdal fylkesbåtar 1920-1995 : Del 2: Samfunn og ferdsel (Vol. D. 2). Molde: Møre og Romsdal fylkesbåtar.


== Eksterne lenker ==
Bilder av en Volvo B54-47 1969 mod til Godøy-Alnes Rutelag Arkivert 13. september 2016 hos Wayback Machine. http://www.berglitruckstop.no/ Arkivert 22. april 2016 hos Wayback Machine., besøksdato 17. april 2016
Fjell Sportsklubb

Fjell Sportsklubb (stiftet i 1980) er en fotballklubb fra bydelen Austad/Fjell i Drammen.


== Historikk ==
A-laget for menn rykket i 2013 opp fra 5. divisjon, og har siden 2014-sesongen spilt i 4. divisjon.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Saftmelde

Saftmelde (Suaeda maritima) er en ettårig urt i amarantfamilien. 
Den er glatt og blir omtrent 30 cm høy. Den er først blågrønn, men blir så purpurfarget og til slutt klart rød. Bladene er kjøttfulle, linjeformede og 10–50 mm lange. Blomstene er små, grønne og sitter 1–3 sammen i bladhjørnene. Det er to arr. Planten vokser på havstrender, spesielt på mudderbunn og i strandenger.
Arten Suaeda maritima er nå snevret inn til å kun omfatte plantene som vokser langs de europeiske kystene mot Atlanterhavet, Nordsjøen, Østersjøen og Middelhavet. Steppeplantene fra Øst-Europa og Sentral-Asia har fått status som egne arter. I Norge er saftmelde ganske vanlig fra Østfold til Rogaland; den mangler nesten helt på Vestlandet, men er vanligere igjen i Nordmøre, Trøndelag og sørlige del av Nordland.


== Litteratur ==

C. Grey-Wilson og M. Blamey; norsk utgave T. Faarlund og P. Sunding (1992). Teknologisk Forlags store illustrerte flora for Norge og Nord-Europa. Teknologisk Forlag. s. 78–79. ISBN 82-512-0355-4. 
P. Uotila (2011). «Suaeda maritima». Chenopodiaceae (pro parte majore). – In: Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 17. april 2016. 
«Saltört». Den virtuella floran. Besøkt 17. april 2016. 


== Eksterne lenker ==
(en) Saftmelde – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Saftmelde i Encyclopedia of Life 
(en) Saftmelde i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Saftmelde hos Artsdatabanken 
(sv) Saftmelde hos Dyntaxa 
(en) Saftmelde hos ITIS 
(en) Saftmelde hos NCBI 
(en) Saftmelde hos The International Plant Names Index 
(en) Saftmelde hos Tropicos 
(en) Kategori:Suaeda maritima – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Suaeda maritima – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Morten Schønfeldt

Morten Schønfeldt (født 18. november 1967) er markedsdirektør i Norges Idrettsforbund og tidligere håndballspiller og -trener.


== Karriere ==


=== Spiller ===


==== Klubb ====
Schønfeldt har spilt for Bækkelaget, Wing, Fredensborg/Ski, og vant serie og cup med Sandefjord i 1990/91-sesongen, og ble i 1993 kåret til årets spiller.
Han flyttet i 1993 til Sveits og signerte proffkontrakt med Pfadi Winterthur. I klubben var han blant annet trener før han returnerte til Norge i 1999.


==== Landslag ====
Schønfeldt var norsk landslagsspiller i håndball i perioden 1988–94 og spilte til sammen 119 kamper og scoret 112 mål.


=== Trener ===
Schønfeldt var trener for Pfadi Winterthur i Sveits, før han i Norge vant NM i håndball for kvinner i 2001 som trener for Nordstrand.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Morten Schønfeldt – Norges Håndballforbund 
(no) Morten Schønfeldt i Store norske leksikon
Dorin Liviu Zaharia

Dorin Liviu Zaharia (født 25. september 1944 i Focșani, Vrancea, død 3. desember 1987 i București) var en rumensk sanger, komponist og skuespiller. Hans kjelenavn var Chubby (noen ganger skrevet Ciabi).


== Studier ==
Zaharia begynte å studere ved Musikkakademiet i București, men fullførte ikke utdannelsen. Han begynte også på andre universitetsstudier men fullførte ikke noen av dem. 


== Aktivitet ==


=== Musiker ===
Han var en av grunnleggerne til gruppen Olympic '64, som han debuterte med i 1964. De deltok i de to første utgavene av «Club A-festivalen» (1969, 1971), med rockeoperaene Decameronul focului alb og Karma-Kalyoga.I 1970 ga de ut singleplaten Cîntic de haiduc/Ziua bradului de noapte. Platen regnes som en av de beste i rumensk rockemusikkhistorien.Han skrev også filmmusikk: for filmene Nunta de piatră (sammen med Dan Andrei Aldea), Filip cel Bun, Tănase Scatiu, Duhul aurului alle regissert av Dan Pița (den første sammen med Mircea Veroiu, der Zaharia også er med som skuespiller). På 1980-tallet skrev han musikken til filmele Țapinarii og Lisca, begge regissert av Ioan Cărmăzan. Han komponerte også musikk til teaterstykker og kortfilmer.Zaharia var en av de første rumenske musikerne i sin generasjon som komponerte folk.


=== Andre interesser ===
Zaharia var meget interessert i indisk mytologi og filosofi. Han var en nær venn av religionsforskeren Ioan Petru Culianu.


== Arv ==
Sangene som han komponerte (for eksempel «Vinovații fără vină», «Bradu-i brad fără topoare»), ved siden av den rumenske versjonen av «E' la pioggia che va» (skrevet av Bob Lind med tittelen «Remember The Rain» og kjent i Romania som «Ploaia care va veni») er blitt sunget av flere kjente rumenske sangere, så som Adrian Ivanițchi, Mircea Vintilă og Pasărea Colibri.
Dorin Liviu Zaharia skrev også fonetiske oversettelser av kjente engelske sanger, så som «Vezi bine, gard des n-ai» (It's Been a Hard Day's Night, The Beatles), «Ogarul» (Oh, Carol, The Rolling Stones), «Elin oribil» (Eleanor Rigby, The Beatles), «Nenea Virgil» (Bungalow Bill, The Beatles) eller «Popa Nan» (Penny Lane, The Beatles).


== Bibliografi ==
Caraman Fotea, Daniela și Florian Lungu (1979). Disco-ghid rock (ediția a doua), Editura Muzicală, București
Ionescu, Doru (2005). Timpul chitarelor electrice. Jurnal de călătorie în arhiva TVR (vol. I, ediția întâi), Editura Humanitas Educațional, București. ISBN 973-689-063-5, ISBN 973-689-064-3 (vol. I)
Oisteanu, Andrei, «Dorin Liviu (Chubby) Zaharia. Dupa douazeci de ani», 22, 12 Decembrie, 2007


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dorin Liviu Zaharia på Internet Movie Database 
(en) Dorin Liviu Zaharia hos The Movie Database 
(en) Dorin Liviu Zaharia på Discogs 
(en) Dorin Liviu Zaharia på MusicBrainz
Lancia Kappa

Lancia Kappa er flere serier familiebil fra italienske Lancia.
Navnet "Kappa" er av κ, den tiende bokstav i det greske alfabet, hvorfra Lancia fant sine modellnavn.


== Gamle Kappa ==
Kappa (1919–22, 1 810 eks.) var fabrikkens første etterkrigsmodell og etterfulgte Lancia Theta.  Den hadde 4,9-liters 4-sylindret rekkemotor på 70 hk. Lancia Dikappa (1921–22, 160 eks.) var en sportsutgave med samme motor, men 87 hk. Lancia Trikappa (1922–25, 847 eks.) var en luksusbil med en nyutviklet 4.5-liters V8 på 98 hk.


== Nye kappa ==
Kappa (1994–2000, 117 216 eks. total) var en 4-dørs sedan (familiebil) og etterfulgte Lancia Thema som fabrikkens største modell, og holdt stand til 2001 da Lancia Thesis overtok.  Kappa SW fra 1996 (9 208 eks.) var en stasjonsvogn tegnet og bygget av Pininfarina. Motorene og understell var mye det samme som for den senere Alfa Romeo 166, altså 2- og 2.4-liters 4-, 5- og 6-sylindrete bensinmotorer og 2.4-liters dieselmotorer.
Etter importørens konkurs i 1988 ble Lancia fra 1997 igjen solgt, men kun Kappa,  som toppmodell til i underkant av 400 000 kroner, i salg fra Bergheim i Oslo i samarbeid med Ugland Motor Import. Lanciasalget i Norge varte i tre år.Kappa Kayak fra 1995 var en 4-seters todørs coupe, ble bygd av Bertone i 1 eksemplar på et forkortet sedanchassis med 5-sylindret rekkefemmer.Kappa Coupé fra 1997 (3 263 eks.) var tegnet av Centro Stile Lancia og delvis håndbygget av Maggiora på et kortere understell.

		
		
		


== Referanser ==