jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Maleficent

Maleficent er en amerikansk fantasyfilm fra 2014. Filmen er regissert av Robert Stromberg, og har Angelina Jolie i tittelrollen som Maleficent.
Filmen er en reimaginering av Disney-klassikeren Tornerose (1959), fortalt fra antagonistens Maleficents side.


== Handling ==
En vakker renhjertet ung kvinne, Maleficent, vokser opp i et idyllisk og fredfullt skogskongerike og har en fin oppvekst, inntil en hær uventet invaderer harmonien i landet. Maleficent utvikler seg til å bli landets fremste beskytter, men blir etterhvert hensynsløst bedratt av sin barndomsforelskelse, Stefan, som tross sine følelser for Maleficent heller vil ha tronen. Dette forvandler hennes rene hjerte til stein, og en hevnlysten Maleficent må ta opp kampen mot den invaderende kongens etterfølger, og som et resultat av det plasserer hun en forbannelse over hans nyfødte datter, Aurora. Mens barnet vokser opp, innser Maleficent at Aurora er nøkkelen til fred i kongeriket - og kanskje også til Maleficents egen lykke.


== Rolleliste ==
Angelina Jolie som Maleficent
Elle Fanning som Aurora
Sharlto Copley som Stefan
Lesley Manville som Flittle
Imelda Staunton som Knotgrass
Juno Temple som Thistletwit
Sam Riley som Diaval
Brenton Thwaites som Prince Phillip
Kenneth Cranham som King Henry
Hannah New som Princess Leila
Isobelle Molloy som Young Maleficent
Michael Higgins som Young Stefan
Ella Purnell som Teen Maleficent
Jackson Bews som Teen Stefan
Vivienne Jolie-Pitt som Aurora (5 år)
Eleanor Worthington-Cox som Aurora (8 år)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Maleficent (film) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Maleficent på Internet Movie Database 
(no) Maleficent hos Filmfront 
(sv) Maleficent i Svensk Filmdatabas 
(da) Maleficent i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Maleficent på Allociné 
(nl) Maleficent på MovieMeter 
(en) Maleficent på AllMovie 
(en) Maleficent på Turner Classic Movies 
(en) Maleficent på Rotten Tomatoes 
(en) Maleficent på Metacritic
Veterinærmedisinsk Oppdragssenter

Veterinærmedisinsk Oppdragssenter AS (VESO) er et norsk aksjeselskap som ble etablert av Norges landbruksvitenskapelige forskningsråd i 1988 og omdannet til aksjeselskap i 1991. Den norske staten eide 34 prosent av aksjene i VESO. De øvrige aksjene var eiet av AquaNova Invest AS (61,3 prosent) og av 18 ansatte og tidligere ansatte (4,7 prosent). I 2019 solgte staten seg ut av selskapet.VESO er distributør av veterinærmedisinske legemidler i det norske markedet og driver et av de ledende kliniske smittelaboratoriene for fisk. Smitteforsøkene, på oppdrag av eksterne aktører, danner grunnlag for vaksineutvikling, fôrutvikling og avl.
Distribusjonen av legemidler foregår fra selskapets hovedkontor i Oslo, VESO Grossist og VESO Apotek. VESO driver to smittelaboratorier for fisk; VESO Vikan, lokalisert utenfor Namsos, og VESO Chile i Colaco, Chile. VESO har majoritetsandelen av aksjene i Brynsløkken AS. Brynsløkken AS produserer notimpregnering til oppdrettsnæringen.Selskapet har som vedtektsfestet formål å bidra til bedre fiske- og dyrehelse samt bedre utnyttelse av genetiske ressurser hos fisk ved å tilby varer, tjenester og forsknings- og forsøksfasiliteter basert på internasjonal høy kompetanse og kvalitet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Kampserien

Kampserien er en tegneserie som ble utgitt i pocketformat i perioden 1964 – 1990. Utgiver var SE-bladene (Stabenfeldt Forlag i Stavanger).  Utgivelsen var ukentlig og det kom i alt 1370 hefter før serien stanset.  I perioden 1987 – 1989 kom det også 14 hefter i stort format og med freset rygg i samme serie, men da med navnet «Kamp Spesial».


== Innholdet ==
Innholdet i tegneserien var krigshistorier fra den andre verdenskrig.  Alle historiene var tegnet slik at det var de allierte som var heltene, mens aksemaktene var skurkene.  Tegnerne la stor vekt på at våpen, hjelmer/uniformer og annet krigsmateriell ble gjengitt så korrekt som mulig.
Utgivelsene skjedde i en periode hvor krigshistorier var svært populære og det utkom flere andre tilsvarende hefter i samme periode både i regi av SE-bladene, Fredhøis forlag og andre forlag.  Kjente utgivelser var Commandoes, Seriemagasinet og Spion 13.


== Utgiveren ==
Seriene i Kampserien var hentet fra DC Thomson, et skotsk forlag som fortsatt utgir slike blader.  Mange av historiene hadde tema fra kjente episoder under den andre verdenskrig.


== Referanser ==

Knut Eide og Stig Kjelling: Norsk Tegneserieindex 2001
Tarald Lima, Ole Gjesdal og Torfinn Jåsund: Norske Tegneseriekatalog (NTK Forlag AS 2013)


== Eksterne lenker ==
Bladblogg: Kampserien og andre krigsblader
Commandoes

Commandoes er en tegneserie i pocketformat (Texas-format) som ble utgitt i Norge av Fredhøis forlag i perioden 1961 – 1969 (format 17 x 12,3 cm), i 1973 (format 17,2 x 24 cm) og i perioden 1973 – 1976 (format 17,2 x 12,5 cm).  Det ble også utgitt to samlehefter i 1975 av de ti heftene som ble utgitt i 1973.  En stor del ble også utgitt på nytt i pocketbøker i seriene Fredhøis tegneseriebøker og Fredhøis tegneserieromaner.  I de syv første årene var utgivelsene ukentlige og det utkom i alt 316 hefter før den første serien stanset.
Innholdet i tegneserien var krigshistorier, hovedsakelig fra andre verdenskrig, men også med tema fra Koreakrigen. I perioden da Commandoes ble utgitt var det flere andre tilsvarende utgivelser fra andre forlag, for eksempel Kampserien, På Vingene, Seriemagasinet og Spion 13.


== Referanser ==
Edelmetalloven

Edelmetalloven (fullt navn: lov om varer av edelt metall mv.) er en norsk lov som har til formål å sikre tillit i handelen med varer av edelt metall og bidra til effektiv bruk av samfunnets ressurser og ivaretakelse av beskyttelsesverdige interesser.Loven ble fastsatt 3. september 2010 og trådte i kraft 1. januar 2011 og medførte at Edelmetallkontrollen opphørte og Justervesenet fikk ansvar for å føre tilsyn etter loven.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lovdata
Mark Arendz

Mark Arendz (født 3. mars 1990 i Charlottetown) er en canadisk funksjonshemmet skiskytter og langrennsløper. Han har ett VM-gull fra 2013 og to VM-gull i skiskyting fra Para-VM i 2017 som fremste internasjonale meritter. Han konkurrerer i klassen LW6 for stående utøvere.
Arendz fikk sitt handicap da han var syv år gammel, i en ulykke på gården. Han mistet balansen da han skulle helle mais i en transportskrue, og falt slik at han fikk armen nedi de roterende bladene. Han måtte da amputere venstre arm over albuen. Han begynte å gå på ski da han var fem år gammel, og begynte å konkurrere i 2003. Han jobbet for War Amps etter ulykken.


== Karriere ==
Arendz deltok første gang i VM under Para-VM på ski 2009 i Vuokatti i Finland. I skiskyting kom han på sjetteplass på 3,6 km jaktstart, og 13.-plass på 12,5 km. I langrenn kom han på 18.-plass på sprinten og 20.-plass på 10 km fri teknikk, i klassen LW2-9.
Hans første paralympiske leker var Paralympiske vinterleker 2010 i Vancouver i Canada, der han deltok i langrenn og skiskyting. I skiskyting kom han på 16.-plass på 12,5 km og syvendeplass på 3 km jaktstart. I langrenn kom Canada på syvendeplass på 1 × 4 + 2 × 5 km stafett, og han fikk niendeplass på sprinten som beste individuelle resultat. Han kom på tolvteplass på 10 km klassisk stil, men stilte ikke til start på 20 km.
I Para-VM på ski 2011 deltok han kun i én øvelse i langrenn; han kom på tiendeplass på 20 km. Han fikk to fjerdeplasser i skiskyting; på 12,5 km og 3 km jaktstart, og på 7,5 km kom han på sjetteplass. Arendz fikk tre individuelle førsteplasser i verdenscupen i langrenn i 2011, og i verdenscupen i skiskyting kom han på annenplass totalt. Også i verdenscupen i skiskyting 2012 kom han på annenplass totalt.
Arendz fikk tre medaljer i skiskyting i Para-VM på ski 2013. Han vant 7,5 km, og han fikk bronse på 12,5 km og 15 km. I langrenn kom han på tolvteplass på sprinten, og han deltok på det canadiske laget som kom på syvendeplass på 4 × 2,5 km stafett. Han vant både verdenscupen i langrenn og skiskyting i 2013.
I Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji fikk han to medaljer i skiskyting. På 7,5 km kom han på annenplass, og på 12,5 km kom han på tredjeplass. Han kom på ellevteplass på 15 km. I langrenn kom han på ellevteplass på 10 km fri teknikk.
Han deltok igjen i Para-VM på ski 2015, i både langrenn og skiskyting. I langrenn kom han på fjerdeplass på 10 km, og Canada kom også på fjerdeplass på stafetten. I skiskyting kom han på femteplass på mellomdistanse, sjetteplass på sprinten og ellevteplass på 15 km individuelt.
I Para-VM på ski 2017 vant han sprint og mellomdistanse i skiskyting, og han fikk sølv på 15 km individuelt, bak franske Benjamin Daviet. I langrenn fikk han to bronsemedaljer – på 10 km og på stafetten. På 20 km kom han på femteplass.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mark Arendz – IPC.infostradasports.com 
(en) Mark Arendz – Paralympic.org 
Profil hos Canadian Paralympic Committee Arkivert 29. mars 2014 hos Wayback Machine.
Profil hos Cross Country Canada Arkivert 13. april 2014 hos Wayback Machine.
Profil hos Paralympics 2014 Arkivert 16. juli 2014 hos Wayback Machine.
Narkotikaforskriften

Narkotikaforskriften (fullt navn: forskrift om narkotika) er en norsk forskrift som har til formål å fastsette hva som er narkotika, forebygge spredning og misbruk av narkotika, herunder sikre forsvarlige kontrolltiltak, og sikre tilgang til nødvendige legemidler til medisinsk og vitenskapelig bruk.Forskriften ble fastsatt av Helse- og omsorgsdepartementet 14. februar 2013 med hjemmel i legemiddelloven. Den trådte i kraft umiddelbart.Narkotikaforskriften opphevet forskrift om narkotika m.v. av 30. juni 1978 (Narkotikalisten).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Forskrift om narkotika på Lovdata
Trygve Nipen

Trygve Audun Nipen (født 27. oktober 1943, død 11. juni 2014) var en norsk kulturpersonlighet.
Nipen bodde det meste av sitt liv i Telavåg i Sund kommune, og var en sentral pådriver til å få formidlet bygdas unike historie fra krigshandlingene. Han satt i prosjektgruppen som kommunen nedsatte i 1988 og som dannet grunnlaget for opprettelsen av Nordsjøfartmuseet. Han var også involvert i restaureringen av kulturminner som ble stående igjen etter nazistenes ødeleggelser i 1942. Sammen med andre ildsjeler opprettet han nordsjøløypegruppa Ut mot havet som har jobbet med å merke og videreutvikle Nordsjøløypa.Han mottok i 2010 Kulturarbeidarprisen for Hordaland for sin mangeårige innsats for kultur og historie på Sotra.Trygve Nipen drev i flere år også havørnsafari i Telavåg sammen med sambygdingene Karsten Øvretveit og Arthur Selstø.


== Referanser ==


== Kilder ==
Gurandsrud, Eirik : Telavåg i tid og rom - Erindringen om et krigsherjet fiskerisamfunn Arkivert 4. mai 2014 hos Wayback Machine., Mastergradsoppgave i historie (HiB/UiB), 2005
Johnny Acosta

Johnny Acosta Zamora (født 21. juli 1983) er en costaricansk fotballspiller som spiller for den kolombianske fotballklubben Águilas Doradas. Han spiller i forsvar, og er også en del av det costaricanske landslaget. Han har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Santos de Guápiles og Deportivo Saprissa fra Costa Rica. 


== Landslaget ==
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2014 i Brasil .
Han ble tatt ut i Costa Ricas tropp til VM i fotball 2018 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Johnny Acosta – FIFA 
(en) Johnny Acosta – Transfermarkt 
(en) Johnny Acosta – national-football-teams.com 
(en) Johnny Acosta – Soccerway 
(en) Johnny Acosta – FBref 
(es) Johnny Acosta – as.com
Óscar Duarte (costaricansk fotballspiller)

Óscar Esaú Duarte Gaitán (født 3. juni 1989) er en nicaraguansk‌-født costaricansk fotballspiller som spiller for saudiarabiske klubben Al Wehda Club (Mekka). Han er også en del av det costaricanske landslaget. 
Han har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Puntarenas og Deportivo Saprissa fra Costa Rica.


== Landslaget ==
Han ble den første nicaraguansk‌-født fotballspilleren til å spille i verdensmesterskapet i fotball, da han spilte VM i 2014 i Brasil for Costa Rica. Han emigrerte fra Nicaragua til Costa Rica da han var 5 år.Han ble tatt ut til Fotball-VM 2014 i Brasil.Han ble tatt ut i Costa Ricas tropp til VM i fotball 2018 i Russland.Han ble tatt ut i Costa Ricas tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Óscar Duarte – FIFA 
(en) Óscar Duarte – Transfermarkt 
(en) Óscar Duarte – national-football-teams.com 
(en) Óscar Duarte – WorldFootball.net 
(en) Óscar Duarte – Soccerbase.com 
(en) Óscar Duarte – FootballDatabase.eu 
(en) Óscar Duarte – Soccerway 
(en) Óscar Duarte – FBref 
(es) Óscar Duarte – as.com
Óscar Esteban Granados

Óscar Esteban Granados (født 25. oktober 1985) er en costaricansk profesjonell fotballspiller som spiller for den costaricanske fotballklubben Herediano. Han spiller som midtbanespiller, og er også en del av det costaricanske landslaget. Han har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Cartaginés og Orión fra Costa Rica. 
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2014 i Brasil .


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Óscar Esteban Granados – Transfermarkt 
(en) Óscar Esteban Granados – national-football-teams.com 
(en) Óscar Esteban Granados – FootballDatabase.eu 
(en) Óscar Esteban Granados – Soccerway 
(en) Óscar Esteban Granados – FBref 
(es) Óscar Esteban Granados – as.com
Junior Díaz

Júnior Enrique Díaz Campbell (født 12. september 1983) er en costaricansk fotballspiller som spiller for den tyske fotballklubben SV Darmstadt 98. Han spiller i forsvar/midtbane, og er også en del av det costaricanske landslaget. Han har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Wisła Kraków og Club Brugge. 
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2014 i Brasil .
Hans far er den tidligere fotballspilleren Enrique Díaz.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Junior Díaz – Olympedia 
(en) Junior Díaz – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Junior Díaz – FIFA 
(en) Junior Díaz – Transfermarkt 
(en) Junior Díaz – national-football-teams.com 
(en) Junior Díaz – WorldFootball.net 
(en) Junior Díaz – FootballDatabase.eu 
(en) Junior Díaz – Soccerway 
(en) Junior Díaz – FBref 
(es) Junior Díaz – as.com
Michael Umaña

Michael Umaña Corrales (født 16. juli 1982) er en costaricansk fotballspiller som spiller for den iranske fotballklubben FC Pars Jonoubi Jam. Han spiller i forsvar, og er også en del av det costaricanske landslaget. Han har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Herediano og Municipal Liberia fra Costa Rica. 
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2014 i Brasil .


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michael Umaña – Olympedia 
(en) Michael Umaña – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Michael Umaña – FIFA 
(en) Michael Umaña – Major League Soccer 
(en) Michael Umaña – Transfermarkt 
(en) Michael Umaña – national-football-teams.com 
(en) Michael Umaña – WorldFootball.net 
(en) Michael Umaña – FootballDatabase.eu 
(en) Michael Umaña – Soccerway 
(en) Michael Umaña – FBref
Café Hawelka

Café Hawelka er en kafé i Wiens første Bezirk, like ved Stephansdom.
Kafeen åpnet i 1939 under sin første proprietær Leopold Hawelka (1911–2011) og hans hustru Josefine (1913–2005) i lokaler i Dorotheergasse.


== Historikk ==
Servitøren Leopold Hawelka ønsket å overta kafeen Alt-Wien. Han hadde drevet etablissementet med adressen Bäckerstraße 9 i 1. Bezirk, men syntes eieren forlangte for høy pris, så derfor valgte han heller å erverve et annet lokale i Innenstadt, Café Ludwig, som på 20-tallet var blitt drevet av Ludwig Reichel. 15. mai 1939 overtok Hawelka stedet i Dorotheergasse 6.Hawelka stengte midlertidig under Annen verdenskrig, men ble gjenåpnet i 1945.Efter at den allierte okkupasjonen av Østerrike tok slutt i 1955, utviklet kafeen seg til et treffpunkt for kunstnere og kritikere innenfor en rekke genre. Forfatter og innflytelsesrik kritiker Hans Weigel besøkte stedet jevnlig på 1950-tallet, og blant annet derfor ble kafeen efterhvert et samlingssted for litterater som Elias Canetti, Franz Theodor Csokor, Heimito von Doderer, Albert Paris Gütersloh, Hilde Spiel og Friedrich Torberg. Da en annen kunstnerkafé, Café Herrenhof, stengte dørene i 1961, utviklet Hawelka seg i de påfølgende to årtier til et sentralt knutepunkt i Wiens kunstnerliv, spesielt med yngre stamgjester som Friedrich Achleitner, H. C. Artmann, Konrad Bayer, Ernst Fuchs, Friedensreich Hundertwasser, Rudolf Hausner, Wolfgang Hutter, Helmut Qualtinger, og Oskar Werner. Også utenlandske kunstnere, slik som Andy Warhol, Günther Grass og Henry Miller frekventerte stedet når de var i byen. Interiøret, som skal ha blitt utformet av en elev av arkitekten Adolf Loos, har vært uforandret siden 1912. Hawelkas interiør forøvrig er preget av samtidskunst, gjerne fremstilt av stedets gjester, men innkjøpt til markedspris.


== I kultur og media ==

Uten å nevne den ved navn refererer det tyske bandet Kraftwerk til kafeen i låten Trans-Europa Express, og er også fotografert der i sangens video. Dokumentarfilmen Königin Josefine – Die Hawelkas und ihr Café («Dronning Josefine – Hawelka-familien og dens kafé») er et portrett av Leopold og Josefine Hawelka.


== Litteratur ==
Felix Czeike: Historisches Lexikon Wien. Kremayr & Scheriau, Wien 1992, ISBN 3-218-00543-4 (Bind 1), S. 536.
Franz Hubmann: Café Hawelka. Ein Wiener Mythos. Christian Brandstätter, Wien 2001, ISBN 3-85498-111-2.
Sonja Moser: Das Hawelka. Geschichte & Legende. Pichler, Wien 2009, ISBN 978-3-85431-500-1.
Thomas Martinek: Kaffeehäuser in Wien. 1990, s. 52–


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Café Hawelka – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
planet-vienna.com – Café Hawelka (Tysk)
Wiener Zeitung – En 99-åring på Hawelka (Tysk)
Force de frappe

Frankrikes atomvåpen utgjør det tredje største kjernefysiske våpen-arsenalet i verden, etter Russland og USA. Det franske kjernefysiske arsenalet går ofte under fellesbetegnelsen Force de frappe. Frem til 1999 besto arsenalet av både land-, luft- og sjøbaserte våpen. I de senere årene har den landbaserte komponenten blitt avviklet.
Tradisjonelt har de franske atomvåpenene vært ment til å bare brukes ved et eventuelt angrep på Frankrike. Selv om Frankrike er medlem av NATO er Force de frappe et selvstendig atomvåpenbyrå som ikke blir styrt av NATO. Ideen om at Frankrike skal ha atomvåpen går ut på at det skal avskrekke militært sterkere fiender til å angripe Frankrike. Denne strategien har i Frankrike gått under navnet fraråding og avskrekking. Dette ble uttrykt av den franske generalen Pierre Marie Gallois som sa: "Det franske atomvåpenet har evnen til å ødelegge 10 russiske storbyer, men Frankrike er ikke verdt nok for russerne mot 10 storbyer".
Den første franske atomvåpen testen ble detonert i Algerie i 1960. I 1964 fikk Frankrike for første gang et få tall operasjonelle atomvåpen som var klar til bruk. I 1968 gjennomførte Frankrike sinn første test av det mye kraftigere atomvåpenet  Hydrogenbomben over det sørlige stillehavet.
Frankrikes atomprøvesprengninger av atomvåpen har fått stor oppmerksomhet i løpet av årene, spesielt etter senkingen av Greenpeace skipet Rainbow Warrior, som ble utført av franske agenter i 1985.
Bare den franske presidenten har myndighet til avgjøre om de skal ta i bruk atomvåpen. Presidenten blir derfor ofte fulgte av en offiser, bærende på en bag med nødvendig utstyr for å kunne gjennomføre en utskytning av atomvåpen.


== Se også ==
Kjernefysiske våpen
Liste over prøvesprengninger
Atommakt


== Eksterne lenker ==
Wolfgang Hutter

Wolfgang Hutter (født 13. desember 1928 i Wien, død 26. september 2014) var en østerriksk maler, grafiker og scenograf. 


== Virksomhet ==
Wolfgang Hutter studerte 1945-50 ved Wiens kunstakademi under Albert Paris Gütersloh. Sammen med Ernst Fuchs, Rudolf Hausner, Edgar Jené og Fritz Janschka dannet han i 1946 en surrealistgruppe innen Art-Club og medvirket senere på 1950-tallet til dannelsen av Den fantastiske realismes skole i Wien. Hans billedverden kjennetegnes av kunstferdige hager og eventyrlige scener utført i minste detalj og med teknisk perfeksjon. Fra 1966 til 1997 underviste Wolfgang Hutter (fra 1974 som professor) på Universität für angewandte Kunst ved Oskar Kokoschka Platz i det sentrale Wien. På Veneziabiennalen i 1954 ble han tildelt Unescos pris. Han er representert på Phantastenmuseum i Wien.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Walter Schurian (tekst), Gerd Lindner (red.): 1900 bis 2010: Phantastische Kunst aus Wien. (Panorama-Museum, Bad Frankenhausen 2010) ISBN 9783938049174 (med bilder, også av og om Arik Brauer, Ernst Fuchs, Rudolf Hausner og Anton Lehmden)


== Eksterne lenker ==
Bilder av Wolfgang Hutter Galerie Ariadne, Wien.
Wolfgang Hutter på Galerie 10
Yeltsin Tejeda

Yeltsin Ignacio Tejeda Valverde (født 17. mars 1992) er en costaricansk fotballspiller som spiller for Herediano. Han spiller som defensiv midtbanespiller, og er også en del av det costaricanske landslaget. 
Han er oppkalt etter den russiske presidenten Boris Jeltsin.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Costa Ricas tropp til VM i fotball 2018 i Russland.Han ble tatt ut til Fotball-VM 2014 i Brasil.Han ble tatt ut i Costa Ricas tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Yeltsin Tejeda – FIFA 
(fr) Yeltsin Tejeda – LÉquipe 
(en) Yeltsin Tejeda – Transfermarkt 
(en) Yeltsin Tejeda – national-football-teams.com 
(en) Yeltsin Tejeda – WorldFootball.net 
(en) Yeltsin Tejeda – Soccerbase.com 
(en) Yeltsin Tejeda – FootballDatabase.eu 
(en) Yeltsin Tejeda – Soccerway 
(en) Yeltsin Tejeda – PlaymakerStats.com 
(en) Yeltsin Tejeda – FBref
Patrick Pemberton

Patrick Pemberton (født 24. april 1982) er en costaricansk fotballspiller som spiller for den costarickanske fotballklubben LD Alajuelense. Han spiller som målvakt, og er også en del av det costaricanske landslaget. Han har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Carmelita fra Costa Rica. 


== Landslaget ==
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2014 i Brasil .
Han ble tatt ut i Costa Ricas tropp til VM i fotball 2018 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Patrick Pemberton – Olympedia 
(en) Patrick Pemberton – FIFA 
(en) Patrick Pemberton – Transfermarkt 
(en) Patrick Pemberton – national-football-teams.com 
(en) Patrick Pemberton – WorldFootball.net 
(en) Patrick Pemberton – FootballDatabase.eu 
(en) Patrick Pemberton – Soccerway 
(en) Patrick Pemberton – FBref 
(es) Patrick Pemberton – as.com
Marco Ureña

Marco Ureña (født 5. mars 1990) er en costaricansk fotballspiller som spiller for den amerikanske fotballklubben Los Angeles FC. Han spiller i angrep, og er også en del av det costaricanske landslaget. Han har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Alajuelense fra Costa Rica. 


== Landslaget ==
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2014 i Brasil .
Han ble tatt ut i Costa Ricas tropp til VM i fotball 2018 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marco Ureña – FIFA 
(en) Marco Ureña – Major League Soccer 
(en) Marco Ureña – Transfermarkt 
(en) Marco Ureña – national-football-teams.com 
(en) Marco Ureña – WorldFootball.net 
(en) Marco Ureña – FootballDatabase.eu 
(en) Marco Ureña – Soccerway 
(en) Marco Ureña – FBref 
(es) Marco Ureña – as.com
José Miguel Cubero

José Miguel Cubero (født 14. februar 1987) er en costaricansk profesjonell fotballspiller som spiller for den engelske fotballklubben Blackpool. Han spiller som midtbanespiller, og er også en del av det costaricanske landslaget. Han har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Puntarenas fra Costa Rica. 
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2014 i Brasil .


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) José Miguel Cubero – FIFA 
(en) José Miguel Cubero – Transfermarkt 
(en) José Miguel Cubero – national-football-teams.com 
(en) José Miguel Cubero – WorldFootball.net 
(en) José Miguel Cubero – Soccerbase.com 
(en) José Miguel Cubero – FootballDatabase.eu 
(en) José Miguel Cubero – Soccerway 
(en) José Miguel Cubero – FBref 
(es) José Miguel Cubero – as.com