jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tadsjikistan under VM i friidrett 1995

Tadsjikistan deltok under VM i friidrett 1995 (utendørs) fra 5. til  13. august 1995 i Göteborg i Sverige.


== Medaljevinnere ==


== Resultater (ufullstendig) ==


=== Menn ===
Bane- og landeveisøvelser


== Eksterne lenker ==
Resultater sleggekast
https://web.archive.org/web/20041212070800/http://www2.iaaf.org/results/past/WCH95/index.html
Lanni Marchant

Lanni Marchant (født 11. april 1984) er en canadisk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp. Hun representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der hun ble nummer 18 på 10 000 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lanni Marchant – Olympics.com 
(en) Lanni Marchant – Olympedia 
(en) Lanni Marchant – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Lanni Marchant – Canadian Olympic Committee 
(en) Lanni Marchant – Commonwealth Games Federation 
(en) Lanni Marchant – World Athletics
Yuka Takashima

Yuka Takashima (født 12. mai 1988) er en japansk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp. Hun representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der hun ble nummer 20 på 10 000 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Yuka Takashima – Olympedia 
(en) Yuka Takashima – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Yuka Takashima – World Athletics 
(en) Yuka Takashima – Track and Field Statistics
Rei Ohara

Rei Ohara (født 10. august 1990) er en japansk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp. Hun representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der hun ble nummer 22 på 10 000 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rei Ohara – World Athletics 
(en) Rei Ohara – Track and Field Statistics
Natasha Wodak

Natasha Wodak (født 17. desember 1981) er en canadisk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp. Hun representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der hun ble nummer 23 på 10 000 meter.Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, der hun ble nummer 13 i maratonløpet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Natasha Wodak – Olympics.com 
(en) Natasha Wodak – Olympic.org 
(en) Natasha Wodak – Olympedia 
(en) Natasha Wodak – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Natasha Wodak – Canadian Olympic Committee 
(en) Natasha Wodak – World Athletics 
(en) Natasha Wodak – Track and Field Statistics 
(en) Natasha Wodak – TheSports.org
Nazret Weldu

Nazret Weldu (født 1. januar 1990) er en eritreisk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp. Hun representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der hun ble nummer 24 på 10 000 meter.Waldu har for øvrig ellers bl.a. vunnet eritreisk mesterskap i terrengløp i 2018.
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, der hun ble nummer 43 i maratonløpet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nazret Weldu – Olympedia 
(en) Nazret Weldu – World Athletics
Alia Saeed Mohammed

Alia Saeed Mohammed (født 18. mai 1991) er en etiopiskfødt emiratarabiske friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp. Hun representerte landet sitt i VM i friidrett 2015 i Beijing, der hun ble nummer 25 på 10 000 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alia Saeed Mohammed – Olympedia 
(en) Alia Saeed Mohammed – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Alia Saeed Mohammed – World Athletics 
(en) Alia Saeed Mohammed – Diamond League 
(en) Alia Saeed Mohammed – Track and Field Statistics
Hanna Platitsyna

Hanna Platitsyna (født 1. januar 1987) er en ukrainsk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp. Hun representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der hun ble slått ut i de innledende rundene på 100 meter hekk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hanna Platitsyna – Olympedia 
(en) Hanna Platitsyna – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Hanna Platitsyna – World Athletics 
(en) Hanna Platitsyna – Diamond League
Antoine Gaubil

Antoine Gaubil (født 14. juli 1689 i Gaillac-d’Aveyron i Frankrike, død 24. juli 1759 i Peking i Kina) var en fransk katolsk prest og kinamisjonær tilhørende jesuittordenen. Han gjorde seg bemerket som vitenskapshistoriker og astronom.


== Liv og virke ==
Gaubil trådte 13. september 1704 inn i jesuittordenen. Ordenen sendte ham til Kina i 1722, der han kom til Peking 26. juni 1722. Han bodde så frem til sin død i Peking. Som etterfølger av pater Dominique Parrenin ledet han en skole som underviste mandsjukinesere i latin, som den gang gjaldt for å være diplomatiets språk i kontakten med Russland.Han gikk på 1700-tallet for å være de franske kinajesuitters beste astronom og historiker. Gaubil korresponderte med franske vitenskapsmenn som astronomen Joseph-Nicolas Delisle og offentliggjorde i Paris bøker om kinesisk astronomihistorie og oversettelser av kinesiske historiske kilder. Blant de siste var Djengis Khans historie (1739), Shujing (Shoo-king, 1770) og deler av Tang-dynastiets annaler. 
Han etterlot seg mange manuskripter som senere havnet dels i Pariserobservatoriet og i marinedepotet, og dels i British Museum, og som i deler ble utgitt på 1800-tallet.
Av tre bind i manuskript tidligere bevart i École Sainte-Geneviève i Paris ble publisert Situation de Holin en Tartarie (T'oung Pao, mars 1893) og Situation du Japon et de la Corée (T'oung Pao, mars 1898).
Abel Rémusat skrev i Nouveaux Mélanges Asiatiques (II, s. 289), om Gaubil:

«Mer produktiv enn Parennin og Gerbillon, mindre systematisk enn Prémare og Foucquet, mer samvittighetsfull enn Amiot, mindre lettsinnet og entusiastisk enn Cibot, behandlet han med grundighet, vitenskapelighet og kritisk blitt ethvert spørsmål han tok for seg.»I 1739 ble han æresmedlem av det russiske vitenskapsakademi i St. Petersburg.Hans kinesiske navn var Sun Kiun-yung.


== Skrifter i utvalg ==
«Traité de l'Astronomie Chinoise», i Étienne Souciet (utg.) Observations mathématiques, Paris, 1729–1732
Traité de la Chronologie Chinoise, Paris, 1814
Renée Simon (utg.): Le P. Antoine Gaubil S.J. Correspondance de Pékin, 1722-1759, 1970 (med biografi ved Joseph Dehergne, SJ)


== Se også ==
Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen


== Referanser ==


== Litteratur ==
Joseph Dehergne: «Le Père Gaubil et ses correspondants (1689-1759)», i Bulletin de l'Université l'Aurore, 3. serie, Band 5, 1944, s. 354–392
Joseph Dehergne: «Gaubil: historien de l'astronomie chinoise», i Bulletin de l'Université l'Aurore, 3. serie, Bind 6, 1945, s. 168–227


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Antoine Gaubil i Deutsche Digitale Bibliothek
Gaubil i Catholic Encyclopedia 1913
Legefirtann

Legefirtann (Teucrium chamaedrys) er en halvbusk i leppeblomstfamilien.
Den har tuet vekst med jordstengel og blir 10–30 cm høy. Stengelen er håret og forvedet ved basis. Bladene er blankt grønne på oversiden og mørkegrønne under. Blomstene sitter i et ensidig, endestilt aks med blader innimellom; de er lyst eller mørkt purpurfarget og 15–25 mm lange. Planten vokser på tørre steder, kratt og åpen skog, helst på kalkgrunn. Arten er utbredt i hele middelhavsområdet unntatt Kreta og Kypros. Den finnes nordover til Nederland, Tyskland og Polen og østover til Kaukasia og Iran. 
Legefirtann har blitt brukt som feberdempende middel. Den blir også plantet som prydplante. 


== Litteratur ==
C. Grey-Wilson og M. Blamey; norsk utgave T. Faarlund og P. Sunding (1992). Teknologisk Forlags store illustrerte flora for Norge og Nord-Europa. Teknologisk Forlag. s. 332–333. ISBN 82-512-0355-4. 
O. Polunin og A. Huxley, norsk utgave P. Sunding (1978). Middelhavsflora. NKI-Forlaget. s. 153. ISBN 82-562-0490-7. 
M. Blamey og C. Grey-Wilson (2004). Wild Flowers of the Mediterranean (2 utg.). London: A & C Black. s. 390. ISBN 0-7136-7015-0. 
«Teucrium chamaedrys». Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 9. september 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) Legefirtann i Encyclopedia of Life 
(en) Legefirtann i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Legefirtann hos Dyntaxa 
(en) Legefirtann hos ITIS 
(en) Legefirtann hos NCBI 
(en) Legefirtann hos The International Plant Names Index 
(en) Legefirtann hos Tropicos 
(en) Kategori:Teucrium chamaedrys – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Teucrium chamaedrys – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Teucrium chamaedrys – detaljert informasjon på Wikispecies
Joseph-Nicolas Delisle

Joseph-Nicolas Delisle (født 4. april 1688 i Paris, død 11. september 1768 samme sted) var en fransk astronom og geograf.
Delisle ble medlem av det franske vitenskapsakademi i 1714 og var direktør for St. Petersburgs observatorium 1725-47.
Han var bror til Guillaume Delisle.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Charles Coulston Gillispie (utg.): Dictionary of Scientific Biography. bind 4: Richard Dedekind – Firmicus Maternus. Scribner, New York NY 1971, ISBN 0-684-10115-7, s. 22–25.


== Eksterne lenker ==
(en) Joseph-Nicolas Delisle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Denis Pétau

Dionysius Petavius, egentlig Denis Pétau (født 21. august 1583 i Orléans i Frankrike, død 11. desember 1652 i Paris), var en fransk teolog.
Petavius var prest og jesuitt, og professor i dogmatikk i Paris i årene 1621-44. Hans fremste arbeid, Opus de theologicis dogmatibus (5 bind, 1644-50), gav ham hedersnavnet «dogmehistoriens far».


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Pétau hadde sin grunnutdannelse i hjembyen Orléans. Han fortsatte ved universitet if Paris, der han tok mastergraden, ikke i latin, men i gresk. Etter dette studerte han teologi ved Sorbonne. 


=== Lærer, forsker ===
Etter råd fra Nicolas Ysambert søkte og fikk han lærestolen i filosofi i Bourges. I Paris ble han venn med Isaac Casaubon, som da var bibliotekar ved det kongelige bibliotek, og der tilbrakte han all sin ledige tid med studier av gamle greske manuskripter. 


=== Jesuitt ===
I Orléans ble han diakonviet og gitt et kannikprebende. I 1603 ble han lektor ved universitetet i Bourges, men fratrådte to år etter for å slutte seg til Jesu selskap (jesuittordenen).Etter to år i Bourges vendte han tilbake til Paris, og innledet korrespondanse med Fronton du Duc, som redigerte en utgivelse av Johannes Chrysostomos' verker. I 1605 ble han jesuitt, underviste i retorikk i Reims (1609), La Flèche (1613), og ved Collège de Clermont (1618). I siste periode begynte han å korrespondere med biskopen av Orléans, Gabriel de Laubépine (Albaspinaeus), om oldkirkens første år. 
Fra 1622 underviste han i positiv teologi i 22 år og forlot Frankrike bare ved to anledninger: først i 1629 for å undervise i kirkehistorie i Madrid etter invitasjon fra kong Filip IV; annen gang i 1639 for å bli kardinal i Roma der pave Urban VIII etterspurte hans tjenester. 
Som 60-åring innstilte han sitt virke som lærer, men fortsatte som bibliotekar (han hadde overtatt etter Fronton du Duc  i 1623), og viet resten av sitt liv til sitt storverk Dogmata theologica. 
Han døde i Paris.


== Verker ==
De doctrina temporum. 2 Bde. Paris 1627
Uranologion. Paris 1630
Tabulae chronologicae regum, dynastiarum, urbium, rerum Virorumque illustrium. Paris 1628Et utdrag, Rationarium temporum (først Paris 1633), var lenge benyttet som lærebok for særlig jesuittenes skolers historieundervisning.


== Litteratur ==
Michael Hofmann: Theologie, Dogma und Dogmenentwicklung im theologischen Werk Denis Petau’s. Mit einem biographischen und einem bibliographischen Anhang. Lang, Bern u. a. 1976, ISBN 3-261-01715-5.
Franz Stanonik: Dionysius Petavius. Ein Beitrag zur Gelehrten-Geschichte des XVII. Jahrhunderts. Graz 1876.
P. di Rosa: Denis Petau e la cronologia. In: Archivum historicum Societatis Iesu 29. 1960, S. 3–54.
Andreas Kamp: Vom Paläolithikum zur Postmoderne – Die Genese unseres Epochen-Systems. Bd. I: Von den Anfängen bis zum Ausgang des 17. Jahrhunderts. Amsterdam/Philadelphia 2010, S. 175 ff. u. 218 ff.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Denis Pétau i Deutsche Digitale Bibliothek
Gabriel Daniel

Gabriel Daniel (født 8. februar 1649 i Rouen, død 23. juni 1728 i Paris) var en fransk historiker og jesuitt.
Daniel var først lærer i Rennes, og ble senere bibliotekar i Paris og fikk som sådan tittelen Frankrikes historiograf. 
Daniel lå i heftig polemikk med Blaise Pascal med flere i teologiske og filosofiske spørsmål.  Av hans historiske arbeider er Histoire de France (3 bind, 1713) og Histoire de la milice francaise (2 bind, 1721) de mest kjente.


== Referanser ==
Gabriel Baborier

Gabriel Barborier (født 1663 i bispedømmet Vienne i Frankrike, død 1727 i Kanton i Kina) var en fransk kinamisjonær tilhørende jesuittordenen. Han fro ut til Østen fra Brest i 1681 og kom til slutt til Kanton i 1698. Han virket i Fujian og deretter i Shanxi. Under 1724-forfølgelsen måtte han søke eksil i Kanton, der han viet seg til arbeidet for barn. Han døde der i 1727.


== Litteratur ==
Louis Pfister: Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773, Chang-hai, 1932-1934 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971)


== Se også ==
Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen
Le Normand de Bretteville

Le Normand de Bretteville er en fransk normannisk adelsslekt. Familiens opprinnelige navn er Le Normand, men i nyere tid brukes også navnet Bretteville alene.

Slekten stammer fra Normandie, der ridderen Jean Le Normand nevnes i 1470. Slekten var herrer til Bretteville, Trassepied, Bossy og Tertre, og slektens adelskap ble bekreftet av normanniske domstoler i 1593, 1603 og 1629, og av den franske kongemakten i 1605, 1641 og 1699. Jacques Le Normand leide herskapet Bretteville i 1636 og familien overtok herskapet formelt i 1679.
Marki Louis Claude le Normand de Bretteville (1744–1835) forlot Frankrike under den franske revolusjon, ble generalmajor i dansk tjeneste og ble naturalisert som dansk-norsk adelsmann i 1804. Han var gift med Catherine-Thérèse Vedastine van den Driesch og har en rekke etterkommere i Danmark og Norge. Hans tredje sønn, skatteoppkrever i Paris og Brest Charles Eugène le Normand de Bretteville (1782–1854), kom til Norge i 1799, og var far til statsminister Christian Zetlitz Bretteville (1800–1871). Louis Claudes datter Louise-Joséphine var hoffdame for prinsesse Vilhelmine Caroline av Danmark.


== Referanser ==
Saskatoon John G. Diefenbaker internasjonale lufthavn

Saskatoon John G. Diefenbaker internasjonale lufthavn (IATA: YXE, ICAO: CYXE) er en internasjonal lufthavn i Saskatoon i provinsen Saskatchewan i Canada og den største lufthavnen i Saskatchewan.  Lufthavnen har betydelig innenrikstrafikk i Canada og noen flyruter til USA.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lufthavnens hjemmeside
Skolevalget i Norge 2015

Skolevalget 2015 var et valg som ble arrangert for skoleelever i Norge 7. og 8. september 2015 i forkant av kommune- og fylkestingsvalget 2015. Valget ble arrangert av de videregående skolene i samarbeid med Norsk samfunnsvitenskaplig datatjeneste (NSD).
Det var påmeldt 412 skoler med omtrent 190 000 elever til valget.


== Resultater ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Samfunnsveven.no
Adeliinae

Adeliinae er en gruppe som hører til familien Braconidae blant parasittvepsene og er en familie i ordenen vepser. Gruppen må ikke forveksles med Adelinae (med én i) som er en gruppe av sommerfugler.


== Utseende ==
Små (1-2 millimeter), spinkle snyltevepser. Antennene har 20 ledd. Disse vepsene ligner overflatisk på maur, det er observasjoner som kan tyde på at de også etterligner lukten av maur.


== Levevis ==
De er parasitoider som angriper små, bladminerende sommerfugllarver i familien Nepticulidae.


== Systematisk inndeling / europeiske arter ==

ordenen vepser, Hymenoptera
gruppen stilkvepser, Apocrita
gruppen Ichneumonoidea
familien Braconidae
underfamilien Adeliinae Viereck, 1918 med én art i Norge :
slekten Adelius Haliday, 1833 - i Norge:
Adelius subfasciatus Haliday, 1833
slekten Myriola Shestakov, 1932
slekten Paradelius de Saeger, 1942
slekten Sculptomyriola Belokobylskij, 1988
slekten Sinadelius He & Chen, 2000


== Referanser ==


== Kilder ==
Tree of Life Braconidae
Ottesen, P.S. (1993, revidert 1999) Norske insekter og deres artsantall. NINA utredning 55: 1-40. [2]
Skjematisk tegning av vinger


== Eksterne lenker ==
(no) Adeliinae hos Artsdatabanken 
(sv) Adeliinae hos Dyntaxa 
(en) Adeliinae hos Fauna Europaea 
(en) Adeliinae hos NCBI 
Adeliinae – detaljert informasjon på Wikispecies
Fantasy Premier League

Fantasy Premier League er et virtuelt fantasyspill, og er det offisielle fantasyspillet for Premier League.I korte trekk går spillet ut på å være manager for et Premier League-lag. Dette utføres ved å sette opp sin egen tropp på 15 spillere for et angitt budsjett. Deretter velger man for hver enkelt Premier League-runde 11 spillere som skal spille. Poengsystemet er bygget på virkeligheten, og man får poeng for spillere avhengig av hvordan de gjør det i den aktuelle Premier League-runden.
Spillet er et av de største fotballfantasyspillene i verden, med over 5 800 000 brukere.


== Spillerstatistikk ==


== Beste enkeltsesonger ==


== Spilleroversikt etter posisjon ==


=== Målvakter ===


=== Midtbanespillere ===


=== Angrepsspillere ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Fantasy Premier League på Twitter
Saskatoon

Saskatoon er en industriby i provinsen Saskatchewan i den sentrale delen av Canada.  Byen hadde 257 300 innbyggere i 2014, og er største by i provinsen, foran provinshovedstaden Regina.  Byen har en variert industri, basert på olje og gass, pottaske, uran, gull, diamanter og kull. En stor andel av befolkningen er av norsk herkomst.Utenfor byen ligger Saskatoon John G. Diefenbaker internasjonale lufthavn.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Saskatoon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons  (Engelsk)
(en)  Saskatoon hos Wikivoyage
Masterpiece (TV-serie)

Masterpiece tidligere kjent som Masterpiece Theatre, er en dramatisk antologi TV-serie som er produsert av WGBH Boston. Den hadde sin premiere på Public Broadcasting Service den 10. januar 1971, noe som gjør den til USAs lengste ukentlige dramaserie. Serien har også presentert tallrike britiske produksjoner, mange av dem produsert av BBC, men også programmer vist på de kommersielle kanalene ITV og Channel 4.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Masterpiece Classic på Internet Movie Database
Promptuarii Iconum Insigniorum

Promptuarii iconum insigniorum à seculo hominum, subiectis eorum vitis, per compendium ex probatissimis autoribus desumptis, forkortet Promptuarii Iconum Insigniorum, er en ikonografisk bok av Guillaume Rouillé som ble publisert i Lyon, Frankrike i 1553. Verket inneholder portretter formet som medaljer og korte biografer av mange notable skikkelser. Boken inneholder totalt mer enn 950 tresnittportretter, mange av dem representerer personer av engelsk opprinnelse.


== Referanser ==
Fartsgrenser i Luxembourg

Fartsgrenser i Luxembourg er 50 km/t innen tettbygd strøk og 90 km/t utenfor tettbygd strøk, med mindre noe annet er skiltet.På motorveier er den generelle fartsgrensen 130 km/t med mindre noe annet er skiltet, men redusert til 110 km/t ved regn. For busser, tyngre kjøretøy og kjøretøy med tilhenger, gjelder de generelle fartsgrensene 50 km/t i tettbygdstrøk, 75 km/t utenfor tettbygd strøk og 90 km/t på motorvei.


== Referanser ==
Hønsehuset

Hønsehuset (etablert 1989 i Bodø) var et norsk lydstudio som holdt til i et tidligere hønsehus på Nordland Landbruksskole. Studioet var et musikerstyrt lavterskeltilbud, startet og drevet av musikkinteresserte, uten profitt som drivkraft. Hønsehuset fusjonerte etter ca 20 år med Store Studio i Bodø. Artistene kom i hovedsak fra Nordland.


== Om Hønsehuset ==
Hønsehuset lydstudio ble startet samtidig med at Nordland fylkeskommune etablerte Nordland Kultursenter på den gamle Nordland Landbruksskole. Hønsehuset var landbruksskolens hønsehus, og bar tydelig preg av sin tidligere funksjon da musikkmiljøet rundt Bodø Rockeklubb og Sinus overtok det i 1989. Det utvidede musikkmiljøet i Bodø gikk sammen om å lage konserter til inntekt for oppussing av Hønsehuset. Dugnadsinnsats var vesentlig i ferdigstillelsen av studioet.
Hønsehuset ble styrt og drevet av musikere som ikke tok ut lønn, og ga artister muligheter til å lage demoinnspillinger for en rimelig penge.


== Utvalg artister som har gjort innspillinger i Hønsehuset ==
Jack Berntsen
Ola Bremnes
Jan Gunnar Hoff
Dag Kajander
Vidar Vang
Susanne Lundeng
Halvdan Sivertsen
Terje Nilsen
Bjørn Andor Drage
MiN-ensemblet
Saltvern skolekorps
Bodø Håndverkerkor
Bø Gospel
Artic Brass
Corny Horns
Misvær Ska Forening


== Arkivmateriale ==
Lydarkivet etter Hønsehuset er befinner seg hos Arkiv i Nordland, som i 2015 har fått midler fra Norsk kulturråd til å bevare materialet gjennom digitalisering.
Haakon Schønning

Haakon Schønning (født 16. april 1901 i Kabelvåg, død 1. april 1951) var en norsk politimann, kjent for å på 1930-tallet ha ført inn kampsporten jujutsu til Norge.  


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han var sønn av  Peder Christian Schønning (1865–) og Emma Kaarbø (1872–1952). Faren var høyesterettsadvokat i Trondheim.  Søsteren Soffi Schønning (1895–1994) ble operasangerinne.
Etter examen artium og ett år ved Krigsskolen var han i 1922 blitt secondløytnant, men studerte videre til cand.jur. i 1925.


=== Advokat, så politi ===
Han gikk inn i privat advokatpraksis før han i 1926 begynnr i politiet i Aker. Han hadde i 1927 vært innom politiet i Singapore og i Manila på Filippinene, før han i 1928 oppholdt seg et halvt år ved det britisk-ledede «Shanghai Municipal Office», der han blant annet lærte seg jujutsu.  
Fra 1929 underviste han teknikken til elever ved Statens Politiskole (etablert 1920), der han underviste i arrestasjonsteknikk og selvforsvar. Senere utga han bøker om oppholdet og selve kampsporten.  I 1931 ble han første formann i det nystartede Norsk Landslag for Politiidrett, såvel som Norsk Politiidrettsråd.  Schønning gjestet politiet i Berlin i 1932, Scotland Yard i London i 1933, Paris i 1934.
Schønning ble politifullmektig i Trafikkavdelingen i 1936, og var blitt sjef for trafikkpolitiet i Oslo da han den 9. april 1940 ble kommandert av politisjef Kristian Welhaven (1883–1975) til å eskortere de nyankomne tyske tropper fra Skøyen til Akershus festning, samt etter hvert få ryddet Oslofjorden for lik fra den senkede «Blücher».  Han måtte melde seg inn i Nasjonal Samling og ble leder for beredskapstroppene den 29. august, men sa opp i desember og gikk tilbake til trafikalt arbeide, inntil han ble arrestert i 1944 for å ha tillatt bilbruk i motstandskamp. 
Schønning ble frifunnet på alle punkter i landssvikoppgjøret.


== Utgivelser ==
Schønning, Haakon (1929). Razziaer i Shanghai. Oslo: Aschehoug. 
Schønning, Haakon (1934). Fra Singapore til Scotland Yard. Oslo: Aschehoug. 
Schønning, Haakon (1941). Selvforsvar: jiu-jitsu og politigrep. Oslo: Aschehoug.  [Første utgave utkom i 1931]


== Litteratur ==
Ronny, HAAKON ”SHANGHAIEN” SCHØNNING, fra ju-jitsu.no.  Sist lest 10. september 2015.
R. Sannerud, Politiinspektør Schønning : en av de mest visjonære politiledere Norge noen gang har hatt. Norsk  Politihistorisk Selskap, Årsskrift. 2008;15: s. 39-70


== Referanser ==
Devynne Charlton

Devynne Charlton (født 26. november 1995 i Nassau) er en bahamansk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp. Hun representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der hun ble slått ut i de innledende rundene på 100 meter hekk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Devynne Charlton – Olympedia 
(en) Devynne Charlton – World Athletics