jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jens K. Nybruket

Jens K. Nybruket (født 17. februar 1919, død 28. mai 1984 i Romedal) var en norsk lokalpolitiker som representerte Arbeiderpartiet. Han ble valgt inn i kommunestyret i Romedal i 1946. Ved det neste valget var han ordførerkandidat, og ble som 29-åring landets yngste ordfører ved nyttår 1948. Han var ordfører frem til Romedal ble slått sammen med gamle Stange kommune. 
Gamle Stanges ordfører Arnljot Johnstad ble ordfører for den nye storkommunen. Da Johnstad ikke ønsket gjenvalg i 1975 stilte Nybruket opp på nytt, og var ordfører i Stange i åtte år.


== Referanser ==
François Bernier

François Bernier (født 1620 i Joué-Etiau, Anjou, død 22. september 1688 i Paris) var en fransk lege, filosof og reisende. Han var lege i 12 år for keiser Aurangzeb, og publiserte reiseskildringer.
Hans mest kjente publikasjon som han skrev i 1684, er Nouvelle division de la terre par les différentes espèces ou races qui l'habiten.


== Verker i utvalg ==
Anatomia ridiculi muris, hoc est Dissertatiunculae J. B. Morini, astrologi, adversus expositam a P. Gassendo Epicuri philosophiam. Paris 1651.
Favilla muris, hoc est, dissertatinculae ridicule defensae a J.B. Morino, astrologo. Paris 1651.
Histoire de la derniere Revolution des Etats du Grand Mogol. Paris 1670–1671.
Abrégé de la philosophie de Gassendi. 1674–1684.
Doutes à Mr Bernier sur quelques-uns des principaux chapitres de son Abrégé de la Philosophie de Gassendi. Paris 1682
«Éclaircissement sur le livre de M. de la Ville...» I: Pierre Bayle: Recueil de quelques pièces curieuses concernant la philosophie de Monsieur Descartes. (Amsterdam 1684)
«Nouvelle division de la terre par les différentes espèces ou races d'hommes qui l'habitent». I: Journal des Sçavans. Bind 6, 1684, s. 133–140, Online.
Traité du Libre et du Volontaire. Amsterdam 1685.
«Extrait de diverses pièces envoyées pour étreines à Madame de la Sablière. Introduction à la lecture de Confucius». I: Journal des Sçavans, 1688, s. 47-52
«Memoire sur le quiëtisme des Indes». I: Basnage de Beauval: Histoire des ouvrages des Savans. September 1688, s. 47-52.


== Referanser ==
Fjodor Kulakov

Fjodor Davydovitsj Kulakov (russisk: Фёдор Давыдович Кулаков født 4. februar 1918 i Penza oblast i Russisk SFSR, død 17. juli 1978 i Moskva, Russisk SSFR, Sovjetunionen) var en sovjet-russisk statsmann under den kalde krigen.
Kulakov tjenestegjorde som førstesekretær i den regionale partikomitéen i Stavropol fra 1960 til 1964. Han var medlem av Politbyrået fra 1971 til 1978, og medlem av sekretariatet i det sovjetiske kommunistpartiet fra 1965 til 1978.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kulakov, Fjodor Davidovitsj (in Russian)
Jevgenij Tsjazov

Jevgenij Ivanovitsj Tsjazov (russisk: Евгений Иванович Чазов; født 10. juni 1929) var en lege i det tidligere Sovjetunionen og Russland som har spesialisert seg på kardiologi. Han var leder av det fjerde direktorat i det sovjetiske helseministeriet fra 1987 til 1990. Han var medlem av det russiske vitenskapsakademi, og har mottatt en rekke medaljer og priser, i Sovjetunionen, Russland og i utlandet. Han ble utdannet ved Kiev medisinske institutt.


== Referanser ==
Malaya Zemlya

Malaya Zemlya (russisk: Малая Земля), ordrett «lille land», var en sovjetisk utpost på et fjell ved Myskhaostredet i Novorossiysk som ble gjenerobret etter blodige kamper mot tyske soldater den 4. februar 1943. Episoden banet veien for et sovjetisk motangrep under slaget om Kaukasus.
Slaget var tema i første bind av Bresjnevs trilogi, som overdrev Leonid Bresjnevs rolle på Østfronten under andre verdenskrig.
Axel Bøyum

Axel Gehrken Bøyum (født 14. februar 1995) er en norsk skuespiller og Gullruten-vinner i kategorien «Beste skuespiller». Han fikk sitt gjennombrudd for sin rolle som Philip i TV-serien Øyevitne. Senere fikk han sin teaterdebut i forestillingen Det merkelege som hende med hunden den natta (The curious incident of the dog in the night-time), der han spilte hovedrollen som den autistiske gutten Christopher. Etter dette begynte han ved Det Norske Teatret, der han har medvirket i diverse stykker over flere år, senest som hovedrollen Romeo i Romeo og Julie. Han spilte Adrian Austnes i dramaserien Heimebane på NRK, og mottok Gullruten 2018 som beste mannlige skuespiller for sin rolletolkning i denne serien. Han ble dermed den yngste i Gullrutens historie til å ha vunnet denne prisen.Bøyum har utdanning fra Ivana Chubbuck Studios i Los Angeles.


== Filmer ==
Campingliv (2016)
Kometen (2017)
Satellites (2017)
En annen verden (2018)
Den største forbrytelsen (2020)


== Teater ==
Det merkelege som hende med hunden den natta (2015)
Kven er redd? (2015)
Romeo og Julie (2016)
Pust (2021)


== TV ==
Øyevitne (2014)
Black Widows (2016)
Heimebane (2018–2019)
Heksejakt (2020)
Delete Me (2021)
Furia (2021)
Hodejegerne (2022)


== Utmerkelser ==
Gullruten 2018 i kategorien beste mannlige skuespiller for Heimebane


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Axel Bøyum på Internet Movie Database 
(en) Axel Bøyum hos The Movie Database
David Christopher Frich

David Christopher Frich (født 23. mai 1833 i Christiania, død 3. april 1917) var en norsk prest som utga og oversatte oppbyggelseslitteratur.Han var sønn av sogneprest Gert Jansen Frich (1803–1863) og Ambrosia von Krogh (1807–1865). Faren var bror til maleren Joachim Frich (1810–1858). Fra 1845 til 1850 gikk han ved Bergen katedralskole og fikk examen artium 1850 og tok sitt examen philosophicum i 1851. Etter cand.theol. 1854 tilbrakte han et par år hos foreldrene i Stjørdal, før han tok et studieår 1857–58 i Christiania og kunne innkassere  H.K.H. Kronprinsens gullmedalje for 1858 på en avhandling om donatister, en afrikansk bevegelse levet av Donatius Magnus (–355) som ikke anerkjente prester som hadde bøyd av under den tids forfølgelser.
Etter å ha vært bestyrer for borgerskolen i Levanger fra 1858 til 1864, var han sogneprest til Eid i Møre og Romsdal, fra 1868 sogneprest ved Byneset i Trondheim, fra 1876 residerende kapellan i Korskirken (Bergen) der han fra 1878 var sogneprest. Med presten Hartvig Halvorsen (1854–1910) utga han åndelige skrifter i tiden 1887 til 1890. Fra 1890 virket han som sogneprest i Vang i Hedmark og var stiftsprost i Hamar domprosti. For alt dette fikk han i 1894 en St. Olavs Orden (ridder).  Han ga seg i 1908, og besørget i 1912 siste utgivelsen til den nyss avdøde salmedikter Sigvald Skavlan (1839–1912).
David ble i 1859 gift i Stjørdal med Emilie Christine Richter (1834–1928), datter av brukseier og ordfører Ole Øvre Richter på Mæle i Stjørdal. De var foreldre til journalist og forfatter Øvre Richter Frich (1872–1945).


== Utgivelser ==
D. Chr. Frich, «Donatismens Historie»,  avhandling som ga ham H.K.H. Kronprinsens gullmedalje i 1858, publisert i flere deler i Norsk teologisk tidsskrift fra 1861 til 1866.
D. Chr. Frich (1884). Hvorfor bør den offentlige Usædelighed ikke taales i vort Samfund?.  [16 sider]
D. Chr. Frich  og Hartvig Halvorsen (1887). Hvad skal jeg gjøre for at blive salig?: Prædikener over Kirkeaarets nye Evangelietekster : første Række. Bergen: Giertsen. 
D. Chr. Frich  og Hartvig Halvorsen (1888). Hvad skal jeg gjøre for at blive salig?: Prædikener over Kirkeaarets nye Evangelietekster. Bergen: Giertsen. 
Frich, D.Chr. (1890). Stilheden for Gud: Afskedsprædiken i Korskirken Palmesøndag den 30te Marts 1890. Bergen: Giertsen. 


== Annet ==
Coelestin Freyer (1884). Lidt af hvert af og for Livet. Beyer, Bergen.  [178 sider. Oversatt av Frich fra tysk, Allerlei aus dem Leben für das Leben]
Strömberg, Th. (1893). Den hellige Strid: Skildringer af Troeshelte og Sandhedsvidner indenfor den Kristne Kirke i ældre og nyere Tid. Bergen: Fredrikson.  [Oversettelse av Frich fra svensk]
Sigvald Skavlan (1913). Stav og harpe: digte og sange. Kristiania: Aschehoug.  [Utgitt av Frich etter Skavlans død]


== Referanser ==
Antonín Mrkos

Antonín Mrkos (født 27. januar 1918 i Střemchoví, død 29. mai 1996) var en tsjekkisk astronom, kjent for å ha oppdaget 274 asteroider. Mrkos begynte ved universitetet i Brno i 1938, men studiene ble avbrutt da andre verdenskrig brøt ut. I 1945 ble han medarbeider ved Skalnaté Pleso-observatoriet i Slovakia. Det var herfra han utførte sitt aktive kometprogram, og han oppdaget en rekke uvanlige kometer – den mest kjente av dem Comet 1957d.
Mrkos var den andre tsjekkeren i Antarktika, og den første tsjekkoslovaken til å nå den sørlige utilgjengelighetspol da han var medlem av den tredje sovjetiske antarktisekspedisjon (1957–1959). Han returnerte senere til Antarktika som leder for en gruppe av fire tsjekkoslovaker i den syvende sovjetiske antarktisekspedisjonen (1961–1963), hvor han blant annet studerte nordlys.


== Referanser ==
Emil Sandberg

Emil Sandberg (født  16. mai 1875 i Christiania, død 2. juli 1955) var en norsk lokomotivfører og faglig tillitsmann, fra 1908 til 1911 og en periode ved årsskiftet 1924-25 formann i Norsk Lokomotivmannsforbund. 
Sandberg begynte å arbeide ved jernbanen som 15-åring i 1890, da han fikk jobb som lokomotivpusser ved Hovedbanen. Han avanserte til fyrbøter, deretter lokomotivfører.
Han var medlem av 1. distrikts lokomotivpersonales forening fra organisasjonen ble stiftet i 1893, og ble snart også aktiv i landsforeningen. I 1904 deltok han i lokomotivmannskongress på skandinavisk nivå, og året etter ble han nestformann i Lokomotivmandsforbundet. I 1906 var han initiativtager til opprettelsen av organisasjonens blad Lokomotivmands Tidende, og satt som formann i redaksjonskomiteen.
I 1908 ble Sandberg valgt til formann i NLF, og hadde vervet til 1911. Fra 1913 var han valgt redaktør for Lokomotivmands Tidende og fra 1916 forretningsfører i forbundet, i fullt lønnet stilling. Sandberg var en sentral pådriver da NLF i 1919 gikk inn i Landsorganisasjonen.
På landsmøtet i september 1924 ble han for annen gang valgt til formann i NLF, men satt denne gangen bare noen måneder i vervet før han måtte gå av. Ved årsskiftet avdekket nyvalgte revisorer misligheter i forbundets økonomi, en sak som endte med at Sandberg ble tiltalt for underslag og dømt til to års fengsel. I alt var det underslått nær 59 000 kroner, på den tiden en betydelig sum.


== Referanser ==


== Kilder ==
«Emil Sandberg», side 159, Alfred Skar: Norsk Lokomotivmannsforbund gjennom 60 år, NLF, Oslo 1953
«Emil Sandberg», side 194, Olaf Ingebretsen: Først i sporet gjennom 100 år. Norsk lokomotivmannsforbund 1893-1993, Notabene Forlag, Oslo 1993
REC Solar

REC Solar ASA (OSE: RECSOL) er et norsk selskap som leverer solcellepaneler og -installasjoner. Selskapet ble opprettet i 2013 da daværende Renewable Energy Corporation (REC) ble delt i to selskaper: REC Silicon og REC Solar.Hovedkontoret ligger i Oslo, men produksjonen av silikonbaserte solcellepaneler foregår i Tuas View i Singapore, hvor selskapet har 1500 ansatte. I 2012 produserte REC solcellepaneler med en samlet effekt på 722 MW.24. november 2014 ble det kjent at selskapet blir solgt til Bluestar Elkem for 4,3 milliarder kroner, og salget ble godkjent 16. januar 2015 av en ekstraordinær generalforsamling.
10. oktober 2021 ble selskapet kjøpt av Indiske Reliance Industries Ltd, og ble da omtalt som den største europeiske merkevaren innen solceller. 19. august 2022 meldte REC Solar Norway at alle ansatte ville bli permittert fra 3. september som følge av høye strømpriser i Sør-Norge. Det gjaldt 250 ansatte på Herøya og 169 ansatte i Kristiansand.  Bedriften gikk i dialog med myndighetene og sa at de ville starte opp igjen driften dersom de fikk strømstøtte.  


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Øyevitne (miniserie)

Øyevitne er en norsk thriller- og dramaserie i seks episoder som gikk på NRK i 2014. Serien er produsert av Elisabeth Tangen med manuskript og regi av Jarl Emsell Larsen.
Hovedhandlingen i serien går for seg i Mysen i Østfold, hvor de to hemmelig forelskede tenåringene Philip og Henning ufrivillig blir vitne til en skyteepisode hvor fire mennesker blir likvidert i et sandtak utenfor byen. Av redsel for at deres hemmelighet skal bli avslørt, gir de hverandre et løfte om å ikke fortelle noen om det de har sett. Philips fostermor, Helen Sikkeland, er lensmann og får ansvar for å etterforske drapene, som etterhvert viser seg å ha forgreininger til kriminelle miljøer.
Fotograf Lars Vestergaard vant Gullrutens fagpris 2015 for beste foto - drama.Seriens hovedrolleinnehaver Anneke von der Lippe ble nominert til og vant International Emmy Awards - best perfomance by an actress 2015 for rollen som lensmann Helen Sikkeland.Øyevitne ( "Eyewitness" ) ble utgitt på DVD i Storbritannia i 2015 og i 2016 ble serien solgt til NBC Universal ( distribusjon USA network ) for remake i USA.  Showrunner for "Eyewitness" i USA er Adi Hasak, ( "Shades of Blue" 2016.)
Serieskaper Jarl Emsell Larsen er med som excecutive producer på Eyewitness, som er i preproduksjon i USA våren 2016.Serien hadde oppstart på Sveriges Television den 24. november 2014 med navnet Ögonvittnet, og den 19. mai 2015 på den finske kanalen Yle Fem med navnet Todistaja og Ögonvittnet. Foruten Norden er Øyevitne solgt til Tyskland(ARD), Frankrike/Tyskland (ARTE) og Beneluxlandene.
Musikken er komponert av Bent Åserud og Geir Bøhren og temasangen Saviour Unknown er et samarbeid med vokalist og tekstforfatter Shaun Bartlett (artist).


== Skuespillere ==
Noen av skuespillerne i Øyevitne:
Axel Bøyum som Philip
Odin Waage som Henning
Anneke von der Lippe som Helen Sikkeland
Bjørn Skagestad som Svend
Yngvild Støen Grotmol som Camilla
Per Kjerstad som Ronny Berg Larsen
Fridtjov Såheim som Runar
Tobias Santelmann som Lars
Frank Kjosås som Raymond
Kim Sørensen som Olle
Espen Reboli Bjerke som Geir Tangen
Mariann Hole som Siri
Ingjerd Egeberg som Elisabeth
Reidar Sørensen som President Sixers
Yngve Berven som André
Bjørn Skagestad som Svend
Tobias Santelmann som Lars
Fridtjov Såheim som Runar
Anderz Eide som Riseth
Åsmund Brede Eike som Christer
Elyas Mohammed som Kenneth
Mahmut Suvakci som Hamit Milonkovic
Tone Beate Mostraum som Guro
Tehilla Blad som Zana
Frank Kjosås som Raymond
Duc Paul Mai-The som Erik Tømte


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Øyevitne på Internet Movie Database 
(no) Øyevitne på NRK TV
Thorvald Nordahl

Thorvald Nordahl (født   3. desember 1868 i Trondheim, død 20. februar 1945) var en norsk lokomotivfører og faglig tillitsmann, fra 1911 til 1916 formann i Norsk Lokomotivmannsforbund.
Nordahl dro til sjøs i 1888, og jobbet ute i fire år som fyrbøter og maskinist. Da han gikk i land begynte han å jobbe på jernbanen, som pusser og fyrbøter. I 1894 fikk han fast ansettelse, og i 1902 begynte han som lokomotivfører i Trondheims distrikt. Fra 1918 jobbet han som lokomotivkontrollør i Kristiania.
Han var aktiv i Trondheim distrikts lokomotivpersonalets forening, og hadde fra 1894 og utover en rekke tillitsverv lokalt. Han ble valgt inn i landsforeningens sentralstyre, og møtte i 1905 som varamann på det nordiske lokomotivmannsforbunds kongress i Helsingfors. Senere satt han flere år som formann i Nordisk lokomotivmannsforbund.
I 1908 ble Nordahl valgt til nestformann i NLF og redaktør for forbundets blad Lokomotivmands Tidende. I 1911 ble han formann i forbundet. Han frasa seg gjenvalg i 1916.
Nordahl var politisk engasjert, og satt en periode som medlem av Trondheim bystyre for Venstre. Da han flyttet til hovedstaden satt han også som medlem av styret i Østre Akers Venstrelag.


== Kilder ==
«Thorvald Nordahl», side 187, Alfred Skar: Norsk Lokomotivmannsforbund gjennom 60 år, NLF, Oslo 1953
«Thorvald Nordahl», side 194, Olaf Ingebretsen: Først i sporet gjennom 100 år. Norsk lokomotivmannsforbund 1893-1993, Notabene Forlag, Oslo 1993
Kinga Achruk

Kinga Achruk (født Byzdra; 9. januar 1989 i Puławy) er en polsk håndballspiller, som spiller for Lubin og det polske landslaget..


== Karrière ==


=== Klubb ===
Achruk startet sin karrière i 1997, som åtteåring, i klubben Jarosław.
I 2013 flyttet Achruk til Montenegro og har siden spilt for storklubben Budućnost.


=== Landslag ===
Achruk representerte Polen i Junior-EM i håndball for kvinner i 2006 (10 mål) og Ungdoms-EM i håndball for kvinner i 2007 (13 mål).
Achruk har siden A-lagsdebuten mot Italia 3. november 2006 spilt 94 landskamper for Polen og deltok for første gang i Håndball-VM i 2007, der Polen endte på en 11.-plass.
I Håndball-VM i 2013 scoret hun 15 mål på ni kamper, da Polen endte på fjerdeplass.


== Meritter ==


=== Zagłębie Lubin ===
Polsk seriemester: 2011
Polsk serietoer: 2009, 2010, 2012, 2013
Polsk cupmester: 2009, 2011, 2013


=== Budućnost ===
Montenegrinsk seriemester: 2014
Montenegrinsk cupmester: 2014
Regional ligavinner: 2014
Champions League-finalist: 2014


== Privatliv ==
Achruk vokste opp i en håndballfamilie i Puławy. Hennes mor, Małgorzata Byzdra, spilte for klubben Lublin, mens hennes far, Jacek Byzdra, spilte for klubben Puławy.
27. juni 2015 giftet hun seg med den polske håndballspilleren Łukasz Achruk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kinga Byzdra – Det europeiske håndballforbundet (EHF)
Levada Center

Levada-Center (Левада-Центр) er en russisk ikke-statlig organisasjon som foretar meningsmålinger og foretar sosiologisk forskning. Den er oppkalt etter dens grunnlegger, den første russiske professor i sosiologi, Jurij Levada (1930–2006). Organisasjonen ble grunnlagt i 2003, men dens historie går tilbake til 1987 og grunnleggelsen av Det allrussiske senteret for opinionsundersøkelser, opprinnelig ledet av akademikeren Tatjana Zaslavskaja. Som et av Russlands største forskningsselskaper, foretar Levada Center sine egne såvel som forespurte sosiologiske og markedsmessige undersøkelser.


== Eksterne lenker ==
Levada-Center — nettsted på russisk, engelsk
Opplysningskontoret for automatiske slokkeanlegg

Opplysningskontoret for automatiske slokkeanlegg (OFAS) er en norsk interesseorganisasjon, som arbeider med å øke antall automatiske slokkeanlegg i Norge og bedre kvaliteten på eksisterende anlegg.
OFAS ble opprettet av Finansnæringens Hovedorganisasjon (nå Finans Norge) i 2003 under navnet «Opplysningskontoret for sprinkleranlegg» . Navnet og arbeidsoppgavene ble endret til Opplysningskontoret for automatiske slokkeanlegg i 2010.
Virksomheten og aktivitetene til OFAS er finansiert via økonomisk støtte og medlemsavgift. Sekretariatet ligger hos Norsk brannvernforening.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Organisasjonens hjemmeside
John Panonetsa Mangudya

John Panonetsa Mangudya (født 5. oktober 1963 i Mutambara i Chimanimari) er en zimbabwisk økonom og bankmann, som siden 1. mai 2014 har vært sentralbanksjef i Zimbabwes sentralbank. 
Tidligere sentralbanksjef Gideon Gonos andre periode utløp i november 2013, og visesentralbanksjef Charity Dhliwayo var fungerende sentralbanksjef fram til Mangudya overtok stillingen.Han er gift og har tre barn. 


== Utdanning og yrkeserfaring ==
Mangudya har en B.Sc og M.Sc innen samfunnsøkonomi fra Universitetet i Zimbabwe. I tillegg har han en Ph.D innen økonomi og ledelse (Business Administration) fra Washington International University. 
Han har 27 års erfaring fra banknæringen før han ble sentralbanksjef. Han begynte første gang å jobbe i Zimbabwes sentralbank i 1986, som økonom, og jobbet der i 10 år fram til 1996. Etter dette jobbet han fra 1996 til 1999 i African Export-Import Bank (Afreximbank), der han var regionalansvarlig for sørlige Afrika. I 2000 begynte han i sentralbanken, de første fire årene som leder for avdelingen international banking. Han ledet corporate and merchant banking fra 2004 til 2006, og var administrerende direktør for sentralbanken fra 2006 til 2012. Etter dette var han Group chief executive officer fram til mars 2014. Han har også vært president i Bankers' Association of Zimbabwe.
Den 1. mai 2014 overtok han som sentralbanksjef for Zimbabwes sentralbank. 


== Referanser ==
Gauldal sorenskriveri

Gauldal sorenskriveri var en førsteinstansdomstol i Frostating lagdømme som ble opprettet i 1836. Røros sorenskriveri var en del av Gauldal inntil 1855, da det ved kongelige resolusjon 29. august 1855 ble besluttet å ansette en egen sorenskriver og politimester i eget embete. I 2003 ble Gauldal sorenskriver slått sammen med Orkdal og Midt-Trøndelag og fikk navnet Sør-Trøndelag tingrett. I dag er også Trondheim tingrett en del av denne domstolen.


== Kilder ==
Arkivkatalog for Gauldal sorenskriverembete, Statsarkivet i Trondheim


== Eksterne lenker ==
Skannet skiftemateriale for Gauldal sorenskriveri
Røros bergrett

Røros bergrett var en domstol som var aktiv fra 1646 til 1813. Røros kobberverks privilegier ble utstedt 19. oktober i 1646. Røros bergrett dømte innenfor det området Røros kobberverk hadde privilegier. Dette privilegieområdet ble benevnt Circumferensen. Jurisdiksjonen gjaldt ikke for hele Circumferesen, og forholdet mellom den alminnelige jurisdiksjon og bergretten ble regulert gjennom flere reskripter. Det ble slått fast at det var de som var i bergverkets tjeneste som var underlagt bergverkets jurisdiksjon. Bergretten skulle ikke dømme i større kriminalsaker, men i sivile tvister og mindre straffesaker som for eksempel brudd på ordensregler. I praksis ble ikke alltid dette respektert.   
Ved bergretten ble det også tatt opp forhør og utstedt tingsvitne. Videre var bergskriveren skifteforvalter og auksjonsforvalter. Røros bergrett førte også panteregistre og pantebøker. 
Ved den store berganordningen av 7. september 1812 ble bergamtsrettene opphevet. Det ble da slutt på den særjurisdiksjon som bergverkene hadde hatt både når det gjaldt rettsstell, tinglysningsstell og skifte- og auksjonsforvaltning. Røros bergrett ble opphevet ved kongelig resolusjon 26. mai 1813.  
Arkivet fra Røros bergrett er avlevert til Statsarkivet i Trondheim. Arkivet inneholder justisprotokoller, tinglysningsmateriale, skiftemateriale og auksjonsmateriale fra perioden 1690–1821. 


== Arkiv ==
Arkivet etter Røros bergrett er avlevert til Statsarkivet i Trondheim.


== Referanser ==
Arkivkatalog for Røros bergrett ved Statsarkivet i Trondheim


== Eksterne lenker ==
Arkivkatalog for Røros bergrett hos Statsarkivet i Trondheim
Skannet skifteprotokoll fra Røros bergrett på Digitalarkivet
Den Norske Dommerforening

Den Norske Dommerforening (stiftet i 1912) er en sammenslutning av dommere i Norge. Dommerforeningen har til formål å samle landets dommere til felles arbeid for standens interesser, og for reformer innen rettslivet. Foreningen er en av medlemsforeningene i Norges Juristforbund. Den Norske Dommerforening har vel 500 medlemmer (per 2008).


== Litteratur ==
Nils Asbjørn Engstad, Astrid Lærdal Frøseth og Bård Tønder (red.) Den norske Dommerforening 100 år Fagbokforlaget 2012 ISBN 978-82-450-1110-4


== Eksterne lenker ==
Den Norske Dommerforening
Love, Rosie

Love, Rosie er en tysk-britisk romantisk komedie fra 2014 basert på romanen Der regnbuen ender (2004) av den irske forfatteren Cecelia Ahern. Filmen er regissert av Christian Ditter etter manus av Juliette Towhidi. Lily Collins og Sam Claflin spiller hovedrollene, mens Tamsin Egerton, Suki Waterhouse, Jaime Winstone og Art Parkinson er å se i diverse biroller.


== Handling ==
Rosie Dunne (Lily Collins) og Alex Stewart (Sam Claflin) har vært bestevenner siden de var små. Filmen følger dem i tolv år, fra slutten av high school når Rosie får datteren Katie og Alex drar til USA for å studere, til Rosie er forlover for Alex i bryllupet hans. Gjennom disse årene prøver de å navigere vennskapet kontra de romantiske følelsene de har for hverandre, som stadig blir stoppet av diverse hindringer på veien.


== Rolleliste ==
Lily Collins som Rosie Dunne
Sam Claflin som Alex Stewart
Tamsin Egerton som Sally
Suki Waterhouse som Bethany Williams
Christian Cooke som Greg
Jaime Winstone som Ruby
Lily Laight som Katie Dunne
Art Parkinson som Gary Dunne
Nick Lee som Herb


== Eksterne lenker ==
(en) Love, Rosie på Internet Movie Database 
(sv) Love, Rosie i Svensk Filmdatabas 
(da) Love, Rosie i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Love, Rosie på Allociné 
(nl) Love, Rosie på MovieMeter 
(en) Love, Rosie på AllMovie 
(en) Love, Rosie på Rotten Tomatoes 
(en) Love, Rosie på Metacritic 
(en) Love, Rosie på Box Office Mojo