jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Prestegårdsskogen (Nøtterøy)

Prestegårdsskogen er en skog nordvest på Nøtterøy i Færder kommune i Vestfold. Den har navnet sitt etter Nøtterøy prestegård, som ligger øst i skogen. Nøtterøy kirke ligger langs Kirkeveien øst for Prestegårdsskogen.
Skogen grenser opp mot Vestskogen i vest, Labakken i nord og Hella i sør. Øst for skogen ligger kommuneadministrasjonssenteret Borgheim. Det går én hovedsti på tvers av skogen mellom øst og vest, og langs denne ligger selve prestegården, Prestegårdsdammen og Aronsletta.
Mye av den opprinnelige Prestegårdsskogen ble gjort om til boligområder da Vestskogen ble anlagt i 1960-åra, men det ble likevel spart en større del av den enn det det var lagt opp til i disposisjonsplanen fra 1963.


== Referanser ==
Amund Hestsveen

Amund Hestsveen (født 9. mars 1971) er en norsk forfatter, fotograf og tidligere journalist, bosatt i Kristiansand. 


== Bakgrunn og arbeid ==
Hestsveen er utdannet cand.mag. ved Universitetet i Oslo. Han arbeidet 15 år som journalist i norske dagsaviser, deriblant Vårt Land, Romerikes Blad, Aftenposten og Fædrelandsvennen, før han sluttet og ble forfatter på heltid. Sammen med en tidligere kollega, Torborg Igland, utga han ungdomsromanserien Beta, en dystopi om et totalitært Norden 60 år fram i tid. I 2019 ga han ut romanen Bli Rakker, en satirisk kommentar til sosiale mediers påvirkningskraft ved et valg. Siden 2015 har han også jobbet som PR-rådgiver og arbeider nå med flere samtidige litterære prosjekter, deriblant flere biografier.


== Bibliografi ==
2014: Beta bok 1: Flukten – ungdomsroman, Gyldendal, sammen med Torborg Igland
2015: Beta bok 2: Øya – ungdomsroman, Gyldendal, sammen med Torborg Igland
2016: Beta bok 3: Offeret - ungdomsroman, Gyldendal, sammen med Torborg Igland
2019: Bli Rakker - satirisk roman om trumpisme, fake news og et kuppet kommunevalg
2022: Takk skal du ha! - en skjønnlitterær biografi om polarfotograf Wilfred Wessel Berthelsen


== Litterære utmerkelser og annet ==
2015: Nominert til Kritikerprisen for beste barne- og ungdomsbok utgitt i 2014 for Flukten (sammen med Torborg Igland)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Amund Hestsveen, Gyldendal Norsk Forlag
NRK: Debuterer med action-trilogi
"Hunger Games" har fått en ny lillesøster (Anmeldelse, Dagbladet)
Presentasjon av Amund Hestsveen i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsiderSkrev satirebok om Sørlandsnyhetene (intervju i Fædrelandsvennen 15.12. 2019)
MTR Corporation

MTR Corporation er et hongkongbasert selskap som leverer kollektivtrafikktjenester. Selskapet driver MTR i Hongkong og jernbane i flere andre storbyer, blant annet London, Melbourne og Stockholm. I tillegg har selskapet virksomhet innen eiendomsutvikling og -utleie.


== Eksterne lenker ==
(zh-Hant) Offisielt nettsted
Simpl (Wien)

Simpl (opprinnelig Bierkabarett Simplicissimus, Ølkabaret Simplicissimus) er en kabaret i Wien som ble grunnlagt i 1912. Siden 1920-tallet har den vært blant de mest suksessrike revyscenene i tyskproglig område, og er blant annet kjent for artister som Fritz Grünbaum og Karl Farkas.


== Historie ==
Selv om etablissementet, som ligger i et kjellerlokale i sentrum, opprinnelig hadde samme navn som vittighetsbladet «Simplicissimus», ble det nesten umiddelbart kalt «Das Simpl» på folkemunne. Mens hovedvekten først lå på musikalske innslag, utviklet scenen i løpet av  1920- og 30-tallet under Farkas og Grünbaum et mer kabaretartet preg. Begge var virksomme på scenen frem til Østerrike ble annektert av Det tredje rike i 1938.
Siden kabareten var eid av en jødisk familie, ble den tvangsovertatt av nasjonalsosialistene, og bare «rikstyske» artister fikk opptre. Mot slutten av Annen verdenskrig ble Simpl stengt og benyttet som tilfluktsrom.
Efter krigen gjenopptok kabareten sin virksomhet, og under Farkas' ledelse utviklet den seg til en sentral scene, som blant annet ble kjent for politiske satirer og samtidskommentarer. Farkas ledet virksomheten frem til sin død i 1971.
Simpl har siden vært drevet av Baruch Picker, Hugo Wiener og Maxi Böhm, Martin Flossmann, Albert Schmidleitner og Michael Niavarani.Niavarani ble eier av kabareten i 2019, og fra og med 2019/20-sesongen fungerer han som kunstnerisk leder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Simpl, Vienna – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Historisk tilbakeblikk i ORF
Lakså

Lakså kan vise til:

Lakså (Evenes) – ei grend i Evenes kommune i Nordland
Lakså (Fauske) – ei fraflyttet grend i Fauske kommune i Nordland
Lakså (Steigen) – ei grend i Steigen kommune i Nordland


== Se også ==
Laksåa
Laksåga
Vegard Steiro Amundsen

Vegard Steiro Amundsen (født 21. september 1985 i Tromsø) er en norsk manusforfatter, utdannet ved Den norske filmskolen på Lillehammer. 
Han har skrevet manus for film, TV og radio, blant annet manuset til Lucifers by 
 som mottok annmerkningen «Special Commendation» under Prix Europa utdelingen i 2011


== Utgivelser [1] ==
Lucifers by (2010) - Hørespill for Radioteateret
Tilbake til døden (2010)
Sammen - TV-serie for VGTV (2010)
Christiania (2012) - Episoden «Dobbeltspill», hørespill for NRK Radioteateret
Lucifers by 2 (2014) - Hørespill for Radioteateret


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Laksåa

Laksåa (også kalt Laksåga og Lakselva) er ei elv i Evenes kommune i Nordland. Den munner ut i Øysundet på nordsida av Ofotfjorden. Elva er 1,96 km lang (13,05 km regnet fra øverste kilde), og har et nedbørfelt på 42,83 km². Middelvannføringen ved munningen er 1,37 m³/s.


== Elvas løp ==
Elva dannes gjennom samløpet av de to elvene Vasselva, fra nord, og den mindre Oselva fra vest. Vassdragets hovedgrein er Vasselva, som har utspring fra Skinnstakkvatnan vest for Litletinden, hvor den kalles Sprutelva. Den renner først mot vest og faller ned mot Mersskarbotn i fosser og stryk, blant annet den rundt femti meter høye Spruten. Sprutelva renner her sammen med Kvannbekken, som kommer fra nordvest. Ved samløpet dannes Mersskarelva, som fortsetter mot sør gjennom et myrrikt skoglandskap med furu og bjørk. Den tar opp to sideelver, Tverrelva fra Huveskogen i vest og Kvantoelva fra øst, før den munner ut i Laksåvatnet (201 moh.). Herfra fortsetter den mot sør som Vasselva, og renner i strie stryk og flere små fosser ned dalsida ned mot Laksådalen. Den vestre greinen av vassdraget, Oselva, kommer fra Osvatnet (42 moh.), hvor mange mindre bekker fra de skogkledte åsene rundt vatnet samles. Etter samløpet mellom Vasselva og Oselva fortsetter Laksåa mot øst til munningen i Øysundet.


== Bruk og vern ==
Vasselva brukes til vannforsyning, men er ellers stort sett uten inngrep. Langs Oselva og selve Laksåa er det gårdsbruk og bebyggelse. Europavei 10 går langs nedre del av vassdraget.
Vassdraget ble varig vernet mot kraftutbygging i Verneplan I for vassdrag. Det var hovedsakelig interessene for friluftslivet som lå til grunn for vernet.


== Referanser ==
Fiskekniv

Fiskekniv er brukt både som betegnelse på en kniv til å gjøre opp eller renske fisk med og på en kniv til å spise fisk med.
Fiskekniver til å spise med har gjerne litt kortere blad enn vanlige bordkniver, men bladet er bredere og har en butt egg.  Knivblader og gaffeltinder av jern er ikke egnet til å spise fisk med for de setter smak på maten. I mange hjem ble dette derfor både på 18- og 1900-tallet dekket med to sølvgafler når man serverte fisk. Men for dem som hadde anledning til det kom det etter hvert egne fiskebestikk av plett, sølv eller rustfritt stål. Skaftene var gjerne laget av metall eller ben, men omkring 1900 var det også populært med skaft av perlemor.


== Litteratur ==
Østby, Jon Birger (1983): Nomenklatur for spise- og serveringsbestikk, med tegninger av Torill Sand. Oslo.


== Eksterne lenker ==
Se fiskekniver i DigitaltMuseum.
Peter Midelfart Holst

Peter Midelfart Holst (født 17. oktober 1892 i Kristiania, død 28. januar 1961) var en norsk lege og ekspert på bakteriologi som forsket på epidemier og nedla masse arbeid for å få bukt med blant annet poliomyelitt. Han er også anerkjent for sin innsats under den andre verdenskrig, der han var med og organiserte norske legers arbeid mot tyskerne. Han hjalp også noen av de forfulgte fangene som ble lagt inn på Ullevål etter tortur og mishandling. En av disse fangene var forfatteren Ingeborg Refling Hagen. I tidsskriftet Kvinnen og tiden (nr. 5, 1946) og i den danske avisen Land og folk (25. juli 1946) skildret han behandlingen av «tilfellet» Ingeborg Refling Hagen.
Peter M. Holst var sønn av Anna Midelfart (1862–1923) og Axel Holst (1860–1931). Moren var av slekten Midelfart. Faren var fra den kjente legefamilien Holst og ble medisinprofessor, mest kjent for sin behandling av skjørbuk sammen med Valentin Fürst. Farens farfar var medisinprofessor Frederik Holst (1791–1871) og i 1817 den første som fikk utdelt norsk doktorgrad. Farens søster  Clara Holst (1868–1935) ble i 1903 den første kvinne med norsk doktorgrad.
Etter examen artium i 1910 studerte Peter til cand.med. i 1916 ved Det Kongelige Frederiks Universitet, der han i 1918 ble assistent ved hygienisk institutt og i 1921 kunne innkassere en dr.med. på avhandlingen Studies of the effect of tuberculin. I avhandlingen påviste han blant annet hvordan tuberkulinet hadde en giftig virkning på hvite blodlegemer hos pasienter med tuberkulose.På denne tiden var faren universitetets rektor. Fra 1919 til 1935 var Peter statens epidemi- og karantenelege, samt sjef for Medisinalstyrelsens laboratorier.  I 1935 overtok han etter Nils Yngvar Ustvedt (1868–1938) som overlege ved den epidemiologiske avdeling av Ullevål sykehus. Han hadde studiereiser til København, Egypt, England og Amerika. Fra 1931 til 1935 hadde han vært leder for Norsk hygienisk forening.  I 1951 ble han professor ved Universitetet i Oslo.Peter giftet seg i 1919 med Elsbetha Theiste (1896–1958). De fikk tre barn, hvorav datteren Else ble mor til komponisten Stephan Barratt-Due (født 1956). Peter Midelfart Holst døde i 1961, bare 68 år gammel.


== Utgivelser ==
Vore akute folkesykdommers epidemiologi og klinikk,  1928
Oversikt over bakteriologien, Aschehoug, 1928
Det norske medicinske Selskab 1933-1958 : festskrift ved selskapets 125-års jubileum, 1958


== Referanser ==
Lucifers by – sesong 2

Lucifers by 2 (eller Lucifers by, sesong 2) er et norsk kriminalhørespill i tre deler som gikk på NRK Radio i 2014. I denne oppfølgeren til Lucifers by (2011) forsøker Maja å hevne sine foreldre gjennom gruppen til Lucifer. Stykket er skrevet av Vegard Steiro Amundsen og produsert av NRK Radioteateret.


== Medvirkende ==


== Referanser ==
Ruta 12 (Uruguay)

Ruta 12 Doctor Luis Alberto de Herrera (spansk: Ruta doce; populært kalt for Ruta 12) er en veistrekning som går fra Nueva Palmira (vest) til Solanas, Maldonado, i sørlige Uruguay. Veistrekningen, slik den er i dag, ble åpnet 1983.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Route 12, Uruguay – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Veier i Uruguay (spansk)
Kart over Uruguay (spansk)
Nervatnet

Nervatnet kan vise til flere innsjøer i Norge:

Nervatnet (Fauske) – i Fauske kommune i Nordland
Nervatnet (Terråkelva i Bindal) – i Terråkelva i Bindal kommune i Nordland
Nervatnet (Glømelva i Bindal) – i Glømelva i Bindal kommune i Nordland
Nervatnet (Hamarøy) – i Hamarøy kommune i Nordland
Nervatnet (Narvik) – i Narvik kommune i Nordland
Nervatnet – et annet navn på Nedre Blokkvatnet i Sortland kommune i Nordland
Nervatnet (Sørfold) – i Sørfold kommune i Nordland
Nervatnet (Vågan) – i Vågan kommune i Nordland


== Se også ==
Nedrevatnet
Nedrevatnet

Nedrevatnet kan vise til flere innsjøer i Norge:

Nedrevatnet – et annet navn på Nervatnet i Fauske kommune i Nordland
Nedrevatnet – nå en del av kraftmagasinet Øvre Kalvvatnet i Bindal kommune i Nordland
Nedrevatnet (Laksåga i Fauske) – i Laksåga i Fauske kommune i Nordland
Nedrevatn – i Porsanger kommune i Finnmark
Nedrevannet – i Lebesby kommune i Finnmark
Nedstevatnet – i Storfjord kommune i Troms
Nedravatnet – i Øystre Slidre kommune i Oppland


== Se også ==
Nervatnet
Ellen Lobb

Marjorie Ellen Lobb (født 24. desember 1947 i New York, USA) er en amerikansk/norsk billedkunstner, bosatt på Vestre Sandøya i Tvedestrand kommune. Hun arbeider i hovedsak med tresnitt og oljemaleri.
Ellen Lobb kom til Norge i 1970 etter fullført bachelorgrad fra Rhode Island School of Design, fine arts. Hun har også utdannelse fra Institutt for grafisk design, Høgskolen i Telemark (1971) og Statens lærerhøgskole i forming, Oslo (1978). Etter hvert bosatte hun seg på Vestre Sandøya utenfor Tvedestrand, hvor hun har eget verksted og galleri. 
Lobb har en rekke separatutstillinger bak seg, blant annet på Tyholmen galleri (1992), Grimstad kunstforening (1995), Lillesands Da’ene (1996) og i Bykle og Valle kunstlag (1997). Hun har deltatt fem ganger på Sørlandsutstillingen (siste gang i 1993). I 1996 deltok hun på Høstutstillingen. Lobb har også deltatt  på utstillinger i Christiansand kunstforening (1994, 1995 og 1998), Tvedestrand kunstforening (1988 og 1996), Grimstad kunstforening (1998 og 1999), Risør kunstforening (1999) og Sørlandets kunstnersenter og Galleri 9 (1997-99). I forbindelse med 100-årsjubileet for kvinners stemmerett i 2013,  deltok Lobb på  jubileumsutstillingen  «Med kunsten som stemme» på Lindvedske hus i Arendal.I perioder har hun arbeidet som illustratør for Norsk Hagetidend (1985-89) og senere for magasinet Foreldre & Barn (1997-1990). Hun har også undervist i estetiske fag ved videregående skoler i Aust-Agder. Lobb er innkjøpt av Skien Billedgalleri (1995), Tvedestrand kommune (1993 og 1994) og Tvedestrand videregående skole (1990).
Ellen Lobb er medlem i Norske billedkunstnere Agder (NBK-Agder).


== Referanser ==
Nikarkhos

Nikarkhos (gresk: Νίκαρχος; latin: Nicarchus) var en gresk poet og forfatter som var virksom på 100-tallet e.Kr., best kjent for sine epigrammer, hvorav trettiåtte har blitt bevart under hans navn i Anthologia Graeca («Den greske antologi»), foruten en del satiriske dikt. Tilskrivelsen av sju av disse er tvilsomme.


== Liv og virke ==
Om hans personlighet er ingenting kjent, men han var en samtidig med og påvirket den bedre kjente latinske forfatteren Martialis (ca 40 – ca 104 e.Kr.). Ved anvendelsen av hans latinske navn i et av hans epigrammer er det trukket den slutning at han antagelig levde en tid i Roma. En del av hans skrifter har blitt gjenfunnet på papyrusfragmenter ved Oxyrhynchus i Egypt, noe som har økt antallet kjente dikt etter ham.


== Diktning ==
En god del av de dikt som er bevart er rettet mot leger. Den litterær betydningen av disse epigrammene er ikke vurdert som særlig høyt. De er hovedsakelig satiriske, og ofte absurd ekstravagante. Tidvis er de også preget av det som ettertiden betegnet som grovheter og obskøniteter. Eksempelvis i den kjente Sfinksen gåte er ikke løsningen mennesket i Nikarkhos' versjon, men en pathikos, en voksen mann, som i strid med gjengs norm i gresk kultur, lar seg bli seksuelt penetrert av andre menn.Noen diktfragment av Nikarkhos:

«Dødens mørke er som ravnens vinge, dødens sang er som ravnens skrik, men når Demofilos begynner å synge, dør ravnen.»Og:

«Nikonoe var en gang i sin beste alder, jeg innrømmer det, men det var da Deukalion speidet over vide hav. Av de tider har vi ingen kjennskap, men om henne vet vi at hun burde søke, ikke en ektemann, men en grav.»


== Andre med samme navn ==
Nikarkhos er også navnet på en figur i en komedie av Aristofanes, Akharnerne, oppført 425 f.Kr.
Nikarkhos er også navnet på en konge i Paionia (innenfor Trakia), hvor det eneste som er kjent av ham er at han utstedte en mynt med sitt navn på, antagelig en gang mot slutten av 300-tallet f.Kr.
Nikarkhos var også navnet på en general under Antiokos III av Selevkideriket (223–187 f.Kr.).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Waltz, Pierre (1960): Anthologie Grecque, Les Belles Lettres, Paris, bind II, s. 145.
Jay, Peter (1973): The Greek Anthology, red. Allen Lane, s. 262.


== Eksterne lenker ==
Poems by Nicarchus, dikt av Nikarkhos, oversatt til engelsk
Finneidstraumen

Finneidstraumen er ei 250 meter lang elv og tidevannsstrøm i Fauske kommune i Nordland. Den går fra vestenden av Nervatnet og ut i Fauskevika i Skjerstadfjorden ved Finneid, like øst for Fauske.
Finneidstraumen er nederste del av Sulitjelmavassdraget,  som har et nedbørfelt på 1 029,95 km² og en middelvannføring på 48,1 m³/s. Men ettersom Nervatnet ligger praktisk talt på havnivå medfører tidevannet at vannføringen ved flo sjø snur retning og renner inn i Nervatnet, slik at Finneidstraumen da blir en tidevannsstrøm.
På grunn av kraftutbyggingen i Sulitjelmavassdraget er den maksimale vannføringen ut av Finneidstraumen redusert i forhold til tidligere.
Nordlandsbanen og europavei 6 går på bru over Finneidstraumen. Nordlandsbanens bru ble åpnet 1958. Brua for E6 er 68 meter lang og ble åpnet 31. oktober 2018. Før den ble åpnet var det en smal bru med begrense høyde som ble bygget etter krigen. En eldre bru ble sprengt i 1940.


== Referanser ==
Hjemgamstraumen

Hjemgamstraumen er ei rundt 300 meter lang elv og tidevannsstrøm i Fauske kommune i Nordland. Den går gjennom moreneryggen som skiller Øvervatnet (1 moh.) og Nervatnet, som ligger på havnivå. Nervatnet igjen er har utløp til Skjerstadfjorden via Finneidstraumen. Nervatnet er en poll og på grunn av den lave høydeforskjellen blir også Hjemgamstraumen påvirket av tidevannet. Regnet fra Saltfjorden er Hjemgamstraumen den tredje tidevannsstrømen, etter Finneidstraumen og Saltstraumen. Ved høyvann kan sjøvann også trenge inn i Øvervatnet. Den har navn etter gården Hjemgang på nordsida. 
Hjemgamstraumen er en del av Sulitjelmavassdraget, og har et nedbørfelt på 996,12 km² og en middelvannføring på 46,5 m³/s.


== Dampskipene i forbindelse med Sulitjelmabanen ==

Da det ble funnet kobber- og svovelkis i Sulitjelma ble det snart klart at den beste transportveien var ned langs Sjønstådalen, videre via Øver- og Nervatnet til Finneid. Sulitjelmabanen ble anlagt fra Sulitjelma til Sjønstå. Her var det omlasting til prammer trukket av dampskip som trafikkerte Øver- og Nervatnet. Ved Finneid ble det anlagt utskipningshavn. En utfordring for disse var å passere Hjemgamstraumen.Allerede i 1888 ble det utført mudring av straumen for å kunne passere med små båter. Arbeidet ble fortsatt i 1890 med håndmudderapparat, da massene var lette å få opp. Hele sommeren ble brukt, selv om en ikke hadde til hennsikt å gjøre straumen dypere enn at lastede listerbåter skulle kunne passere.I 1891 ble det for første gang kjørt dampskip gjennom Hjemgamstraumen. Imidlertid var straumen til tider så sterk at dampskipet ikke greide å passere bare ved egen maskin. En ordning var å få bøndene i Vatenbygda til å hjelpe til med å dra båten med tau. Sulitjelma gruber vokste imidlertid hurtig, og større båter ble nødvendig for transporten. Dermed ble mudringsfartøyet «Yankee of Kristiania» satt inn for å utvide straumen ytterligere. Det ble i årene 1910-12 laget en renne vidre fra selv Hjemgamstraumen og flere hundre meter nedover Nervatnet. Innsjøen er nemlig meget grunn her.Det var flere fyrlykter for å kunne navigere oppover renna og Hjemgamstraumen.I 1956 ble Sulitjelmabanen forlenget fra Sjønstå til Finneid, noe som førte til at båttrafikken ble avviklet. I denne forbindelse ble Sulitjelmabanen ble lagt over Hjemgamstraumen via ei bru som ble kjøpt brukt fra NSB. Denne var et av i alt tre bruspenn som gikk over Otta i Gudbrandsdalen, men som NSB skiftet ut på grunn av nye og tyngre diesellokomotiver (Di 3).Denne brua var i bruk  helt til jernbanen ble nedlagt og erstatet av fylkesvei 830 ble anlagt i 1972.


== Referanser ==
Det storgermanske rike

Det storgermanske rike (tysk: Großgermanisches Reich), eller: «Det stortyske rike av den tyske nasjon» (tysk: Großgermanisches Reich Deutscher Nation), er det offisielle navnet på den politiske enheten Nazi-Tyskland prøvde å opprette i Europa under andre verdenskrig.Ifølge Albert Speer i hans memoarer refererte ofte Hitler til det tiltenkte riket som «Det teutonske rike av den tyske nasjon», men det er usikkerhet tilknyttet om Speer brukte ordet «teutonsk» som et synonym for «germansk».Adolf Hitler nevnte også «Den germanske stat av den tyske nasjon» (tysk: Germanischer Staat Deutscher Nation) i Mein Kampf.De tiltenkte grensene til det foreslåtte riket endret seg over tid. Så tidlig som høsten 1933 så Hitler for seg å annektere områder som Böhmen, vest-Polen, og Østerrike til Tyskland, samt danne satellittstater underlagt Tyskland.
Frem til februar 1939 prøvde Hitler å legge skjul på sine intensjoner ovenfor Polen, og røpte dem kun til sine mest fortrolige og nærmeste. Ikkeangrepspakten underskrevet mellom Polen og Tyskland i 1934 var et forsøk på å skjule Hitlers planer mot Polen. Fra 1934 til tidlig 1939 planla nazistene krigen mot Polen - samt massemord og etnisk rensning av den polske befolkning - mens de opprettholdt diplomatiske bånd ved å garantere Polens eksistens (selv om de fortsatte sine krav på Den polske korridor) og ved å tilby Polen retten til å annektere Ukraina fra Sovjetunionen hvis Polen støttet Tyskland i en krig mot Sovjet.
Under og rett etter forhandlingene om en tysk-sovjetisk pakt (se Molotov-Ribbentrop-pakten) inkluderte ikke Hitler sovjetiske territorier i sitt stortyske rike, men fokuserte heller på å innføre Skandinavia og Nederlandene i riket.Dette pangermanske riket var forventet å assimilere så godt som hele det germanske Europa inn i et gedigent rike. Geografisk sett utgjorde dette det allerede store «tredje rike» (med Tyskland før 1938, Østerrike, Böhmen, Mähren, Elsass-Lothringen, Eupen-Malmédy, Memel, Untersteiermark, Oberkrain, slovensk Kärnten og tysk-okkupert Polen), Nederland, den flamske delen av Belgia, Luxembourg, Danmark, Norge, Sverige, Island, Liechtenstein og hvertfall de tysktalende områdene av Sveits.Storbritannia var derimot et unntak, og skulle forbli en mektig handelspartner og alliert i stedet for en del av riket. Et annet unntak var Sør-Tirol som ville forbli en del av aksepartneren Italia. Bortsett fra det germanske Europa ville grensen mot Frankrike gå tilbake til de gamle tysk-romerske grensene, noe som ville bety annekteringen av Vallonia, fransktalende Sveits, og store deler av Nord- og Øst-Frankrike. I tillegg betydde Hitlers plan om «Lebensraum» en ambisjon om å utvide Tyskland til Uralfjellene. Jøder ville bli utryddet, mens de overflødige russerne ville bli flyttet øst for Ural.


== Se også ==
Germanere
Lebensraum


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Map detailing the early political plans for the creation of the Greater Germanic Reich