jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Alef-tall

Alef-tall er i mengdelære, et område i matematikk, en følge av tall som brukes for å representere kardinaliteten (størrelsen) til en uendelig mengde. De er oppkalt etter det hebraiske symbolet, alef (
  
    
      
        ℵ
      
    
    {\displaystyle \aleph }
  ) som er brukt for å representere dem.
Kardinaliteten til de naturlige tallene er 
  
    
      
        
          ℵ
          
            0
          
        
      
    
    {\displaystyle \aleph _{0}}
   (alef-null). Det neste kardinaltallet større enn 
  
    
      
        
          ℵ
          
            0
          
        
      
    
    {\displaystyle \aleph _{0}}
   er 
  
    
      
        
          ℵ
          
            1
          
        
      
    
    {\displaystyle \aleph _{1}}
  , påstanden at kardinaliteten til de reelle tallene er lik 
  
    
      
        
          ℵ
          
            1
          
        
      
    
    {\displaystyle \aleph _{1}}
   er kjent som kontinuumhypotesen og er uavhengig av ZFC (Zermelo–Fraenkel mengdelære og utvalgsaksiomet). Det finnes kardinaltall 
  
    
      
        
          ℵ
          
            α
          
        
      
    
    {\displaystyle \aleph _{\alpha }}
   og 
  
    
      
        
          ℵ
          
            β
          
        
      
    
    {\displaystyle \aleph _{\beta }}
   for et hvert ordinaltall 
  
    
      
        α
      
    
    {\displaystyle \alpha }
   og 
  
    
      
        β
      
    
    {\displaystyle \beta }
   slik at 
  
    
      
        
          ℵ
          
            α
          
        
      
    
    {\displaystyle \aleph _{\alpha }}
   < 
  
    
      
        
          ℵ
          
            β
          
        
      
    
    {\displaystyle \aleph _{\beta }}
   hvis 
  
    
      
        α
      
    
    {\displaystyle \alpha }
   < 
  
    
      
        β
      
    
    {\displaystyle \beta }
  .
Kardinaltallene ble definert av Georg Cantor, som innså at forskjellige uendelige mengder kunne ha forskjellige størrelser og at det med andre ord fantes flere uendelige tall.


== Alef-null ==

  
    
      
        
          ℵ
          
            0
          
        
      
    
    {\displaystyle \aleph _{0}}
   (alef-null) er kardinaliteten til mengden av naturlige tall, og er det minste uendelige kardinaltallet. En mengde med kardinalitet 
  
    
      
        
          ℵ
          
            0
          
        
      
    
    {\displaystyle \aleph _{0}}
   kalles tellbart uendelig fordi det finnes en bijeksjon mellom mengden og de naturlige tallene. Eksempler på slike mengder er:

mengden av alle kvadrattall, mengden av alle kubikktall, mengden av alle tall til fjerde potens...
mengden av alle partall, mengden av alle oddetall,
mengden av alle primtall, mengden av alle sammensatte tall,
mengden av alle heltall,
mengden av alle rasjonale tall,
mengden av alle algebraiske tall,
mengden av alle endelige delmengder av en tellbart uendelig mengde.
Messier 100

Messier 100 (også kjent som NGC 4321) er en spiralgalakse i den sørlige delen av stjernebildet Berenikes hår. Galaksen er en av de mest lyssterke og største galaksene i Virgohopen, beliggende omtrent 55 millioner lysår unna jorden, og har en diameter på 107 000&nbså;lysår. Den ble oppdaget av Pierre Méchain 5. mars 1781 og ble senere innlemme i Messierkatalogen over stjernetåker og stjernehoper etter at Charles Messier gjorde sine egne observasjoner 13. april 1781. Galaksen var en av de første spiralgalaksene som ble oppdaget, og den ble listet som en av fjorten spiraltåker av William Parsons i 1850. To satellittgalakse kalt NGC 4323 – forbundet med M100 av en bro av lyssterkt materie – og NGC 4328 finnes i denne galaksen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Messier 100 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Messier 100 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Messier 100 i SIMBAD 
SEDS: Spiral Galaxy 100
ESA/Hubble Messier 100
Messier 102

Messier 102 (også kjent som M102) er en galakse listet i Messierkatalogen, men som ikke har blitt identifisert entydig. Den opprinnelige oppdageren, Pierre Méchain, hevdet senere at det var en duplikat observasjon av M101, men det finnes historiske og observasjonelle grunner til å anta at det kan dreie seg om NGC 5866, selv om andre galakser har blitt foreslått som mulige identiteter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
SEDS Messier pages: Messier 102
SEDS Messier pages: The Messier 102 Controversy
Yinka Ajayi

Yinka Ajayi (født 11. august 1997) er en nigeriansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Hun har gull på 4x400 meter fra Juniorafrikamesterskapet i friidrett 2015 som fremste internasjonale meritt. 


== Idrettskarriere ==
2014Ajayi kom på 2.-plass på 400 meter ved det nigerianske juniormesterskapet i 2014.Hun deltok ved det nasjonale AFN Golden League i Akure i mai 2014, der hun kom på 5.-plass på 400 meter med tiden 54,80, som var ny personlig rekord. Hun deltok ved det nigerianske mesterskapet, der hun kom på 5.-plass i sitt innledningsheat, og nådde ikke finalen.Hun ble tatt ut til junior-VM i friidrett 2014 i Eugene i USA, og deltok der på Nigerias stafettlag som kom på 5.-plass på 4 x 400 meter. 

2015I mars deltok hun ved Juniorafrikamesterskapet i friidrett 2015 i Addis Abeba, og Nigeria vant her 4 x 400 meter, med tiden 3:38,94. Ajayi løp sammen med Esther Asamu, Praise Idamadudu og Olowatosin Adeloye. 
Ved AFN Golden League-stevnet i Akure i juli løp hun 200 meter, og kom på 3.-plass med 26,12 sekunder, som var personlig rekord.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Yinka Ajayi – Olympedia 
(en) Yinka Ajayi – World Athletics 
(en) Profil hos All-Athletics Arkivert 5. februar 2016 hos Wayback Machine.
TV-året 1993

TV-året 1993 er en oversikt over hendelser, program og avdøde TV-personligheter i 1993.


== Hendelser ==
1. januar: Organisation internationale de radiodiffusion et de télévision slår seg sammen med Den europeiske kringkastingsunion.
Februar: TV Norge blir amerikanskeid da Orkla solgte alle sine aksjer til Scandinavian Broadcasting System.


== TV-programmer ==


== Priser ==


=== Fødsler ===


== Dødsfall ==


== Referanser ==
Bangor (Maine)

Bangor er den tredje største byen i den amerikanske delstaten Maine. Ved folketellingen i 2010 hadde byen 33 039 innbyggere.  Byen er administrativt senter i fylket Penobscot County.


== Trivia ==
Byen nevnes i sangen «King of the Road»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Bangor, Maine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Buprestites

Buprestites er en utdødd slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae). Slekten er beskrevet fra miocen-tiden i det sørlige Tyskland.


== Utseende ==
Slekten ble beskrevet basert på to ufullstendige fossiler. De var middelsstore praktbiller (forvingenes lengde 12-20 millimeter). Kroppsformen var avlang.


== En holdbar slekt? ==
Slekten er beskrevet basert på svært ufullstendige eksemplarer fra miocen-tiden. De fleste fossile insekter fra denne perioden lar seg greit plassere inn i fremdeles levende slekter. Det synes ganske tvilsomt om det er grunnlag for å regne disse artene til en slekt for seg.


== Utbredelse ==
Slekten ble beskrevet basert på to eksemplarer fra Öhningen, Baden i det sørlige Tyskland.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien praktbiller, Buprestoidea
Familien praktbiller, Buprestidae
Underfamilien Buprestinae Leach, 1815
†Buprestites Heer, 1847
Buprestites agriloides Heer, 1862
Buprestites alutacea (Germar, 1837)
Buprestites carbonum (Germar, 1837)
Buprestites debilis Heer, 1860
Buprestites extincta Heer, 1847
Buprestites falconeri Heer, 1862
Buprestites heeri Scudder, 1900
Buprestites major (Germar, 1837)
Buprestites minnae Giebel, 1856
Buprestites oeningensis Heer, 1847
Buprestites purbecensis Cockerell, 1920
Buprestites suprajurensis Oppenheim, 1888
Buprestites viridis Meunier, 1898
Buprestites xylographica (Germar, 1849)


== Kilder ==
Heer, O. (1847) Die Insektenfauna der Tertiärgebilde von Oeningen und von Radoboj in Kroatien. Erste Abtheilung: Käfer. Wilhelm Engelmann, Lepizig. [1]
Oversikt over fossile praktbiller


== Eksterne lenker ==
(en) Buprestites i Encyclopedia of Life 
(en) Buprestites i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Buprestites hos Fossilworks 
(en) Kategori:Buprestites – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Hermann Lemp

Hermann Lemp født: Heinrich Joseph Hermann Lemp (født 8. august 1862, død 31. mars 1954) var en sveitsisk-amerikansk elektroingeniør. Han ansees som oppfinneren av det moderne system for dieselelektrisk drift.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Hermann Lemp ble født i Bern i Sveits; hans foreldre, Heinrich Lemp og Else, geb. Wälchli, døde da han var tolv år gammel. Hermann emigrerte til USA da han var 19 år gammel i håp om å få arbeide for T. A. Edison.


=== Karriere ===
Han ble ansatt i selskapet Edison General Electric og arbeidet sammen med Edison på ulike elektro-prosjekter, deriblant på et av Edisons første  elektriske lokomotiver. Kort tid senere sluttet han seg til Elihu Thomson i Thomson-Houston Company, som senere ble en del av General Electric (GE), med Edison som konsulent og rådgiver.
Lemp møtte Rudolf Diesel da Diesel besøkte USA i 1911. Diesel inviterte ham til å være observatør under testingen av Diesels direkte-drevne 1 000 hp (750 kW) lokomotiv. Testingen fant sted i 1912. 
Denne dieselmotoren viste seg å være for kraftig for en mekanisk overføring (girboks). Lemp og hans kolleger klarte å overbevise GE om at dieseldrift hadde fremtiden for seg, men at et ikke-mekanisk overføringssystem var nødvendig. De foreslo elektrisk overføring ved å benytte dieselmotoren til å drive en generator som så drev elektriske motorer på hjulakslene, med et system som koordinerte motoren og generatorens ytelser. Lemp konstruerte et slikt system, og tok patent på det i 1914. Dette systemet ble utgangspunktet for systemene som mange andre lokomotiv- og diesel-produsenter senere benyttet.
GE begynte ikke straks å produsere lokomotiver, men godkjente innkjøp av Junkers patent for høyhastighets-dieselmotorer samt bygging av noen mindre lokomotiver til testbruk.
Senere startet imidlertid også GE å bygge lokomotiver for salg. Da benyttet GE Lemps forbedrede system, som var blitt patentert etter første verdenskrig, og lokomotivene ble en stor suksess for GE. Det første dieselelektriske lokomotiv som ble produsert for GE var en prototyp som ble bygget av en trio bestående av GE, ALCO og Ingersoll-Rand. GE var ansvarlig for det elektriske utstyret, ALCO for karosseriet og Ingersoll-Rand for selve motoren. Dette lokomotivet ble prøvekjørt på banenettet rundt New York City i 1924, og tilsvarende lokomotiver kom for salg i 1925.
Lemps kontrollsystem brukes foruten i lokomotiver også i andre konstruksjoner, blant annet i store bulldosere.
Lemp døde i sitt hjem i Ridgewood i New Jersey den 31. mars 1954.


== Eksterne lenker ==
Railway Gazette (London) Diesel Traction Review (supplement)- to artikler i samme utgivelse: 'The Early History of Electric Transmission Control', October 1952, s 254-256, og 'Diesel-Traction Inventor' (Herman Lemp obituary)', juni 1954, s. 124.
Beskrivelser av GE-lokomotiver i Pinkepank 'Diesel Spotter's Guide', Kalmbach Publishing.
Self-propelled vehicle Patent 1,589,182 at Google Patents
Vår gamle gudelære

Vår gamle gudelære er en norsk TV-serie på fire episoder om norrøn mytologi som ble sendt på NRK i 1982. Serien er en dramatisert beretning om gudenes verden, om skapelsen og undergangen, slik den norrøne mytologi forteller det. Serien ble skrevet av Tor Åge Bringsværd og produsert av Ann-Cathrin Ramberg. Scenografi var ved Willi Nordraa, kostymene ved Ellen Andreassen og koreografien ved Kjersti Alveberg. Serien er uten dialog og blir fortalt gjennom Jannik Bonnevie som spiller Volve, og Knut Husebø som forteller. Hver episode er rundt 25 minutter lang. 


== Episoder ==
«En kjempe så stor som hele verden» – Historien om hvordan verden ble skapt, og hvordan gudene, jotnene og menneskene ble til.
«Den klokeste og den sterkeste» – Historien om da Odin stjal Suttungs mjød, og hvordan Tor slo Rungne og nesten fanget Midgardsormen.
«Den sterkeste og den lureste» – Hvordan gudene fikk sine dyrebare gaver, og om Tors reise til Utgard.
«Verdens undergang» – Om Balders død, Lokes straff, og verdens undergang ved Ragnarok.


== Bokserie ==
Bringsværd gav senere ut en serie billedbøker i tolv bind med utgangspunkt i TV-serien: (Illustratør i parentes)

1985 – En kjempe så stor som hele verden (Dagny Hald)
1985 – Gudenes krig (Thorstein Rittun)
1986 – Den enøyde kongen (Finn Graff)
1987 – Heimdalls sønner (Stella East)
1988 – Tordenguden (Ingunn van Etten)
1989 – Reisen til verdens ende (Jan Baker)
1990 – En skjeggete brud (Gino Scarpa)
1991 – Gud og troll i samme kropp (Johanne Marie Hansen-Krone)
1992 – Balder (Hilde Kramer)
1993 – Ulvetid (Fam Ekman)
1994 – Loke (Arne Samuelsen)
1995 – Ragnarok (Therese Nortvedt)
1995 – Hvem er hvem i Vår gamle gudelære? (Finn Hald) – «Tilleggsbind»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Vår gamle gudelære på NRK TV
Liddubákti

Liddubákti er et fjell ni kilometer sør for Kebnekaise i svensk Lappland.


== Referanser ==


== Se også ==
Liste over fjell i Skandinavia
Pelecopselaphus

Pelecopselaphus er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, metallisk fargede praktbiller. Pronotum har en bred, grunn midtfure. Dekkvingene har noen opphøyde lengderibber.


== Levevis ==
Som hos de fleste andre praktbiller utvikler larvene seg i død ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika.


== Systematisk inndeling ==
furupraktbiller (Chrysochroinae) blir noen ganger plassert som en stamme i underfamilien Buprestinae.
Inndelingen følger 

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien praktbiller, Buprestoidea
Familien praktbiller, Buprestidae
Underfamilien furupraktbiller (Chrysochroinae) Laporte de Castelnau, 1835
Stammen Hypoprasini Holynski, 1993
Understammen Pristipterina Holynski, 1993
Slekten Pelecopselaphus Solier, 1833
Pelecopselaphus acutus Saunders, 1874
Pelecopselaphus angularis (Schönherr, 1817)
Pelecopselaphus basalis Kerremans, 1899
Pelecopselaphus blandus (Fabricius, 1781)
Pelecopselaphus ceibae Westcott, 2000
Pelecopselaphus chevrolatii Saunders, 1874
Pelecopselaphus curtus Thomson, 1878
Pelecopselaphus frontalis Waterhouse, 1882
Pelecopselaphus lateralis Waterhouse, 1882
Pelecopselaphus purpureomarginatus Lotte, 1937
Pelecopselaphus strandi Obenberger, 1924
Pelecopselaphus strictus (Linnaeus, 1758)
Pelecopselaphus viridiventris Cobos, 1957


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pelecopselaphus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Pelecopselaphus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pelecopselaphus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Pelecopsephalus sp.
Caribbean Airlines

Caribbean Airlines er et flyselskap på Trinidad og Tobago som flyr til destinasjoner i Karibia, USA og Canada. Flyselskapet tok i 2010 også over flyselskapet Air Jamaica.


== Flåte ==
Flyflåte i januar 2016:


== Eksterne lenker ==
Caribbean Airlines hjemmeside
4x-spill

4X er en sjanger innen strategispill der spilleren skal «eXplore, eXpand, eXploit, and eXterminate», altså «Utforske, Utvide, Utnytte og Utrydde». Begrepet ble først brukt av anmelder Alan Emrich i 1993 i Computer Gaming World  som gav Master of Orion «karakter» XXXX som et ordspill over XXX som angir grov pornografi. Begrepet brukes i dag om store, tidkrevende og komplekse spill, som fokuserer på økonomisk og teknologisk utvikling, og der det finnes mange forskjellige metoder for å vinne.

De første 4X-spillene lånte ideer fra brettspill og tekstbaserte videospill, og var turbaserte. Mange 4X-spill ble laget på 90-tallet, med Sid Meier's Civilization fra 1991 som det med størst innflytelse på sjangerens utvikling. I 2015 var etterfølgerne Civilization V, Sid Meier's Alpha Centauri og Civilization IV alle på «Gamers Decide» ti på topp 4X-liste.Master of Orion fra 1993, som begrepet stammer fra, ble også et toneangivende 4X-spill, og Master of Orion II fra 1996 regnes av enkelte som tidenes beste 4X-spill.Andre populære 4X-spill og serier er romspill som Endless Space, Galactic Civilizations (I, II og III) og Distant Worlds, mer militært fokuserte spill som Total War-serien og Warlords (I, II, III og IV), samt spill inspirert av bestemte historiske perioder, som Europa Universalis (1-4) eller The Settlers (1-6), gjerne ispedd litt magi som i Age of Wonders (1-3) eller Heroes of Might and Magic (1-6).


== Brettspill ==
Innen brettspill er 4X en liten, men voksende sjanger  Liten, fordi tiden det tar å spille store komplekse spill er for lang. Voksende, fordi det jenvlig kommer nye brettspill i sjangeren. Sjangeren er likevel litt mer uklar når det gjelder brettspill.  Civilization brettspillet fra 1980 hadde for eksempel ikke mulighet for utforskning og eventuell utryddelse var bare midlertidig som følge av spillets regler.


== Referanser ==
Wolf-Heinrich von Helldorf

Wolf-Heinrich von Helldorf (født 14. oktober 1896 i Merseburg, død 15. august 1944 i Plötzenseefengselet i Berlin) var en tysk greve, nazist og SS-general som var sjef for politiet i Berlin fra 1935 til 1944.
Helldorf deltok i første verdenskrig hvor han fikk Jernkorset i begge klasser. Etter krigen med han med i et frikorps og deltok i det mislykkede Kappkuppet. Han ble medlem av NSDAP i 1930, SA i 1931 og deretter SS. Han fikk etterhvert graden som Obergruppenführer i SA og SS.
Etter 20. juli-attentatet mot Adolf Hitler i 1944 fremkom det at von Helldorf hadde hatt samrøre med kuppmakerne. Han ble stilt for Folkedomstolen, dømt til døden og henrettet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Das Personenlexikon zum Dritten Reich (tyska). Frankfurt am Main: Fischer Taschenbuch Verlag. 2007. s. 242. ISBN 978-3-596-16048-8. 
Who's Who in Nazi Germany (engelska). London: Routledge. 2002. s. 104. ISBN 0-415-26038-8. 


== Eksterne lenker ==
(en) Wolf-Heinrich von Helldorf – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Howard Ashman

Howard Elliott Ashman (født 17. mai 1950 i Baltimore, Maryland, død 14. mars 1991 i New York City, New York) var en amerikansk skuespillforfatter og låtskriver. Han hadde samarbeidet med Alan Menken på flere filmen, spesielt animasjonsfilmene til The Walt Disney Company (Disney). Ashman skrev sangtekstene mens Menken komponerte musikken. Han har blant annet skrevet låtene til følgende filmer:

Oliver og gjengen (1988)
Den lille havfruen (1989)
Skjønnheten og udyret (1991)
Aladdin (1992)Skjønnheten og udyret hadde premiere noen uker etter at Ashman døde, og filmen ble dedisert til hans ære.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Howard Ashman på Internet Movie Database 
(da) Howard Ashman på Filmdatabasen 
(en) Howard Ashman hos The Movie Database 
(en) Howard Ashman hos Internet Broadway Database 
(en) Howard Ashman på Apple Music 
(en) Howard Ashman på Discogs 
(en) Howard Ashman på MusicBrainz 
(en) Howard Ashman på Internet Broadway Database
(en) Howard Ashman på Internet Off-Broadway Database
Marianne Neerland Soleim

Marianne Neerland Soleim (født 1. juli 1969) er en norsk historiker. Hun har vært instituttleder på Barentsinstituttet i Kirkenes, som er en del av UiT – Norges arktiske universitet og jobber nå som førsteamanuensis ved UiT.
Hun har særlig forsket på østeuropeiske krigsfangers skjebne under og etter andre verdenskrig. 
Hun tok hovedfag i historie ved Universitetet i Tromsø i 1998 og doktorgrad ved UiT i 2004. Hennes bok basert på doktorgraden utgitt i 2009, Sovjetiske krigsfanger i Norge 1941-1945, Antall, organisering og repatriering ble kåret til en av de ti mest betydningsfulle norske bøkene om andre verdenskrig. 
I 2017 utgav hun boka Operasjon asfalt - Kald krig om krigsgraver. Boka handler om den omfattende hasteflyttingen av levninger etter døde sovjetiske krigsfanger i 1951. Hun fikk i 2017 bokhandelens sakprosapris for denne.


== Bibliografi ==
(no) Publikasjoner av Marianne Neerland Soleim i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Marianne Neerland Soleim i BIBSYS


== Referanser ==
Nationaldagsbakelsen

Nationaldagsbakelsen er et bakverk med mazarinbunn toppet med jordbær, sitronmelisse og et svensk flagg.
Helena Bergsmark, på Café Gateau i Stockholm, vant med dette bidraget en konkurranse som ble utlyst i 1994 for å få frem et bakverk særskilt for Sveriges nasjonaldag.Nationaldagsbakelsen må ikke forveksles med sverigebakelsen, som ble introdusert i 1984.


== Referanser ==
Roterud Idrettslag

Roterud Idrettslag (stiftet 26. februar 1908) er et idrettslag fra Lillehammer, som driver med fotball og skiidrett.


== Tabellen ==


== Kjente utøvere ==
Thea Krokan Murud, langrenn
Halvor Rødølen Opsahl, fotball
Vetle Skjærvik, fotball
Morten Sundli, fotball


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Gary Trousdale

Gary A. Trousdale (født 8. juni 1960 i La Crescenta-Montrose, California) er en amerikansk filmregissør, manusforfatter, animator og storyboardtegner som har stått bak flere Disney-filmer, blant annet Skjønnheten og udyret (1991), Ringeren i Notre Dame (1996) og Atlantis: En forsvunnet verden (2001).
Han planla å bli en arkitekt, men bestemte i stedet for å studere animasjon på CalArts i California. Han ble uteksaminert derfra etter tre år. Han begynte karrieren med å designe restaurantmenyer og t-skjorter. Trousdale begynte å arbeide for Walt Disney Feature Animation i 1985 som en effektanimatør for Taran og den sorte gryte. Gjennombruddet kom imidlertid med regien på Skjønnheten og udyret, som ble den første animasjonsfilmen noensinne til å bli nominert til Oscar for beste film.
I 2003 begynte han å jobbe for DreamWorks Animation, hvor han regisserte en rekke Shrek-kortfilmer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gary Trousdale på Internet Movie Database 
(sv) Gary Trousdale i Svensk Filmdatabas 
(da) Gary Trousdale på Filmdatabasen 
(da) Gary Trousdale på Scope 
(fr) Gary Trousdale på Allociné 
(en) Gary Trousdale på AllMovie 
(en) Gary Trousdale hos Rotten Tomatoes 
(en) Gary Trousdale hos The Movie Database
Messier 99

Messier 99 (også kjent som M99 eller NGC 4254) er en spiralgalakse omtrent 55 millioner lysår unna i stjernebildet Berenikes hår. Galaksen ble oppdaget av Pierre Méchain 17. mars 1781. Oppdagelsen ble senere rapportert til Charles Messier, som senere inkluderte den i Messierkatalogen, den første astronomiske katalogen over stjernetåker, stjernehoper og galakser. M99 var en av de første galaksene hvor spiralmønsteret først ble sett. Spiralmønsteret ble først identifisert av William Parsons våren 1846.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Messier 99 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Messier 99 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Messier 99 i SIMBAD 
SEDS: Spiral Galaxy M99
UniverseToday:  Dark Matter Galaxy?
PPARC: New evidence for a Dark Matter Galaxy
PTF10fqs: A Luminous Red Nova in the Spiral Galaxy Messier 99
Messier 98

Messier 98, også kjent som M98 eller NGC 4192, er en spiralgalakse beliggende omtrent 44,4 millioner lysår unna i stjernebildet Berenikes hår, omtrent 6° øst for den lyssterke stjernen Denebola. Galaksen ble oppdaget av den franske astronomen Pierre Méchain 15. mars 1781, sammen med nærliggende M99 og M100, og ble katalogisert av Charles Messier i 1781 i hans Catalogue des Nébuleuses & des amas d'Étoiles. Messier 98 har en blåforskyvning og nærmer seg oss med en hastighet på rundt 140 km/s.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Messier 98 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Messier 98 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Messier 98 i SIMBAD 
Spiral Galaxy M98 @ SEDS Messier pages
Messier Object 98
Nissončorru

Nissončorru er et fjell sør for Torneträsk i svensk Lappland. Fjellet ligger øst for Abisko nasjonalpark, mellom Nissonvággi og Lapporten. Den høyeste toppen rager 1738 moh. Nordøst for denne ligger en lavere topp med høyde 1633 moh. 


== Fotnoter ==


== Se også ==
Liste over fjell i Skandinavia