jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bodmer papyri

Bodmer papyri er en stor samling papyrusbøker med tekster fra Det gamle testamente og Det nye testamente; noen ark inneholder også litterære skrifter med tekster av Homer, Menander og Thukydides. Manuskriptet inneholder de eldste bevarte versjonene av Lukasevangeliet og Herrens bønn. De eldste delene er fra cirka 200-tallet e.Kr. og oppbevares i dag på Bodmerbiblioteket i Cologny i Sveits.


== Manuskriptene ==
Bodmer papyri er en godt bevart samling av papyrusbøker og papyrusruller (Bodmer delene XVI, XIX og XXII er skrevet på pergament). Tekstene er skrevet på koptisk og klassisk gresk. Papyrusarkene dateres til mellom 200-tallet og 500-tallet e.Kr. Samlingen omfatter 22 deler med sammenlagt cirka 1700 ark.


=== Bibelske skrifter ===
Blant de bibelske manuskriptene finnes først og fremst:
P 66 (P Bodmer II), om 75 ark med 156 sider i størrelse 16 × 14 centimeter med deler av Johannesevangeliet, datert til cirka 200-tallet e.Kr., en av de eldste bevarte versjonene av Johannesevangeliet.
P 72 (P Bodmer VII og VIII), om 90 ark i størrelse 14 × 13 med deler av Første Petersbrev og Andre Petersbrev samt Judasbrevet, datert til cirka 300-tallet e.Kr., den eldste bevarte versjonen av Judasbrevet.
P 75 (P Bodmer XIV og XV), om 51 ark i størrelse 25 × 13 centimeter med deler av Lukasevangeliet og Johannesevangeliet, datert til cirka 225 e.Kr., de eldste bevarte versjoner av Lukasevangeliet og Herrens bønn (Lukas 11,1-4).


=== Litterære skrifter ===
Bland de litterære manuskripter finnes først og fremst avskrifter av:
P Bodmer I, Homer, del 5 og 6 av Iliaden
P Bodmer IV, Menander, deler av Dyskolos
P Bodmer XXV, Menander, deler av Samia
P Bodmer XXVI, Menander, deler av Aspis
P Bodmer XXVII, Thukydides, deler av ukjent tekst
P Bodmer XLVIII, Homer, deler av Iliaden
P Bodmer XLIX, Homeros, deler av Odysséen


== Historie ==
Manuskriptene ble oppdaget i 1952 i et pachomiansk kloster nær Pabau i Egypt. Funnstedet ligger også nær stedet Nag Hammadi der Nag Hammadi papyri ble oppdaget noen år tidligere. Hele samlingen ble sammenstilt i hemmelighet av den kypriotiske Phokio Tano og ble senere smuglet til Sveits der deler ble kjøpt av blant andre den sveitsiske Martin Bodmer og britiske Alfred Chester Beatty.I 1956 publiserte man ble den første oversettelsen av P 66 utført av Victor Martin ved Universitetet i Genève.I 1969 donerte man P 72 (P Bodmer VIII) med Første Petersbrev og Andre Petrersbrev til pave Paul VI.I 2007 donerte man P 75 (P Bodmer XIV og XV) til pave Benedikt XVI. De ble ført under enormt vakthold til Roma der de forvares i Vatikanbiblioteket.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Bodmer papyri
Om Bodmer papyrus 66
Om Bodmer papyrus 72
Om Bodmer papyrus 75
Pachomios

Pachomios (gresk: Παχώμιος, koptisk: ⲡⲁϩⲱⲙ, født 292 i Esneh i Egypt, død 9. mai (tradisjonelt) 348 i Pbow) var en koptisk munk fra Teben i Egypt. Han grunnla et av verdens første kloster i Egypt på 320-tallet. Han ble senere helligkåret med festdag 4. mai og regnes som en av ørkenfedrene. Pachomios regnes som en grunnlegger av det moderne klostervesen, og ved hans død var han høyeste abbed over ni munkeklostre og to nonneklostre. Den type kloster han grunnla, kalles «kenobittiske klostre» (keno- av gresk koinos (κοινός) = felles), som skiller seg fra eremittklostre ved at man lever og arbeider i et fellesskap.Pachomios skrev også regler for klosterlivet, der utøverne skulle underkaste seg disiplinær kontroll av sine overordnede. Disse regler ble senere forbilde for senere klosterregler, utformet etter hvert som klosterbevegelsen spredte seg i den kristne verden. Sentralt stod bønner, arbeid og hjelp til andre. Alle hadde sin egen klostercelle, men ba og arbeidet i lag med andre. Pachomios' samfunn ble forbilde for nye asketiske samfunn som vokste frem.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Leben des Heiligen Pachomius. Aus dem Griechischen übersetzt von Hans Mertel. In: Des heiligen Athanasius ausgewähte Schriften Athanasius. Band 2: Gegen die Heiden. Über die Menschwerdung. Leben des heiligen Antonius (= Bibliothek der Kirchenväter. Reihe 1, Bd. 31. Kösel, Kempten u. a. 1917, getrennte Zählung.
Karl Heussi: Der Ursprung des Mönchtums. Mohr, Tübingen 1936 (Neudruck. Scientia-Verlag, Aalen 1981, ISBN 3-511-09134-9).
Fidelis Ruppert OSB: Das pachomianische Mönchtum und die Anfänge klösterlichen Gehorsams (= Münsterschwarzacher Studien 20). Vier-Türme-Verlag, Münsterschwarzach 1971, ISBN 3-87868-044-9.
Bernward Büchler: Die Armut der Armen. Über den ursprünglichen Sinn der mönchischen Armut. Kösel, München 1980, ISBN 3-466-20199-3.
Philip Rousseau: Pachomius. The Making of a Community in Forth Century Egypt (= The Transformation of the Classical Heritage. Bd. 6). University of California Press, Berkeley CA u. a. 1985, ISBN 0-520-05048-7.
(de) Amos Schmidt: «Pachomios der Ältere» i Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Bind 6, Herzberg 1993, ISBN 3-88309-044-1, sp. 1413–1419.
Hans Conrad Zander: Als die Religion noch nicht langweilig war. Die Geschichte der Wüstenväter. Kiepenheuer und Witsch, Köln 2001, ISBN 3-462-02982-7.
Christoph Joest [i.e. Franziskus Joest] (Hrsg.): Über den geistlichen Kampf. Katechesen des Mönchvaters Pachom. (= Weisungen der Väter. Bd. 9). Beuroner Kunstverlag, Beuron 2010, ISBN 978-3-87071-210-5 (zwei Katechesen, erstmals auf Deutsch).
Willem Jacob Luyten

Willem Jacob Luyten (født 7. mars 1899 i Semarang på Java i Nederlandsk Øst-India, død 21. november 1994 i Minneapolis i USA) var en nederlandsk-amerikansk astronom. I en alder av 11 år observerte han Halleys komet, og dette startet hans fascinasjon for astronomi. Han var også språkinteressert, og kunne på det meste snakke ni språk. I 1912 flyttet han tilbake til Nederland med familien sin, og der studerte han astronomi ved universitetet i Amsterdam hvor han tok en bachelor i 1918. 
Luyten tok i en alder av 22 år en doktorgrad ved Universitetet i Leiden under ledelse av Ejnar Hertzsprung. I 1921 dro han til USA hvor han først arbeidet ved Lick Observatory. Fra 1923–1930 arbeidet han ved Harvard College Observatory. Årene 1928–1930 tilbrakte han i Bloemfontein i Sør-Afrika hvor han møtte sin kone, Willemina H. Miedema, som han giftet seg med 5. februar 1930. Etter at han returnerte til USA i 1931 underviste han ved University of Minnesota fra 1931–1967. Etter det arbeidet han som astronom emeritus frem til sin død.
Luyten studerte egenbevegelsene til stjerner og oppdaget mange hvite dverger. Han oppdaget også noen av solens nærmeste naboer, inkludert Luytens stjerne i tillegg til den stjernesystemet Luyten 726-8, som senere ble funnet å inneholde den bemerkelsesverdige flarestjernen UV Ceti.


== Referanser ==


== Kilder ==
«Willem Jacob Luyten», Marquis Who's Who, 2006


== Eksterne lenker ==
National Academy of Sciences biography
Willem Jacob Luyten 1968 Bruce Medalist Arkivert 4. juni 2017 hos Wayback Machine.
Flarestjerne

Flarestjerne er stjerner, i hovedsak røde dvergstjerner, som på tilfeldig måte flarer opp gjennom størrer endringer i lysstyrken. Den første kjente flarestjernen var UV Ceti. Stjernen som ligger nærmest solsystemet, Proxima Centauri, er enda et eksempel på en flarestjerne.


== Kilder ==
UV Ceti and the flare stars - fra American Association of Variable Star Observers ved Dr. Matthew Templeton


== Eksterne lenker ==
(en) Flare stars – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) flarestjerne i Unified Astronomy Thesaurus
Ochrocydus

Ochrocydus er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
En ganske stor (27-34 millimeter), avlang, gulbrun trebukk. Antennene er tynne og lengre enn kroppen. Pronotum er relativt lite med rundede sider. Dekkvingene er tett og kraftig punkterte uten opphøyde ribber.


== Levevis ==
Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.


== Utbredelse ==
Arten er endemisk for New Zealand.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802
Stammen Aegosomatini Thomson, 1860 (eventuelt Aciderini)
Slekten Ochrocydus Pascoe, 1876
Ochrocydus huttoni Pascoe, 1876


== Kilder ==
Liste over artene
Prioninae of the World - Ochrocydus huttoni [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Ochrocydus i Encyclopedia of Life 
(en) Ochrocydus i Global Biodiversity Information Facility 
Ochrocydus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av arten
Aesa

Aesa er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore (20-25 millimeter), rødbrune trebukker. Hodet er kort og bredt med ganske store, nyreformede fasettøyne. Antennene er relativt kraftige og kortere enn kroppen, ikke kamformede. Pronotum er mer eller mindre trapesformet med en butt tann på hver sidekant, tett kledt med lange hår. Dekkvingene er parallellsidige med avrundede "skuldre", overflaten er læraktig med noe vage, opphøyde lengderibber.


== Levevis ==
Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er natt-aktive. En del av dem kommer til lys.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia og på Ny-Guinea.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802
Stammen Anacolini Thomson, 1857 (evetuelt Tereticini)
Slekten Aesa Lameere, 1912
Aesa glabra Komiya & Drumont, 2013 - Australia
Aesa iriana Komiya & Drumont, 2013 - Ny-Guinea
Aesa media Lameere, 1912 - Australia
Aesa nearnsi Komiya & Drumont, 2013 - Papua Ny-Guinea


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Aesa i Encyclopedia of Life 
(en) Aesa i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Aesa hos NCBI 
Aesa – detaljert informasjon på Wikispecies
Melia volkensii

Melia volkensii er et løvfellende tre i mahognifamilien. 
Det har en åpen krone og blir 6–20 m høyt. Barken er grå, ganske glatt, men blir furete på eldre trær. Bladene er dobbelfinnete, opptil 35 cm lange og tett hårete når de er unge. Småbladene er ovale til lansettformete og  4–7,5 cm lange. Blomstene er små og hvite; de dufter og sitter i åpne, opptil 12 cm lange blomsterstander. Frukten er en oval steinfrukt som skifter farge fra grønn til lysegrå når den er moden. Fruktene etes av sjiraff, kudu og geiter.
Melia volkensii vokser i halvtørre områder 350–1680 moh. med en årsnedbør på 300–800 mm. Den vokser som regel sammen med Acacia og Commiphora. Arten er utbredt i Øst-Afrika i sørlige Somalia og Etiopia, Kenya og nordlige Tanzania.
Treet er svært nyttig for lokalbefolkningen. Bladverk og frukt brukes som fôr for geiter og storfe, og blomstene er viktige for bier. Trevirket er svært motstandsdyktig mot termitter og brukes til ulike formål. Uttrekk fra bladene brukes som insektmiddel. Røyken når veden brenner er ubehagelig, men mange bruker likevel treet som brensel. Det er vanlig å plante Melia volkensii på dyrket mark med en avstand mellom trærne på minst 10–15 m. Krona må tynnes hvis en skal dyrke lyskrevende vekster som hirse og durra. Røttene er så dype at de ikke er noe problem ved oksepløying.


== Litteratur ==
«Melia volkensii» (PDF). World Agroforestry Centre. Besøkt 26. februar 2016. 
A.M. Luvanda m.fl. (2015). An Assessment of the Socio-economic Importance of Melia volkensii based Enterprises in Kenya (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 10. april 2016. 


== Eksterne lenker ==
(en) Melia volkensii i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Melia volkensii hos NCBI 
(en) Melia volkensii hos The International Plant Names Index 
(en) Melia volkensii hos Tropicos 
Melia volkensii – detaljert informasjon på Wikispecies
Tiril Udnes Weng

Tiril Udnes Weng (født 29. september 1996) er en norsk langrennsløper som representerer Nes Ski. Hun debuterte i verdenscupen på sprinten i Drammen 11. mars 2015, og tok sine første verdenscuppoeng på sprinten i Toblach 14. januar 2017. Hennes første verdenscupseier kom på 10 km klassisk jaktstart under Tour de Ski 2022/23 1. januar 2023.Hun vant Skandinavisk Cup sammenlagt sesongen 2017/18.Under VM 2021 i Oberstdorf gikk hun første etappe på Norges lag som tok gull på 4 × 5 km stafett.
Hun fullførte sin videregående utdanning ved Norges Toppidrettsgymnas på Lillehammer.
Hun er tvillingsøster til langrennsløperen Lotta Udnes Weng, og firmenning til langrennsløperen Heidi Weng.


== Verdenscupen ==


=== Enkeltseire ===
1: Etapper i Tour de Ski og etapper i mini-tourer ble tidligere ikke regnet som egne renn. Etter at FIS endret reglene med tilbakevirkende kraft i desember 2015, regnes også disse som enkeltstående renn i verdenscupen.Kilde: FIS


=== Sammenlagtresultater ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tiril Udnes Weng – Olympics.com 
(en) Tiril Udnes Weng – Olympedia 
(en) Tiril Udnes Weng – FIS (langrenn)
Trichocnemis

Trichocnemis er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Store (45-60 millimeter), kraftige, mørkbrune trebukker. Antennene er forholdsvis korte og tynne. Pronotum er mer eller mindre trapesformet med pigger ved for- og bakhjørnene. Dekkvingene er parallellsidige med fine, opphøyde lengderibber og nesten rettviklede "skuldre".


== Levevis ==
Larvene borer i død ved av bartrær (furu og Douglasgran]. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar 2-3 år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Nord-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802
Stammen Callipogonini Lameere, 1904
Slekten Trichocnemis LeConte, 1851 - noen ganger plassert i Ergatini, noen ganger slått sammen med Eudianodes
Trichocnemis pauper Linsley, 1957
Trichocnemis spiculatus LeConte, 1851


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Trichocnemis i Encyclopedia of Life 
(en) Trichocnemis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Trichocnemis hos Fossilworks 
(en) Trichocnemis hos NCBI 
(en) Kategori:Trichocnemis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Trichocnemis – detaljert informasjon på Wikispecies 
bugguide.net - Bildegalleri [1]
Dead End

Dead End er et musikkalbum med Jan Devik under artistnavnet Kived Naj. Albumet ble utgitt sommeren 2014 og var hans første plate siden Spark i 1982.


== Sporliste ==
«Monetary Decline (Part One)» (Kived Naj)
«Derrick» (Kived Naj)
«Forward!!!» (Kived Naj)
«Monetary Decline (Part Two)» (Kived Naj)
«Luis Says» (Kived Naj)
«Dead End (Part One)» (Kived Naj)
«Dead End (Part Two)» (Kived Naj)


== Medvirkende ==
Jan Devik - sang, gitarer, bass, slagverk, produsent, låtskriver, kor
Bård Ingebrigtsen - tekniker, produsent
Nordnorsk råd

Nordnorsk råd er et politisk samarbeidsorgan som ble etablert i 2014 av fylkesrådene i Nordland og Troms, og fylkesutvalget i Finnmark. Rådets mål er å styrke og videreutvikle landsdelen ved å utvikle og samordne fylkeskommunal tjenesteproduksjon og fremme felles interesser.
Nordnorsk råd skal bestå av fylkesrådet i Nordland, fylkesrådet i Troms og fem medlemmer fra fylkesutvalget i Finnmark. Samtidig inngår gruppeledere for de største opposisjonspartier i Nordland fylkesting og Troms fylkesting.
Ledelsen av rådet går på omgang mellom de tre fylkeskommunene, med varighet på to år. Fylkesrådslederen i Nordland hadde lederansvaret i første periode, mens fylkesrådslederen i Troms overtok høsten 2015.
Det er etablert et arbeidsutvalg bestående av fylkesrådslederen i Nordland, fylkesrådslederen i Troms og fylkesordføreren i Finnmark.


== Sammensetning ==
Per januar 2016 består Nordnorsk råd av følgende personer:

Cecilie Myrseth, leder (Ap, Troms)
Ivar B. Prestbakmo (Sp, Troms)
Willy Ørnebakk (Ap, Troms)
Roar Sollied (V, Troms)
Gerd H. Kristiansen (KrF, Troms)
Ole-Johan Rødvei (H, Troms)
Tomas Norvoll (Ap, Nordland)
Willfred Nordlund (Sp, Nordland)
Hild Marit Olsen (Ap, Nordland)
Knut Petter Torgersen (Ap, Nordland)
Ingelin Noresjø (KrF, Nordland)
Mona Fagerås (SV, Nordland)
Kai Henriksen (H, Nordland)
Runar Sjåstad (Ap, Finnmark)
Sylvi Jane Husebye (Ap, Finnmark)
Svein Iversen (KrF, Finnmark)
Jo Inge Hesjevik (H, Finnmark)
Trine Noodt (V, Finnmark)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fylkesrådet i Nordland Arkivert 27. mars 2016 hos Wayback Machine.
Fylkesrådet i Troms
Fylkesutvalget i Finnmark Arkivert 7. mars 2016 hos Wayback Machine.
Jordi Masip

Jordi Masip López (født 3. januar 1989) er en spansk fotballspiller som spiller for Real Valladolid.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jordi Masip López – FIFA 
(en) Jordi Masip López – UEFA 
(en) Jordi Masip López – Transfermarkt 
(en) Jordi Masip López – WorldFootball.net 
(en) Jordi Masip López – Soccerway 
(en) Jordi Masip López – FBref 
(es) Jordi Masip López – as.com
Sandsjak

Sandsjak (tyrkisk for «fane»; uttales /sɑndʒɑk/; iblant også liva) var i Det osmanske rike en underavdeling av en region (vilajet).


== Litteratur ==
Encyclopaedia of Islam s. v. SANDJAK.
Andreas Birken: Die Provinzen des Osmanischen Reiches (= Beihefte zum Tübinger Atlas des Vorderen Orients. Reihe B: Geisteswissenschaften. Nr. 13). Reichert, Wiesbaden 1976, ISBN 3-920153-56-1.
Détective

Détective  er en fransk langfilm fra 1985 regissert av Jean-Luc Godard. Den ble valgt ut til å konkurrere om Gullpalmen under filmfestivalen i Cannes i 1985.


== Handling ==
Handlingen finner sed i, og rundt, et storslått hotell. Prospero pleide å være hotellets private etterforsker, men han ble sparket to år tidligere fordi han ikke var i stand til å finne ut hvem som drepte en annen gjest kun kjent som Prinsen. Når filmen åpner, bor Prospero ved hotellet, fast bestemt på å løse denne saken. Han får også hjelp av sin nevø, inspektør Neveau, og Neveaus kjæreste Arielle.
En annen gjest ved hotellet er Emile, som forsøker å gjøre opp en gammel gjeld. Emiles flyselskap har store økonomiske problemer, i likhet med ekteskapet til Francoise, som blir med ham på hotellet og begynner en affære med Jim. Ved hotellet er også Tiger Jones, Jims protege, en tidligere mafioso.


== Medvirkende ==
Laurent Terzieff - William Prospero
Aurelle Doazan - Arielle
Jean-Pierre Léaud - Inspector Neveu
Nathalie Baye - Françoise Chenal
Claude Brasseur - Emile Chenal
Johnny Hallyday - Jim Fox Warner
Alain Cuny - gammel Mafioso
Emmanuelle Seigner - prinsessen av Bahamas
Julie Delpy - ung jente


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Détective på Internet Movie Database 
(no) Détective hos Filmfront 
(sv) Détective i Svensk Filmdatabas 
(da) Détective i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Détective på Allociné 
(nl) Détective på MovieMeter 
(en) Détective på AllMovie 
(en) Détective på Turner Classic Movies 
(en) Détective på Rotten Tomatoes
Natteffekt

Natteffekt (fransk originaltittel La Nuit américaine) er en fransk film fra 1973, regissert av François Truffaut med Jacqueline Bisset og Jean-Pierre Aumont i hovedrollene.
Filmen vant Oscar for beste fremmedspråklige film på den 48. Oscar-utdelingen i 1974.


== Handling ==
Filmen omhandler produksjonen av «Je Vous Présente Paméla» en klisjé-fylt melodrama med den aldrende Alexandre (spilt av Jean-Pierre Aumont) og Séverine, Alphonse og en britisk skuespillerinne - Julie Baker - som er på bedringens vei etter et nervøst sammenbrudd, men som opplever problemer i ekteskapet med en mye eldre doktor.
Filmen forteller også historiene til andre skuespillere og filmens regissør, Ferrand, og tar for seg de praktiske problemene med å produsere en slik film. Bak kameraet går skuespillerne, og resten av mannskapet, gjennom flere romanser, samlivsbrudd, og andre problemer. Produksjonen blir spesielt rystet når en av birollene blir avslørt for å være gravid. Senere forlater kjæresten til Alphonse ham, til fordel for filmens stuntmann.


== Rolleliste ==
Jacqueline Bisset - Julie Baker
Jean-Pierre Aumont - Alexandre
Valentina Cortese - Séverine
Jean-Pierre Léaud - Alphonse
Dani - Liliane
François Truffaut - regissør Ferrand
Alexandra Stewart - Stacey
Jean Champion - Bertrand
Nathalie Baye - Joëlle
David Markham - dr Nelson
Nike Arrighi - Odile


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Natteffekt på Internet Movie Database 
(no) Natteffekt hos Filmfront 
(sv) Natteffekt i Svensk Filmdatabas 
(da) Natteffekt i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Natteffekt på Allociné 
(nl) Natteffekt på MovieMeter 
(en) Natteffekt på AllMovie 
(en) Natteffekt på Turner Classic Movies 
(en) Natteffekt på Rotten Tomatoes
Liste over olympiske medaljevinnere i judo

Liste over olympiske medaljevinnere i judo inneholder samtlige utøvere som har tatt en olympisk medalje i judo.


== Menn ==


=== Ekstra lettvekt ===
60 kg


=== Halv lettvekt ===
65 kg (1980–1996)
66 kg (2000–2012)


=== Lettvekt ===
68 kg (1964)
63 kg (1972–1976)
71 kg (1980–1996)
73 kg (2000–2012)


=== Halv mellomvekt ===
70 kg (1972–1976)
78 kg (1980–1996)
81 kg (2000–2012)


=== Mellomvekt ===
80 kg (1964–1976)
86 kg (1980–1996)
90 kg (2000–2012)


=== Halv tungvekt ===
93 kg (1972–1976)
95 kg (1980–1996)
100 kg (2000–2012)


=== Tungvekt ===
over 80 kg (1964)
over 93 kg (1972–1976)
over 95 kg (1980–1996)
over 100 kg (2000–2012)


=== Åpen klasse ===


== Kvinner ==


=== Ekstra lettvekt ===
48 kg


=== Halv lettvekt ===
52 kg


=== Lettvekt ===
56 kg (1992–1996)
57 kg (2000–2012)


=== Halv mellomvekt ===
61 kg (1992–1996)
63 kg (2000–2012)


=== Mellomvekt ===
66 kg (1992–1996)
70 kg (2000–2012)


=== Halv tungvekt ===
72 kg (1992–1996)
78 kg (2000–2012)


=== Tungvekt ===
over 72 kg (1992–1996)
over 78 kg (2000–2012)


== Eksterne lenker ==
International Olympic Committee results database
Seert-krøniken

Seert-krøniken er en kristen arabisk krønike som antagelig er blitt til rundt 1036. Innholdet baserer seg på forskjellige syriske kilder, blandet annet en kirkehistorie fra 600-tallet, forfattet av Daniel bar Maryam.Krøniken har sitt navn etter funnstedet for manuskriptet, byen Siirt (Se'ert, Siirt, Söört) i Tyrkia. De bevarte deler av krøniken beskriver tiden fra 251 til 422, og fra 484 til 650, og er skrevet fra nestoriansk synsvinkel.
Krøniken gir viktige informasjoner om for eksempel de kristnes kår i Sassanideriket og kristningen av byen Merv. Her er også opplysninger om militære operasjoner på Shapur Is tid, og inneholder en katalog over Theodor av Mopsuestias skrifter.


== Utgaver/oversettelser ==
Addai Scher o.a. (utg.): Patrologia Orientalis. Bd. IV.3, V.2, VII.2 und XIII.4. Paris 1908–19 (tekst med fransk oversettelse).


== Litteratur ==
Samuel Hugh Moffet: A History of Christianity in Asia, Orbis Books; 2nd edition (April 1998) ISBN 1-57075-162-5
Philip Wood: The Chronicle of Seert: Christian Historical Imagination in Late Antique Iraq. Oxford University Press, Oxford und New York 2013, ISBN 978-0-19-967067-3.


== Referanser ==
Ivan Lučić

Ivan Lučić (født 23. mars 1995) er en østerriksk fotballspiller som spiller for den kroatiske klubben NK Istra 1961.Hans foreldre er fra Kroatia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ivan Lučić – Transfermarkt 
(en) Ivan Lučić – WorldFootball.net 
(en) Ivan Lučić – Soccerbase.com 
(de) Ivan Lučić – fussballdaten.de 
(en) Ivan Lučić – Soccerway 
(en) Ivan Lučić – FBref 
(es) Ivan Lučić – as.com
Patrick Weihrauch

Patrick Weihrauch (født 3. mars 1994) er en tysk fotballspiller som fra 30. juni 2020 er klubbløs.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Patrick Weihrauch – UEFA 
(en) Patrick Weihrauch – Transfermarkt 
(en) Patrick Weihrauch – WorldFootball.net 
(en) Patrick Weihrauch – Soccerway 
(es) Patrick Weihrauch – as.com