jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Whataboutism

Whataboutism (også kjent som whataboutery) er en diskusjons- og propagandateknikk som har til hensikt å diskreditere en motstanders påstand ved å rette en anklage tilbake om hykleri, uten direkte å motbevise eller avkrefte deres argument. Teknikken er forbundet med sovjetisk og russisk propaganda, og også i diskusjoner som omhandler Israel og Palestina. Da det ble rettet kritikk, f.eks. fra USA mot Sovjetunionen om brudd på menneskerettighetene i landet, kunne det sovjetiske svaret være: «Hva med USA? Dere lynsjer de svarte.» («what about…»). Ehud Barak kritiserte i en kronikk i New York Times Benjamin Netanyahu for å drive whataboutism i sin polemikk.Whataboutism kan være en form for ad hominem-argument for eksempel i form av «ja, men hvor var du da...» eller «hvorfor kritisere bare A og ikke B». Filosofen Antonsen og Hjortland skriver at whataboutism fungerer som en avledningsmanøver.Whataboutism er relevant blant annet for presedens i jus og annet. I en domstolsforhandling kan lignende saker trukket frem for både straffbarhet og straffeutmåling, så vel som referanse for frikjenning.


== Referanser ==
Jeanette Iren Moen

Jeanette Iren Moen (født 29. april 1967) er en norsk politiker for Ap. Hun var statssekretær i Nærings- og Handelsdepartemantet, i Jens Stoltenbergs andre regjering. Hun ble utnevnt som statssekretær den 25. mai 2012 og satt til regjeringen gikk av 16. oktober 2013.Før hun ble utnevnt som statssekretær, var hun rådgiver for Trond Giske.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Jeanette Iren Moen hos Norsk senter for forskningsdata
Republic Motor Truck Co

Republic Motor Truck Co var en amerikansk bilprodusent i mellomkrigstiden. De startet i 1913 og var blant de største lastebilprodusentene i USA i 1919. I Norge var dette merket et av de mest utbredte med 214 eksemplarer allerede i året 1925. Men avslutningen på første verdenskrig i 1918 var begynnelsen på en nedtur, som stadig førte til reorganiseringer og større finansielle vansker. 
Republic prøvde å redde seg først med å fusjonere med brannbilprodusenten American La France i 1929, deretter lot seg oppkjøpes av Sterling i 1932. Produksjonen av kjøretøyer med merket fortsatte fram til 1945, men firmaet hadde forsvunnet gjennom fusjonen i 1929.


== Republic i Norge ==
Øivind Holtan, som kom hjem fra et opphold i Amerika i 1919, startet et importfirma med agenturretten for Republic i Norge og åpnet et verksted i Platougaten på Grønland i Oslo. Der ble lastebil- og busschassis montert. Dette var begynnelsen på firmaet som etter hvert utvidet seg med flere agenturer; Federal, Mack, Gramm, Dürkopp, Dennis, Gilford, Commer og MAN. 
Holtan var interessert i nye løsninger, og allerede i 1919 hadde han satt sammen Norges første semitrailer med en Republic lastebil som trekkvogn. Men han var kjapt ute med å erkjenne at Republic hadde tapt terreng innenfor modellutvikling, og sikret seg agenturet for Federal i 1926. Fire år senere ble de siste Republic-kjøretøyene solgt.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Asbjørn Rolseth; Norsk lastebilleksikon; Lastebiler i Norge 1900-1940 Bilforlaget 2007 ISBN 9788291062105
Auguste av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Glücksborg

Marie Caroline Auguste Ida Luise (1844–1932) var en tysk prinsesse av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Glücksborg. 
Hun ble født i Kiel som eldste barn av hertug Frederik av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Glücksborg og Adelheid av Schaumburg-Lippe. Den 6. september 1844 giftet hun seg med admiral i den keiserlige tyske flåte, Vilhelm af Hessen-Philippsthal-Barchfeld (1831–1890). Ekteskapet var Vilhelms fjerde, og Auguste ble derfor stemor til hans barn fra tidligere ekteskap. Hertil kom Auguste og Vilhelms eget barn, Christian (1887–1971).
Prinsesse Auguste døde 16. september 1932 i Rotenburg.


== Referanser ==
Acason Motor Truck Company

Acason Motor Truck Company var en amerikansk lastebilprodusent i den amerikanske bilbyen Detroit i Michigan som eksisterte fra 1915 til 1925. Selskapet baserte seg på innkjøpte komponenter fra underleverandører for mer kjente merker, blant andre Waukesha motorer og Timken bakaksler.
Fabrikken leverte modeller fra 1 til 5 tonn, og eksporterte lastebilchassis til Norge fra 1919 fram til opphøret i 1925. Ved å være basert på veltestede komponenter fra kjente underleverandører fikk man rykte på seg for å være solid bygget for de krevende forholdene i Norge.


== Litteratur ==
Asbjørn Rolseth: Norsk lastebilleksikon; Lastebiler i Norge 1900-1940, Bilforlaget 2007 ISBN 9788291062105
Atterbury Motor Car Co

Atterbury Motor Car Co var en amerikansk lastebilprodusent som den minste av de tre i byen Buffalo i delstaten New York - de andre var Pierce-Arrow og Stewart. Den var startet som firma av George Washington Atterbury (1854-1928) i året 1903 under navnet Auto-Car Equipment Co., men navnet ble endret til Atterbury Motor Car Co. i 1909. Som alle andre smålastebilprodusenter i USA hadde man basert seg på kjøp av komponenter fra kjente underleverandører, men det gav ikke lang levetid i et stadig mer krevende marked.
Atterbury trakk seg fra virksomheten i 1915 og flyttet til California hvor han døde i 1928. Produksjonen i fabrikken var knapt over 150 kjøretøyer per år, ettersom markedet var lokalt basert på østkysten av USA. I 1935 ble lastebilfabrikken slått konkurs. Noen av Atterbury-lastebilene kom til Norge, som i 1922 hadde 10 lastebiler av dette merket i registreringen.


== Litteratur ==
Asbjørn Rolseth; Norsk lastebilleksikon; Lastebiler i Norge 1900-1940 Bilforlaget 2007 ISBN 9788291062105
Ambros Martín

Ambrosio José Martín Cedres (født 30. april 1968) er en spansk håndballtrener, som er sjef for det russiske kvinnelandslaget og den russiske klubben Rostov-Don.


== Karriere ==


=== Spiller ===
Som spiller spilte Martín for 3 de Mayo, Puerto Cruz, Torrelavega, Cadagua Gáldar og San Antonio.
Før han avsluttet spillerkarrieren i 2003, rakk Martín å vinne Cupvinnercupen og Supercupen med San Antonio i 2000 og Mesterligaen året etter med samme klubb.


=== Trener ===
Martín begynte sin trenerkarrière i Itxako i 2004 og vant EHF-cupen med klubben i 2009 etter å ha tapt finalen året før. I 2011 ledet han Itxako til finale i Mesterligaen, men måtte gi tapt for Larvik.
Året etter Mesterligafinaletapet ble han ansatt som hovedtrener for den ungarske storklubben Győr etter Karl Erik Bøhn. Med Győr har han vunnet Mesterligaen tre ganger (2013, 2014, 2017) og ble den første spanjolen til å ha klart dette med en utenlandsk klubb.Martín tok over som landslagssjef for det rumenske kvinnelandslaget i 2016, og ledet landslaget for første gang under Håndball-EM 2016 for kvinner hvor han ledet laget til en femteplass.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ambros Martín – Det europeiske håndballforbundet (EHF)
Uroš Bregar

Uroš Bregar (født 22. februar 1979) er en slovensk håndballtrener, som er sjef for det serbiske kvinnelandslaget og den slovenske klubben Krim.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata
Bethlehem Motors Corp.

Bethlehem Motors Corp. var en amerikansk lastebilprodusent som startet i året 1917 med en fabrikk i Allentown i Pennsylvania, men navnet var hentet fra nabobyen Bethlehem. Starten var god, to år senere var produksjonen på 3 500 lastebiler, og i 1920 kjøpte selskapet motorfabrikken North American Motors. Man hadde store ambisjoner, for personbilmerket Ideal ble lansert i 1920 og tre år senere ble fabrikkanlegget utbygget for større produksjonsvolum. 
Men selskapet hadde satt for seg urealistiske planer, personbilen Ideal ble en flopp og lastebilproduksjonen som var planlagt for 20 000, var kun 42 - for hele året 1924. I 1925 fusjonerte Bethlehem med en annen lastebilprodusent i Allentown, Lehigh, men i det neste året var fabrikkanlegget stengt og lagt ut for salg. 
Hahn and Company overtok restene etter den utgåtte lastebilprodusenten i 1927 og fortsatte produksjonen med lastebiler og busschassis fram til 1931. Deretter flyttet Hahn ut til Hamburg i Pennsylvania. 
16 Bethlehem lastebiler var registrert i Norge i 1922.


== Litteratur ==
Asbjørn Rolseth; Norsk lastebilleksikon; Lastebiler i Norge 1900-1940 Bilforlaget 2007 ISBN 9788291062105
Hanna Olsen

Hanna Olsen (født 26. februar 1999) er en norsk ishockeyspiller fra Hamar. Som spiller på Norges kvinnelandslag i ishockey og på damelaget til Moderklubben Storhamar Hockey. Hun har og spilt på Storhamars guttelag U16. og har også spilt på Vålerenga Hockey og Sparta Warriors. Hun har uttalt til Hamar Arbeiderblad at jenter også bør få lov til å takle i ishockey, på lik linje som gutter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hanna Olsen – Eliteprospects.com
Heidi Furre

Heidi Furre (født 6. november 1986) er en norsk forfatter.
Furre debuterte i 2013 med romanen Parissyndromet, og har senere utgitt Ungdomsskulen (2016).Furre skriver på nynorsk. Hun arbeider også som fotograf ved siden av skrivingen. Furre kommer opprinnelig fra Stord, og er bosatt i Oslo.


== Bibliografi ==
2013: Parissyndromet
2016: Ungdomsskulen
2018: Dyret
2021: Makta


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
Presentasjon hos Cappelen Damm
Brockway Motor Truck Company

Brockway Motor Truck Company var en amerikansk lastebilprodusent som hadde sin start som hestevognfabrikant i 1875 av William Brockway. Fabrikken var etablert i Cortland i delstaten New York. Fabrikken ble nedlagt i 1977 etter å ha vært lastebilprodusent siden 1912.


== Historie ==
Etter at vognfabrikken ble overtatt av sønnen George A. Brockway i 1889, fortsatte han virksomheten fram til 1909, da man omstilte produksjonen til motorkjøretøy. I 1912 ble firmaet overhalt som en lastebilprodusent, og den første lastebilen som ble solgt, hadde 3-sylinders totaktsmotor. I løpet av først verdenskrig ble Brockway anerkjent som et kvalitetsmerke, og skulle i mellomkrigstiden finne kunder i 65 land utenom USA, deriblant Norge.De turbulente årene som et resultat av depresjonen tærte hardt på lastebilprodusenten som i 1929 hadde sitt rekordår med 5500 lastebiler. Dette tvang selskapet til å legge alle planer om ekspansjon på is. Siden forble selskapet en liten produsent som vant seg kunder med sin konservative innstilling som garanterte uendret teknologi. Store flåteeiere med egne verksteder foretrakk Brockway som sjeldent forandret på sine modeller. Den årlige produksjonen var på 1500 til 2000 eksemplarer. 
På 1950-tallet begynte salgstallene å falle, og i året 1954 ble bare 611 biler levert. Dette førte til en overtakelse i 1956 da Mack kjøpte opp selskapet, men endret ikke vesentlig på modellpolitikken. Oljekrisen i 1973 ble for mye for lastebilprodusenten, som ble nedlagt av Mack i 1977. 
Merkenavnet ble overtatt av en gruppe entusiaster i byen Cortland hvor fabrikken lå, og hvert år arrangerer disse Brockway Truck Show for å minne lastebilprodusenten. 


== Galleri ==

		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Asbjørn Rolseth; Norsk lastebilleksikon; Lastebiler i Norge 1900-1940 Bilforlaget 2007 ISBN 9788291062105
Asbjørn Rolseth; Norsk lastebilleksikon; Lastebiler i Norge 1940-1990 Bilforlaget 2009 ISBN 9788291062112


== Eksterne lenker ==
Brockway Truck Preservation Association
Condor Motors Inc.

Condor Motors Inc. var en amerikansk lastebilprodusent som spesialiserte seg på eksportmarkedet på vegne av Gramm Motors Inc. som moderselskap. Gramm lastebiler og busschassis ble esportert til andre land under Condor-merket i 1932 til 1942.
Men Condor skilte seg ut på flere områder, deriblant ved å kunne levere kjøretøyer med Hesselmann motor (lavkomprimert dieselmotor med tenningssystem) og Buda Lanova dieselmotor. Modellprogrammet varierte fra 1,5- til 5,5-tonnere, med akselavstander på mellom 136 og 220 tommer. Condor hadde større suksess på eksportmarkedet enn Gramm hadde på hjemmemarkedet, blant annet ble lastebiler solgt til 30 land, deriblant Norge. Kina var det meste lukrative markedet for Condor-lastebilene. Da 2. verdenskrig brøt ut, falt bunnen ut av markedet - etter at Gramm valgte å gå over til tilhengere, ble virksomheten stanset.


== Se også ==
Gramm Motor Car Co.


== Litteratur ==
Asbjørn Rolseth; Norsk lastebilleksikon; Lastebiler i Norge 1900-1940 Bilforlaget 2007 ISBN 9788291062105
Sooronbaj Jeenbekov

Sooronbaj Sharipovich Jeenbekov (kirgisisk Сооронбай Шарипович Жээнбеков; født 16. november 1958 i Biy-Myrza i Den kirgisiske sosialistiske sovjetrepublikk i SSSR) er en kirgisisk politiker og Kirgisistans president. Jeenbekov ble valgt til president 15. oktober 2017. 15. oktober 2020 trakk han seg fra presidentembetet etter omfattende protester i landet.


== Referanser ==
Gramm Motor Car Co.

Gramm Motor Car Co. var en amerikansk lastebilprodusent som startet i 1926 etter en lang periode med oppstart og nedleggelse siden 1908, da Benjamin A. Gramm begynte å skape seg et navn innenfor lastebilindustrien i USA. Han var en dyktig forretningsmann som forsto seg på forretningsvirksomhet, og har etterlatt seg et navn i amerikansk lastebilindustri. Blant annet solgte han sitt første selskap til John Willys som han innledet et samarbeid med.
Selskapet som bar hans navn sammen med sin kompanjong Max Bernstein, Gramm-Bernstein siden 1912, produserte lastebiler for Willys-Overland, og startet på nytt et annet selskap i 1925 sammen med sin sønn Willard Gramm. Til sammen etablerte Gramm fem forskjellige selskaper i årene mellom 1908 og 1926. I tillegg hadde han etablert merket Condor for eksportmarkedet, som leverte Gramm-biler med minimal forskjell utover motorer som Hesselman-motorer fra Waukesha. Han gjorde det også stort innenfor produksjonen av tilhengere og semitrailere.
Men salget var aldri godt nok for en utvidelse av virksomheten, og da 2. verdenskrig brøt ut, var man tvunget til å innstille lastebilproduksjonen. Produksjonen av tilhengere og spesialpåbygg fortsatte, men bare fram til man avtalte et oppkjøp av Fruehauf. Condor-lastebilene kom til Norge, men det gjorde også Gramm, som gjennom importfirmaet eid av Øivind Holtan lyktes med å selge busschassis i 1926 til 1937. Salget i Norge stoppet ved krigens ankomst.
Gramm hadde et bredt modellprogram fra 1-tonner til 12 tonns trekkvogn.


== Se også ==
Condor Motors Inc.


== Litteratur ==
Asbjørn Rolseth; Norsk lastebilleksikon; Lastebiler i Norge 1900-1940 Bilforlaget 2007 ISBN 9788291062105
Deutsche Lastautomobilfabrik

Deutsche Last-Automobilfabrik AG, forkortet til DAAG, var en tysk bilprodusent som ble grunnlagt i 1910. Selskapet kom med en rekke nyheter i mellomkrigstiden innenfor lastebil- og bussmarkedet og hadde høy teknisk kompetanse som sitt kjennetegn. Blant annet var man først ut med firehjulsbremser på en lastebil i Tyskland i 1923. Men til tross for økt produksjon var driften ikke lønnsom, og Krupp-konsernet overtok fabrikken i 1929. 
Merket levet videre i ti år og omstilte produksjonen til delevarer, slik at DAAG lastebiler og busser fortsatt var i drift fram til 1960.


== Litteratur ==
Asbjørn Rolseth; Norsk lastebilleksikon; Lastebiler i Norge 1900-1940 Bilforlaget 2007 ISBN 9788291062105
Garford Motor Truck Co.

Garford Motor Truck Co. var en amerikansk lastebilprodusent i byen Lima i Ohio fra 1915 til 1933.


== Historie ==
Produsentselskapet startet i 1915 på initiativ av Arthur L. Garford, som hadde vært virksom innenfor bilindustrien siden 1903. Garford som til å begynne med var monteringspartner for Studebaker, gikk over til egenproduksjon under sitt eget navn i 1910. I 1915 solgte han fabrikken i Elyria til Willys-Overland, og begynte på nytt ved å konsentrere seg om kun lastebilproduksjon.Allerede i begynnelsen markerte det nye merket seg ved å fremstille sine lastebiler i «bulldog»-konfigurasjon, hvor motoren plasseres like over forakselen inn i førerhuset. Dette kalles «COE» eller «Cab-over-Engine» i USA. I 1920 ble denne lastebiltypen oppgitt til fordel for snutebil, som også hadde et spesielt utseende med avrundede torpedovegger rundt panseret. Modellprogrammet dekket 1,5 til 5 tonns nyttelast. I 1927 ble Garford kjøpt opp av Relay Motors som hadde fire merker på sitt program: Relay, Garford, Commerce og Service.
Salget falt dramatisk i slutten av 1920-årene, siden markedet for små bilprodusenter innenfor lastebil- og bussmarkedet hadde blitt mye vanskeligere. Relay ble kjøpt opp av Consolidated Motors i 1932, men det hindret ikke nedleggelse i 1933.
Garford lastebiler ble eksportert til en rekke land, deriblant Norge, hvor det var registrert 52 biler av dette merket i 1922. Blant annet hadde skipsreder Fred. Olsen disse lastebilene i sin bilflåte.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Asbjørn Rolseth; Norsk lastebilleksikon; Lastebiler i Norge 1900-1940 Bilforlaget 2007 ISBN 9788291062105
RSI La 1

RSI La 1 (norsk oversettelse: RSI eneren) er en italienskpråklig offentlig tv-kanal i Sveits. Kanalen eies av Radiotelevisione svizzera di lingua italiana, allmennkringkasteren for det italiensktalende Sveits.  


== Bakgrunn ==
Italienskspråklige tv-sendinger i Sveits hadde pågått siden 1958. Det skjedde imidlertid fra Zürich via den tyskspråklige tv-kanalen TV DRS. RSI La 1 startet sine første sendinger 2. mars 1961.Kanalen het lenge bare TSI, som var en forkortelse for Televisione svizzera di lingua italiana (Sveitsisk italienskspråklig fjernsyn). Da søsterkanalen TSR 2 ble etablert i 1997, skiftet kanalen navn til TSR 1. De to kanalene byttet navn til dagens navn, RSI La 1 og RSI La 2 i 2009.RSI La 1 er en allmennkanal som henvender seg til et bredt publikum. Kanalen sender nyheter, underholdning, dokumentarer og dramaserier.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
RSI La 2

RSI La 2 (norsk oversettelse: RSI toeren) er en italienskpråklig offentlig tv-kanal i Sveits. Kanalen eies av Radiotelevisione svizzera di lingua italiana, allmennkringkasteren for det italiensktalende Sveits.  


== Bakgrunn ==
Mens RSI La 1 ble etablert i 1961, startet La 2 opp høsten 1997 etter at den felles-sveitsiske kringkastingsorganisasjonen SRG SSR hadde gitt opp forsøket med å etablere en felleseuropeisk tv-kanal, kalt Svizzera 4. Kanalen sendte på alle de fire offisielle språkene i Sveits, men slet med lave seertall. I stedet ble Svizzera 4 lagt ned 1. september 1997 og erstattet med tre nye kanaler: RTS Deux (fransk), SRF zwei (tysk) og RSI La 2 (italiensk).Kanalen het opprinnelig TSI 2, der TSI var en forkortelse for Televisione svizzera di lingua italiana (Sveitsisk italienskspråklig fjernsyn). De to kanalene byttet navn til dagens navn, RSI La 1 og RSI La 2 i 2009.Mens RSI La 1 er en allmennkanal som henvender seg til et bredt publikum, retter La 2 seg mot et noe snevrere publikum og sender sportsbegivenheter, fiksjon, dokumentarfilmer og barneprogrammer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Lucanus westermanni

Lucanus westermanni er en billeart i famillien hjortebiller (Lucanidae).


== Kjennetegn ==
En ganske stor (hannen 31-56 millimeter), kraftig, brunsvart hjortebille. Mandiblene hos hannen er kraftige, lett krummede, men en innoverrettet tann litt utenfor midten, kløvede i spissen. De knebøyde antennene har en fire-leddet vifte. Hodets side og bakhodet har markerte, høye kjøler hos store hanner. Dekkvingene er brunlige. Beina er brunsvarte.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i det nordlige India, Bhutan, Nepal og det sørlige Kina.


== Systematisk plassering ==

Insekter, Insecta
Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien Lucaninae Latreille, 1806
Stammen Lucanini Latreille, 1806
Slekten Lucanus Scopoli, 1763
Lucanus westermanni Hope & Westwood, 1845


== Kilder ==
Lucanidae du Monde - Lucanus westermanni [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Lucanus westermanni i Global Biodiversity Information Facility 
Lucanus westermanni – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Lucanus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Elvenes bru (1925–1944)

Elvenes bru var en hengebru over Pasvikelva på Riksvei 50. Den 23. november 1944 ble brua sprengt under de tyske troppenes tilbaketrekning under kampene i 1944.
Brua ble bygd av Erik Ruuds mekaniske Verksted.


== Referanser ==
Nordvi

Nordvi er en storgård i Stange kommune på Innlandet. Den har et dyrket areal på ca 940 dekar, 95 dekar beite, 584 dekar skog, 100 dekar annet areal og 30 dekar tun, hage og veier.
Hovedbygningen i empirestil ble bygget i 1812 og festsalen har takmalerier og dekorasjoner fra byggeåret. Sidebygningen er også i empire, men ble oppført noe senere enn hovedbygningen.
Stabburet er i sveitserstil og oppført rundt 1910, da det ble flyttet fra det militære området på Nordvi-plassen hvor det var eksersérplass fra  1798 og frem til 1902. Gården har seter på Himmeldalen i Åmot.
Gården het i gamle dager vidir, som er avledet fra vidr (=skog). Her er flere gravhauger fra jernalderen og man fant i 1852 en spydspiss. Det sies i en saga at Astrid Eiriksdatter på flukt til Svitjod, fikk lov av eieren «Torstein» til å gjemme seg her med sin nye sønn Olav Tryggvason (963–1000), altså på 960-tallet.
Omkring 1358 ble gården eiet av Halstein Ottarson. Hans datter Elin var gift med Bergsvein, og de solgte Nordvi (omtalt som Vidum) i 1358 til en viss Jone Krok.«Vestre Nordvi» ble før reformasjonen tidlig på 1500-tallet eiet av Hamar bispedømme, mens «Østre Nordvi» tilhørte Bjørn Olsen. Mogens Trulsen (c.1490–1546) av slekten Handingmann kjøpte «Østre» i 1521 og «Vestre» i 1526, og muligens fantes det også «Mellomvie» og »Sørvie».
Presten Thorbjørn Olufsen Skaktavl (–1577) hadde i 1551 giftet seg med Mogens' datter Rønnaug. Dermed ble Nordvi i slekten Skaktavls eie. Neste eiere var sønnen Torbern (–f.1594) og sønnesønnen Torbern Torbernssøn Skaktavl (1590–1635). I sistnevntes eie mistet gården betegnelsen «adelig setegård».Omkring 1780–85 ble den kjøpt av Anders Larsen Nordvi (1747–1809), far til Michael Andersen Saxlund, og familien hadde eiendommen frem til 1902, da et selskap eiet av familiene Furuseth og Landet kjøpte gården og benyttet den til produksjon av havre til skogshestene sine i Østerdalen. Hans Kleven var bestyrer av eiendommen og ble etterhvert eier.
Aase og Kristoffer Olstad kjøpte eiendommen i 1956 og den har siden vært i familiens eie. I Aase og Kristoffer Olstads brukertid var det utstrakt forsøksvirksomhet med svin og storfe på eiendommen.  Det er i dag variert produksjon av korn, grønnsaker og rotvekster.


== Referanser ==
Anita Hernes

Anita Hernes er en norsk countryartist fra Vennesla. Hun ga ut et samlealbum som heter Let's All Go Down To The River med låter fra 1983 til 2008. Anita Hernes har også bidratt på albumet Gods Loves Norwegian Country.


== Diskografi ==
Let's All Go Down To The River (Lynor)


== Referanser ==
Oligotypisk taxon

Oligotypisk taxon er, innenfor zoologisk taksonomi, et begrep som refererer til et taxon som har mer enn en undergruppe, på et lavere systematisk nivå, men kun et fåtall undergrupper.


== Se også ==
Monotypisk taxon
Polytypisk taxon
Biologisk type
Biologisk systematikk
Argumentum ad metum

Argumentum ad metum eller argumentum in terrorem er en propagandateknikk (skremselspropaganda) og logisk feilslutning som har til hensikt å skape støtte for en idé, forslag eller konklusjon ved å forsøke å øke frykten for et alternativ, uten å fremlegge bevis eller argumenter for at alternativet vil inntreffe.


== Logikk ==
Feilslutningen har denne formen:

Hvis du ikke aksepterer X som sann, vil noe forferdelig skje. Derfor må X være sann.


== Eksempler ==
«Hvis du ikke slutter å røyke, vil du få lungekreft. Du må slutte å røyke.»
«Hvis vi slutter å investere i oljeindustrien, vil den norske økonomien kollapse. Så vi må fortsette med det.»
«De som ikke gir rause gaver til menigheten, kommer til helvete.»


== Referanser ==