jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sergius IV

Sergius IV (født Pietro Martino Boccapecora i Roma, død 12. mai 1012 i Roma) var pave fra den 31. juli 1009 til sin død, 12. mai 1012.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Peter Grisetryne (Pietro Bucca Porci) var sønn av Peter skomaker, som bodde i Romas niende region, Pina. Man kjenner ikke til når han var født. Angivelig skal det lite flAtterende tilnavnet «grisetryne» (bucca porci) ha tilkommet i ungsomsårene. Med dette tilnavmnet nevnes han også i Thietmar av Merseburgs krønike.


=== Biskop ===
Innen han ble pave var han 1004-1009 biskop av Albano. Han sikret seg støtte fra Johannes Crescentius, patrisieren som dominerte Roma ved å styrke partiet som begunstiget germanerne.


=== Pave ===
Omkring den 31. juli 1009 ble han innsatt som pave, og antok pavenavnet Sergius IV; han anses dermed iblant å ha vært den første pave som tok et eget pavenavn, men både Agapetus I og Johannes II kunne også betraktes den første i denne tradisjon.
Ikke meget er kjent om Sergius' pontifikat utover de privilegier han utdelte. En del originalhåndskrifter på papyrus finnes fortsatt bevarte. Flere klostere ble løst av paven fra episkopal jurisdiksjon. I en bulle, hvis historiske ekthet er blitt satt spørsmålstegn ved, manar han til å drive islam ut av  Det Hellige Land, en uttalelse som i så fall var foranlediget av at Gravkirken i Jerusalem ble ødelagt i 1009 av fatimidenes kalif ] al-Hakim bi-Amr Allah. Carl Erdmann anså bullen som ekte, men dette er blitt avvist av Aleksander Gieysztor, som mente at den ble fabrikkert omkring tiden for det første korstog for å støtte opp mot marsjen mot Jerusalem. En senere forsker, Hans Martin Schaller, har arbumentert sterkt for dokumentets ekthet.
Selv om hans egen verdslige makt var begrenset under Crescentius, overlot mange fra adelen sine landområder til hans beskyttelse. Han viste seg å være en stor venn av de fattige i tider med hungersnød.
Pave Sergius ble begravet i Lateranbasilikaen og en del benediktinere venererer ham som helgen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
(de) Ernst Pulsfort: «Sergius IV» i Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Bind 9, Herzberg 1995, ISBN 3-88309-058-1, sp. 1441–1442.


== Eksterne lenker ==
(en) Sergius IV – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Christian Wilhelm Erlandsen (1891–1982)

Christian Wilhelm Erlandsen (født 1891, død 1982) var en norsk direktør og organisasjonsmann. Han ble student i 1910, tok juridikum i 1914 og var en tid redaktør av Sarpen. I 1918 ble Chr. Erlandsen knyttet til Norsk Arbeidsgiverforening (N. A. F.), først som sekretær, i 1928 som kontorsjef, og i 1935 ble han underdirektør. Da direktør Finn Dahl gikk av i 1947, ble Chr. Erlandsen administrerende direktør i arbeidsgiverforeningen, en stilling han hadde til han gikk av med pensjon sommeren 1955.


== Referanser ==
Første slag om Gaza

Det første slag om Gaza ble utkjempet den 26. mars 1917 i Egyptiske Ekspedisjonsstyrkes første forsøk på å invadere det sørlige Palestina i Det osmanske rike under kampene i Sinai og Palestina i første verdenskrig.
Slaget fant sted i og omkring byen Gaza ved Middelhavets kyst, da infanteri og «montert infanteri» fra «Ørkenkolonnen», som var en del av den østlige styrke, angrep byen. Sent på ettermiddagen, på nippet til å erobre byen, ble Ørkenkolonnen trukket tilbake på grunn av bekymringer om kveldsmørket og store osmanske forsterkninger. Det britiske nederlaget ble noe uker senere fulgt av et enda klarere nederlag for den østlige styrke i andre slag om Gaza i april 1917.
I august 1916 betydde den egyptiske ekspedisjonsstyrkens seier i slaget ved Romani en slutt på muligheten for et landangrep på Suezkanalen, som tidligere hadde blitt truet under angrepet på Suezkanalen i februar 1915. I desember 1916 betydde den nylig formerte Ørkenkolonnes seier i slaget ved Magdhaba at de allierte kunne sikre seg middelhavshavnen Al-Arish og forsyningsruten, vannledningen og jernbanen, som strakk seg østover over Sinaihalvøya. I januar ble slaget ved Rafah avsluttet og brakte den Egyptiske Ekspedisjonsstyrke ganske nær Gaza.
To måneder senere i mars ble Gaza angrepet av den Østlige styrkes infanteri i form av 52. divisjon forsterket med en infanteribrigade. Dette angrepet ble beskyttet av trusselen om osmanske forsterkninger av ANZAC Mounted Division og en kavalerifløy fra Australian Mounted Division. Infanteriets angrep fra syd og sydøst mot den osmanske garnisonen i og omkring Gaza ble imøtegått kraftig. Mens Australian Mounted Division fortsatte med å holde osmanske forsterkninger på avstand angrep den ANZAC Mounted Division Gaza fra nord. Det lyktes den i å komme inn i byen fra nord, mens et koordinert angrep med infanteri og tropper angrep og erobret Ali Muntar. Da det var langt på dag, forsvarte de osmanske styrkene seg innbitt, og det var en stadig trussel fra de store osmanske forsterkningene, som nærmet seg fra nord og nordøst, og hvor den Østlige styrke besluttet å trekke seg tilbake. Det er blitt hevdet at denne beslutning vendte seier til nederlag.


== Kilder og litteratur ==
Awakening Beyond

Awakening Beyond er det fjerde studioalbumet til Tina Turner, Ani Choying, Sawani Shende-Sathaye, Mor Karbasi, Dima Orsho og Regula Curti som ble gitt ut i 2017. Albumet kom på 15.-plass i Sveits.


== Sporliste ==
CD1:

«Rain Songs»
«Be Now In Your Hands»
«Salutations»
«Partos Trocados»
«Avalokiteshvara»
«Wiegenlied»
«Nini Nini»
«Sojaa Sojaa»CD2:

«Mountain Blessing»
«Lama Chenno»
«One Soul»
«Tow Loves»
«Caritas Abundat»
«Awakening Beyond (Part 1)»
«Awakening Beyond (Part 2)»
«Awakening Beyond (Part 3)»


== Referanser ==
Ramiro Garcés av Viguera

Ramiro Garcés (født ca 945, død 9. juli 981) var fra 972 til 981 konge av Viguera av Huset Jiménez. 
Kongdømmet Viguera (baskisk: Viguerako Erresuma) var en kortvarig statsdannelse (årene 970-1005) med byen Viguera i La Rioja (dagens Spania) som sentrum.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han var en sønn av kong García I av Navarra († 970) og hans hustru Teresa, og dermed halvbror til kong Sancho II Abarca av Navarra († 994).

Ramiro nevnes første gang i en urkunde fra faren fra året 953 ved siden av sine søsken Sancho og Urraca. På et senere tidsbunkt må hans andre bror Jimeno ha blitt født. Ved farens død i 970 ble storebroren Sancho konge av Navarra, som den gang omfattet landområdene rundt Pamplona og Nájera. Ramiro synes ikke å ha vært tiltenkt noen landområder, og i 971, da han bevitnet en skjenkelse fra broren til t abbediet San Millán de la Cogolla, hadde han ingen tittel.


=== Konge ===
Først i to urkunder fra 13. og 30. november 972 nevnes han første gang som konge av Viguera, og det fremgår at han er underkonge under broren. Fra en urkunde fra munkeme i abbediet San Martín de Albelda av 22. mai 974 fremgår det at Ramiros herrskapsområde over Viguera ved Río Iregua strekk seg videre til Leza ved Río Leza og dermed omfattet deler av La Rioja.Sammen med sin bror og sin svoger, grev García Fernández av Castilla, engagerte Ramiro seg i kampen mot Córdoba-kalifatet (Al-Andalus). Han anførte sin hær mot San Esteban de Gormaz, som hans bror allerede hadde kringsatt, med den 6. juli 975 ble han beseiret av en maurisk hær ved Estercuel. Kort etter ble også broren beseiret ved San Esteban de Gormaz og jaget på flukt. 
Året etter døde kalif al-Hakam II og ledelsen av kalifatet ble overtatt av vesiren Almansor († 1002), som skulle vise seg å bli de spanske kristne rikers farligste fiende. Men til å begynne med gikk ikke visirens maktovertakelse gelt glatt blant maurerne, og den mektige feltherren Galib gjorde opprør mot ham. Ramiro allierte seg med Galib, men de ble begge to beseiret av Almasor den 9. juli 981 i et slag ved Torrevicente, og drept.Ramiro ble gravlagt i klosteret San Salvador de LeireRamiro hadde to sønner, Sancho og García. Det er ikke lett å finne ut av om de etterfulgte ham på tronen, eller om det lille kongedømmet da allerede ble gjenforenet med Navarra.


== Litteratur ==
Antonio Ubieto Arteta: Monarcas navarros olvidados: los reyes de Viguera. In: Hispania. Revista española de historia. Vol. 10 (1950), S. 3–24.
Alberto Cañada Juste: Un milenario navarro: Ramiro Garcés, rey de Viguera. In: Príncípe de Viana. Vol. 42 (1981), S. 21–38.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
GARCÍA III 931-970 hos fmg.ac.
Frank Adcock

Frank Ezra Adcock (1886–1968) var en britisk klassisk historiker som var professor i oldtidshistorie ved Universitetet i Cambridge mellom 1925 og 1951. I tillegg til sitt akademiske arbeid, fungerte han også som en kryptograf under både første verdenskrig og andre verdenskrig.


== Tidlig liv og utdanning ==
Adcock ble født i Desford i Leicester i Leicestershire den 15. april 1886. Han var sønn av Thomas Draper Adcock, leder av Desford Industrial School, og Mary Esther Adcock (født Coltman). Han ble utdannet ved Wyggeston School, en grammar school i Leicester. Han fortsatte med å studere oldtidshistorie ved King's College, University of Cambridge.


== Karriere ==


=== Akademisk karriere ===
I 1911 ble Adcock valgt som en stipendiat og foreleser ved King's College, Cambridge. Han var leder av fakultetet for oldtidshistorie ved Universitetet i Cambridge fra 1925 til 1951, da han pensjonerte seg. Sammen med J. B. Bury og S. A. Cook redigerte han Cambridge Ancient History, som ble utgitt fra 1923 til 1939. Han skrev også ti kapitler av det verket.
Adcock var president i Society for the Promotion of Roman Studier fra 1929 til 1931. Han var også president for Classical Association fra 1947 til 1948.


=== Militærtjeneste ===
Mellom 1915 og 1919, under den første verdenskrig, arbeidet Adcock for etterretningsdivisjonen i Royal Navy. Han fungerte også som  orlogskaptein i Royal Navy frivillige reserve fra 1917 til 1919. Hans viktigste rolle var som oversetter av koder og krypteringsnøkler, og som sådan var han stasjonert i Room 40 av Admiralitetet.
Han arbeidet i Bletchley Park fra 1939 til 1943.


== Utmerkelser ==
I 1918 ble Adcock utnevnt til Offiser av Order of the British Empire (OBE) for tjenester i forbindelse med Krigen'. Han ble valgt som et Fellow av British Academy (FBA) i 1936. Ved Nyttårsutmerkelsene i 1954 ble det annonsert at han skulle bli gjort til Knight Bachelor. Den 16. februar 1954 ble han slått til ridder av Dronning Elizabeth, dronningmoren, på Buckingham Palace.


== Senere i livet ==
Den 22. februar 1968 døde Adcock ved King's College, Cambridge.


== Referanser ==
Liste over byer i Canada

Liste over byer i Canada er en oversikt over byene (cities) i alle Canadas provinser og territorier i bokstavelig rekkefølge.


== Canadas 10 største byer ==


== Alberta ==


== Britisk Columbia ==


== Manitoba ==


== New Brunswick ==


== Newfoundland og Labrador ==


== Nordvestterritoriene ==


== Nova Scotia ==

Nova Scotia har formelt ingen byer lenger. Isteden er provinsen delt opp i regionale kommuner (municipalities). Tidligere fantes det tre byer i Nova Scotia.


== Nunavut ==


== Ontario ==


== Prince Edward Island ==


== Quebec ==


== Saskatchewan ==


== Yukon ==
French Open 2016

French Open 2016 ble arrangert mellom 22. mai og 5. juni i Paris. French Open er en Grand Slam-turnering i tennis på grus og blir spilt på Roland Garros-stadion. Herrefinalen ble vunnet av Novak Đoković. Kvinnefinalen ble vunnet av Garbiñe Muguruza.


== Menn ==


=== Finale ===


== Kvinner ==


=== Finale ===


== Referanser ==
Kongseik

Kongseik (Quercus macranthera) er et løvfellende tre i bøkefamilien. 
Den blir 25–30 m høy med en høy, kuppelformet krone. Barken er purpurgrå og avskallende. Skuddene er kraftige og tett hårete. Vinterknoppene er store, 8–10 mm, og glinsende mørkerøde med brun spiss. Bladene er lansettformede til bredt ovale, 10–20 cm lange og 7–13 cm brede. Bladstilken er 1–2 cm lang og hårete. Bladene har 8–12 grunne fliker. De er mørkt grågrønne på oversiden og gråhårete på undersiden. Nøttene er 2,5 cm lange, og nøtteskåla dekker halvparten av nøtta. Kongseik ligner på kanarieeik, men kan kjennes igjen på hårete skudd og mørkerøde knopper.Kongseik vokser i tørre fjellområder. Nominatunderarten finnes i sørøstlige Kaukasia og i nordskråningen til Elburzfjellene i Iran. Her danner den det øverste skogbeltet i den hyrkanske skogen, 1500–3000 moh., sammen med bjørkearter, orientagnbøk, rogn, spisslønn, balkanlønn og geitved. En annen underart, subsp. syspirensis, er utbredt i nordlige Anatolia der den vokser 1000–1900 moh. sammen med duneik, svartfuru, furu, osp og einer. Subsp. syspirensis er lavere, 7–10 m høy, og har mindre blad.

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kongseik i Encyclopedia of Life 
(en) Kongseik i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Kongseik hos Artsdatabanken 
(en) Kongseik hos NCBI 
(en) Kongseik hos The International Plant Names Index 
(en) Kongseik hos Tropicos 
(en) Kategori:Quercus macranthera – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Quercus macranthera – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Quercus macranthera – detaljert informasjon på Wikispecies
Arctic Bay

Arctic Bay (inuktitut: ᐃᒃᐱᐊᕐᔪᒃ, Ikpiarjuk) er en bosetning nord på Bordenhalvøya i Nunavut i Canada.


== Historie ==
Arctic Bay-området har vært bebodd av inuitter i omtrent 5000 år. I 1872 passerte hvalfangerbåten Arctic stedet. Da gav kaptein Willie Adams stedet dets engelsk navn.
Stedets navn på inuktitut, ᐃᒃᐱᐊᕐᔪᒃ Ikpiarjuk, betyr «lommen». Grunnen var at stedet hadde mange bakketopper rundt, slik at det kunne minne om en lomme.


== Eksterne lenker ==
(en) Arctic Bay, Nunavut – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Whatchamacallit

Whatchamacallit er en sjokolade som markedsføres i USA av The Hershey Company.


== Historie ==
Sjokoladen ble lansert i 1978. Navnet Whatchamacallit ble uttenkt av Patricia Volk, forfatter av STUFFED: Adventures of a Restaurant Family da hun var kreativ leder ved Doyle Dane & Bernbach og ansvarlig for nye merkevarer på Hershey-kontoen. Fra 1987 til 2008 har Whatchamacallit inneholdt crisp med peanøttsmak som benytter peanøttsmør som smakstilsetning, med et lag av karamell og et lag med sjokoladedekke. På slutten av 1980-tallet ble det produsert en reklame i new wave-stil med ulike kallenavn på sjokoladen, for eksempel wowzamadooala. Hersheys Whatchamacallit kan finnes i oppskrifter for ulike matvarer, inkludert, paier, cookies, ostekaker og cupcakes.
Markedsføringen av Whatchamacallit nådde en topp i 1980-årene, og etter denne perioden har Hershey kjøpt merkbart færre annonser for dette produktet. Imidlertid, til tross for mangel på oppmerksomhet selskapet gir produktet i forhold til andre produkter, er Whatchamacallit fortsatt i produksjon per 2016.I Canada blir en identisk sjokolade markedsført av Hershey's som Special Crisp, men ikke har like bred distribusjon i Canada som Whatchamacallit har i USA.


== Referanser ==
Amiens SC

Amiens Sporting Club er en fransk fotballklubb fra byen Amiens i regionen Hauts-de-France nord i Frankrike, stiftet i 1901.


== Spillerstall ==
Oppdatert 19. januar 2023.


=== Utlånte spillere ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Amiens SC – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Professor Jay

Joseph Leonard Haule (født 29. desember 1975), mer kjent under artistnavnet Professor Jay, er en tanzaniansk hiphopartist og politiker (Chadema). Han er en av de mest kjente representantene av den tanzanianske musikksjangeren bongo flava, som blander elementer fra vestlig hiphop og tradisjonell tanzaniansk musikk. Han ble valgt inn i Tanzanias nasjonalforsamling for valgkretsen Mikumi Mjini i november 2015.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Professor Jay på Discogs 
(en) Professor Jay på MusicBrainz
Leonardo Valencia

Leonardo Felipe Valencia Rossel (født 25. april 1991) er en chilensk fotballspiller som spiller for Colo-Colo.


== Landslaget ==
6. oktober 2016 fikk han sin første landskamp for Chile mot Ecuador.
Han ble tatt ut i Chiles tropp til FIFA Confederations Cup 2017 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Leonardo Valencia – FIFA 
(en) Leonardo Valencia – Transfermarkt 
(en) Leonardo Valencia – national-football-teams.com 
(en) Leonardo Valencia – Soccerway 
(en) Leonardo Valencia – PlaymakerStats.com 
(en) Leonardo Valencia – FBref 
(es) Leonardo Valencia – as.com
Ángelo Sagal

Ángelo Nicolás Sagal Tapia (født 18. april 1993) er en chilensk fotballspiller som spiller for den tyrkiske klubben Gaziantep FK.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Chiles tropp til FIFA Confederations Cup 2017 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ángelo Sagal – FIFA 
(en) Ángelo Sagal – Transfermarkt 
(en) Ángelo Sagal – national-football-teams.com 
(en) Ángelo Sagal – WorldFootball.net 
(en) Ángelo Sagal – Soccerway 
(tr) Ángelo Sagal – Mackolik.com 
(en) Ángelo Sagal – Tyrkias fotballforbund 
(en) Ángelo Sagal – FBref 
(es) Ángelo Sagal – as.com
William Clarke (kryptograf)

William Francis «Nobby» Clarke (født 1883, død 1961) var en britisk etterretningoffiser og kryptograf som deltok i første og andre verdenskrigene.


== Liv og virke ==
Clarke ble utdannet ved Harrow School og Magdalen College i Oxford, og var utdannet jurist. Han mottok sin advokatbevilling i 1906 fra sin far, Edward George Clarke, en fremtredende advokat og senere Solicitor-General (viseregjeringsadvokat) for England og Wales.
I 1915 fikk han oppdraget som assisterende paymaster, etter å ha mislyktes i komme igjennom nøkkelhullet for å bli direktør. Han kunne tysk, og i mars 1916 ble med i Room 40. Hans talent var rettet mot informasjonsanalyse snarere enn kodeknekking. Han var på vakt under jyllandsslaget, og ble ikke imponert av den ineffektive håndteringen og distribusjonen av etterretning. Når Clarke og Francis Birch ble valgt i 1919 til å skrive historien om Room 40 førte deres krasse kritikk av marinens bruk av etterretning til at historien ble «undertrykt».I 1919 ble han medlem av Government Code and Cipher School (GC&CS, dagens GCHQ) og arbeidet i fire år på amerikansk diplomatisk trafikk. I 1924 ble han forfremmet til leder av den nye marinedelen i GC&CS, en post han hadde frem til 1941. Han ble etterfulgt som leder av kollegaen Francis Birch, og deretter konsentrerte han seg med italienske marinekoder inntil han pensjonere seg i oktober 1945.
Clarke ble gravlagt ved Church of All Saints, Selworthy.


== Referanser ==
Nyssicus

Nyssicus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, slanke, rødbrunlige trebukker med gulaktige flekker. Antennenene er betydelig lengre enn kroppen hos hannene, omtrent så lange som kroppen hos hunnene, i alle fall de indre leddene med en pigg i spissen. Pronotum er sekskantet, hvelvet med et par knøler. Dekkvingene er omtrent parallellsidige. Beina er påfallende lange, lårene litt klubbeformede.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Honduras i nord til Bolivia i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Elaphidiini J. Thomson, 1864
Slekten Nyssicus Pascoe, 1859
Nyssicus contaminatus Martins, 2005
Nyssicus fernandezi Joly & Martinez, 1981
Nyssicus granulatus Tavakilian & Dalens, 2014
Nyssicus lobatus Tavakilian & Dalens, 2014
Nyssicus mendosus Martins, 2005
Nyssicus quadriguttatus (Swederus, 1787)
Nyssicus rosalesi Joly & Martinez, 1981
Nyssicus topographicus Linsley, 1935


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata, amerikanske arter


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri
(en) Nyssicus i Encyclopedia of Life 
(en) Nyssicus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Nyssicus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Nyssicus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Elaphidiini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tucanti

Tucanti er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor, avlang, svart trebukk med rødbrune bein. Antennene er rundt to tredjedeler så lange som kroppen. De seks innerste leddene er utvidete, mørkt brunrøde, ledd tre til og med seks kledt med lange, mørke hår. De ytterste leddene er tynne og gulhvite. Pronotum er nesten sylindrisk, omtrent så langt som bredt. Dekkvingene er jevnbrede, men en litt læraktig overflate og to svake lengderibber.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra Venezuela.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Eligmodermini Lacordaire, 1869
Slekten Tucanti Martins & Galileo, 2009
Tucanti plumicornis Martins & Galileo, 2009


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata, amerikanske arter Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Tucanti i Global Biodiversity Information Facility 
Tucanti plumicornis – detaljert informasjon på Wikispecies
Bicon

Bicon er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, svarte trebukker, pronotum og noen ganger også dekkvingene er skarpt røde. Antennene er kortere enn kroppen, de ytterste leddene noe utvidete. Pronotum er tønneformet, uten pigger eller knøler. Dekkvingene er parallellsidige, beina nokså slanke.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, fra det østlige India i vest til Borneo i øst.


== Systematisk inndeling ==
Gruppen blir gjerne slått sammen med Tillomorphini.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Epipedocerini Gahan, 1906 eller Tillomorphini
Slekten Bicon Pascoe, 1866
Bicon bimaculatum Gahan, 1906
Bicon luctuosus Holzschuh, 2006
Bicon luzonensis Schultze, 1920
Bicon palawanus Vives, 2020
Bicon ruficeps Pic, 1922
Bicon sanguineus Pascoe, 1866


== Kilder ==
Oversikt over artene
Cerambycidae of the World - Epipedocerini [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Bicon i Encyclopedia of Life 
(en) Bicon i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Bicon – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Bicon – detaljert informasjon på Wikispecies
Poecilobrium

Poecilobrium er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En liten, blank, svart trebukk. Antennene er noe kortere enn kroppen. Pronotum er tønneformet, dekkvingene litt bredere enn pronotum, jevnbrede, grovt punkterte.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i det vestlige Nord-Amerika, nord til Britisk Columbia, øst til New Mexico.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Eumichthini Linsley, 1940
Slekten Poecilobrium Horn, 1883
Poecilobrium chalybeum (LeConte, 1873)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata, amerikanske arter Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Poecilobrium i Encyclopedia of Life 
(en) Poecilobrium i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Poecilobrium hos ITIS 
Poecilobrium – detaljert informasjon på Wikispecies