jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ly

Ly er et kvinnenavn med flere opprinnelser.


== Etymologi ==
Ly er en skandinavisk variant av det kvinnenavnet Li, som er en kortform av navn som inneholder leddet -li-, som for eksempel Linda, Elisabet eller Anneli.
Lý er en færøysk navn som betyr «glimre».
Lý (李) er et vietnamesisk etternavn dannet av det kinesiske etternavnet Li.


== Utbredelse ==
Ly er mest utbredt som kvinnenavn.
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til kvinnenavnet Ly og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til mannsnavnet Ly  i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Behind the Name: Ly
(en) Think Baby Names: Ly
Corbeil-traktaten

Corbeil-traktaten kan vise til to traktater:

Corbeil-traktaten (1258) – mellom Frankrike og Kongedømmet Aragón
Corbeil-traktaten (1326) – mellom Frankrike og Skottland
Wilfred den hårete

Wilfred den hårete (katalansk: Guifré el Pilós, spansk: Wifredo el Velloso; formodentlig født i eller nær Prades, død 11. august 897) var en katalansk adelsmann som var greve av Barcelona fra 878. 
Han var, og er forblitt, et viktig symbol for dagens katalanske nasjonalisme.


== Liv og virke ==
Wilfred stammet fra regionen Carcassonne, et område som i moderne tid er del av Frankrike. Det formodes at han ble født i området rundt Prades i grevskapet Conflent.
Han ble greve av Urgell i 870, og av Cerdanya samme år, og karolingerne overdro ham i 878 grevskapene Barcelona, Girona og Besalú fra 878, samt av Osona i Marca Hispanica («Den spanske mark»). 
Han forente disse grevskapene og dessuten bispedømmet Osona og Montserrat til et rike som i stor grad var autonomt fra Frankerriket, og forvaltet det fra Barcelona.Wilfred var den siste greve av Barcelona som ble innsatt av frankerne. Fra Karl den skallede fikk han retten til å la tittel og territorier gå i arv. Fra dette tidspunkt ble dette en varig ordning, og frankerkongene vedvarte med å respektere dette. Slik ble han det første av et dynasti av grever i Barcelona, og slik ble grunnlaget for et uavhengig Kataloniaskapt. (Ved hans død i 897 skulle da også hans sønn Wilfred II disse katalanske grevskapene.)

Det var antagelig også til denne tid at den katalanske farger - som blant annet gikk igjen i dets flagg - ble til. Ifølge legenden besøkte Karl den skallede Wilfred på sykesengen etter at han var blitt såret i kamp. Der dyppet han sine fingre i den såredes blod, og strøk så fire streker over dennes foreløpig helt blanke skjold. De ble til de såkalte quatre barres, som er å se på den katalanske fanes gule duk  (senyera).Wilfred opprettet i 880 eller deromkring klosteret  Santa Maria de Ripoll, senere kalt «Katalonias vugge» og i 885 det nærliggende kvinneklosteret  Sant Joan de les Abadesses, der også hans krone oppbevares. Han innsatte sine barn som abbed og abbedisse i disse klosterne. Hans barnebarn  Oliva skulle som abbed av Ripoll som Katalonias åndelige leder.
Fra 884 var muslimene blitt mer og mer urolige over hvordan de kristne i riker i nord ekspanderte. Wilfred hadde etablert forsvarsverker eller borger i området Ausona ved Cardona, Bergueda og Vall de Lord; noen var til og med sønnenfor elven Llobregat i Vall de Cervelló. Wilfreds rike hadde nå ekspandert så langt sørover at muslimene ikke lenger kunne neglisjere det som foregikk.
Som svar på dette befesten den muslimske hersker Isma'il ibn Musa ibn Qasi byen Lleida (Lérida). Wilfred følte seg utfordet av dette, og angrep  Ismail ved Lleida. Angrepet var en katastrofer. historikeren Ibn al Athir beskriver hvordan byens forsvarere massakrerte angrepsstyrken fra Barcelona.Fremgangen gav Ismails etterfølger Lubb ibn Muhammad ibn Qasi blod på tann, og i 897 rykket han frem mot Barcelona.  Wilfred døde i kamp den 11. august 897.  Han ble begravet i klosteret i Ripoll.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wilfred I, Count of Barcelona – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Dorpats hovrätt

Dorpats hovrätt var en svensk hovrätt i Dorpat (idag Tartu i Estland) i det daværende området Svensk Livland.
Hovrätten i Dorpat ble opprettet i 1629 av kong Gustav II Adolf som én av tre nye domstoler som kom til i forbindelse med reformarbeidet innen rettsvesenet, sammen med Svea hovrätt i Sverige og Åbo hovrätt i Finland som hadde blitt opprettet i henholdsvis 1614 og 1623.


== Referanser ==
Thomas Weelkes

Thomas Weelkes (1576–1623) var en engelsk komponist og organist fra seinrenessansen.


== Liv og virke ==
Weelkes ble døpt i landsbyen Elsted i Sussex.
I sine unge år var Weelkes i tjeneste hos hoffmannen Edward Darcye og den første madrigalboka kom ut i 1597.  Mot slutten av 1598 ble han utnevnt til organist ved Winchester College, en stilling han sto i til rundt 1601. Samtidig tok han en Bachelor of Music-grad ved  Oxford. 
Fra 1602 var Weelkes organist og informator choritarum ved katedralen i Chichester. Han fikk tiltakende problemer med alkoholisme og i 1616 ble han innrapportert til biskopen som notorisk fyllik og blasfemiker –«noted and famed for a comon drunckard and notorious swearer & blasphemer». Året etter ble han avskjediget på grunn av orgelspill i beruset tilstand og upassende språk under gudstjenesten. Han ble gjeninnsatt og beholdt posten til sin død, selv om det ikke ser ut til at atferden bedret seg nevneverdig; han ble innrapportert for biskopen også i 1619.
Weelkes' kirkemusikk og madrigaler har sikret ham en plass i den engelske musikkhistorien. Sammen med Thomas Morley og John Wilbye var han de mest betydelige komponistene innen den engelske madrigalskolen. Et dristig harmonisk og kontrapunktisk tonespråk gjør at Weelkes' madrigaler avvek fra den gjengse smaken i tidens England.


== Litteratur ==
Rolf W. Stoll: «With fear doth freeze, with love doth fry». Om verdensbilde og selvforståelse i en elisabethansk madrigal. I Rudolf Faber et al.: Festschrift Ulrich Siegele, Kassel 1991, s. 67–86.
Weelkes, Thomas (DNB00), Dictionary of National Biography, 1885-1900, Volume 60


== Referanser og noter ==


== Eksterne lenker ==
Biografi, hoasm.org
Biografi, singers.com

(en) Fritt tilgjengelige noter av Thomas Weelkes i Choral Public Domain Library (ChoralWiki)
(en) Fritt tilgjengelige noter av Thomas Weelkes i International Music Score Library Project

(en) Fritt tilgjengelige noter av Thomas Weelkes på Mutopia-prosjektet
Jon Olav Drogset

Jon Olav Drogset (født 23. april 1958) er professor ved NTNU, overlege ved Seksjon for Artroskopisk Kirurgi og Idrettstraumatologi ved Ortopedisk avdeling ved St. Olavs hospital i Trondheim. Drogset fullførte legestudiet ved Universitetet i Oslo i 1985. Han er spesialist i generell kirurgi, ortopedisk kirurgi og er autorisert idrettslege i Norsk Idrettsmedisinsk Forening. Drogset har vært leder av Norsk Ortopedisk Forening. Han har tidligere vært laglege for Trondheims Ørn fotball kvinner, laglege for A-laget til Rosenborg Ballklub herrer, landslagslege i Norges Skiforbund, antidopinglege under OL på Lillehammer i 1994, Dopingsjef under Ski-VM i Trondheim i1997,  leder av Norsk Idrettsmedisinsk Forening, President i Scandinavian Foundation of Medicine and Science and Sports og leder av Norsk Artroskopiforening. Hans hovedinteressefelt er knekirurgi og idrettstraumatologi.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Jon Olav Drogset i BIBSYS
Protapioceridae

Protapioceridae er en utdødd gruppe (familie) av fluene (Brachycera), som sammen med  mygg (Nematocera),  utgjør tovingene (Diptera).   


== Utseende ==
Nokså store (ca. 20 millimeter), slanke fluer. Kroppen var kraftig og tett kledt med korte hår. Fasettøynene var store og dekket hele hodet hos hannen. Antennene endte i en tynn antennebørste (stylus). Vingene var smale, årene tydelige i den indre delen, men ikke i den ytre. Bakbeina var kraftige med fortykkede lår. Bakkroppen var lang og sylindrisk.


== Fossiler ==
All tre artene er beskrevet fra Liaoning-formasjonen i Kina. Alderen på denne formasjonen, der det har blitt funnet svært mange fossiler, er noe omstridt, men den antas å være fra sen jura eller tidlig kritt (i det siste tilfellet 130-125 millioner år før nåtid).


== Systematisk inndeling ==
Av nålevende familier er denne familien trolig mest i slekt med Apioceridae og Mydidae.

Orden tovinger (Diptera)
Fluer (Brachycera)
Underorden lavere fluer  (Orthorrhapha)
overfamilien Asiloidea
familien Protapioceridae Ren, 1998
Slekten Protapiocera Ren, 1998
Protapiocera convergens Zhang,Yang & Ren, 2007
Protapiocera ischyra Ren, 1998
Protapiocera megista Ren, 1998


== Kilder ==
Evenhuis, N.L. (1994 med senere revisjoner). Catalog of the fossil flies of the world [1]
Zhang, K., Yang, D. & Ren, D. (2007) Notes on the extinct family Protapioceridae, with description of a new species from China (Insecta: Diptera: Asiloidea). Zootaxa 1530: 27-32 [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Protapioceridae i Encyclopedia of Life 
(en) Protapioceridae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Protapioceridae hos Fossilworks 
Protapioceridae – detaljert informasjon på Wikispecies
John Wilbye

John Wilbye (1574–1638) var en engelsk komponist fra overgangen mellom renessansen og barokken. Han er mest kjent for sine  to samlinger med tilsammen 64 engelske madrigaler.


== Liv og virke ==
Wilbye var sønn av en garver og ble tatt under familien Cornwallis' vinger.
Fra 1598 var han musiker i familien til grev Thomas Kytson (eller Kitson) på slottet Hengrave Hall i Suffolk. Kytsons hustru, Elizabeth, var en datter av huset Cornwallis, og da hun døde 1628, pensjonerte den ugifte Wilbye seg og flyttet til en annen av Cornwallis' døtre, Mary Darcy i Colchester, der han bodde til sin død.Beboerne av Hengrave Hall var rekusanter, men det finnes lite religiøs musikk bevart etter Wilbye, og enda mindre klaviaturmusikk. Hovedinteressen hans ser ut til å ha vært madrigaler.Wilbye regnes som en av de mest betydningsfulle engelske komponister i sin tid. To av hans mest kjente madrigaler er Weep, Weep, Mine Eyes og Adieu, Sweet Amaryllis. Mange av verkene beholdt populariteten lenge etter Wilbyes død og oppføres fremdeles.


== Verk ==
First Set of Madrigals (1598) (30 madrigaler)
Second Set of Madrigals (1609) (34 madrigaler)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Wilbye, John, 1911 Encyclopædia Britannica


== Eksterne lenker ==
(en) Fritt tilgjengelige noter av John Wilbye i International Music Score Library Project

(en) Fritt tilgjengelige noter av John Wilbye i Choral Public Domain Library (ChoralWiki)
Kåre Stormark

Kåre Stormark (født 23. mai 1950) er en pensjonert norsk diplomat. 
Stormark er utdannet som Cand.philol (historie) ved Universitetet i Oslo i 1979.
Han har innehatt en rekke stillinger i Norad, Departementet for utviklingshjelp og Utenriksdepartementet og vært stasjonert i Dar-es-Salaam, Nairobi, Harare og Genève. Stormark har sittet i Rådet for Nordiska Afrika-Institutet, vært styremedlem i EITI og vært Alternate Governor for Norge i African Development Bank, Asian Development Bank og Inter-American Development Bank.
I UD har Stormark også vært aktiv fagforeningsmann og tillitsvalgt for de NTL-organiserte. På 1970-tallet var han aktiv i ml-bevegelsen og arbeidet med utenriksstoff i Klassekampen.Han spilte «Hans Jæger» i Peter Watkins film om Edvard Munch (1973). Har også deltatt i enkelte andre filmproduksjoner (Ja, vi elsker (Sølve Skagen/Malte Wadman) og Blindebukk/Storbynatt (Istvan Korda Kovacs).


== Referanser ==
Kristiansand politikammer

Kristiansand politikammer var et politikammer på Agder. Kristiansand fikk egen politimester i 1767. Foruten byen kom politidistriktet etter hvert til å omfatte nabokommunene vest og nord for Kristiansand. Fra 2002 ble Kristiansand politidistrikt en del av det nyopprettede Agder politidistrikt.


== Historikk ==
Allerede ved reskript 8. august 1738 ble byfogdene beskikket til politimestre i de byene der særskilte politimesterembeter ikke var opprettet. Kristiansand fikk formelt sin politimester ved reskript 8. mai 1767, men embetet ble fremdeles knyttet til byfogdembetet. Først etter at byen fikk sin egen politianordning gjennom instruks 5. juni 1776, kan man si at politiet her var kommet på lik linje med politiet i de tre andre stiftsbyene.
I 1813 ble det i tillegg opprettet et embete som politifullmektig. Byfogden og politimesteren var en og samme person i mange år. Ved kgl. res. 23. juli 1834 ble det lagt opp til en deling av de to embetene, men delingen ble først gjennomført i praksis i 1841. Fram til 1904 hadde politimesteren bare byen som sitt embetsdistrikt. 
Ved kgl. res. 6. november 1897 (til gjennomføring av lov om delvis omordning av det sivile embetsverk 21. juli 1894 nr. 5) ble det bestemt at distriktet til politimesteren i Kristiansand skulle utvides og omfatte herredene Tveit, Oddernes, Randesund, Vennesla, Øvrebø, Hægeland, Søgne, Finsland, Bjelland og Åseral av Mandal fogderi, foruten hele Setesdal fogderi. Bestemmelsene fra 1894 og 1897 ble for Lister og Mandals vedkommende iverksatt fra 20. juli 1904, etter kronprinsregentens res. 16. april 1904. Tilsvarende iverksettelse for Aust-Agder kom først etter kgl. res. 14. februar 1919, med virkning fra 20. april 1919, og først da ble Setesdal lagt inn under politimesteren i Kristiansand. Finsland, Bjelland, Grindheim og Åseral ble fra 1. oktober 1921 overført til politimesteren i Vest-Agder (etter kgl. res. 16. juli 1921).
Fra 1. januar 2002 ble Kristiansand politidistrikt en del av det nyopprettede Agder politidistrikt, ledet av en politimester i Kristiansand.


== Arkiv ==
Arkivet etter Kristiansand politikammer er avlevert til Statsarkivet i Kristiansand. Arkivet har et omfang på nærmere 400 hyllemeter. Det består av to deler. Den første inneholder de eldste periodene, mens den andre stort sett inneholder nyere perioder.


== Litteratur ==
Sverre Ordahl: Kristiansand politimesterembete 200 år (Kristiansand 1976)


== Eksterne lenker ==
Arkivkataloger for Kristiansand politikammer hos Statsarkivet i Kristiansand
Ute de Lange Nilsen

Ute de Lange Nilsen Scharf (født 2. august 1931 i Jablonec nad Nisou, Tsjekkoslovakia) er en tsjekkisk/norsk smykkekunstner og dukkemaker, bosatt i Arendal.


== Utdannelse ==
Ute de Lange Nilsen tok svennebrev som gullsmed i Tyskland i 1947-50, og studerte ved Kunsthåndverksskolen i 1948-53.


== Kunstnerisk virke ==


=== Smykkekunst ===
Hun kom til Norge som nyutdannet gullsmed i 1953/54. Hun arbeidet ett år ved Holthe smykkefabrikk i Arendal, før hun reiste tilbake til Tyskland for å ta mesterbrev i 1956. Senere vendte hun tilbake til Arendal, og har siden bodd i byen. Hun har hatt eget gullsmedverksted og utsalg flere steder i byen. Hun har deltatt på flere utstillinger, herunder vandreutstillingen «Norske kunsthåndverkere Agder» i 1982, utstilling i Lyngdal kunstforening i 1982 og utstilling i Hillestad galleri i Tovdal i 1987.


=== Annen figurativ kunst ===
I tillegg til å arbeide med smykkekunst har de Lange Nilsen arbeidet med kunstobjekter i metall, stein og emalje. Mennesker, ansikter, masker, geologi, planter og dyr er blant kunstnerens mange interesser og inspirasjonskilder.
Smykkene mine skal formidle livsglede. De skal også fortelle noe om menneskene som bærer dem.


=== Dukketeater ===
Ute de Lange Nilsen er også kjent for sin dukketeatervirksomhet, og har vært aktiv i Arendal figur- og dukketeater og i Arendal Dramatiske Selskab. Hun har holdt flere kurs i dukkemaking og arrangert dukketeaterkurs for barn og unge. I 2010 var hun primus motor for forestillingen Nattens hemmeligheter, med kjente figurer som Pierrot og månen, Columbine og Harlequin.Forestillingen Den magiske kosten i februar 2013 skulle være hennes 19. og siste forestilling siden etableringen på slutten av 1960-tallet. Per 2018 er hun likevel fortsatt engasjert i Arendal figur- og dukketeater, og har blant annet laget «Prinsessen» som har hovedrollen i stykket Prinsessen og gleden. Dette stykket ble fremført blant annet under Arendal Vinterfestival i januar 2018.I 2019 fikk hun Arendal kommunes kulturpris for sin omfattende virksomhet innen dukke- og figurteater.


=== Organisasjonstilhørighet ===
Ute de Lange Nilsen er medlem i Norske kunsthåndverkere Sør-Norge (NK Sør-Norge) og UNIMA Norge (Union Internationale de la Marionnette).


== Litteratur ==
Solberg, Harald: Norske kunsthåndverkere Agder s. 47 og 54.


== Referanser ==


== Kilder ==
Heidi Arild: «Motstand og mykhet» i Agderposten, s. 16-19, 3. mai 2013
Niels Christian Gauslaa Danbolt

Niels Christian Gauslaa Danbolt (født 5. november 1900 i Bergen, død 4. september 1984) var en norsk lege og professor i medisin som var spesialist på hudsykdommer.Etter examen artium 1919 og cand.med. 1925 ved Universitetet i Oslo, ble han i 1932 dr.med. 1932 samme sted på en avhandling om stafylokokker og furunkulose. Derefter ble han spesialist på hudsykdommer og veneriske sykdommer, fra 1936 i stilling som professor samme sted. Han hadde studieopphold i Zurich i 1934, Freiburg i 1936 og i USA i 1946, og var flereårig formann i Norsk Dermatologisk Forening.  Utover å i 1943 ha blitt innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi ble han etter å ha gått av med pensjon i 1970 tildelt St. Olavs Orden i 1971.
Han var sønn av garverieier Ole Dominicus Danielsen (1863-1941) og Gesine Gauslaa (1866-1964). Etternavnet Danbolt fikk han av Justisdepartementet tillatelse til å bruke i 1924. Han var bror til misjonærpresten Lars Johan Danbolt (1895–1981) og teologi-professor Erling Danbolt (1904–2002). Søstera Cathrine (1899) var mor til professor i medisin Ole Danbolt Mjøs (1939–2013). Hans bror Odd (1902) var far til professor Gunnar Danbolt (1940). Søstera Johanna (1909–1999) var gift med biskop Olav Hagesæther.


== Utgivelser ==
Danbolt, Niels (1932). Undersøkelser over stafylokokker: med særlig henblikk på furunkulosens epidemiologi. Oslo: I kommisjon hos Dybwad.  [Avhandling til dr.med. ved Universitetet i Oslo]
Eczemsygdommene (1941)
De veneriske sykdommer (3. utg.1968)


== Referanser ==
Axel Ryding

Knut Axel Ryding (født 28. august 1831 nær Vänersborg, død 7. februar 1897 i Skövde) var en svensk generalløytnant, statsråd og riksdagsmedlem.
Ryding ble i 1882 generalmajor og sjef for den svenske generalstaben, men alt samme år utnevnt til krigsminister i den svenske regjeringen, hvilket han var frem til 1887. Han avgikk som krigsminister etter uenigheter med Riksdagen om bevilgninger, men fortsatte en militær karriere og med rang som generalløytnant fra 1892.


== Referanser ==
Sørlandets Slepebåtkompani

Sørlandets Slepebåtkompani var et rederi som ble opprettet i Kristiansand i 1947. De siste årene ble navnet endret til Skipsaksje­selskapet GAME, før det ble oppløst i 1960.
Arkivet etter Sørlandets Slepebåtkompani er oppbevart ved Statsarkivet i Kristiansand. Arkivet ble opprinnelig levert sammen med arkivet etter Gerrards Rederi, og ble skilt ut derfra under ordningsarbeidet.


== Kilder ==
Arkivkatalogen for Sørlandets Slepebåtkompani, Statsarkivet i Kristiansand
Bastian Dahl

Bastian Anastasius Dahl (født 30. juni 1851 i Molde, død 26. februar 1895 i Kristiania) var en norsk språkforsker, arkivar og forfatter.Han var sønn av skipsreder Nicolay Peter Dahl (1822–1890) og Louise Johanne Gørvell (1824–1897). Etter examen artium 1868 fra Molde lærd- og realskole ble han cand.mag. i 1874 etter å ha studert filologi og arkeologi ved Det Kongelige Frederiks Universitet i Christiania og ved Københavns Universitet. Han underviste så en rekke språkfag ved Aars og Voss' skole før han i 1877 foretok studiereise til Leipzig, Bonn og Berlin. Dahl sikret seg H.K.H. Kronprinsens gullmedalje 1880 for avhandlingen «Om partikelen ‘ut’: dens betydning, udvikling og syntaktiske brug» og fikk flere stipend som atter brakte ham ut i Europa; Paris, Leiden og Italia.
Han ble ansatt som stipendiat i latinsk filologi ved Universitetet i Kristiania 27. juni 1885, men året etter var han uten stilling «ved indgripen underhaanden av moralens vogtere, paa grund av sit forhold til en last som ikke var ukjendt i antikken». I samtiden var det alminnelig kjent at Dahl var homoseksuell. Han fikk i 1889 hageselskapets sølvmedalje for skriftet Humlehavens Flora: 1853–89 (trykt 1961) og forfattet blant annet Molde og Romsdalen: en reisehåndbog (1892).
Dahl var assistent ved Riksarkivet i 1891 og vikarierte i samme stilling 1894–95. Han var konstituert stiftsarkivar i Trondheim i 1892. Året etter ordnet han arkivet til Thomas Angells Stiftelser og assisterte stiftsarkivaren med ordningen av Romsdal amts arkiver i Molde. Han var assistent ved Riksarkivet i Kristiania da han døde i 1895 etter et slagtilfelle. Bastian Dahls veg i Molde er oppkalt etter ham.


== Minneskrift ==
Parelius, Nils (1952). Bastian Dahl 1851–1895: et minneskrift om forfatteren av «Molde og Romsdalen 1892». Molde: Molde og Romsdals Turistforening. 


== Utgivelser (utvalg) ==
Dahl, Bastian (1882). Die lateinische Partikel vt. Kristiania: J. P. Weisse. 
Dahl, Bastian (1888). Om bogtryk og korrekturlæsning. Kristiania: Fabritius. 
Dahl, Bastian (1889). Latinsk litteraturhistorie for gymnasier og filologiske studerende. Kristiania: Cammermeyer. 
Humlehavens Flora: index arborum et stirpium, quae generantur in Hortis Dahlianis 1853–89 (trykt 1961).
Dahl, Bastian (1891). Tabellarisk oversigt over den latinske litteraturs historie. Kristiania: Cammermeyer. 
Dahl, Bastian (1892). Molde og Romsdalen: en reisehåndbog. [Molde]: Molde og Romsdals Turistforening. ISBN 8290393318.  [Utgitt anonymt]


== Referanser ==
Protomphralidae

Protomphralidae er en utdødd gruppe (familie) av fluene (Brachycera), som sammen med  mygg (Nematocera),  utgjør tovingene (Diptera).   


== Fossiler ==
De to beskrevne artene stammer fra øvre jura og nedre kritt (mellom 165 og 112 millioner år før nåtid).


== Systematisk inndeling ==
Det er nokså uklart om de to slektene faktisk står hverandre nær systematisk. Det er også uklart hvilke grupper som er familiens nålevende slektninger, kandidater kan være familiene Therevidae og Scenopinidae.

Orden tovinger (Diptera)
Fluer (Brachycera)
Underorden lavere fluer (Orthorrhapha)
familien Protomphralidae Rohdendorf, 1957
slekten Protomphrale Rohdendorf, 1938 - øvre jura, Kasakhstan
Protomphrale martynovi Rohdendorf, 1938
slekten Mesomphrale Hong & Wang, 1990 - kritt, Kina
Mesomphrale asiaticum Hong & Wang, 1990


== Kilder ==
Evenhuis, N.L. (1994 med senere revisjoner). Catalog of the fossil flies of the world [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Protomphralidae i Encyclopedia of Life 
(en) Protomphralidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Protomphralidae hos Fossilworks
Palaeostratiomyiidae

Palaeostratiomyiidae er en utdødd gruppe (familie) av fluene (Brachycera), som sammen med  mygg (Nematocera),  utgjør tovingene (Diptera).   


== Fossiler ==
De beskrevne artene stammer fra øvre jura.


== Systematisk inndeling ==
Denne arten bør muligens plasseres i familien snipefluer.

Orden tovinger (Diptera)
Fluer (Brachycera)
Underorden Lavere fluer  (Orthorrhapha)
Overfamilien Rhagionoidea
familien Palaeostratiomyiidae Rohdendorf, 1938 - Øvre Jura, Kasakhstan
slekten Palaeostratiomyia Rohdendorf, 1938
Palaeostratiomyia pygmaea Rohdendorf, 1938


== Kilder ==
Evenhuis, N.L. (1994 med senere revisjoner). Catalog of the fossil flies of the world [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Palaeostratiomyiidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Palaeostratiomyiidae hos Fossilworks