jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sent i november

Sent i november (svensk Sent i november) er en roman fra 1970 av den finske forfatteren Tove Jansson; det er den niende og siste av bøkene om Mummitrollet. Boka utkom på norsk i 1971, oversatt av Gunnel Malmström.Tove Jansson skrev denne boken den samme sommeren som moren Signe Hammarsten-Jansson (1882–1970) døde, og den er preget av at både Mummitrollet og andre innbyggere i Mummidalen må klare livet uten Mummimamma.
Jansson har sagt at «Pappan och havet og Sent i november ikke er barnebøker. Men det finnes også barn som liker de bøkene aller best.»


== Handling og tema ==
Handlingen foregår parallelt med den forrige boken, Pappaen og havet. Derfor er ingen av medlemmene i mummifamilien er med i handlingen. Boken har blitt beskrevet som «bipersonenes roman». Boken er uten den frykten for brå katastrofer som ellers preger mummibøkene, her er det lagt vekt på langsom utvikling hos hovedpersonene.Det er sent på høsten - en årstid Jansson bruker som en metafor for forvandlinger; mørket og lengselen gjør at Filifjonka, Hemulen, Snusmumrikken, den foreldreløse Toft, Mymlen og Onkelsulliken søker seg tilbake Mummidalen. Når de ankommer mummihuset er familien forsvunnet. De bestemmer seg for å flytte inn og vente på familien. De ulike personene representerer ulike former for framtidstanker og mestring av forandringene. Mens de er samlet begynner de å vise omsorg og åpenhet for hverandre. De mister illusjoner og selvbedrag, og får mer respekt for hverandre. Når de bryter opp mot slutten av boken har alle nådd en høyere grad av innsikt.Det er noen tegn i fortellingen som «antyder at alle de tidligere historiene om Mummidalen har vært fantasier i Tofts hode; noe som i og for seg er sant, hvis vi leser Toft som et bilde på forfatteren.»


== Referanser ==
Det usynlige barnet

Det usynlige barnet og andre fortellinger (svensk Det osynliga barnet och andra berättelser) en novellesamling fra 1962 av den finlandssvenske forfatteren Tove Jansson; det er den sjuende boken i serien om Mummitrollet. Boken utkom på norsk i 1963.Boken er ikke nødvendigvis en barnebok. Boel Westin refererer fra diskusjonen da boken utkom, hvor kritikere som Bo Carpelan og Per Olof Sundman begge peker på tvetydigheten; boken er «inte bara för barn, utan kanske främst för vuxna.» Sonja Hagemann mener også at «først og fremst er dette en bok for voksne om den nå også kan leses av barn.» Hagemann peker videre på det selvbiografiske i novellene.


== Novellene ==
Samlingen inneholder ni noveller, fire av novellene har med personer fra mummifamilien i handlingen. Alle novellene foregår innenfor mummiuniverset, og de fleste har en entydig moralsk konklusjon. Noen slike etiske tema er å utvikle individualitet, og å erkjenne sine egne lengsler og drømmer.
Vårvisen (Vårvisan) er en samtale mellom Snusmumrikken og et lite kryp som beundrer ham. Han mener at uavhengighet er viktigere enn beundring og vennskap; og mister melodien sin når han insisterer på uavhengigheten.
En nifs historie (En hemsk historia) handler om hvordan Homsen skremmes av sin egen fantasi.
Filifjonka som trodde på katastrofer (Filifjonkan som trodde på katastrofer) handler om katastrofefrykt; Filifjonka er urolig mens hun venter på en forventet katastrofe, og blir roligere – eller gladere – når katastrofen endelig inntreffer: en tornado tar huset hennes. Det faktiske hendelsen fritar henne for bekymringer.
Historien om den siste dragen i verden (Historien om den sista draken i världen) handler både om drakens frihetsbehov, og om at Mummitrollet blir sjalu når hans hemmelighet, dragen, knytter seg nærmere til Snusmumrikken.
Hemulen som elsket stillheten (Hemulen som älskade tystnad) kan oppfattes som forfatterens egen reaksjon på berømmelse og oppmerksomhet, eller som en moralsk fabel om at alle må få være lykkelige på sin egen måte.
Det usynlige barnet (Berättelsen om det osynliga barnet). Ninni har blitt usynlig på grunn av at hun har blitt dårlig behandlet av voksne rundt seg. Kjærlighet og omsorg gjør henne gradvis mer synlig, men det er først når hun erkjenner sitt eget sinne – og biter Mummipappa i halen, at hun blir helt synlig.
Hatifnattenes hemmelighet (Hatifnattarnas hemlighet) som peker tilbake til den første boka om mummitrollene, Småtrollene og den store oversvømmelsen (1945). I novellen forklares det hvorfor faren hadde blitt borte i den første boka: på grunn av krigen mellom de røde og de hvite.
Cedric (Cedric). Sniff gir bort sin kjæreste eiendel, tøyhunden Cedric. Og angrer bittert etterpå.
Granen (Granen). Mummifamilien blir brått vekket i førjulstiden, og strever med å forstå hva julen er, og hvordan de skal pynte.


== Referanser ==
Mummipappa på eventyr

Mummipappa på eventyr (svensk Muminpappas bravader, berättade av honom själv; revidert utgave Muminpappas memoarer 1968) en barnebok fra 1950 av den finlandssvenske forfatteren Tove Jansson; det er den fjerde boken i serien om Mummitrollet. Boken ble utgitt første gang på norsk i 1961.Boken er, sammen med Kometen kommer, den mest omarbeidede av mummibøkene, og det er utgitt tre ulike versjoner, i 1950, 1956 og 1968.


== Innhold ==
I boken forteller Mummipappa om sin oppvekst, sine dramatiske ungdomsår og om hvordan han omsider møtte Mummimamma. Boka er skrevet som en parodi, både over memoarsjangeren og eventyrsjangeren. Den er også preget av Janssons vedvarende, «bohem-opprør mot kald orden og overdreven renslighet».Memoarene begynner med at Mummipappa blir funnet i en kurv utenfor et barnehjem, og vokser opp på barnehjemmet, som er styrt av en streng hemul-dame. Mummipappa rømmer, og blir kjent med Fredrikson, Fjomsedyret (som senere blir far til Sniff) og Jokseren (som senere blir far til Snusmumrikken). De bygget skipet Havsorkestern (feilstavet til «Haffsårkestern»), og legger ut på en dramatisk sjøreise.
Mummipappa redde hemulens moster fra Hufsa, og de slår leir på en øy hvor de møter Mymlen. Til sist redder Mummipappa et annet mummitroll fra å drukne. Det viser seg å være Mummimamma, og med det knyttes hendelsene sammen med kronologien i den første av bøkene; Småtrollene og den store oversvømmelsen.


== Tema ==
I rammefortellingen forteller Mummipappa om sine opplevelser til Mummitrollet, Sniff og Snusmumrikken. Historien kan oppfattes som en parallell til begivenheter som Mummitrollet og vennene hans selv kunne ha opplevd. Ved at boken blir fortellingen om ikke bare én, men tre fedres opplevelser, er boken med på å gi mummifamilien en bredere bakgrunn og større historisk sammenheng. Det er også en løsrivelses- og frigjøringsfortelling.Boken kan også oppfattes som en fortelling om meningsbærende vennskap.Mummipappa utstyres i første utgave av boken med samme fødselsdato som forfatteren selv har, 9. august, og hans fortelling kan også oppfattes som en metafiksjon om forfatterrollen. Den har også preg av en «kjærlighetserklæring til en litt selvopptatt og distré, men spennende og eventyrlig pappa.»Boken er preget av mummibøkenes gjennomgående hovedtema: katastrofer og redningsaksjoner. Alle de dramatiske hendelsene i boken får et preg av opphopning.


== Referanser ==
Tirana (elv)

Tirana eller Tiranë er en elv i vestre Albania, en av elven Gjoles kildeelver. Tirana uspriner i fjellene nordvest for Tirana, nær landsbyen Dajt. Den flyter nord for sentrumsbebyggelsen av hovedstaden Tirana, og der den forener seg med elven Tërkuzë nær Prezë, endres navnet til Gjole.
Hvordan gikk det?

Hvordan gikk det?, boken om Mymlen, Mummitrollet og lille My (svensk: Hur gick det sen? Boken om Mymlan, Mumintrollet och Lilla My) er en bildebok fra 1952 skrevet og illustrert av den finlandssvenske forfatteren Tove Jansson. Boka ble utgitt på norsk i 1957, gjendiktet av André Bjerke; det var den første av mummibøkene som ble utgitt i Norge.Handlingen i boka er ytre sett enkel: Mummitrollet er på hjemvei med et spann melk til Mummimamma. På veien treffer han Mymlen som leter etter lillesøstera Lille My. Han ble med på letingen; de reiser gjennom flere underlige tablåer med uvær, hespetre, filofjonker, en hemul og hattifnatter. Underveis finner de Lille My, og til sist kommer de trygt hjem til Mummimamma og Mummihuset. Underteksten i historien er en psykologisk grøsser om morsbinding og separasjonsangst. For Mummitrollet «korsas skräcken för de okända landskapen bortanför den moderliga trollkretsen med driften att utforska dem.»Illustrasjonene i boken er gjort i trefargetrykk, med store fargeflater og ekspressive, marerittaktige fargekombinasjoner. Et særlig element i boken er bruken av utstansede hull i hver av boksidene, hull som samarbeider med bildet på neste oppslag: 

«Varje sida är genomslagen med ett hål, föreställande en dörr, en grottöppning, en kackelungslucka eller nånting annan som passar i sammanhanget. Personerna kryser igenom og möst på nästa sida av högst förvånande ting. […] genom varje hål (framåt och bakåt i boken) skymtar något lockande och underligt som visar sig vara nånting alldeles oväntat.»Hullene understreker Mummitrollets naive syn på omverdenen; han blir flere ganger tvunget til å erkjenne at det første inntrykket ikke er riktig.Jansson mottok Nils Holgersson-plaketten for 1953 for boken.


== Referanser ==
The Dukes of Hazzard

The Dukes of Hazzard er en amerikansk TV-serie som ble sendt på CBS fra 26. januar 1979 til 8. februar 1985. Serien er inspirert av filmen Moonrunners (1975), som er skrevet av seriens skaper, Gy Waldron. Flere av navnene på rollefigurene og utgangspunktet for handlingen er enten likt eller svært likt i filmen og serien.


== Episoder ==
Serien varte i sju sesonger med totalt 145 episoder. Mange av episodene handler om «noen kjeltringer som kommer utenbys fra og begår et ran. Duke-gutta får skylden og tilbringer den neste timen med å renvaske navnene sine. General Lee raser avsted og politibilene krasjer.»


== Filmer ==
To TV-filmer med de originale skuespillerne ble sendt på CBS, The Dukes of Hazzard: Reunion! (1997) og The Dukes of Hazzard: Hazzard in Hollywood! (2000).
En spillefilm basert på TV-serien, The Dukes of Hazzard, ble utgitt 5. august 2005. En TV-film, The Dukes of Hazzard: The Beginning, som var en forløper til den forrige filmen, ble første gang sendt på ABC Family 4. mars 2007.


== I rollene ==
Tom Wopat som Lucas K. "Luke" Duke
John Schneider som Beauregard "Bo" Duke
Catherine Bach som Daisy Duke
Denver Pyle som Uncle Jesse
Rick Hurst som Deputy Cletus Hogg
Ben Jones som Cooter Davenport
Sorrell Booke som Boss Hogg
James Best som Sheriff Rosco P. Coltrane
Byron Cherry som Coy Duke
Christopher Mayer som Vance Duke


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) The Dukes of Hazzard – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) The Dukes of Hazzard på Internet Movie Database
Typhlogarra widdowsoni

Typhlogarra widdowsoni er en fiskeart.
Denne arten i karpefamilien er bare kjent fra to brønner, som får vann fra den samme underjordiske vannforekomsten, ved Haditha i Irak, ikke langt fra Eufrat. Her lever den sammen med en annen hulefisk, Caecocypris basimi. Typhlogarra har i motsetning til Caecocypris skjeggtråder rundt munnen og sugeskive under haken. Arten regnes til en monotypisk slekt, men det er antagelig riktigere å plassere den i slekten Garra.
Undersøkelser i 2012 viste at den ene brønnen var tørket ut og at Typhlogarra var svært sjelden i den andre. Grunnvannsnivået i brønnene har sunket på grunn av økt vannforbruk. Bygging av den store Haditha-demningen kan også ha hatt negativ påvirkning.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Typhlogarra widdowsoni i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Typhlogarra widdowsoni hos ITIS 
(en) Typhlogarra widdowsoni Trewavas, 1955 Iraq blind barb - FishBase
Louise Bäckman

Nanny Götha Lovise Bäckman (15. november 1926 i Tärnaby – 4. oktober 2021) var en svensk-samisk religionshistoriker og professor emeritus ved Stockholms universitet.
Hun vokste opp i Vapstens sameby og Vilhelmina Norra sameby; hun gikk på visteskola og også den særskilte sameskola. Hun tok doktorgrad ved Stockholms universitet i 1975 med en avhandling i religionsvitenskap om sáiva, samiske vergeånder. Hun var professor i religionsvitenskap på Stockholms universitet. Bäckman arbeidde særlig med samisk religion i sin forskning, og blant annet skrev om noaidier, forfedrekult, om bjørnen i samisk tradisjon og om samer og nybyggere. Hun var også en av initiativtagerne til Stockholms sameförening i 1947.Hun ble æresdoktor ved Umeå universitet i 2003. I 2010 fikk hun «årets utvecklingspris» fra Samiskt kvinnoforum, og i 2012 fikk hun «Umeå sameveckas hederspris 2012».


== Bibliografi ==
Studie i de förkristna samernas föreställningar om dödsriket med tonvikten lagd på de skandinaviska samerna, Stockholms universitet, Religionshistoriska institutionen 1964
 Sájva : föreställningar om hjälp- och skyddsväsen i heliga fjäll bland samerna, Stockholm Studies i Comparative Religion nr 13, avhandling vid Stockholms universitet 1975
Studies in Lapp shamanism. Sammen med Åke Hultcrantz. Stockholm Studies i Comparative Religion nr 16, Stockholms universitet 1978
Studier i samisk religion. Utgitt av Institutionen för etnologi, religionhistoria och genusvetenskap 2013. ISBN 978-91-981393-0-3. Samlede artikler.


== Referanser ==
Phreatichthys andruzzii

Phreatichthys andruzzii er en fiskeart.
Denne arten i karpefamilien lever i underjordiske vannforekomster og er bare kjent fra noen få brønner i Somalia.
Det er publisert flere studier av adferden til denne blinde hulefisken. Den har en biologisk klokke med et «døgn» på opptil 47 timer. Arten har også evnen til å skille mellom ulike antall av objekter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Phreatichthys andruzzii – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Phreatichthys andruzzii i Encyclopedia of Life 
(en) Phreatichthys andruzzii i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Phreatichthys andruzzii hos FishBase 
(en) Phreatichthys andruzzii hos ITIS 
(en) Phreatichthys andruzzii hos NCBI 
(en) Kategori:Phreatichthys – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Phreatichthys andruzzii – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Phreatichthys andruzzii Vinciguerra, 1924 Somalian cavefish - FishBase
Science Daily – Circadian clocks in a blind fish
BBC Nature News – Blind cavefish are able to 'count' Arkivert 22. september 2014 hos Wayback Machine.
Federica Mogherini

Federica Mogherini (født 16. juni 1973 i Roma) er en italiensk statsviter og politiker (Partito Democratico). Hun var utenriksminister i Italia fra februar til oktober 2014 og EUs høyrepresentant for utenriks- og sikkerhetspolitikk og visepresident i Juncker-kommisjonen fra 1. november 2014 til 1. desember 2019. Hun ble i 2020 utnevnt til rektor for Europa-colleget, en utnevnelse som var gjenstand for en del diskusjon.Mogherini har studert statsvitenskap ved La Sapienza-universitetet i Roma. Hun var medlem av Italias deputertkammer fra 2008 til 2014.Mogherini er datter av filmregissøren Flavio Mogherini. Hun er gift med Matteo Rebesani og har to døtre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Federica Mogherini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Federica Mogherini på Twitter 
(en) Federica Mogherini hos Europarådets parlamentarikerforsamling 
Biografi i Europakommisjonen
Lars Pirak

Lars Nils Pirak (født 27. juli 1932, død 2. oktober 2008) var en samisk  kunstner og duodjiutøver (kunsthåndverker) fra Jokkmokk.Pirak vokste opp i Luovaluokta i Tuorpon sameby med en blandet lulesamisk og nordsamisk bakgrunn. Han markerte seg allerede i ung alder som kunstner, og har gjort offentlige utsmykninger ved Samernas folkhögskola i Jokkmokk og på Piteå stadshus. Han er kjent for å ha fornyet samisk kunsthåndverk, og er representert i museer over hele verden. Han fikk sitt gjennombrudd med arbeider i hard sløyd: kniver, bokser og andre arbeider i tre og reinshorn. Hans saltkarsryper i horn, med skjeskaftet formet som en bred fuglestjert, er godt kjent. Han malte både i akvarell og olje og var aktiv som joiker.Lars Pirak ble utnevnt til æresdoktor ved Umeå universitet 2003. Tildelingen ble begrunnet med at «I sin konstnärliga gärning är Lars Pirak en förmedlare av den gamla samiska kulturen till kommande släktled». Han ble tildelt Norrbottens läns «heders- och förtjänststipendium» 2006.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Kurt Kihlberg (2007). Made in Sápmi : en värld av samisk konst och slöjd : en bok till Lars Pirak. Förlagshuset Nordkalotten. ISBN 91-974896-3-8.
Sprint-NM på skøyter junior 1988

Sprint-NM på skøyter junior 1988 ble avholdt 27. og 28. februar 1988 på Leangen kunstisbane i Trondheim.Tekniske arrangører var Sportsklubben Falken og Leinstrand Idrettslag. Dette var det siste norske mesterskapet for juniorer i sprint for damer før junior damer-klassen ble delt i to for en eldre junior-klasse og en yngre junior-klasse.
Juniornorgesmestere i sprint ble Heidi Skjeggestad, IF Fram for damene. Henning Nilsen, Stange Spk for herrer yngre junior og Johann Olav Koss, Strømmen IF for herrer eldre junior.


== Sammenlagt damer junior ==


== Sammenlagt herrer eldre junior ==


== Sammenlagt herrer yngre junior ==


== Kilder ==
Eng, Trond og Teigen, Magne, red. (2005). «Kvinner, Junior – Sprint». Norske Mesterskap på skøyter 1894–2005 (norsk) (3 utg.). Askim / Veggli. s. 180. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 18. september 2014. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
Eng, Trond og Teigen, Magne, red. (2005). «Menn, Junior – Sprint». Norske Mesterskap på skøyter 1894–2005 (norsk) (3 utg.). Askim / Veggli. s. 142–143. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 18. september 2014. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)


== Eksterne lenker ==
(en) Sprint-NM på skøyter 1988, Junior damer – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
(en) Sprint-NM på skøyter 1988, Junior herrer (både eldre og yngre) – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
Getty Center

Getty Center er et bygningskompleks i Brentwood, en bydel vest i Los Angeles. I komplekset ligger blant annet J. Paul Getty Museum, Getty Research Institutes vitenskapelige avdelinger og Getty Conservation Institute. Senteret, som ligger på en høyde ovenfor byen, ble åpnet for publikum 16. desember 1997.
J. Paul Getty Museums basis ble lagt gjennom oljemagnaten Jean Paul Gettys private samling. I 1953 opprettet han et museum for å huse denne i bydelen Pacific Palisades. Getty Center, som ble ferdigstilt i 1997, er tegnet av den amerikanske arkitekten Richard Meier. Samlingen med objekter fra den klassiske antikken ble i 2006 flyttet tilbake til Getty-villaen i Malibu. Villaen ble bygget i 1974 og er inspirert av Villa dei Papiri i Herculaneum. Både Gettys villa og Getty Center bestyres av Getty Trust.
Gettys samlinger omfatter:

(kunst)objekter fra antikken
tegninger
illuminerte manuskript
malerier
fotografier
kunsthåndverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Getty Center – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
J. Paul Getty Museum
Getty Centers arkitektur
Universitetet i Tirana

Universitetet i Tirana (albansk: Universiteti i Tiranës) er det eldste og største universitet i Albania. Det ble grunnlagt i 1957 som Tiranas statsuniversitet ved en fusjon av fem akademiske institusjoner. 
Universitetets hovedbygning ble opprinnelig oppført som Casa di Fascio av italienerne i 1940-årene er beliggende på Moder Teresa-plassen sør for Tiranas sentrum. Universitetet har ca. 14.000 studenter og 600 vitenskapelig ansatte.Universitet består av syv fakulteter: Medisin, samfunnsvitenskap, naturvitenskap, historie og filologi, jura, økonomi og fremmedspråk. 


== Eksterne lenker ==
Universitetets hjemmeside
Øyvind Bie Lorentzen

Øyvind Bie Lorentzen (født 20. juli 1905 i Sarpsborg, død 21. juli 1984 i Oslo) var en norsk forretningsmann, lektor, historiker og motstandsmann under andre verdenskrig.
Han tilhørte slekten (Bie) Lorentzen og begge foreldrenes familier hadde vært skipsredere i Grimstad, Arendal og Holmestrand i generasjoner. Han var sønn av ingeniør, oppfinner, industrileder og grosserer Hans Bie Lorentzen (1877–1926) og barnebarn av skipsreder i Fevik Ole Pedersen (1844–1908). Bie-navnet kom inn i familien med Ingeborg Bie (1787–1832), datter av skipsreder Hans Andersen Bie (1742–1819) og gift med skipsreder i Grimstad Gustavus Lorentzen (1766–1829). Han tilhørte samme slekt som skipsreder Øivind Lorentzen og dennes sønn Erling Lorentzen, og hans farfar var en av forfatterne av slektsboken Holmestrandsfamilien Lorentzen: En borgerslekt gjennem 300 aar (1913). Han ble gift i 1938 med magister og medgrunnlegger av Nansenskolen Anna Henriette Wegner Haagaas (Henriette Bie Lorentzen), datter av skolemannen Theodor Haagaas.
Han tok examen artium ved Oslo handelsgymnasium i 1925 og arbeidet som forretningsmann 1925–1931, i det familieeide firmaet Lorentzen & Lorentzen som spesialiserte seg på jernvareprodukter for skipsbygging. Øyvind Bie Lorentzen var en intellektuelt anlagt og sosialt engasjert mann, og etter farens død hoppet han tidlig i 1930-årene av forretningskarrieren for å studere filologi ved Det Kongelige Frederiks Universitet. Han ble cand.philol. i historie i 1939 med hovedoppgaven Bjørnsons forhold til arbeiderklassen 1880–1895 og var lektor ved Kristiansand katedralskole 1940–1943.
Øyvind Bie Lorentzen var allerede tidlig 1930-årene en prinsippfast antinazist, og ble under andre verdenskrig en av de fremste lederskikkelsene i motstandskampen i Kristiansand. I samarbeid med ektefellen og hennes fetter Henrik Groth var han sentral i den kulturelle motstandskampen og hjelp til flyktninger. I juli 1943 måtte han selv flykte til Sverige, men ektefellen ble værende igjen i Norge. Der ble hun arrestert, torturert og etterhvert sendt til konsentrasjonsleiren i Ravensbrück. Fra august 1943 til 1945 var Øyvind Bie Lorentzen lektor ved Det norske gymnasium i Uppsala. De to barna deres var igjen hos morfaren og tanten i Oslo. Selv om ektefellen i etterkrigstiden ble kjent som en av de mest kjente norske motstandskvinnene fra krigen fremhevet hun alltid at det var ektemannen som hadde vært mest aktiv i motstandskampen, og nedtonet sin egen rolle. Øyvind Bie Lorentzen slet med dårlig samvittighet for at ektefellen hadde blitt arrestert, og snakket aldri om sitt eget arbeid i motstandsbevegelsen. Fra 1952 var han lektor ved Riis gymnas i Oslo.Han oversatte sammen med ektefellen Henriette i 1939 boken Den blå engel av Heinrich Mann.


== Referanser ==
Air Sinai

Air Sinai er et flyselskap i Egypt. Air Sinai opererer med en "wet lease" avtale med EgyptAir. Air Sinai opererer ruten Kairo - Ben Gurion internasjonale lufthavn på vegne av EgyptAir.


== Flåte ==
1 Embraer E170 (Eies av EgyptAir Express)


== Kilder ==
aviation-safety.net