jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Craig Gordon

Craig Sinclair Gordon (født 31. desember 1982) er en skotsk fotballspiller som spiller for Heart of Midlothian FC.


== Karriere ==


=== Klubber ===
Gordon innledet sin karriere i skotsk fotball i Hearts. I sesongen 2001–2002 var han utlånt til Cowdenbeath på nivå 3, og Gordon etablerte seg som Hearts' førstekeeper i 2003 og bidro til at laget vant Scottish Cup i 2006. Han ble også den faste keeperen på Skottlands herrelandslag i fotball.
Den engelske Premier League-klubben Sunderland kjøpte Gordon i 2007 for £9 million, noe som var den høyeste prisen en britisk klubb hadde betalt for en keeper. Gordon ble imidlertid i løpet av sin periode i Sunderland utsatt for alvorlige skader, og hans ble løst fra sin kontrakt i 2012.
Med en periode på to år uten å ha spilt en profesjonell kamp, skrev han kontrakt med Celtic i juli 2014. Da Fraser Forster ble kjøpt av Southampton for  £10 million i august samme år, ble det åpnet for at Gordon kunne bli førstekeeper. Han spilte sin første tellende kamp på over to år 13. august 2014, da Celtic vant 3-0 over St. Johnstone.


=== Internasjonalt ===
Han ble tatt ut i Skottlands EM-tropp til EM i fotball 2021.Oppdatert pr 20. november 2014


== Meritter ==
Vinner Scottish Cup 2006
Vinner av Scottish League Cup 2015
SFWA Footballer of the Year 2006 og 2015


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Craig Gordon – FIFA 
(en) Craig Gordon – UEFA 
(en) Craig Gordon – Transfermarkt 
(en) Craig Gordon – national-football-teams.com 
(en) Craig Gordon – WorldFootball.net 
(en) Craig Gordon – Soccerbase.com 
(en) Craig Gordon – FootballDatabase.eu 
(de) Craig Gordon – fussballdaten.de 
(en) Craig Gordon – Soccerway 
(en) Craig Gordon – EU-Football.info 
Profil på Soccerway.
Profil hos Skottlands fotballforbund
Raumabrua

Raumabrua (også kalt Rauma bru) er en bro på E136 i Rauma kommune. Den krysser Rauma (elv) nær utløpet ved Åndalsnes. Den ble åpnet i november 1963 da veiforbindelsen mellom Åndalsnes og Veblungsnes ble utbedret. Før Raumabrua ble oppført gikk trafikken mellom Åndalsnes og Veblungsnes om Grøttørbrua (Grøtør bru). Den har fem spenn med en samlet lengde på 131 meter og er oppført av betong.I 2016 ble det oppdaget at elven hadde gravd bort fundamentet under den ene pillaren som ble hengende løst. Broen ble stengt for tyngre kjøretøy som måtte ta veien om Åfarnes-Sølsnes inntil broen var utbedret.


== Referanser ==
Vuolgamašjávri

Vuolgamašjávri er en lone mellom Mierojávri og Heammujávri i Kautokeinoelva i Finnmark.


== Referanser ==
Báđášjávri

Báđášjávri er en innsjø sør på Finnmarksvidda, i Kautokeino kommune i Finnmark.


== Referanser ==
Anette Moi

Anette Moi (født 8. juni 1984) er en norsk illustratør.
Anette Moi er utdannet ved Norges Kreative Fagskole i Stavanger og London Metropolitan i England. Hun har jobbet som frilans illustratør siden 2013 og har blant annet utgitt en bok 365 x MOI Arkivert 5. februar 2015 hos Wayback Machine. , hatt flere utstillinger og jobbet med kunder som Vice, Natt&Dag, Pizzabakeren og Wimp. 
Anette Moi bor og jobber i Stavanger.


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Anette Moi i BIBSYS
Anette Mois hjemmesider med bildeeksempler
Elfriede Lohse-Wächtler

Elfriede Lohse-Wächtler (født 4. desember 1899 i Löbtau som Anna Frieda Wächtler, død 31. juli 1940 i Pirna) var en tysk maler som regnes til avantgarden. Hun ble gasset i hjel som del av det nazistiske eutanasiprogrammet kalt Aktion T4 i helse- og pleieanstalten Pirna-Sonnenstein, som ble brukt til slike formål fra 1940. Stedet er nå blitt minnesmerke, der blant annet hennes skjebne og verk er en del av utstillingen.


== Liv og arbeide ==
Hun vokste opp i en borgerlig familie, der foreldrene først ble gift etter at hennes mor var blitt gravid. Dette på grunn av konfesjonelle forhindringer. Hun ble evangelisk døpt og hadde en tolv år yngre bror Hubert som døde i 1988. Siden foreldrene viste lite forståelse for hennes kunstneriske ambisjoner dro hun hjemmefra som 16-åring, og tok fortløpende opplæring ved forskjellige klasser ved kunsthåndverkskolen i Dresden fra 1915 av. Hun fulgte også tegne- og malekursene ved kunstakademiet. Hun sluttet seg til «Dresdener sesessjon gruppe 1919» og derigjennom ble hun kjent med Otto Dix, Otto Griebel og Conrad Felixmüller. Hun fikk leie seg inn i sistnevntes atelier, som var rimelig nært til sentrum og livnærte seg med batikkarbeider, postkort og illustrasjonsarbeider.
Hun giftet seg med operasangeren Kurt Lohse (juni 1921) som var flinkere til å bruke penger enn til å hjelpe til med å tjene dem. Da paret tok ut separasjon (ble gjenforent og separert flere ganger), var hun fattig, og forble det resten av livet, tross suksess som kunstner. Lohse flyttet til Hamburg, der han ble alvorlig syk. Elfriede flyttet etter for å pleie ham (1925). Da han fikk seg en ny elskerinne, fikk hun et nervøst sammenbrudd og ble innlagt på et nervesanatorium i 1929. Der fikk hun restituert seg med faste måltider og hvile. Mens hun var der laget hun en serie portretter av medpasientene. Serien, som besto av nesten 60 bilder i ulike medier, kalt «Die Friedrichsberger Köpfe» (Friedrichsberg-portrettene eller hodene) ga henne god omtale hos kunstkritikerne.. Hun laget i tiden etter utskrivingen mange bilder fra havnemiljøet og menneskene i det.
Selv med kunstnerisk suksess og en del salg, forble økonomien så dårlig, at hun flyttet hjem til foreldrene i 1931. Der ble det så konfliktfylt med en datter som stadig trengte penger, og ble psykisk sykere igjen, at faren fikk henne innlagt på nerveklinikk igjen, denne gang på et statlig sykehus i Arnsdorf, nær Dresden. Mellom 1932 og 1935 skapte hun igjen bilder. Hun fikk diagnosen schizofreni i 1935, ektefellen tok ut skilsmisse på grunn av diagnosen og hun ble også tvangssterilisert slik nazimyndighetene foreskrev. Det resulterte i at der ikke ble laget mere kunst fra hennes hånd.
Hun ble overført til Pirna-Sonnenstein-anstalten i 1940 og ble avlivet med gass noe senere på året. Den offisielle diagnosen var «Lungebetennelse med hjertemuskelsvekkelse». I alt 13 720 hovedsakelig uhelbredelige sinnssyke og evnesvake ble gasset i tiden 1940 - 1941 i  denne institusjonen.


== Beslag av nazistene ==
Freie Universität Berlin har registrert 9 verker som beslaglagt. Bare ett er nå med bilde av verket, en akvarell avbildet i sort-hvitt.


== Referanser ==
Europamesterskapet i slalåm-padling

Europamesterskapet i slalåm-padling ble arrangert første gang i 1996 i Augsburg, og arrangeres hvert år. 


== Vertsbyer ==
1996: Augsburg,  Tyskland
1998: Roudnice nad Labem,  Tsjekkia
2000: Mezzana,  Italia
2002: Bratislava,  Slovakia
2004: Skopje,  Nord-Makedonia
2005: Tacen,  Slovenia
2006: L'Argentière-la-Bessée,  Frankrike
2007: Liptovský Mikuláš,  Slovakia
2008: Kraków,  Polen
2009: Nottingham,  Storbritannia
2010: Bratislava,  Slovakia
2011: La Seu d'Urgell,  Spania
2012: Augsburg,  Tyskland
2013: Kraków,  Polen
2014: Wien,  Østerrike
2015: Markkleeberg,  Tyskland
2016: Liptovský Mikuláš,  Slovakia
2017: Tacen,  Slovenia
2018: Praha,  Tsjekkia
2019: Pau,  Frankrike
2020: London,  Storbritannia


== Medaljestatistikk ==
Per 2019


== Kilder ==
Resultater


== Eksterne lenker ==
(en) European Canoe Slalom Championships – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
European Canoe Association
Europamesterskapet i skiskyting

Europamesterskapet i skiskyting ble arrangert første gang i 1994 i Kontiolax, og arrangeres hvert år. EM i skiskyting er et åpent mesterskap, og utøvere fra hele verden kan delta. Det ble tidligere konkurrert i aldersklassene U-26 og U-21. 


== Vertsbyer ==
1 – Opprinnelig tildelt Otepää i Estland


== Medaljefordeling ==
Oppdatert per EM i skiskyting 2020


== Se også ==
Junior-EM i skiskyting
VM i skiskyting
Junior-VM i skiskyting


== Eksterne lenker ==
Resultater
Europamesterskapet i landeveissykling

Europamesterskapet i landeveissykling ble arrangert første gang i 1995 i Trutnov, og arrangeres hvert år. Mesterskapet har tradisjonelt vært for ryttere under 23 år. Fra 2005 ble det også konkurrert i en egen juniorklasse. I 2016 ble det for første gang åpnet for eliteryttere.


== Mesterskap ==


== Referanser ==
Europamesterskapet i trampoline

Europamesterskapet i trampoline ble arrangert første gang i 1969 i Paris, og arrangeres annenhvert år. Europas beste utøvere i gymnastikkidretten trampoline deltar.


== Mesterskap ==


== Referanser ==
Verter
Christian Gottlob Heyne

Christian Gottlob Heyne (født 25. september 1729 i Chemnitz, død 14. juli 1812 i Göttingen) var en tysk filolog. Han var far til Therese Huber.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Heyne, Christian Gottlob, Nordisk familjebok, Uggleupplagan, bind 11: Harrisburg–Hypereides, 1909
Der Vormann der Georgia Augusta. Christian Gottlob Heyne zum 250. Geburtstag. Sechs akademische Reden. Vandenhoeck & Ruprecht, Göttingen 1980. (Göttinger Universitätsreden, 67) ISBN 3-525-82619-2
Martin Vöhler: Christian Gottlob Heyne und das Studium des Altertums in Deutschland. I: Glenn W. Most (Hrsg.): Disciplining classics – Altertumswissenschaft als Beruf. Vandenhoeck & Ruprecht, Göttingen 2002. (Aporemata, 6) ISBN 3-525-25905-0. S.39–54.
Marianne Heidenreich: Christian Gottlob Heyne und die Alte Geschichte. K. G. Saur, München – Leipzig 2006. (Beiträge zur Altertumskunde, 229) ISBN 3-598-77841-4
Daniel Graepler: Das Studium des schönen Altertums : Christian Gottlob Heyne und die Entstehung der klassischen Archäologie. Ausstellung in der Paulinerkirche Göttingen 11. Februar – 15. April 2007. Göttingen : Niedersächsische Staats- und Universitätsbibliothek Göttingen, 2007
Victor Sköld

Kjell Victor Sköld (født 31. juli 1989) er en svensk fotballspiller som spiller for Örgryte IS.


== Klubbkarriere som klubbspiller ==


=== Tidlig karriere ===
Sköld startet karrieren i Holmalunds IF, men gikk som ung spiller til IF Elfsborg. Han debuterte for Elfsborg 16. mai 2008 mot Ängelholms FF i Svenska Cupen, hvor Elfsborg vant 2–1, og var juli samme år med å vinne Gothia Cup Elfborgs juniorlag etter å ha beseiret Liberty Professionals 1–0 i finalen. Sköld kom imidlertid ikke til å spille noen seriekamper for Elfsborg. I 2010 og 2011 spilte han for FC Trollhättan, hvor han scoret henholdsvis ni mål for klubben i Superettan 2010 og sju mål i Division 1.


=== Falkenbergs FF ===
Sköld gikk til Falkenbergs FF i 2012, som da spilte i Superettan. Sköld scoret sju mål på 25 kamper første sesongen. Sesongen etter startet tregt, og han sto uten scoringer etter de seks første kampene, men kom til å score 20 seriemål for klubben i løpet av 2013, og endte som seriens toppscorer.


=== Åtvidabergs FF ===
November 2013 signerte Sköld en kontrakt på to år for Åtvidabergs FF. Den 21. april 2014 scoret han første mål i Allsvenskan, da han utlignet 2–2 mot Gefle IF.


=== IFK Göteborg ===
Det ble 14. juli 2015 kjent at Sköld hadde signert for Allsvenskan-konkurrent IFK Göteborg.


== Landslagskarriere ==
Sköld har fire kamper for Sveriges U19-landslag fra 2006.


== Privat ==
Skölds far, Kjell Johansson, spilte 15 kamper som keeper for Västra Frölunda IF i Allsvenskan 1995.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Victor Sköld – Transfermarkt 
(en) Victor Sköld – Soccerway 
(en) Victor Sköld – FBref 
«Victor Sköld», profil på SvFFs hjemmeside (sv)
Bolle Willum Luxdorph

Bolle Willum Luxdorph (1716–1788) var en dansk jurist, historiker, dikter og embedsmann.


== Liv og karriere ==
Luxdorph var sønnesønn av Bolle Luxdorph. 31. august 1733 ble han immatrikulert ved Københavns Universitet. Moren ønsket at han skulle velge jus, men Luxdorphs tidlige interesser gikk i retning teologien. Hans noe sprikende studier omfattet også filosofi, klassisk filologi og historie.
8. oktober 1734 ble den da 18 år gamle Luxdorph ansatt som sekretær i Danske Kancelli, sannsynligvis takket være en anbefaling av onkelen Christen Worm. Karriereveien var dermed fastlagt og han steg jevnlig i eneveldets embedsmanndsadministrasjon til han endte som første deputeret i Danske Kancelli i 1773 og geheimeråd i 1777. Luxdorph satt i mange viktige offentlige utredningsutvalg, eksempelvis den som i 1772 dømte Struensee, og i den store landbokommissionen.
I 1750 ble han medlem, og i 1780 president i Det Kongelige Danske Videnskabernes Selskab. 
Luxdorph er gravlagt på familiegravstedet ved Trinitatis kirke i København.


== Virke ==
I 1742 publiserte Luxdorph Samling af smukke danske vers og deltok i utgivelsen av Thøger Reenbergs skrifter (1769). I 1754 skrev han et dikt om kong Karl X Gustavs tog over isen på Lille- og Storebælt, Poema in Caroli Gustavi transitum maris baltici, og for dette belønnet den svenske Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien ham med en pris. 
Den viktigste av Luxdorphs utgivelser var praktutgaven av  Ludvig Holbergs Peder Paars (1772). Han finansierte størstedelen av Johan Frederik Clemens' kobberstikk over Johannes Wiedewelt og Peder Als' illustrasjoner. Utgiverne var anonyme, i boka ble det bare opplyst om at den var utgitt av Et selskab. En praktutgave av Holbergs Niels Klims underjordiske Rejse (Løgstrup) ble også forberedt, men Luxdorph døde før utgivelsen. Rasmus Nyerup publiserte i 1791 Luxdorphiana, en samling brev og litterære opptegnelser fra Luxdorphs etterlatte skrifter. Dagbøkene inneholder interessante opplysninger om tidens politiske forhold og hendelser.
Luxdorph var en av tidens mest innflytelsesrike smaksdommere, og han fikk stor betydning takket være en omfattende korrespondanse med samtidens lærde og gjennom sin virksomhet i Selskabet til de skønne og nyttige Videnskabers Forfremmelse.


== Litteratur ==
Oppføring om Luxdorph, Bolle Villum i Nordisk familjebok 1913 (runeberg.org)
Dansk Biografisk Lexikon, bind X. s. 488-492  (runeberg.org)
Luxdorphs Dagbøger I-II, Eiler Nystrøm (red.), København, 1915-1930.
H.O. Lange, Bolle Willum Luxdorph s. 176-193 i Danske Bogvenner, Aarbog for Bogvenner, 1919.
Rasmus Nyerup (red.), Luxdorphiana, I-II, 1791.


== Eksterne lenker ==
(en) Bolle Willum Luxdorph – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Vuorášjávri

Vuorášjávri er en innsjø i Kautokeino kommune i Finnmark. Den ligger sør for bygda Ávži på Finnmarksvidda.


== Referanser ==
Fløyelsgrøt

Fløyelsgrøt eller smørgrøt er en norsk, tradisjonell grøt laget av smør, hvetemel og nysilt melk. I historiske oppskrifter snakker man om 250 g smør, 10 toppede spiseskjeer hvetemel og 2,5 til 3 liter melk. Fløyelsgrøt ble regnet som en «finere» grøtrett siden den ble laget av siktet hvetemel og melk, ikke sammalt mel og vann (vassgrøt). Grøten serveres med sukker, kanel og eventuelt smørøye. Saft og vann er drikke som tradisjonelt hører til.
Basisingrediensene er det samme som i hvit saus, men grøten lages med tykkere konsistens.


== Referanser ==
Bolle Luxdorph

Bolle Luxdorph (1643–1698) var en dansk embetsmann og godseier, og en av de mektigste medlemmer av Christian Vs regjering.


== Oppvekst og unge år ==
Luxdorphs foreldre var bondesønnen Christen Bollesen og Maren Staphrophski; hun var av russisk herkomst. Luxdorph lot seg immatrikulere ved Københavns Universitet under navnet Løxdorphius, en latinisering av farens hjemsted, Løgstrup. Senere forfinet han navnet til Luxdorph (uttales «Lyxdorph»).
Luxdorph var med i diplomaten Simon de Petkums følge på en reise gjennom Tyskland og Belgia til England i 1664. Deretter var han fire år i Frankrike inntil han vendte tilbake til Danmark i 1669. Samme år ble han sekretær i Det danske Kancelli. 


== På maktens tinder ==
Christian 5. fattet snart interesse for Luxdorph; lønna steg betraktelig og i 1672 utnevnte han ham til ceremonimester og ordenssekretær.  I 1676 avanserte Luxdorph til assessor i Kancellikollegiet, i 1679 fikk han adelsbrev.  I 1680 ble han forfremmet til kancelliraad og kammersekretær, i 1684 til etatsråd og endelig i 1688 til oversekretær i danske Kancelli. Han kom etterhvert til å stå i et nært forhold til kongen og ledsaget ham jevnlig på reiser,
På høyden av sin makt kontrollerte Luxdorph administrasjonens viktigste poster og styrte en stor del av de anliggender som i våre dager hører under de danske Justits-, Kirke- og Undervisningsministerier.
Gjennom fornuftige investeringer og makeskifter ble Luxdorph en grunnrik mann med flere store gods. Han fikk i tillegg en rekke kongelige nådesbevisninger av stor materiell verdi, og økte nok sin velstand gjennom fordelaktige ekteskapsinngåelser: i 1671 giftet han seg med historiografen Vitus Berings datter Jytte (1654 – 1684) og i 1685 med Cort Adelers datter Frederikke (1667 – 1712).


== Fallet og de siste år ==
Selv med Griffenfelds vanskjebne i 1676 friskt i minne, virker det ikke som Luxdorph tok lærdom; kongen uttalte selv at Luxdorph var blitt for dristig, og i 1690 ble han fjernet fra sine embeder og forvist til sine gods. Den direkte foranledningen var at Luxdorph i saken om Thomas Kingos salmebok gav sin venn biskopen et større privilegium enn det han hadde dekning for. Takket være Gyldenløve fikk Luxdorph snart tillatelse til å gjøre personlig avbikt overfor kongen, men først i 1691 ble han tatt helt og fullt til nåde igjen. Han ble da utnevnt til utsending til Stockholm, noe som riktignok var en svært kostbar affære for ham. I 1695 fikk han det hvide bånd. Etter sju år ved det svenske hoffet, følte Luxdorph seg så svak at han søkte avskjed, men døde i et podagraanfall før han rakk å forlate Stockholm.
Bolle Luxdorph er gravlagt på familiegravstedet ved Trinitatis Kirke i København.
I sin samtid ble Luxdorph beskrevet som en svært dyktig mann, gudfryktig, velmenende og med mange venner, ikke minst blant høyere geistlige. Ettertidens dom er at selv om han nok var dugelig embedsmann, var han uten større format.
Barnebarnet, Bolle Willum Luxdorph, var embedsmann og dikter.


== Litteratur ==
Bolle Luxdorph, Dansk biografisk leksikon online
Luxdorph, Bolle, Dansk biografisk leksikon, 10. bind, side 487, utgitt av C.F. Bricka, Gyldendal (1887–1905). (runeberg.org)
Michal Nygren

Ernst Michal Nygren (født 25. juni 1974 i Risør) er en norsk billedkunstner, skulptør og installasjonskunstner, bosatt i Risør. Han er mest kjent for sine figurative skulpturer, laget i en spesiell støpeteknikk i polyester og plast.
Nygren har utdannelse fra Kunstakademiet i Trondheim (1997-1999) og Kunsthøgskolen i Bergen. Etter endt utdannelse flyttet han tilbake til Risør, hvor han har eget atelier. Nygrens skulpturer fikk stor oppmerksomhet i Risør kunstforening, da han sammen med billedkunstner Arne Bakke åpnet en duoutstilling i okober 2008. Nygrens installasjoner med avstøpning av mennesker, skapte ifølge Agderposten både undring og beundring. Han har flere ganger vakt oppsikt og provosert med sine installasjoner. På utstillingen «Meccano» på Sørlandets kunstmuseum i november 2007, viste han verket «Playing at The Opening Night». Verket består av ti naturtro skulpturer av mennesker som spiller i korps, hvorav en musiker hadde en avrevet beinprotese og en trompetist var død. Han uttalte i et intervju til Fædrelandsvennen:

Jeg prøver å fryse et øyeblikk, en sosial situasjon der det hender merkelige ting, sier Michal Nygren. Hva som har skjedd, får publikum selv gruble på, men Nygren er mest opptatt av det mellommenneskelige aspektet.

De døde korpsmedlemmene ble også vist på kirkekunstutstillingen «Guds ansikter» i Kulturkirken Jakob i Oslo i mars 2008, i regi av Kirkelig Kulturverksted. I 2008 mottok Michal Nygren Risør kommunes kulturpris. I 2009 mottok han Aust-Agder fylkeskommunes kunstnerstipend. Juryen uttalte i sin begrunnelse at de «valgte å gi stipendet til en kunstner som gjennom store installasjoner satte individet inn i en større sammenheng, visualisert gjennom tablåer». Nygren mottok samme år stipend fra Bildende kunstneres vederlagsfond. Tidligere har han mottatt Statens Etableringsstipend (2003) og Statens Arbeidsstipend (2007-2009). I 2014 mottok han stipend fra Norsk kulturråd.


== Referanser ==
Sverre Søderstrøm

Sverre Marelius Søderstrøm (født 26. september 1903 i Vardø, død 9. oktober 1944 i Risvåg utenfor Hammerfest, verket Våre falne angir fødeår 1904) var en norsk bygningssnekker,  motstandsmann og rød partisan, drept i kamp med tyske styrker i 1944.
Søderstrøm var før krigen leder for Norges Kommunistiske Partis lag i Kiberg og sentral da kjente NKP-folk i nord sommeren 1940 besluttet å flykte fra nazistene, og søke tilflukt i Sovjet.Etter ankomsten til Sovjet lot Søderstrøm seg verve som partisan, og var tre ganger i Norge på spesialoppdrag for Den røde armé. Han og kameraten Oddvar Sibblund ble sluppet ut i fallskjerm over Risvågdalen på Kvaløya. De ble angitt og falt i kamp med tyske styrker i Risvåg  i oktober 1944. Angivelig tok de sine egne liv for å unngå å bli tatt til fange av tyskerne. Begge ligger gravlagt på Hammerfest kirkegård.


== Referanser ==
Pichica

Pichica er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
En middelsstor, ganske bredt oval, blank, mørkt grønnlig metallisk skarabide.


== Levevis ==
Larvene lever i råtten ved.


== Utbredelse ==
Arten er beskrevet fra Colombia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
Stammen Rutelini MacLeay, 1819
Gruppen Anticheirina - 43 slekter
Slekten Pichica Soula, 2002
Pichica lequereci Soula, 2002


== Kilder ==
Generic Guide to New World Scarab Beetles - Pichica [1]


== Eksterne lenker ==
Bilde av arten
(en) Pichica i Global Biodiversity Information Facility
Pseudodorysthetus

Pseudodorysthetus er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
En middelsstor (opptil 19 millimeter), bredt oval, blankt metallglinsende skarabide. Hodet, scutellum, den midtre delen av dekkvingene og et felt bak i midten på pronotum er grønne, sidene av dekkvingene og mesteparten av pronotum kan være kobberaktig metallglinsende.


== Levevis ==
Larvene lever i råtten ved.


== Utbredelse ==
Arten lever i Brasil.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
Stammen Rutelini MacLeay, 1819
Gruppen Anticheirina - 43 slekter
Slekten Pseudodorysthetus Soula, 2002
Pseudodorysthetus calcaratus (Spinola, 1835)


== Kilder ==
Generic Guide to New World Scarab Beetles - Pseudodorysthetus [1]


== Eksterne lenker ==
Bilde av arten
Bilde av arten
(en) Pseudodorysthetus i Global Biodiversity Information Facility
Estación Atlántida

Estación Atlántida er en by i kommunen Atlántida  i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 2 274 innbyggere. 


== Geografi ==
Byen er i sørøstlige Canelones i Costa de Oro, ved siden av Río de la Plata.


== Befolkning ==
Estación Atlántida har 2 274 innbyggere (Beregning 2011)
Kilde:


== Transport ==
 Ruta 11 forbinder Estación Atlántida med Ciudad del Plata og  San José.


== Severdigheter ==
Parroquia del Cristo Obrero (Kirke).
Iglesia de Nuestra Señora de Lourdes (Kirke).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Canelones, offisielle sider (spansk)
Kart over Estación Atlántida Arkivert 20121229105721 hos WebCite
www.atlantida.com.uy (spansk)
City Golf

City Golf er en by i kommunen Atlántida  i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 1 104 innbyggere. 


== Geografi ==
Byen er i sørøstlige Canelones i Costa de Oro, ved siden av Río de la Plata.


== Befolkning ==
City Golf har 1 104 innbyggere (Beregning 2011)
Kilde:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Canelones, offisielle sider (spansk)
Kart over City Golf
www.atlantida.com.uy (spansk)
Villa Argentina

Villa Argentina er en by i kommunen Atlántida  i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 622 innbyggere. 


== Geografi ==
Byen er i sørøstlige Canelones i Costa de Oro, ved siden av Río de la Plata.


== Befolkning ==
Villa Argentina har 622 innbyggere (Beregning 2011)
Kilde:


== Severdigheter ==
El Águila-La Quimera (spansk for «ørn»; monument).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Canelones, offisielle sider (spansk)
Kart over Villa Argentina
www.atlantida.com.uy (spansk)