jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tommy Hilfiger

Thomas Jacob Hilfiger (født 24. mars 1951 i Elmira i delstaten New York i USA) er en amerikansk klesdesigner og gründeren av merket «Tommy Hilfiger». 


== Hilfigers historie ==
På slutten av 1970-tallet flyttet Hilfiger til New York City og fikk til slutt nok finansiell støtte til å lage en egen motekolleksjon av bowling- og hawaiiskjorter, som han kalte «Tommy Hill». I 1985 startet han, med finansiell hjelp fra Mohan Murjani, Tommy Hilfiger Corporation. På 1990-tallet utvidet han kolleksjonen til klær for kvinner, hodeplagg, parfymer og annet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Tommy Hilfiger – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tommy Hilfiger på Internet Movie Database 
(en) Tommy Hilfiger hos The Movie Database 
(en) Tommy Hilfiger hos Behind The Voice Actors 
(en) Biografi på nettstedet Who2
Balbir Singh Kular

Balbir Singh (født 5. april 1945 i Sansarpur), indisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1968 i Mexico by.
Singh vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Han var med på det indiske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak  Pakistan og Australia. India tapte semifinalen med 1-2 mot Australia men vant bronsefinalen med 2-1 over Vest-Tyskland. Singh spilte ni kamper og scoret tre mål i OL-turneringen.


== OL-medaljer ==
1968  Mexico by -  Bronse i landhockey  India


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Balbir Singh III – Olympics.com 
(en) Balbir Singh III – Olympic.org 
(en) Balbir Singh III – Olympedia 
(en) Balbir Singh III – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Laax

Laax (retoromansk: Lags) er en liten fjellkommune i Sveits. Laax ligger i kantonen Graubünden i distriktet Surselva på 1016 moh. 


== Befolkning ==
Laax er ikke større en 31,7 kvadratkilometer og har en befolkning på 1411 (2012). Befolkningstettheten ligger på 45 personer per kvadratkilometer. Befolkningen i Laax har økt ekstremt mye i prosent de siste tiårene, fra 1970 til 2000 gikk folketallet fra 480 til 1 150. Majoriteten av befolkningen snakker tysk med 50,3 %, etter det kommer retoromansk med 40,1 %. Laax har en relativt ung befolkning med 21,7 % mellom 0 og 19 år, 31,6 % mellom 20 og 39 år, 30,1 % mellom 40 og 59 år. Folk som er 60 år eller mer utgjør bare 15,9 % av befolkningen. Den sveitsiske befolkningen er generelt godt utdannet, dette gjelder for Laax også. 74,6 % av befolkningen i Laax har fullført ikke-obligatorisk utdanning eller høyere utdanning. Laax har en arbeidsledighet på 1,58 %.


== Skianlegg ==
Laax er kjent for sine store fjell og store skianlegg (LAAX). Anlegget har til sammen 235 km med skitrasé, 29 heiser, fire sloopstyleparker (rails og hopp) fra nybegynner til profesjonell og en ettertraktet half-pipe blant ski- og snowboardkjørere. Vinteren 2012/2013 ble anlegget utvidet med ytterligere to taubaner.


=== Konkurranser ===
Burton European Open er en verdenskjent snowboardkonkurranse som arrangeres hvert år i LAAX-anlegget. Konkurransen ble avviklet for 10. gang fra 13. til 19. januar 2014. Ideen med denne konkurransen er å samle verdens beste snowboardkjørere og la dem konkurrere mot enhver amatørkjører som vil delta. Dette gjør at de dyktige amatørene får sjansen til å vise seg fram og muligheten til å komme opp og inn i «snowboardverdenen».


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Laax – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Burton European Open
Elek Schwartz

Alexandru «Elek» Schwartz (født 23. oktober 1908, død 2. oktober 2000) var en rumensk fotballspiller og -trener. Han var trener for Nederlands herrelandslag i fotball og SL Benfica. Med sistnevnte vant han serien og cupen i 1965 og fikk dem til finalen i Serievinnercupen.


== Klubbkarriere ==
Schwartz spilte profesjonelt i den franske serien Ligue 1 for lag som FC Hyères (1932–1934), AS Cannes (1934–1936), Racing Strasbourg (1936–1938) og Red Star Olympique (1938–1939). Han trente deretter AS Cannes (1948/49) og AS Monaco (1950–1952) og sist i Frankrike Le Havre AC (1952/53). Deretter tok han over SF Hamborn 07 utenfor Duisburg i Tyskland med suksess, og i 1955 de daværende tyske mesterne, Rot-Weiss Essen.


== Trenerkarriere ==
I 1957 tok han over som trener for Nederland, og var landslagstrener i 49 kamper. Schwartz trente Nederland i den vanskelige perioden etter Abe Lenstra, og kort ute i perioden mistet han Kees Rijvers og Faas Wilkes. Nederland var ikke noe topplag, og enda Nederland under ham slo regjerende verdensmester Brasil i 1963, var de aldri stabile, og Nederland tapte også 0–7 for Vest-Tyskland. Da Nederland tapte i kvalifiseringen til EM i 1964 for Luxembourg, måtte Schwartz gå av.
Schwartz gikk videre til Benfica, der han trente laget og den allerede legendariske spilleren Eusébio i 1964/65-sesongen. Benfica slo deretter Real Madrid i Serievinnercupen og møtte Catenaccio-mestrene Inter under Helenio Herrera. Benfica tapte 0–1.
Schwartz gikk deretter videre til Eintracht Frankfurt og gjorde det brukbart der. I et forsøk på å trene FC Porto gikk det imidlertid galt for Schwartz. Han hadde heller ikke store suksessen som trener for 1860 München, men hos Racing Strasbourg gikk det bedre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Elek Schwartz – WorldFootball.net 
(en) Elek Schwartz – EU-Football.info (manager) 
(en) Elek Schwartz – PlaymakerStats.com (manager) 
Fakta om Elek Schwartz
Elek Schwartz ved eintracht-archiv.de
De Meer stadion

De Meer Stadion er navnet på det tidligere stadion til Ajax Amsterdam. Det ble laget i 1934 som et resultat av at forrige stadion var for lite. Det holdt 22 000 tilskuere under åpningen og opptil 29 500 på sitt største, men etter sikkerhetsreguleringer ble tallet redusert til 19 000. Ettersom Ajax' popularitet vokste, ble De Meer også for liten. Dette medførte at visse viktige kamper ble spilt på Olympisch Stadion før Amsterdam ArenA ble bygget i 1996. 
Fem landskamper ble  spilt på De Meer Stadion, og Nederland vant alle. Den første var i 1973 mot Island og den siste var mot Jugoslavia 25. mars 1992 i en privatlandskamp mot Jugoslavia.


== Kilder ==
VoetbalStats
english.ajax.nl - De Meer
Parkhagtorn

Parkhagtorn er en art i hagtornslekta innenfor rosefamilien (også kalt eplefamilien eller kjernefruktfamilien).
Det er en 1 - 6 meter høy, løvfellende busk med en svært tettgrenet vekstform. Den vokser på frisk, åpen og næringsrik grunn.
Bladene er eggformede med to-tre lapper med tagget rand, mørkt grønne og blanke oppå. Ørebladene har også noen få tenner eller er helt helrandet.
Blomstene er 15-20 mm brede og hvite. De har 2-3 grifler. Fruktene er runde-elliptiske, 6-10 mm store, mørkerøde og har to kjerner (steiner). 
Arten er dyrket eller forvillet langs kysten av Sør-Norge, og vokser naturlig i Danmark og sørlige Sverige. Den blomstrer i Norge i mai-juni.
I Fremmedartslista 2018 er den vurdert til høy risiko på grunn av moderat invasjonspotensial og middels økologisk effekt.


== Hybrider og varianter ==
parkhagtorn danner hybrid med begerhagtorn, eller med vanlig hagtorn. Den har derimot ingen kjente varianter i Norden.


== Kilder ==
Lid, Johannes og Dagny Tande, Norsk flora, versjon 2007, 7.utgaven. ISBN 978-82-521-6029-1.
Stenberg, Lennart & Bo Mossberg, Steinar Moen (norsk red.), Gyldendals store nordiske flora, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.
«Parkhagtorn Crataegus laevigata». Fremmedartsbasen 2018. Artsdatabanken. Besøkt 10. november 2019. 


== Eksterne lenker ==
(en) Parkhagtorn i Encyclopedia of Life 
(en) Parkhagtorn i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Parkhagtorn hos Artsdatabanken 
(sv) Parkhagtorn hos Dyntaxa 
(en) Parkhagtorn hos ITIS 
(en) Parkhagtorn hos NCBI 
(en) Parkhagtorn hos The International Plant Names Index 
(en) Parkhagtorn hos Tropicos 
(en) Kategori:Crataegus laevigata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Crataegus laevigata – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Crataegus laevigata – detaljert informasjon på Wikispecies
Begerhagtorn

Begerhagtorn er en art i hagtornslekta innenfor rosefamilien (også kalt eplefamilien eller kjernefruktfamilien).
Det er en 2–6 meter høy, løvfellende busk med en svært tettgrenet vekstform. Den vokser på frisk eller tørr, og næringsrik grunn.
Bladene er eggformede med tre–fem spisse fingre/lapper med sagtagget rand langs hele bladet, grønne på begge sider. Ørebladene har også tannete rand.
Blomstene er 15–20 mm brede og hvite. De har 1 griffel. Fruktene er runde-elliptiske, 6–10 mm store med utstående begerfliker, bærene er  mørkerøde og har to kjerner (steiner). 
Arten er dyrket eller forvillet, og dessuten spredt naturlig forekommende langs den varmeste del av kysten i Sør-Norge, og vokser naturlig i deler av Danmark og det meste av sørlige Sverige. Den blomstrer i Norge i mai–juni.


== Hybrider og varianter ==
Varianten Korallhagtorn (Crataegus rhipidophylla var. lindmannii) skilles fra begerhagtorn ved at begerbladene ytterst er rett utstående fra frukten, og ikke vinkelrett utstående som hos begerhagtorn. Dessuten er frukten mer elliptisk eller sylinderformet
Begerhagtorn danner hybrid med parkhagtorn, eller med vanlig hagtorn.


== Kilder ==
Lid, Johannes og Dagny Tande, Norsk flora, versjon 2007, 7.utgaven. ISBN 978-82-521-6029-1.
Stenberg, Lennart & Bo Mossberg, Steinar Moen (norsk red.), Gyldendals store nordiske flora, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.


== Eksterne lenker ==
(en) Begerhagtorn i Encyclopedia of Life 
(en) Begerhagtorn i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Begerhagtorn hos Artsdatabanken 
(sv) Begerhagtorn hos Dyntaxa 
(en) Begerhagtorn hos ITIS 
(en) Begerhagtorn hos NCBI 
(en) Begerhagtorn hos The International Plant Names Index 
(en) Begerhagtorn hos Tropicos 
(en) Kategori:Crataegus rhipidophylla – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Crataegus rhipidophylla – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Crataegus rhipidophylla – detaljert informasjon på Wikispecies
Cecil Quentin

Cecil Quentin (født 1852, død 29. oktober 1926 i Ramsgate) var en britisk seiler som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris.
Han ble olympisk mester med den britiske båten «Cicely-1» som vant klassen over 20 tonn foran «Brynhild-2» og «Formosa». Regattaen ble avviklet 2. august 1900 utenfor Le Havre og distansen var 40 nautiske mil.


== OL-medaljer ==
1900  Paris -  Gull i seiling, klasse +20 tonn  «Cicely-1»  Storbritannia


== Eksterne lenker ==
(en) Cecil Quentin – Olympedia 
(en) Cecil Quentin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Canadahagtorn

Canadahagtorn (Crataegus flabellata var. flabellata) er en art i hagtornslekta innenfor rosefamilien (også kalt eplefamilien eller kjernefruktfamilien).
Det er en 2 - 5 meter høy, løvfellende busk med en svært tettgrenet vekstform. Årsskuddene er lysebrune, men greinene ellers purpur-røde. Den er sjelden i Norden, normalt gjenstående eller forvirret ved hager og kulturmark. Den kommer opprinnelig fra det nordøstre Nord-Amerika.
Bladene er 2-7 cm store, eggformede med mange spisse fingre/lapper og tydelig sagtagget rand langs hele bladet. Tornene er hele 4 - 8 cm lange.
Blomstene er 15-18 mm store og hvite. De har 10 støvbærere med gule knapper på. Fruktene er drøyt 1 cm store, rundeog mørkerøde med fire kjerner (steiner). 
Arten er dyrket eller forvillet, og dessuten gjenstående sjelden i Sør-Norge, oftere i Danmark og sørlige Sverige. Den blomstrer i Norge i juni. 


== Hybrider og varianter ==
Varianten Hekkhagtorn (Crataegus flabellata var. grayana) skilles fra canadahagtorn ved at det er hele 20 støvbærere, med røde knapper ytterst i stedet for gule. Tornene er også noe kortere. Den kommer opprinnelig fra sørlige Nord-Amerika.
Canadahagtorn danner ikke kjente hybrider med andre hagtornarter i Norden. 


== Kilder ==
Lid, Johannes og Dagny Tande, Norsk flora, versjon 2007, 7.utgaven. ISBN 978-82-521-6029-1.
Stenberg, Lennart & Bo Mossberg, Steinar Moen (norsk red.), Gyldendals store nordiske flora, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.


== Eksterne lenker ==
(en) Canadahagtorn i Encyclopedia of Life 
(en) Canadahagtorn i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Canadahagtorn hos Artsdatabanken 
(sv) Canadahagtorn hos Dyntaxa 
(en) Canadahagtorn hos ITIS 
(en) Canadahagtorn hos NCBI 
(en) Canadahagtorn hos The International Plant Names Index 
(en) Canadahagtorn hos Tropicos 
(en) Kategori:Crataegus flabellata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Crataegus flabellata – detaljert informasjon på Wikispecies
Selwin Calverley

John Selwin Calverley (født 4. juli 1855 i Leeds, død 30. desember 1900 i Leeds) var en britisk seiler som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris.
Han vant en olympisk sølvmedalje i seiling med den britiske båten «Brynhild-2» som kom på andreplass bak «Cicely-1» i klassen over 20 tonn. Regattaen ble avviklet 2. august 1900 utenfor Le Havre og distansen var 40 nautiske mil.


== OL-medaljer ==
1900  Paris -  Sølv i seiling, klasse +20 tonn  «Brynhild-2»  Storbritannia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Selwin Calverley – Olympedia 
(en) Selwin Calverley – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Erkka Petäjä

Erkka Petäjä (født 13. februar 1964 i Åbo) er en finsk tidligere fotballspiller. Petäjä, som var forsvarsspiller, har spilt profesjonelt i Finland, Sverige og Sveits. Petäjä spilte landslagsfotball for Finland fra 1983 til 1994, og står oppført med 84 landskamper i denne perioden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Erkka Petäjä – Transfermarkt 
(en) Erkka Petäjä – national-football-teams.com 
(en) Erkka Petäjä – WorldFootball.net 
(en) Erkka Petäjä – EU-Football.info 
(en) Erkka Petäjä – FBref 
«Erkka Petäjä», profil på national-football-teams.com (en)
Henry Van Bergen

Henry Anthony Van Bergen (født 15. april 1871 i Paris, død 31. desember 1963 i Chelsea) var en amerikansk seiler som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris.
Han vant en olympisk bronsemedalje i seiling med den amerikanske båten «Formosa» bak de britiske båtene «Cicely-1» og «Brynhild-2» i klassen over 20 tonn. Regattaen ble avviklet 2. august 1900 utenfor Le Havre og distansen var 40 nautiske mil.


== OL-medaljer ==
1900  Paris -  Bronse i seiling, klasse +20 tonn  «Brynhild-2»  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Henry Van Bergen – Olympedia 
(en) Henry Van Bergen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Sibirhagtorn

Sibirhagtorn er en art i hagtornslekta innenfor rosefamilien (også kalt eplefamilien eller kjernefruktfamilien).
Det er en 1–3 meter høy, løvfellende busk med en tettgrenet form. Årsskuddene er lysebrune, men greinene er ellers purpur-røde. Den er sjelden i Norden, normalt gjenstående eller forvirret ved hager og kulturmark. Den kommer opprinnelig fra Sibir.
Bladene er 4–8 cm store, bredt eggformede med fem-sju spisse, tydelige fingre/lapper og tydelig, men fint sagtagget rand langs hele det mørkegrønne bladet. Den har større lapper/spisser enn hekkhagtorn. Tornene til sibirhagtornen er små, mindre enn 3 cm lange.
Blomstene er 12–17 mm store og hvite. Fruktene er drøyt 1 cm store, runde og mellomrøde (ikke mørkerøde), med fem kjerner (steiner).
Arten er dyrket eller forvillet, og dessuten gjenstående sjelden i Sør-Norge, oftere i Danmark og sørlige Sverige. Den blomstrer i Norge i juni.
Sibirhagtorn danner ikke kjente hybrider eller varianter i Norden.


== Kilder ==
Lid, Johannes og Dagny Tande, Norsk flora, versjon 2007, 7. utgaven. ISBN 978-82-521-6029-1.
Stenberg, Lennart & Bo Mossberg, Steinar Moen (norsk red.), Gyldendals store nordiske flora, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.


== Eksterne lenker ==
(en) Sibirhagtorn i Encyclopedia of Life 
(en) Sibirhagtorn i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Sibirhagtorn hos Artsdatabanken 
(sv) Sibirhagtorn hos Dyntaxa 
(en) Sibirhagtorn hos ITIS 
(en) Sibirhagtorn hos NCBI 
(en) Sibirhagtorn hos The International Plant Names Index 
(en) Sibirhagtorn hos Tropicos 
(en) Kategori:Crataegus sanguinea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Crataegus sanguinea – detaljert informasjon på Wikispecies
William Anderson (cricketspiller)

William Wallace Anderson (født 27. juni 1859 i Edinburgh, død 5. august 1943 i Edinburgh) var en britisk cricketspiller som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris
Anderson var med på det franske cricketlaget Union des Sociétés Françaises de Sports Athlétiques som tapte finalen til det britiske laget Devon & Somerset County Wanderers med 104-262, en finale som gikk over to dager. Cricket var med som en del av verdensutstillingen i Paris og det var først tolv år senere, i 1912 at International Olympic Committee besluttet at cricketkampen, det var kun en kamp som ble spilt, inngikk som en del av det olympiske programmet. Det er eneste gangen cricket har vært med som olympisk sport. 


== OL-medaljer ==
1900  Paris -  Sølv i cricket,  Frankrike


== Eksterne lenker ==
(en) William Anderson – Olympics.com 
(en) William Anderson – Olympic.org 
(en) William Anderson – Olympedia 
(en) William Anderson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Timothée Jordan

Timothée Jordan (født 27. februar 1865 i Chantilly, død ukjent) var en fransk cricketspiller som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris
Jordan var med på det franske cricketlaget Union des Sociétés Françaises de Sports Athlétiques som tapte finalen til det britiske laget Devon & Somerset County Wanderers med 104-262, en finale som gikk over to dager. Cricket var med som en del av verdensutstillingen i Paris og det var først tolv år senere, i 1912 at International Olympic Committee besluttet at cricketkampen, det var kun en kamp som ble spilt, inngikk som en del av det olympiske programmet. Det er eneste gangen cricket har vært med som olympisk sport.


== OL-medaljer ==
1900  Paris -  Sølv i cricket,  FRA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Timothée Jordan – Olympics.com 
(en) Timothée Jordan – Olympic.org 
(en) Timothée Jordan – Olympedia 
(en) Timothée Jordan – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Tarmvriasal

Tarmvriasal (Sorbus torminalis) er et løvfellende tre i asalslekten innenfor rosefamilien. 
Det er et middels høyt tre som blir 15–25 m høyt. Barken er grov, og skuddene er brunlige. Knoppene er runde, grønne og glatte. Bladene er håndflikete med 3–5 lapper. Blomstene er hvite og sitter en åpen, kvastformet blomsterstand. Frukten er først grønn og blir så brunrød med mange korkporer. Kjernehuset har to kammer.
Tarmvriasal har en vid utbredelse i Europa og tilstøtende områder. Den vokser nordover til Danmark, England og Wales, sørover til Marokko, Algerie, Libanon og Hermonfjellet og østover til Nord-Iran. De iranske trærne blir av og til skilt ut som en egen art, Sorbus orientalis.
Denne arten er så særegen at den blir regnet til en egen underslekt, Torminalis. Noen botanikere plasserer tarmvriasal i en egen slekt; i tilfelle er det vitenskapelige navnet Torminalis clusii eller Torminalis glaberrima.
Tarmvriasal er en diploid art med kjønnet formering. Den hybridiserer mange steder med sølvasal, noe som gir opphav til apomiktiske småarter, spesielt i Ungarn, Slovakia og Tsjekkia.
Denne arten ble tidligere kalt «tysk asal» på norsk, men det navnet skal nå brukes om Sorbus × thuringiaca.


== Galleri ==

		
		
		
		


== Kilder ==
J. Lid og D. Tande, Norsk flora, versjon 2007, 7.utgaven. ISBN 978-82-521-6029-1.
L. Stenberg og B. Mossberg, S. Moen (norsk red.), Gyldendals store nordiske flora, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.
P.H. Salvesen (2009). «Rogn og asal (slekten Sorbus) i Arboretet på Milde» (PDF). Årringen. 13: 19–20. ISSN 0809-5213. 
A. Mitchell, oversatt av I. Gjærevoll (1977). Trær i skog og hage. Tiden. s. 281. ISBN 82-10-01282-7. 
B. Demesure-Musch og S. Oddou-Muratorio (2003). EUFORGEN Technical Guidelines for genetic conservation and use for wild service tree (Sorbus torminalis). Roma: International Plant Genetic Resources Institute. ISBN 92-9043-665-4. 


== Eksterne lenker ==
(en) Tarmvriasal i Encyclopedia of Life 
(en) Tarmvriasal i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Tarmvriasal hos Artsdatabanken 
(sv) Tarmvriasal hos Dyntaxa 
(en) Tarmvriasal hos ITIS 
(en) Tarmvriasal hos NCBI 
(en) Tarmvriasal hos The International Plant Names Index 
(en) Tarmvriasal hos Tropicos 
(en) Kategori:Sorbus torminalis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Torminalis glaberrima – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Sølvasal

Sølvasal (Aria edulis) er et løvfellende tre i asalslekta innenfor rosefamilien. 
Den blir opptil 25 m høy og har en bred krone. Barken er mørkegrå og glatt. Bladene er enkle, ovale, uregelmessig grunt tannete eller grunt flikete, og bredest på midten eller nedenfor; de er matt gulgrønne på oversiden og tett hvithårete under. Blomstene er hvite og sitter i brede halvskjermer. Frukten er skarlagensrød, elliptisk, 8–15 mm lang og har mange korkporer. Arten vokser i skog og kratt, helst på kalkgrunn.Sølvasal er utbredt i Sør- og Mellom-Europa nordover til De britiske øyer og Norge. Arten finnes også i Atlasfjellene i Nord-Afrika og på Kanariøyene. I den sørlige delen av utbredelsesområdet er den en ren fjellplante. På Kanariøyene vokser den kun i høyfjellssonen på Tenerife og La Palma. Aria edulis er en diploid art med kjønnet formering. Den regnes til underslekta Aria som også omfatter noen apomiktiske arter med triploid eller tetraploid kromosomtall.Denne arten er blitt forvekslet med de nærstående artene bergasal (Sorbus rupicola) og norsk asal (Sorbus norvegica). En mente tidligere at Sorbus aria i snever betydning ikke forekommer naturlig i Norge, og artsnavnet «sølvasal» ble brukt om Sorbus rupicola, mens Sorbus aria ikke hadde noe norsk navn. På 1990-tallet ble det oppdaget at Sorbus aria vokser spontant i Norge, noe som førte til endringer i de norske artsnavnene. Arten heter Aria edulis fra 25.03.2020.I Norge forekommer sølvasal naturlig kun rundt indre del av Oslofjorden, men arten finnes forvillet nordover til Trøndelag. Arten vokser i tett edelløv- eller kalkfuruskog, og den er ikke en skogkant- og krattart som de andre norske asalartene. I Norsk rødliste for arter vurderes den som nær truet på grunn av nedbygging.


== Galleri ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sølvasal i Encyclopedia of Life 
(en) Sølvasal i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Sølvasal hos Artsdatabanken 
(sv) Sølvasal hos Dyntaxa 
(en) Sølvasal hos ITIS 
(en) Sølvasal hos NCBI 
(en) Sølvasal hos The International Plant Names Index 
(en) Sølvasal hos Tropicos 
(en) Kategori:Sorbus aria – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Aria edulis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sorbus aria – detaljert informasjon på Wikispecies
Sophie Herbrecht

Sophie Herbrecht (født 13. februar 1982 i Mulhouse) er en fransk håndballspiller, som spiller for Toulon St-Cyr Var og det franske håndballandslaget.


== Karriere ==
Herbrecht fikk sin debut for det franske håndballandslaget 3. november 2001 mot Portugal.
Hun har tatt gull under VM i 2003, samt bronse under både 2002-EM og 2006-EM.
Herbrecht har deltatt i tre Sommer-OL, med 4.-plass i Athen i 2004, 5.-plass i Beijing i 2008 og 5.-plass i London i 2012.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sophie Herbrecht – Olympedia 
(en) Sophie Herbrecht – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(fr) Sophie Herbrecht – Frankrikes olympiske komité 
(en) Sophie Herbrecht – Det europeiske håndballforbundet (EHF) 
(fr) Sophie Herbrecht – Ligue Féminine de Handball (LFH)