jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Frederik Hilfling-Rasmussen

Frederik Hilfling-Rasmussen (født 14. oktober 1869 i Brenderup på Fyn i Danmark, død 23. februar 1941 i Trondheim) var en danskfødt fotograf som gjorde karriere i Norge. Han anses for å være en av de store personlighetene innen norsk fotografi fra ca. 1900 og frem til annen verdenskrig.
Hilfling-Rasmussen gikk først i lære hos faren som var fotograf i Assens. Deretter flyttet han til København hvor han blant annet var ansatt hos Johannes Hauerslev.
I 1896 flyttet han til Norge og slo seg ned i Christiania hvor han fikk arbeid som operatør hos Gustav Borgen. To år senere overtok han firmaet etter Axel Leverin med tilhørende plater og åpnet moderne atelier i Stortingsgata. Atelieret gjorde suksess og hadde en stor kundekrets. 
Under begivenhetene som fulgte i forbindelse med unionsoppløsningen i 1905 fikk
Hilfling-Rasmussen enerett til fotografering på nært hold og det er han som har tatt bildet som viser kong Håkons ankomst med kronprins Olav på armen. Året etter var han med som fotograf på kroningsferden. 
Sammen med Ernest Rude opprettet han firmaet Rude & Hilfling i 1907, men overlot det til Rude allerede i 1910 og flyttet til Trondheim. De første årene hadde han lokaler i Gildevangen i Søndre gate 22b, senere i Mathesongården i Olav Tryggvasons gate 14. 
Både i Christiania og i Trondheim utmerket Hilfling-Rasmussen seg innen organisasjonslivet; han var aktiv i Norges Fotografforbund og en av stifterne av Nordenfjeldske Fotografers Kreds. Han var i mange år lærer på fotograflinjen ved Trondhjems Fagskole. I 1937 ble han æresmedlem av Norges Fotografforbund.


== Billedgalleri ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Kilder ==
(no) Frederik Hilfling-Rasmussen i Fotografregisteret.
Frederik Hilfling-Rasmussen av Roger Erlandsen i Norsk biografisk leksikon
Trøndelagsutstillingen 1930 : offisiell beretning. D. 2, side 207, digital utgave
Filosofiåret 1821

Filosofiåret 1821 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1821.


== Fødsler ==


== Dødsfall ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Se også ==
Filosofi på 1800-tallet
Koparvike kraftverk

Koparvike kraftverk er et vannkraftverk som ligger i Sør-Aurdal kommune i Innlandet fylke. E16 passerer like ovenfor.
Det er et lite elvekraftverk i Begna. Eleven er ikke demmet opp, kraftverket bruker bare 15 % av vannføringen i elven.
Fallhøyden er 5 meter, rørgaten er 184 meter. Det er installert en horisontal kaplanturbin på 500 kw.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Vannkraft – Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Harry Smith Parkes

Harry Smith Parkes (tradisjonell kinesisk: 巴夏禮; forenklet kinesisk: 巴夏礼, født 24. februar 1828 i Birchills Hall i Staffordshire i England, død 21. mars 1885 i Beijing) var en britisk diplomat. Han var Storbritannias minister i Japan fra 1865 til 1883, i Kina fra 1883 til 1885 og til Korea i 1884.


== Liv og virke ==

Parkes var fire år gammel da hans mor døde, og året etter omkom faren i en vognulykke. Han ble så oppdratt av en onkel, en pensjonert marineoffiser i Birmingham. Han fikk sin utdannelse ved en kostskole i Balsall Heath og fra mai 1838 ved King Edwards Grammar School.
I juni 1841 seilte Parkes til Kina for å bosette seg i sin nieses hjem i Macao. Hun var Mary Wanstall Gützlaff (født Newell), gift med den protestantiske misjonæren Karl Friedrich Gützlaff. 
Han døde av malaria på sin post i Beijing.
En byste av Parkes ble avduket i 1887 i Sankt Paul-katedralen i London og i 1890 ble det reist en statue av ham på The Bund i Shanghai, skjønt den forsvant under den japanske okkupasjonen av byen 1937–1945.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Stanley Lane-Poole: Sir Harry Parkes in China. London: Methuen & Co., 1901
John Y. Wong: Deadly dreams: opium, imperialism and the "Arrow" War (1856-60) in China. Cambridge studies in Chinese history, literature and institutions, 99-0114062-5. Cambridge: Cambridge University Press, 1998. ISBN 0-521-55255-9
Christopher Winther Scheen

Christopher Winther Helgesen Scheen (født 27. januar 1809 i Risør, død 9. september 1850 i Porsgrunn) var en norsk sogneprest og politiker. Han var stortingsmann for Nordre Trondhjems amt (Nord-Trøndelag) fra 1845 til 1850.
Han var sønn av kjøpmann Hølje (Helge) Andersen Scheen og hustru Karen Sofie Winther i Risør. Han gikk Drammens lærde skole i seks år og tok artium i 1828, filosofikum som preseterist i 1829 og teologisk embedseksamen med laud i 1833. I 1835 ble han utnevnt til residerende kapellan i Vestnes og Sylte sogn i Veøy prestegjeld og kom dit sammen med sin hustru, Marie Sophie Elise Wleügel, datter av tollkasserer og postmester Jens Reimert Wleügel i Risør. De fikk fire barn før hun døde i 1844.I 1840 ble han utnevnt til sogneprest i Leksvik i Trøndelag og tok bolig på prestegården Lille-Rødstad, i en bakke på oversiden av Leksvik kirke. Hustruen døde mens de bodde der, så Scheen giftet seg på nytt i Vår Frue kirke i 1849 med Marie Nannestad, datter av proprietær på Storfosen gods og senere overtollbetjent Frederik Nannestad. Selv var Scheen også meget sykelig, men ble ellers beskrevet som en «lav mann med ansats til fedme» med «lyst hår, et lyst, åpent, smukt ansikt».Scheen var stortingsmann for Nordre Trondhjems amt i to perioder fra 1845 til 1850. Han satt i Stortingets justiskomité, hvor han skal ha forfattet komitéinnstillingen om opprettelsen av Botsfengselet og avskaffelsen av omstreifervesenet. Scheens samtidige prester og stortingsmenn Ole Løberg og Nils Nilssen Dahl skildret ham som kunnskapsrik, talefør og arbeidsom. Han deltok ofte i debattene, «og hans skarpsindige bemerkninger gjør at han alltid høres med oppmerksomhet». Han bandt seg ikke til noen bestemt gruppering på Stortinget, men måtte kanskje regnes til «de ministerielle», en konservativ gruppering som fulgte det kongevalgte statsrådet.Mot slutten av 1849 ble han utnevnt til sogneprest i Porsgrunn, og reiste dit våren 1850. Han fungerte ikke i embedet på grunn av sykdom, og døde i Porsgrunn av tuberkulose (tæring) før han fikk holdt sin tiltredelsespreken.Et maleri av sogneprest Scheen, malt av Lars Grande, henger i Leksvik kirke.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Christopher Winther Scheen hos Norsk senter for forskningsdata
Peder Martin Ottesen

Peder Martin Ottesen (født 17. september 1783 på Høyland på Jæren, død 18. mars 1852) var en norsk embedsmann og politiker.
Han hadde studentereksamen fra 1804 og juridisk embedseksamen fra 1807, og begynte sin karrière som byråsjef i regjeringskommisjonen 1807–1810. Ottesen var senere kansellisekretær 1811–1813, sorenskriver ved Inderøy sorenskriverembede 1813–1818, assessor ved Akershus stiftsoverrett 1818–1826, amtmann i Stavanger amt 1826–1828, borgermester i Kristiania 1828–1837, konstituert stiftsamtmann i en periode i 1830 samt assessor i Høyesterett fra 1837. Ottesen var valgt til statsrevisor fra 1824.
Ottesen var innvalgt på Stortinget fra Nordre Trondhjems amt 1818–1820, etter å ha vært 1. vararepresentant 1815–1817. Ottesen satt i 17 komiteer, herav én som formann og fire som sekretær. I 1818 var han også visesekretær i Lagtinget.
Han var sønn av prost Otto Ottesen og Christine Realfsdatter Ording samt bror av prostene Otto Christian Ottesen og Realf Ottesen. 
Peder Martin Ottesen var gift med kjøpmannsdatteren Inger Andrea Riis fra Kristiania, som ble foreldre til assessor Peter Vogt Ottesen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lindstøl, Tallak (1914). Stortinget og statsraadet : samt tillæg. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø. Kristiania. s. 677. 


== Eksterne lenker ==
(no) Peder Martin Ottesen hos Norsk senter for forskningsdata
Skihopping under AIF-mesterskapet på ski

Skihopping under AIF-mesterskapet på ski omfatter medaljevinnerne i skihopping (spesielt hopp, senior) i det norske arbeidermesterskapet på ski (også kalt Hovedlandsrennet for arbeiderne) og stedene de enkelte mesterskapene ble arrangert. Arbeidermesterskapet ble arrangert i årene 1925–1940 av Arbeidernes Idrettsforbund (AIF), som var blitt stiftet i 1924. AIF og Norges landsforbund for idrett slo seg sammen til Norges Idrettsforbund høsten 1940, og de tidligere arbeideridrettslagene deltok i Norges Idrettsforbunds mesterskap etter at krigen var slutt i 1945.
Spesielt hopp for klassen 20–32 år ble innført i 1933, samme år som spesielt hopp for senior ble innført i hovedlandsrennet (NM) og Holmenkollrennet.


== Resultater ==


== Se også ==
Kombinert under AIF-mesterskapet på ski
Langrenn under AIF-mesterskapet på ski
Skihopping under NM på ski


== Noter ==


== Kilder ==
Erling Ranheim (red.): Norske skiløpere - Skihistorisk oppslagsverk i 5 bind - Østlandet Nord. Skiforlaget - Erling Ranheim, Oslo 1955 (s. 105-120, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Kombinert under AIF-mesterskapet på ski

Kombinert under AIF-mesterskapet på ski omfatter medaljevinnerne i kombinert (klasse A) i det norske arbeidermesterskapet på ski (også kalt Hovedlandsrennet for arbeiderne) og stedene de enkelte mesterskapene ble arrangert. Arbeidermesterskapet ble arrangert i årene 1925–1940 av Arbeidernes Idrettsforbund (AIF), som var blitt stiftet i 1924. AIF og Norges landsforbund for idrett slo seg sammen til Norges Idrettsforbund høsten 1940, og de tidligere arbeideridrettslagene deltok i Norges Idrettsforbunds mesterskap etter at krigen var slutt i 1945.


== Resultater ==


== Se også ==
Skihopping under AIF-mesterskapet på ski
Langrenn under AIF-mesterskapet på ski
Kombinert under NM på ski


== Noter og referanser ==


== Kilder ==
Erling Ranheim (red.): Norske skiløpere - Skihistorisk oppslagsverk i 5 bind - Østlandet Nord. Skiforlaget - Erling Ranheim, Oslo 1955 (s. 105-120, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Langrenn under AIF-mesterskapet på ski

Langrenn under AIF-mesterskapet på ski omfatter medaljevinnerne i langrenn (senior) under det norske arbeidermesterskapet på ski (også kalt Hovedlandsrennet for arbeiderne) og stedene de enkelte mesterskapene ble arrangert. Arbeidermesterskapet ble arrangert i årene 1925–1940 av Arbeidernes Idrettsforbund (AIF), som var blitt stiftet i 1924. AIF og Norges landsforbund for idrett slo seg sammen til Norges Idrettsforbund høsten 1940, og de tidligere arbeideridrettslagene deltok i Norges Idrettsforbunds mesterskap etter at krigen var slutt i 1945.
AIF-mesterskapets eneste seniorøvelse var fra starten i 1925 kombinert. 30 km langrenn ble innført i 1927, og i 1933 kom 17 km langrenn på programmet, samme år som også spesielt hopp ble innført. Langrenn for kvinner sto på mesterskapsprogrammet fra og med 1932.


== Menn ==


=== 30 km ===


=== 17 km ===


== Kvinner ==


=== 10 km? ===


== Se også ==
Skihopping under AIF-mesterskapet på ski
Kombinert under AIF-mesterskapet på ski
Liste over norgesmestere i langrenn


== Noter og referanser ==


== Kilder ==
Erling Ranheim (red.): Norske skiløpere - Skihistorisk oppslagsverk i 5 bind - Østlandet Nord. Skiforlaget - Erling Ranheim, Oslo 1955 (s. 105-120, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Johan Carl Keyser

Johan Carl Keyser (født 11. august 1827 i Christianssand, død 16. mai 1904) var en norsk teolog og skolemann, som var bestyrer og medeier for Nissens Pikeskole fra 1865 til 1899.
Han var sønn av professor dr.theol. Christian Nicolai Keyser og Agnes Louise f. Carlsen, og sønnesønn av biskop Johan Michael Keyser.
Keyser studerte ved overlærer Møllers institutt i Christiania, og ble student i 1846. I 1847 ble han huslærer for familien til lensgreve Peder Anker (Per) Wedel-Jarlsberg (1809–93). Han ble cand.theol. i 1851 og samme år ansatt ved Nissens Pikeskole, som var etablert i 1849. Han underviste i historie, geografi, fysikk og religion, og ble etterhvert en av tre bestyrere og medeiere for den daværende privatskolen.
Han er begravet på Vår Frelsers gravlund i Oslo.


== Litteratur ==
Aftenposten 17. mai 1904, nekrolog på forsiden av morgennummeret.
Nils A. Ytreberg: Nissens pikeskole : 1849-1949 . Nissens pikeskole (1949).
Ildhodetanagar

Ildhodetanagar (Tangara parzudakii) er en fugl i slekten Tangara i familien tanagarer. 


== Utbredelse ==
Den forekommer i Colombia, Ecuador, Peru og Venezuela.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) ildhodetanagar i Encyclopedia of Life 
(en) ildhodetanagar i Global Biodiversity Information Facility 
(no) ildhodetanagar hos Artsdatabanken 
(en) ildhodetanagar hos ITIS 
(en) ildhodetanagar hos NCBI 
(en) Kategori:Tangara parzudakii – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Tangara parzudakii – detaljert informasjon på Wikispecies 
Tangara parzudakii (ID E07FBD8E5E26BA75). Avibase. Hentet ut 27. oktober 2013.
Tangara parzudakii (TSN 563310). Integrated Taxonomic Information System. Hentet ut 27. oktober 2013.
Birdlife Species Factsheet: Tangara parzudakii. Besøkt 2013-10-27.
IBC - The Internet Bird Collection: Tangara parzudakii. Besøkt 2013-10-27.
Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, B.L. Sullivan, C. L. Wood, and D. Roberson. 2013. The eBird/Clements checklist of birds of the world: Version 6.8.. Besøkt 2013-10-27.
Friedrich Funcke

Friedrich Funcke (1642–1699) var en tysk geistlig, kantor og komponist.


== Liv ==
Etter studier i Wittenberg i 1660–1661 ble Funcke først kantor i Perleberg, fra 1664 i Lüneburg. Han ble sogneprest i Römstedt på Lüneburger Heide 1694, et embete han hadde livet ut.
Funcke var en svært ansett mann i Lüneburg. 43 av melodiene hans fikk innpass i byens sangbok. Noen få andre sakrale verk er bevart, men mange er tapt, deriblant en lukaspasjon. Annet, som en bevart matteuspasjon, kan ikke tilskrives ham sikkert.


== Verk ==
Trostvolle Geschichte der sig- und freudenreichen Auferstehung Jesu Christi, 1665
Danck- und Denckmahl über den starcken und unverhofften Donnerschlag, 1666
Wiederholtes Lüneburgisches Danck-Opfer für die Wiedereroberung von Trier, 1675
Die unendliche und immer neue Gottes=Güte, 1682
Die geschichte von dem selig machenden Leiden und Sterben unseres süssesten Heilands Jesu Christi, 1683
Litania divisa in 8 v. et Instr. in duos Choros
43 melodier i byen Lüneburgs sangbok fra 1686
Janua latino-germanico ad artem Musicam, clavibus facilioribus in usum scholae, 1680


== Referanser ==


== Litteratur ==
(de) Friedrich Wilhelm Bautz: «Funke, Friedrich» i Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Bind 2, Hamm 1990, ISBN 3-88309-032-8, sp. 156–157.


== Eksterne lenker ==
(en) Friedrich Funcke på MusicBrainz 
(en) Biografi, bach-cantatas.com
Anders Juel

Anders Reiersen Juel (født 8. mai 1787 i Skoger, død 22. juli 1852 på Eik i Skoger) var en norsk proprietær, skipsreder, lensmann og forlikskommissær i Skoger, som eide storgården Eik (tidligere skrevet Eeg/Eg). Han var en av de første som i 1821 ved kongelig resolusjon mottok Medaljen for borgerdåd.


== Bakgrunn og virke ==
Han var sønnesønn av Anders Hansen Juel (1719–74), som flyttet til Norge fra Lolland før 1745 etter farbrorens anmodning og overtok gården Eik. Han arvet sine foreldres andel i Eik i 1802 og 1808, og i 1824 kjøpte han den andre halvdelen av sin fetter Christopher Hansen Juel for 4 000 speciedaler. Gården var den største eiendommen i bygda. Å dyrke jorden var Juels store interesse og han deltok ofte personlig i arbeidet på gården. Han var godt likt i bygda og hadde flere offentlige verv; han ble beskikket som lensmann i Skoger i 1812, og var i tillegg forlikskommissær for Skoger fra 1817 til sin død i 1852 sammen med sin venn, proprietær Ulrich Frederik Arveschoug.

Han var gift med Sara Marthine Fegth (f. 1791 på Tangen, d. 1862 på Tangen), datter av trelasthandler og skipsreder på Tangen Jacob Fegth (1761–1834), som var en av Drammens ledende trelasthandlere tidlig på 1800-tallet. Han kjøpte bl.a. skipet «Elisabeth» av svigerfaren for 3 000 speciedaler i 1829. Han eide også andeler i en rekke andre større skip i innenriks- og utenriksfart, bl.a. barken «Tricolor» som bl.a. gikk i kaffefart. Han donerte bl.a. skoletomt til bygda, den senere Eikhaugen skole.
Han var far til Anne Marie Caroline Sophie Juel (f. 1811; gift med skoledirektør Fredrik Haslund), proprietær Reinhard Juel (1812–1866), Jacobine Christine Juel (1815–1823), trelasthandler, bankdirektør, varaordfører i Drammen mm. Iver Albert Juel (1818–1901; gift med Fredrikke Wilhelmine Thorne) og Jacob Anton Christian Juel (1824–1840). Anders Juel var også pleiefar til niesen Caroline Louise Salvesen (1812–1887), datter av Bent Salvesen (d. 1820) og Goron Cathrine Fegth og senere gift med skipsreder på Tangen Nicolai Nissen Pauss (1811–1877).
Han var bl.a. farfar til brukseier, ordfører i Kragerø, bankdirektør mm. Einar Juel (1866–1942), trelasthandler i Fredrikstad Julius Christian Juel (1853–1930), trelasthandler Anders Juel (1852–1926) og overrettssakfører og museumsmann Alfthan Juel (1857–1937). Julius Christian Juel var bl.a. morfar til gullsmedene Grete Prytz Kittelsen og Torolf Prytz jr.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Einar Juel: Familien Juel fra Skoger og Drammen med enkelte kognater; Efter optegnelser av avdøde A. Juel. Oslo 1937. 146 s.
«Juel, Anders Reiersen», i Per Otto Borgen, Drammen byleksikon, bd. 2 (Skoger/Konnerud), s. 74, Drammen, Forlaget for by- og bygdehistorie, 1998, ISBN 82-91649-05-7
Sitrontanagar

Sitrontanagar (Tangara schrankii) er en fugl i slekten Tangara i familien tanagarer.


== Utbredelse ==
Den forekommer i Brasil, Bolivia, Colombia, Ecuador, Peru og Venezuela.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) sitrontanagar i Encyclopedia of Life 
(en) sitrontanagar i Global Biodiversity Information Facility 
(no) sitrontanagar hos Artsdatabanken 
(en) sitrontanagar hos ITIS 
(en) sitrontanagar hos NCBI 
(en) Kategori:Tangara schrankii – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Tangara schrankii – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Tangara schrankii – detaljert informasjon på Wikispecies 
Tangara schrankii (ID FC1BBD21957ED418). Avibase. Hentet ut 27. oktober 2013.
Tangara schrankii (TSN 563318). Integrated Taxonomic Information System. Hentet ut 27. oktober 2013.
Birdlife Species Factsheet: Tangara schrankii. Besøkt 2013-10-27.
IBC - The Internet Bird Collection: Tangara schrankii. Besøkt 2013-10-27.
Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, B.L. Sullivan, C. L. Wood, and D. Roberson. 2013. The eBird/Clements checklist of birds of the world: Version 6.8.. Besøkt 2013-10-27.
Skyggefugl

Skyggefugl (Scopus umbretta) er eneste art i slekten Scopus, som er eneste slekt i skyggefuglfamilien (Scopidae). Arten består av to taxa. Skyggefuglene utgjør sammen med pelikaner (Pelecanidae), treskonebber (Balaenicipitidae), hegrer (Ardeidae), og ibisfamilien (Threskiornithidae) ordenen pelikanfugler (Pelecaniformes).


== Beskrivelse ==
Skyggefuglen blir 50–56 cm lang  og veier typisk 415–430 g. Det tyske artsnavnet 'hammerkopf', på engelsk også 'hamerkop', skildrer hodeforma, et lett nedbøyd nebb og en bakovervendt fjærtopp gjør at omrisset av hodet minner om en hammer. Arten har utbredelse i Afrika sør for Sahara, på Madagaskar og i sørvestre Arabia, den har habitat på våtmarkene i et bredt spekter, inkludert elvemunninger, innsjøkyster, fiskedammer, elvebredder og steinete kyster i Tanzania. Skyggefuglen er en standfugl som ofte gjør lokale forflytninger, den er ikke globalt truet og er lokalt tallrik i Afrika og på Madagaskar.


=== Underarter ===
Arten består i kraft av to underarter, som er allment akseptert. To andre underarter er også foreslått, men disse mangler internasjonal aksept.
S. u. minor Bates, 1931 – utbredt langs kystbeltet av Vest-Afrika, fra Sierra Leone til Øst-Nigeria
S. u. umbretta J. F. Gmelin, 1789 – nominatformen er utbredt i det meste av tropisk Afrika, Sørvest-Arabia og på MadagaskarFugler på Madagaskar blir av og til behandlet som en egen underart; S. u. tenuirostris. Det er forslått en nye underart fra Sørvest-Kenya (S. u. bannermani), men denne er inkludert i nominatformen.


== Systematikk ==
Skyggefuglens plassering i systematikken har vært usikker, og den har vanligvis hatt sin egen familie, men AOU mente den var en del av pelikanfamilien. HBW Alive plasserer den imidlertid i sin egen familie, noe kladogrammet nedenfor også reflekter.


== Referanser ==


== Kilder ==
BirdLife International (2013) Species factsheet: Scopus umbretta. Henta fra http://www.birdlife.org den 27. oktober 2013.


== Eksterne lenker ==
(en) skyggefugl i Global Biodiversity Information Facility 
(no) skyggefugl hos Artsdatabanken 
(en) skyggefugl hos Fossilworks 
(en) skyggefugl hos ITIS 
(en) skyggefugl hos NCBI 
(en) Kategori:Scopus umbretta – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Scopus umbretta – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Scopus umbretta – detaljert informasjon på Wikispecies
Eksessiv

Eksessiv er en kasus som angir overgangen fra en tilstand. Det kompletterer dermed translativ (overgang til en tilstand) og essiv (å være i en tilstand). På finsk forekommer eksessiv i savolaxdialekten og i dialekter i Sørøst-Finland. Eksessiv forekommer også på estisk.


== Litteratur ==
Särkkä, Tauno: Itämerensuomalaisten kielten eksessiivi (The exessive case of the Baltic-Finnic languages), Helsingfors 1969.


== Eksterne lenker ==
Potkut ministerintä Artikkel om dialektal eksessiv
Votian Exessive Artikkel på engelsk Wikiversity
Johan Christian Wildhagen

Johan Christian Wildhagen (født 29. mars 1763 i Slesvig, død 10. juni 1835 i Trondhjem) var en danskfødt norsk kjøpmann.
Han var sønn av bryggerimester Johan Christian Wildhagen og Benedicte Kristiane Frederikke Wechner fra Slesvig, dengang en del av Danmark. Wildhagen studerte forretningsdrift og kom til Trondhjem som kjøpmann omkring 1780. Fra 1816 var han direktør (styremedlem) i Norges Bank. Han giftet seg i 1803 med Gurine Catharine Marie Nissen (født 1782).
Wildhagen var innvalgt på Stortinget fra Trondhjem 1815–1817, men meldte forfall og lot Jacob Frederik Oxholm møte i sitt sted.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lindstøl, Tallak (1914). Stortinget og statsraadet : samt tillæg. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø. Kristiania. s. 957.
Theresa Wilberg

Theresa Wilberg (født 27. august 1955) er en norsk lege. Hun har tatt doktorgraden  på temaet
personlighetsforstyrrelse og hun har publisert en rekke forskningsartikler om behandling og forløp av personlighetsproblemer. Hun er nå overlege og seniorforsker ved avdelingen for forskning og utvikling ved Oslo universitetssykehus. I 2010 utga hun boken Personlighetspsykiatri sammen med Sigmund Karterud og Øyvind Urnes.


== Bibliografi ==
2010  Personlighetspsykiatri (Sigmund Karterud, Theresa Wilberg , Øyvind Urnes) ISBN 9788205392106


== Referanser ==


== Kilder ==
Gyldendal.no: Theresa Wilberg
UiO.no: twilberg
Zoea

Zoea er et larvestadium som forekommer hos tifotkrepser, slik som krabber og hummer. Kroppen er delt i cephalothorax og pleon. Det er ett par fasettøyne i motsetning til nauplius som bare har ett øye. Cephalothorax har flere par bein, som brukes til å svømme med.Zoea-larven er såpass forskjellig fra det voksne dyret at det i utgangspunktet ble beskrevet som en egen art krepsdyr av Louis Augustin Guillaume Bosc i 1802.


== Referanser ==