jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hans Jørgen Darre

Hans Jørgen Darre (født 27. september 1803 i Klæbu, død 11. mars 1874 i Marbella) var biskop i Nidaros bispedømme fra 1849 til 1860. I årene før dette hadde han ledet det første lærerseminaret i Klæbu, og bygd dette opp til et pedagogisk senter.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Hans Jørgen Darre ble i 1828 prest som sin far Jacob Hersleb Darre, og begynte som personelkapellan for sin far i Klæbu. I 1833 overtok han som sokneprest i prestegjeldet. I løpet av 1830-tallet fant bispedømmet at det var behov for et lærerseminar i stiftet, og valget for plassering falt på Klæbu, mye på grunn av Darre. Seminaret startet i januar 1839 med Darre som bestyrer og lærer, og all undervisning foregikk i prestegården.


=== Biskop ===
Darre var en svært god lærer, og gjorde seminaret til et pedagogisk sentrum, men han ble utslitt av arbeidet, og da bispesetet var ledig i 1848, ønsket han å bli biskop. Han fikk støtte fra prostene i bispedømmet, men alle de andre biskopene var imot at han skulle bli biskop. Kirkestatsråden var nå Nidaros', og Darres, tidligere biskop Hans Riddervold, og i 1849 utnevnte han Darre til sin etterfølger.
Darre opplevde omtrent samtidig å bli enkemann og satt tilbake med fire mindreårige barn. Han led i tillegg av kraftig leddgikt.
Likevel satte han igang med den mest grundige rekken av bispevisitaser til da. Han var innom nesten alle soknene to ganger i løpet av bispetiden sin, og fokuserte særlig på skole og utdanning i visitasene sine.
Da kong Karl IV ville la seg krone i Nidarosdomen i 1860 led Hans Jørgen Darre både av leddgikten og en blærebetennelse. Han mente han ikke ville klare å utføre kroningen, og søkte om avskjed fra embedet, noe han fikk fra 11. juli 1860.
De resterende årene han levde brukte han mye tid i Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab der han holdt flere foredrag. Han var leder for selskapet i to perioder (1851-55 og 1870-72) Han gav også ut bøker, blant annet boken Kong Sverre og Norge paa hans Tid (1869).


== Utgivelser ==
Kortfattet Udkast for det i Klæbo Præstegjeld oprettede Skolelærerseminariums Virksomhed, 1838
Kong Sverre og Norge paa hans Tid. En historisk Skildring til Læsning for Folket, 1869
Religiøse Smaadigte, 1870


== Utmerkelser ==
1849 - Ridder av St. Olavs Orden


== Referanser ==


== Se også ==
Darre


== Eksterne lenker ==
Biografi i Norsk Biografisk Leksikon
Marcantonio Colonna (admiral)

Marcantonio Colonna, hertug av Paliano (født 26. februar 1535 i Civita Lavinia i Italia, 1. august 1584 i Medinaceli i Spania) var en italiensk feltherre og admiral.
Som leder av den av pave Pius V og republikken Venezia utrustede flåteekspedisjonen mot osmanene, tilkjempet Marcantonio, som tidligere hadde gjort seg berømt som landkriger, seh i forening med den spanske flåte under Juan de Austria den klare og skjellsettende seieren i slaget ved Lepanto i 1571.Colonna trådte senere i Filip II av Spanias tjeneste og ble spansk visekonge på Sicilia.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.
Marcantonio Colonna

Marcantonio Colonna er navnet til flere personer:

Marcantonio Colonna den eldre (1523-1597), kardinal
Marcantonio Colonna (admiral)  (1535-1584), admiral
Marcantonio Colonna den yngre (1724-1793), kardinal
Gulgåseblomslekta

Gulgåseblomslekta (Cota) er ei slekt i kurvplantefamilien.
Artene er flerårige, eller mer sjeldent ett- eller toårige urter. Stengelen er opprett eller oppstigende, håret og lite forgrenet. Plantene har ingen utpreget duft. Bladene sitter spredt og er enkelt- til tredobbelt fjærflikete. Kurvene er ganske store og sitter enkeltvis og endestilt på lange stilker. Randkronene er hunnlige og hvite, gule eller rosa, og skivekronene er tvekjønnede og gule. Kurvbunnen er flat, eller i blant kjegleformet når fruktene modnes, med agner mellom enkeltblomstene. Frukten har ikke fnokk.Artene i gulgåseblomslekta ble tidligere regnet til gåseblomslekta (Anthemis). Slekta er naturlig utbredt i Europa, Vest-Asia og Nord-Afrika, men flere arter har spredt seg som ugras til ulike deler av verden. I Norge er gul gåseblom (Cota tinctoria) ganske vanlig i Sør-Norge, og den finnes mer spredt nordover til Finnmark. Donaugåseblom (Cota austriaca) er et sjeldent ugras som nesten bare er funnet ved møller.


== Arter ==
Lo Presti (2010) mener at slekta omfatter omtrent 40 arter. Global Compositae Checklist og Euro+Med Plantbase anerkjenner følgende 27 arter.

Cota altissima
Cota amblyolepis
Cota antitaurica
donaugåseblom (Cota austriaca)
Cota brachmannii
Cota coelopoda
Cota dalmatica
Cota dipsacea
Cota dubia
Cota fulvida
Cota halophila
Cota hamzaoglui
Cota jailensis
Cota lyonnetioides
Cota macrantha
Cota melanoloma
Cota monantha
Cota oretana
Cota oxylepis
Cota palaestina
Cota pestalozzae
Cota samuelssonii
Cota segetalis
gul gåseblom (Cota tinctoria)
Cota talyschensis
Cota triumfettii
Cota wiedemanniana


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Gulgåseblomslekta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Gulgåseblomslekta hos Artsdatabanken 
(sv) Gulgåseblomslekta hos Dyntaxa 
(en) Gulgåseblomslekta hos ITIS 
(en) Gulgåseblomslekta hos NCBI 
(en) Gulgåseblomslekta hos The International Plant Names Index 
(en) Gulgåseblomslekta hos Tropicos 
(en) Kategori:Cota – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cota (Asteraceae) – detaljert informasjon på Wikispecies
Tysk mesterskap i skiskyting 2014

Tysk mesterskap i skiskyting 2014 ble arrangert fra 4. til 7. september på Sparkassenarena Osterzgebirge i Altenberg og fra 11. til 14. september på DKB-Ski-Arena og den tilstøtende skytebanen i Oberhof.
Sammenlagtvinnere ble Arnd Peiffer og Franziska Preuß.
På grunn av været (tett tåke) ble det i stedet for skiskytingstafett arrangert langrennsstafetter på hhv. 3 x 2 km og 3 x 2,5 km, og fellesstarten ble erstattet av en sprint i skytehallen. Disse øvelsene telte ikke i sammenlagtkonkurransen, og telte heller ikke som offisielle øvelser i det tyske mesterskapet.  


== Tidsplan ==
Langrennsøvelsen 5. september var åpen for både skiskyttere og langrennsløpere, og telte ikke i sammenlagtkonkurransen. 


== Resultater ==


=== Menn ===


==== Langrenn (15 km) ====


==== Sprint (10 km) ====


==== Jaktstart (12,5 km) ====


==== Normaldistanse (20 km) ====


==== Fellesstart (15 km) ====


==== Langrennsstafett (3 × 7,5 km) ====


=== Kvinner ===


==== Langrenn (10 km) ====


==== Sprint (7,5 km) ====


==== Jaktstart (10 km) ====


==== Normaldistanse (15 km) ====


==== Sprint II (7,5 km) ====


==== Langrennsstafett (3 × 6 km) ====


== Kilder ==
Resultater langrenn 5. september
Resultater sprint 6. september
Resultater jaktstart 7. september
Resultater normaldistanse 12. september
Resultater stafetter 13. september
Resultater fellesstart 14. september


== Eksterne lenker ==
Det tyske skiforbundet - Skiskyting
Kari Brattset Dale

Kari Skaar Brattset Dale (født 15. februar 1991 i Fredrikstad) er en norsk håndballspiller fra Varteig i Sarpsborg, som spiller for Győr og det norske landslaget.


== Karriere ==


=== Klubb ===
Dale startet å spille håndball som 9-åring i Tune, før hun meldte overgang til Sarpsborg i 2007. Etter flere sesonger med mislykkede opprykksforsøk forlot flere spillere klubben, og Dale signerte for naboklubben Fredrikstad i 2011.Foran 2013/14-sesongen fikk Dale et brudd i foten og mistet de første seks seriekampene. Hun endte sesongen som eliteseriens mestscorede linjespiller og ble tatt ut på årets lag.Ettersom Dale studerte osteopati i Oslo, meldte hun før 2014/15-sesongen overgang til Glassverket for å komme nærmere hovedstaden. Sesongen endte med seriesølv og kvalifisering til Mesterligaen, mens de i påfølgende sesong tok NM-sølv, seriebronse og nådde åttendedelsfinalen i Cupvinnercupen.Glassverkettrener Kenneth Gabrielsen meldte overgang til Vipers Kristiansand foran 2016/17-sesongen og Dale valgte å følge etter sammen med Kristin Nørstebø og Jeanett Kristiansen.I 2018 gikk hun til Győr i Ungarn.


=== Landslag ===
Dale ble tatt ut i bruttotroppen til Håndball-VM 2015 for kvinner, men var ikke blant de 16 som spilte i mesterskapet.
13. mars 2016 fikk hun sin debut for det norske A-landslaget i EM-kvalifiseringskamp mot Romania.Mesterskapsdebuten kom i Håndball-VM 2017 for kvinner under åpningskampen mot Ungarn.Hun spilte på Norges lag som tok gull i EM 2020. Hun spilte også på Norges lag som tok bronse under OL 2020 i Tokyo – som var utsatt til 2021 på grunn av covid-19-pandemien.
I VM 2021 i Spania der Norge tok gull storspilte Dale og ble kåret til turneringens mest verdifulle spiller.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kari Brattset Dale – Olympics.com 
(en) Kari Brattset Dale – Olympedia 
(en) Kari Brattset Dale – Det europeiske håndballforbundet (EHF) 
(en) Kari Brattset Dale – Norges Håndballforbund
Joint Base Anacostia–Bolling

Joint Base Anacostia–Bolling er en militærbase i Washington, DC. Den dekker 366 ha og administreres av U.S. Air Force (Air Force District of Washington). Basen ble etablert i 2010 gjennom en sammenslåing av en orlogsstasjon (Naval Support Facility Anacostia) og en flystasjon (Bolling Air Force Base).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Joint Base Anacostia-Bolling – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tveter Idrettslag

Tveter Idrettslag er en klubb som holder til i Sarpsborg kommune, i Østfold. Idrettslaget ble stiftet 1. november 1934. Med legendariske spillere som Eirik Larssen.I 1976 stod klubbhytta Tveterhytta ferdig etter 3 års forberedelser. September 1993 brant Tveterhytta ned, men ble bygget opp igjen og stod ferdig i mai 1994. Den nye Tveterhytta var på 200 m2, 75 m2 større enn den som brant ned.


== Tabell ==

Klubbens hjemmeside


== Referanser ==
Kompani13

Kompani13 er et figurteaterkompani som ble etablert i 2013. Ensemblet har tilholdssted i Bergen, der de benytter produksjonslokalene til Dukkenikkernes Teaterverksted.Kompani13 ble etablert 13. september 2013 av Jan Holden, Steinar Thorsen og Jorunn Lullau. Etableringen skjedde i tilknytning til at Holden og Thorsen hadde tatt initiativ til å utvikle en figurteaterforestilling som fikk tittelen Svev. Formelt ble det nye ensemblet registrert i Brønnøysundregistrene i 2014. Kompaniet mottok Bergen kommunes Etableringsstipend i 2014.I mars 2016 ble ensemblet kontaktet av et ungarsk teaterkompani ved navn Kava Kulturalis Muhely, som ønsket å samarbeide om et teaterprosjekt med støtte fra EØS.  Forestillingen Peer Gynt – God's Choice ble resultatet av dette samarbeidet. Den ungarske samarbeidspartneren har spesialisert seg på såkalt «Community Theatre»; en form for interaktive teaterforestillinger der publikum er med på å utvikle handlingen i stykket underveis. Som ledd i samarbeidet mellom det ungarske og det norske ensemblet fikk Kompani13 veiledning fra sine ungarske kolleger i å lage interaktive forestillinger. Peer Gynt – God's Choice, bygger på Henrik Ibsens klassiske skuespill Peer Gynt, men publikum har en avgjørende rolle i forestillingens handlingsforløp. Forestillingen har elever i ungdomsskole og videregående skole som primær målgruppe, og med utgangspunkt i Ibsens drama fokuserer oppsetningen på samtidens flyktningstrøm til Europa. Teaterformen i forestillingen veksler mellom dukketeater, maskespill, skyggespill, filmklipp og stillbilder, samt fortellerteater med skuespillere som fører ordet. Dukkene i forestillingen er fremstilt av dukkemaker Monika Solheim.Per 2021 består kompaniets faste ensemble fortsatt av grunnleggerne Steinar Thorsen og Jorunn Lullau. I Bergen har Cornerteateret vært gruppens faste spillested siden oppstarten, i tillegg til en omfattende turnévirksomhet. De har også hatt utendørsoppsetninger blant annet på Bryggen og Torgallmenningen som en del av programmet under Festspillene i Bergen.I 2020 forberedte kompaniet premieren på forestillingen Kan du plystre, Johanna. Regissør for forestillingen var svenske Lasse Åkerlund, som Kompani13 også hadde samarbeidet med tidligere.


== Medlemskap ==
Kompani13 er medlem av følgende interesseorganisasjoner og teaterfaglige fellesskap:
PROSCEN
Danse- og Teatersentrum
Vestlandske Teatersenter
UNIMA Norge – forening for figurteater


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kompani13s nettsted – besøkt 2. desember 2017
Joseph Jervell

Joseph Jervell (født 3. november 1813 i Molde, død 18. mai 1885 i Ålesund) var en norsk prest og redaktør. Han ble student i 1833 og teologisk kandidat i 1840. I 1843 ble han utnevnt til personellkapellan hos soknepresten i Bolsø og Molde, Peter Vogelius Deinboll. I 17 år virket han i denne stilling, men også som bestyrer av forskjellige andre sognekall, blant annet i Kristiansund. 
I 1845-46 var han på studiereise til Tyskland, Sveits og Frankrike for å studere allmueskolevesenet. I 1858 ble han utnevnt til sokneprest i Molde, to år senere til sokneprest i Fræna og i 1873 til sokneprest i Ålesund, fra 1879 også til prost i Nordre Sunnmøre prosti, et embete han ble fritatt fra i 1884. I 1885 gikk han av med pensjon, og døde bare noen uker senere.
I 1845 startet han sammen med Deinboll bladet Religionsblad for Menigmand. Året etter overtok Deinboll redaksjonen alene. I 1859 startet han så Norsk Almueskole-Tidende. Dette bladet kom ut hver uke i to år, men ble så nedlagt.


== Kilder ==
Om Joseph Jervell i Norsk Forfatter-Lexikon 1814–1880 / Tredje Bind. I-L, side 151
Joseph Jervell og Norsk Almueskole-Tidende. Avsnitt i Gro Hagemann: Skolefolk. Lærernes historie i Norge. Ad Notam Gyldendal 1992 ISBN 8241701322 side 30-31
Søgne Lærerskole

Søgne lærerskole lå i årene 1866-1879 i «Lundetuna» i tettstedet Lunde, hvor det fra 1860 også var «høiere almueskole».


== Referanser ==
Hjemvendt

Hjemvendt er et musikkalbum med Terje Formoe. Albumet ble utgitt 31. mars 2017 og ble innspilt etter albumet Minnebrikker som ble innspilt i Frankrike.


== Sporliste ==
«Som en hvitkledd sommerfugl» (Terje Formoe)
«Takk som byr» (Terje Formoe)
«Ekko» (Terje Formoe)
«Glem aldri» (Terje Formoe)
«Spill» (Terje Formoe)
«Første gang» (Terje Formoe)
«I mitt stille sinn» (Terje Formoe)
«Du er den siste» (Terje Formoe)
«Å møte et menneske» (Terje Formoe)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Terje Formoe - sang, gitar, låtskriver
Kyrre Fritzner - div. instrumenter, produsent, tekniker
Børge Petersen-Øverleir - gitarer
Kristian Grude - bass
Bjarne Gustavsen - tangenter
Ole Petter Hansen Chylie - trommer


=== Øvrige ===
Tomas Siqveland - mixing, mastering
Lucky View - fotograf
Therese Falk - coverdesign


== Eksterne lenker ==
Hjemvendt
Irina Bilyk

Irina Bilyk (født 6. april 1970 i Kiev, Sovjetunionen) er en ukrainsk popsanger.


== Diskografi ==
«Кувала зозуля» (1990)
«Я розкажу» (1994)
«Nova» (1995)
«Так просто» (1996)
«Фарби» (1998)
«Ома» (2000)
«Biłyk» (2002)
«Країна» (2003)
«Любовь. Яд» (2004)
«На бис» (2008)
«Рассвет» (2014)
«Без Грима» (2017)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(uk) Offisielt nettsted 
(en) Iryna Bilyk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Irina Bilyk på Internet Movie Database 
(en) Irina Bilyk på Apple Music 
(en) Irina Bilyk på Discogs 
(en) Irina Bilyk på MusicBrainz 
(en) Irina Bilyk på Spotify 
(en) Irina Bilyk på Spotify 
(en) Irina Bilyk på Last.fm 
(en) Irina Bilyk på Last.fm 
Irina Bilyk på Twitter 
Irina Bilyk på Facebook 
Irina Bilyk på Instagram 
Irina Bilyk på Instagram 
Irina Bilyk på YouTube 
Irina Bilyk på YouTube
Christine av Sachsen-Weißenfels

Christine (født 15. august 1656 i Halle, død 27. april 1698 i Eutin) var en tysk prinsesse av Sachsen-Weißenfels og hertuginne av Slesvig-Holsten-Gottorp.Christine var datter av hertug August av Sachsen-Weißenfels (1614–80) og hans første hustru Anna Maria av Mecklenburg (1627–69), datter av hertug Adolf Friedrich I av Mecklenburg-Schwerin. Den 21. juni 1676 giftet hun seg med fyrstbiskop av Lübeck, August Frederik av Slesvig-Holsten-Gottorp, hvoretter de slo seg ned på slottet i Eutin. Paret fikk ingen barn. Hun døde på slottet den 27. april 1698, syv år før sin ektemann. Parets gravmæle med portrettbyster, våpen og monogrammer – fremstilt av den flamsk-danske billedhugger Thomas Quellinus  – ses i Marientidenkapelle i Lübeck domkirke.


== Referanser ==
Robert Kroetsch

Robert Paul Kroetsch (1927–2011) var en kanadisk poet, romanforfatter og litteraturkritiker.


== Liv og virke ==
Kroetsch vokste opp på familiens farm på prærien og studerte ved University of Alberta og University of Iowa. Han underviste ved State University of New York at Binghamton til seint på 1970-tallet, samtidig som han skrev flere romaner med handling fra Alberta. Alle bærer et umiskjennelig preg av oppveksten på prærien.
Både i romanene, essayvirksomheten og tidsskriftet Boundary 2 som han var medgrunnlegger av, var Kroetsch en foregangsmann for en postmodernistisk fortellerteknikk i Canada, men på grunn av en eksperimentell fortellerstil er han vanskelig å plassere.
I 1969 fikk Kroetsch Governor General's Literary Award for romanen The Studhorse Man (1969) – hans sannsynligvis mest kjente bok.


== Bibliografi ==
Romaner
Poesi
Annet


== Referanser ==


== Kilder ==
«Robert Kroetsch», The Canadian Encyclopedia
Biografi, robertkroetsch.ca
«Robert Kroetsch, acclaimed Canadian author, dies in Alberta crash», nekrolog i The Globe and Mail 22. juni 2011.


== Eksterne lenker ==
Robert Kroetsch fonds, Archives and Special Collections, University of Calgary
HMNB Portsmouth

HM Naval Base Portsmouth (HMNB Portsmouth) er en av Royal Navys tre orlogsstasjoner i Storbritannia. Stasjonen ligger som en del av byen Portsmouth, plassert i den østlige side av havnen.
Stasjonen har verdens eldste tørrdokk som stadig er i bruk. Stasjonen er dessuten landets eldste orlogsstasjon og har gjennom tidene hatt en viktig rolle i Englands koloniherredømme.


== Historie ==
HMNB Portsmouth har gjennom århundrer vært den største og viktigste orlogsstasjon for britene. I 1194 gav Richard Løvehjerte ordre om bygging av det første dokkanlegget på stedet. Dette ble tyve år senere utbygget med en forsvarsmur, og dermed var den første orlogsstasjonen en realitet. I 1495 ble verdens første tørrdokk bygget på stedet etter befaling av Henrik VII.Flåten fra Portsmouth var en viktig faktor i oppgjøret med den spanske armada i 1588.
Både i kolonitiden og i årene omkring Napoleonskrigene hadde orlogsstasjonen i Portsmouth en fremtredende rolle.
I annen verdenskrigs første år var byen og orlogsstasjonen utsatt for kraftige bombardementer fra tysk side og den britiske flåten flyttet som en konsekvens herav til Skottland. Etterhvert som bombardementene stilnet av, rykket flåten tilbake til Portsmouth. Det var herfra den største del av armadaen utgikk om natten og morgenen den 6. juni 1944 da invasjonen i Normandie fant sted.
Da Argentina i 1982 invaderte Falklandsøyene og dermed innledet Falklandkrigen var det skip fra Portsmouths orlogsstasjon som dro tvers over Atlanterhavet for å hevde den britiske suverenitet.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) HMNB Portsmouth – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) http://portsmouthdockyard.org.uk: PORTSMOUTH ROYAL DOCKYARD HISTORICAL TRUST
(en) http://historicdockyard.co.uk: Portsmouth Historic Dockyard
(en) http://ddaymuseum.co.uk Arkivert 29. april 2021 hos Wayback Machine.: The Portsmouth area and D-Day
(en) https://web.archive.org/web/20170912172758/http://qhmportsmouth.com/: Queen's Harbourmaster Portsmouth
Eesti Rahvusringhääling

Eesti Rahvusringhääling (norsk oversettelse: Estisk rikskringkasting), forkortet ERR, er Estlands offentlige kringkastingsselskap for radio og fjernsyn. ERR ble opprettet 1. juni 2007 som en fusjon mellom de to kringkasterne Eesti Raadio (ER) og Eesti Televisioon (ETV). ERR er medlem av Den europeiske kringkastingsunion og driver tre tv-kanaler og fem radiokanaler.


== Bakgrunn ==
Radiosendinger startet opp i Estland 18. desember 1926, og de første tv-sendingene startet 19. juli 1955. Frem til 2007 drev ER og ETV som to adskilte selskaper, men de to selskapene ble samlet under ERR som følge av en lovendring i det estiske parlamentet 18. januar 2007. Loven opprettet også Eesti Ringhäälingunõukogu (RHN) (Det estiske kringkastingsrådet), som er et rådgivende og regulerende organ for ERRs tre tv-kanaler og fem riksdekkende radiokanaler.
19. september 2014 godkjente det estiske parlamentet opprettelsen av en russisk-språklig tv-kanal under ERR, kalt ETV+. Kanalen startet sendinger i slutten av september 2015.


== Kanaltilbud ==


=== Fjernsyn ===
ERR driver tre tv-kanaler:

ETV – landets eldste og største tv-kanal. Retter seg mot et bredt publikum og sender underholdning, idrett og serier.
ETV2 – lansert i 2008 og er kun tilgjengelig digitalt. Sender hovedsakelig kultur- og barneprogrammer.
ETV+ – lansert i 2014, sender på russisk for landets russiske minoritet.


=== Radio ===
Vikerraadio – allmenn kanal med debatt, nyheter, underholdning
Raadio 2 – spesialiserer seg på pop- og indiemusikk. Målgruppen er lyttere mellom 15 og 29 år.
Klassikaraadio – sender klassiske konserter i opptak og direkte. Sender også folkemusikk, jazz og kulturprogrammer.
Raadio 4 – radio for landets språklige minoriteter, i hovedsak russisk.
Raadio Tallinn – nyheter og informasjon for utlendinger.


== Se også ==
Eesti Televisioon
Den europeiske kringkastingsunion


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Estonian Public Broadcasting – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Loven om estisk offentlig kringkasting fra 2007 (engelsk)