jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Algiebreen

Algiebreen er en 50 km lang isbre som flyter sørøstover og ut i Nimrodbreen like vest for Nash Range i Antarktis. Breen ble navngitt av New Zealands Ross Sea Committee etter Ronald Macmillan Algie, som var landets minister ansvarlig for vitenskap og industriell forskning og som ga mye støtte til gruppen fra New Zealand under Samveldets trans-antarktiske ekspedisjon i 1956−58. New Zealand Antarctic Place-Names Committee (NZ-APC) godkjente bruken av navnet 24. mai 1961 og amerikanske Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) gjorde det samme fire år senere.  Breen ble opprinnelig oppført på kartet på 82°13'S 162°05'Ø, men disse koordinatene ble senere endret til 82°08′S 162°05′Ø.


== Se også ==
Liste over isbreer i Antarktis


== Referanser ==

Algie Glacier SCAR Composite Gazetteer of Antarctica (New Zealand). Katalognr. 217Algie Glacier SCAR Composite Gazetteer of Antarctica (USA). Katalognr. 217 Denne artikkelen inneholder stoff fra United States Geological Survey-artikkelen «Algie Glacier» som er i offentlig eie (innhold fra Geographic Names Information System).
Academia de San Carlos

Academia de San Carlos er et kunstakademi i Mexico by. Det ble grunnlagt i 1781 av kong Karl III av Spania, og var den første større kunstskolen og det første kunstmuseet i Amerika. Akademiet er i dag en del av Universidad Nacional Autónoma de México. Det har en stor kunstsamling, hvorav de viktigste verka stilles ut på Museo Nacional de San Carlos i Mexico by.
Dagens bygning stammer fra 1790-åra, og befinner seg i byens historiske sentrum, på hjørnet mellom Calle de la Academia og Calle de la Moneda.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Academy of San Carlos, Mexico City – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Vestopland

Vestopland var ei dagsavis som kom ut i Gjøvik i Innlandet fra 1921 til 1945. Avisene Samhold og Gjøviks Blad ble i 1920 kjøpt av Landmandsforbundet for å slå dem sammen til et organ for bøndene. Fra nyttår 1921 kom det nye bladet ut under navnet Vestopland.
Redaktør var Torstein Lange, som hadde arvet Gjøviks Blad i 1914 etter sin far, redaktør og trykker Fredrik Olsen Lange. F.O. Lange var en drivende og dyktig avismann som hadde mangedoblet opplaget siden han overtok avisa i 1877. Det samme kunne man ikke si om sønnen Torstein. En nær medarbeider som arbeidet sammen med ham i mange år, sa at han på de fleste områder var ukvalifisert for jobben.
Vestopland var en konservativ, og etter hvert en svært nazivennlig avis. Redaktør Lange benyttet avisa til hemningsløse feider hvor mye vondt blod ble skapt. Avisens ansatte måtte innordne seg redaktørens nærmest diktatoriske ideer. All omtale av alle former for arrangemanger som ikke var i tråd med avisas politiske oppfatning, skulle ikke omtales. Hvis en medarbeider omgikk dette forbudet, måtte vedkommende fratre sin plass uten forutgående oppsigelse.
Mens det i en periode på 1920-tallet var fem aviser som utkom regelmessig på Gjøvik, var det fra 1941 bare en. Oppland Arbeiderblad og Velgeren gikk inn. Bare Vestopland var igjen.
Etter freden kom i 1945 tok Vestopland tilbake navnet Samhold fra 20. juni. Redaktør Torstein Lange ble dømt til tolv års fengsel i landssvikoppgjøret, men slapp ut etter tre år.


== Kilder ==
Terje Paulsberg: «Ingens herre - ingens trell - Oppland arbeiderblad 75 år i distriktets tjeneste». ISBN 82-994928-0-7
Aleksander Hesseberg Vikebø

Aleksander Hesseberg Vikebø (født 21. august 1985) er en norsk løytnant som er dekorert med Krigskorset med sverd og St. Olavsmedaljen med ekegren. Han er av Forsvaret omtalt som «landets høyest dekorerte soldat i moderne tid».Vikebø begynte sin tjeneste i Forsvaret i 2004. Han har tjenestegjort som spesialsoldat, med fem perioder i Afghanistan.


== Utmerkelser ==
Vikebø ble i 2014 tildelt Krigskorset med sverd og St. Olavsmedaljen med ekegren for krigsinnsats i Afghanistan i 2012. Begge dekorasjonene er tildelt for innsats under kontraterroroperasjoner i Kabul i 2012. Krigskorset med sverd ble tildelt for innsats i en ni timer lang kamp for å få frigitt gisler i Kabul. Fienden ble nedkjempet og gislene reddet. Vikebø ble tildelt St. Olavsmedaljen med ekegren for innsats da han ledet norske soldater og afghansk spesialpoliti under et Taliban-angrep med kamper Forsvaret beskrev gikk for seg «på meget nært hold og inne i bygninger. Med fare for eget liv, støttet og ledet løytnanten angrepsstyrken og overbeviste afghanske spesialsoldater om å følge etter, noe som resulterte i nedkjempelse av fienden.»
Vikebø er også tildelt Forsvarets operasjonsmedalje (Afghanistan), Hærens vernedyktighetsmedalje med to stjerner og NATO-medaljen (ISAF).


== Referanser ==
Frithjof Smith-Hald

Frithjof Smith-Hald (født 13. september 1846 i Kristiansand, død 11. mars 1903 i Chicago) var en norsk landskapsmaler.


== Liv og virke ==
Fra 1865 til 1870 gikk han på Den kongelige tegneskole (etablert 1816) i hovedstaden Christiania og på Johan Fredrik Eckersbergs (1822–1870) malerskole i Grensen (etablert 1859).  Fra 1871 til 1873 flyttet han til Karlsruhe i Tyskland og lærte hos Hans Gude (1825–1903) som hadde tiltrådt der i 1864. Fra 1873 til 1878 var han ved kunstakademiet i Düsseldorf der Gude hadde vært fra 1841. Men han foretrakk Paris og flyttet dit i 1878, og ble Norges kanskje mest kjente landskapsmaler i Europa på den tiden. Han mottok diverse utenlandske medaljer og utmerkelser. På 1890-tallet var familien flyttet til Bergen, men flyttet utenlands igjen i 1895, og bodde blant annet i belgiske Antwerpen fra 1898. Frithjof reiste til Minnesota høsten 1902 med utstillingen sin, og døde av lungebetennelse i Chicago i 1903.
Han var sønn av justissekretær Christian Fredrik Smith og Karen Christine Hald. Derfor ble etternavnet Smith-Hald. Selv giftet han seg med Anna Ida Østrup Dahl (1854–1944) som var søster av landskapsmaleren Hans Dahl (1849–1937). De ble foreldre til Frithjof Smith-Hald (1879–1928) og maleren Bjørn Smith-Hald (1883–1964). Datteren Helga Smith-Hald (født 1877) ble komponist og giftet seg i Paris i 1909 med den amerikanske George Edward Gouraud (1842–1912).

		
		


== Utmerkelser ==
Ordre des Palmes académiques (Frankrike), officier
St. Olavs Orden, ridder, 1885
Den franske Æreslegionen
Den spanske Karl IIIs orden


== Omtaler ==
Frederick W. Morton, Frithjof Smith-Hald, Norwegian landscape painter i Brush & Pencil, vol. X, nr. 3, juni 1902.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Frithjof Smith-Hald – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Rob Ford

Robert Bruce «Rob» Ford (født 28. mai 1969 i Etobicoke, død 22. mars 2016 i Toronto) var en canadisk politiker og forretningsmann. Han var den 64. borgermesteren i Toronto i Ontario. Før han ble borgermester, var Ford byråd. Han ble første gang valgt til Toronto bystyre i kommunevalget i 2000, og ble gjenvalgt to ganger etter dette.
I løpet av sin politiske karriere, var Ford gjenstand for en rekke personlige og arbeidsrelaterte kontroverser og søksmål, inkludert en rettssak som nesten resulterte i at han ble fjernet fra embetet. I 2013 ble han involvert i en rusmisbruksskandale, som ble omfattende rapportert i nasjonale og internasjonale medier. Ford benektet påstandene, men etter etterforskning av politiet i 2013 ble det oppdager videoer av Ford. Han innrømmet deretter alle hendelsene, inkludert ulovlig bruk av narkotika.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rob Ford – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Rob Ford på Internet Movie Database
Ewald Nowotny

Ewald Nowotny (født 1944 i Wien er en østerriksk jurist, statsviter og økonom, som fra 2008 til 2019 var sentralbanksjef for Østerrikes nasjonalbank. 


== Utdanning og yrkeserfaring ==
Nowtony studerte jus og statsvitenskap (government science) ved Universitetet i Wien og Institute for Advanced Study i Wien, og i 1967 tok han doktorgrad innen jus ved Universitetet i Wien. Han er også æresdoktor innen samfunnsvitenskap og samfunnsøkonomi ved Alpen-Adria-Universität Klagenfurt, en tittel han ble tildelt i 2008. 
Han har jobbet innen akademiske kretser ved siden av sin yrkeskarriere innen banknæringen. Fra 1968 til 1973 var han assistent for professor Kurt W. Rothschild ved Johannes Kepler Universität Linz. Han fikk et innstegsprofessorat, deretter en innstegsforskerstilling og professorat ved Harvard University, Technische Universität Darmstadt og Johannes Kepler-universitetet i Linz i 1973. Han var professor ved Wirtschaftsuniversität Wien fra 1981 til 2008, der han også var viserektor fra 2003 til 2005. 
Han var styremedlem, og senere styreformann (president) i Österreichische Postsparkasse (PSK) fra 1971 til 1979. I perioden 1999 til 2003 jobbet han for Den europeiske investeringsbanken i Luxembourg, som visepresident og styremedlem. Fra 2006 til 2007 var han administrerende direktør i BAWAG P.S.K. Bank für Arbeit und Wirtschaft og Österreichische Postsparkasse AG. 
Han har hatt en rekke verv; han har sittet i representantskapet i Vienna Insurance Group, Linz AG, VAMED Management Und Service, Dexia – Kommunalkredit Bank, Oesterreichische Kontrollbank, Voest Alpine og han har sittet i styret i Østerrikes nasjonalbank. Han har vært i Østerrikes parlament i 20 år fra 1979 til 1999, der han fra 1985 til 1999 har ledet Finanskomiteen. 
Den 1. september 2008 overtok han som sentralbanksjef i Østerrikes nasjonalbank, og overtok da etter Klaus Liebscher. Da han gikk av i 2019 overtok Robert Holzmann denne stillingen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
CV på sentralbankens hjemmeside
Undervisningsrådet

Undervisningsrådet var et sakkyndig råd under Kirke- og undervisningsdepartementet, opprettet ved kongelig resolusjon 28. september 1897. Undervisningsrådet overtok Undervisningsinspeksjonens (1884-1897) oppgave med koordinering og avvikling av examen artium. Instruks for rådet ble gitt ved departementsskriv 7. februar 1905.
I forhold til sin forgjenger fikk Undervisningsrådet utvidet inspeksjons- og kontrollmyndighet både med hensyn til eksamen (også middelskoleeksamen) og undervisningen.
I 1965 ble Undervisningsrådet lagt ned og oppgavene overført til Gymnasrådet.


== Arkiv ==
Arkivet etter Undervisningsrådet fra perioden 1898-1965 finnes i Riksarkivet.


== Kilder ==
Forvaltningsdatabasen.


== Eksterne lenker ==
(no) Arkiv etter Undervisningsrådet på Arkivportalen
Skipshaugen

Skipshaugen var en gravhaug fra vikingtid. Den lå på jordet mellom Borrehaugene og Midgard historisk senter. I 1852 ble masser tatt fra haugen til veibygging. Antikvar Nicolay Nicolaysen undersøkte samtidig gravfunnet i haugen. Det inneholdt rester av et vikingskip og rike gravgaver. Graven er datert til 900-tallet. Mye var ødelagt. Funnene kalles Borrefunnet og har gitt navn til stilarten Borrestilen. Funnet har trolig ikke stått tilbake for gravfunnene med Tuneskipet og Gokstadskipet.


== Litteratur ==
Myhre, Bjørn og Gansum, Terje. Skipshaugen 900 e.Kr. – Borrefunnet 1852-2002. Midgard forlag, 2003.
PubChem

PubChem er en gratis database for kjemiske stoffer og deres biologiske effekter. Databasen vedlikeholdes av National Center for Biotechnology Information (NCBI), som er en del av det amerikanske National Institutes of Health.  Databasen er en del av Entrez-portalen, og er koblet opp mot andre Entrez-databaser, inkludert PubMed. Databasen ble først utgitt i 2004, og er tilgjengelig via en søkemotor på et nettsted samt FTP. Databasen bruker informasjon fra en rekke ulike kilder og bidragsytere, hovedsakelig forskjellige kjemiske laboratorier rundt om i verden.


== Struktur ==
Selve PubChem består av tre sammenkoblede databaser:
PubChem Compound: Standardisert og validert informasjon om ulike unike kjemiske substanser.
PubChem Substance: Informasjon om substanser registrert av ulike bidragsytere.
PubChem BioAssay: Data fra biologiske aktivitetstester fra ulike kjemiske substanser som er beskrevet i PubChem Substance.PubChem Substance lister opp substanser slik de er beskrevet av de ulike bidragsyterne; således kan det være flere oppføringer i PubChem Substance som omtaler samme stoff. I PubChem Compound blir disse oppføringene kombinert til én enkelt oppføring per stoff. Hver kjemiske forbindelse i PubChem Compound får et CID-nummer som utelukkende beskriver den aktuelle strukturen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Før frostnettene

Før frostnettene er en norsk dramafilm fra 1966, regissert av Arnljot Berg. Filmen er basert på romanen Fjorten dager før frostnettene, som var skrevet av Sigurd Hoel.


== Handling ==
Knut Holmen (Arne Lie) feirer sin førtiårsdag med å begynne å lete etter sin ungdom. Han treffer den unge kvinnen Vera Boye (Anne-Lise Tangstad). Hun blir Holmens heftige romanse i noen få høstuker. En venn låner ham en leilighet, som han fritt anvender til å være utro mot hustruen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Før frostnettene på Internet Movie Database 
(no) Før frostnettene i Nasjonalbibliotekets filmografi 
Før frostnettene hos Filmweb
(no) Før frostnettene hos Filmfront
Telephones

Telephones er artistnavnet til Henning Brandt-Hansen Severud (født 1982), en norsk DJ og produsent innen elektronisk dansemusikk. Han er opprinnelig fra Klokkarvik utenfor Bergen, men i dag bosatt i Berlin hvor han jobber fulltid med musikk.I 2010 ga han ut singelen Kanal/Turkis på plateselskapet Full Pupp. I 2014 slapp han EP-en The Ocean Called EP på plateselskapet Running Back, hvorav låten "Blaff" havnet på #16 plass på nettstedet Resident Advisor sin kåring Top 50 Tracks i 2014. Siden har han gitt ut en rekke utgivelser og remikser, blant annet for Vangelis Katsoulis og José Padilla, i tillegg til regelmessig internasjonal turnering som DJ. Han har også produsert musikk for José Padilla, en legende innen Balearic sjangeren og mannen bak de originale Cafe Del Mar samleplatene. Telephones album debut Vibe Telemetry ble nominert til Spellemannprisen 2016 i klassen elektronika. I 2019 startet han plateselskapet European Carryall Records 


== Diskografi ==
"Kanal/Turkis" (Full Pupp, 2010)[1]
DJ Fett Burger & Telephones "Rytmenarkotisk" (Sex Tags UFO, 2013)[2]
"Lotusland" (Love On The Rocks, 2014)[3]
"The Ocean Called EP" (Running Back, 2014)[4]
Skatebård & Love Nation "Pleasure Unit 1 (Telephones Versions)" (Pleasure Unit 2014)[5]
"Vibe Telemetry" LP (Running Back, 2016)[6]
Luca Lozano & Telephones "Double Vision EP" (Klasse Wrecks, 2018)[7]
"From The Vaults 1998-2018 Vol. 1" (European Carryall, 2019)[8]


== Referanser ==
Lyngen sorenskriveri

Lyngen sorenskriveri var et sorenskriveri i Troms fylke mellom 1. januar 1917 og 1. juli 1990. Det oppstod som følge av at Tromsø sorenskriveri ble nedlagt, og i stedet fikk man to nye, kalt Lyngen og Malangen sorenskriveri. Lyngen sorenskriveri omfattet da følgende tinglag: Karlsøy, Lyngen og Skjervøy. Fra 23. september 1921 ble også Tromsøysund tinglag overført til Lyngen sorenskriveri. Fra slutten av 1920-tallet sluttet man å bruke benevnelsen tinglag. Sorenskriveriet dekket nå følgende herreder: Tromsøysund, Sørfjord (fra 1.oktober 1937 navneskifte til Ullsfjord), Karlsøy, Helgøy, Skjervøy, Nordreisa, Kvænangen og Lyngen (fra omkring 1930 delt i kommunene Lyngen, Kåfjord og Storfjord).
Neste endring av jurisdiksjonsområde fant sted i 1964. Deler av Hillesøy, samt de tidligere øydelene av Tromsøysund kommune med unntak av Tromsøya ble lagt inn under Lyngen sorenskriveri. Ullsfjord og fastlandsdelene av tidligere Tromsøysund kommune ble overført til Malangen sorenskriveri. Fra 1. april 1985 ble Balsfjord kommune overført til Lyngen sorenskriveris jurisdiksjonsområde.
1. juli 1990 ble Lyngen sorenskriveri nedlagt. Embetets jurisdiksjonsområde ble fra denne dato en del av den nyopprettede Nord-Troms herredsrett sitt distrikt.


== Arkiv ==
Arkivet etter Lyngen sorenskriveri er avlevert til Statsarkivet i Tromsø i flere omganger. Det daværende Statsarkivkontoret i Tromsø mottok i 1955 64 protokoller, disse utgjorde omtrent 2,8 hyllemeter. I 1989 og 1990 avleverte Lyngen sorenskriveri henholdsvis 51,5 og 9,5 hyllemeter til Statsarkivet i Tromsø. I 2001 kom den det ytterligere arkivmateriale, i alt 6,9 hyllemeter. Arkivmaterialet utgjør i dag samlet om lag 70,7 hyllemeter. Av dette utgjør pantebøker og panteregistre 3 hyllemeter.


== Kilder ==
Statsarkivet i Tromsø: Arkivkatalog for Lyngen sorenskriveri.


== Eksterne lenker ==
Lyngen sorenskriveri sitt arkiv hos Statsarkivet i Tromsø
Hexoplonini

Hexoplonini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, slanke, blanke trebukker, ofte mer eller mindre rødlige på farge. Antennene er vanligvis lengre enn kroppen og ganske tynne. Pronotum er nesten alltid lengre enn bredt, typisk minst dobbelt så langt som bredt, nærmest rørformet, av og til med tydelige buede sider. Dekkvingene er smale, parallellsidige, ofte med lyse flekker, eller røde i fremre del, svarte bakerst. Beina er nokså spinkle, lårene en tanke klubbeformede.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Guatemala og sørover.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Hexoplonini Martins, 2006
Slekten Calycibidion Martins, 1971
Slekten Ctenoplon Martins, 1967
Slekten Epacroplon Martins, 1962
Slekten Glyptoceridion Martins, 1959
Slekten Glyptoscapus Aurivillius, 1899
Slekten Gnomidolon J. Thomson, 1864
Slekten Hexocycnidolon Martins, 1960
Slekten Hexoplon J. Thomson, 1864
Slekten Isostenygra Martins & Galileo, 1999
Slekten Neognomidolon Martins, 1967
Slekten Notosphaeridion Martins, 1960
Slekten Ophtalmoplon Martins, 1965
Slekten Paratetroplon Audureau, 2015
Slekten Pronoplon Martins, 1967
Slekten Pseudoplon Martins, 1971
Slekten Spinoplon Napp & Martins, 1985
Slekten Stenygra Audinet-Serville, 1834
Slekten Tapuruia Lane, 1973
Slekten Tetraibidion Martins, 1967
Slekten Tetroplon Aurivillius, 1899
Slekten Trichoplon Martins, 1967
Slekten Uirassu Martins & Galileo, 2010


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 30. september 2018 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Hexoplonini hos NCBI 
(en) Kategori:Ibidionini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hexoplonini – detaljert informasjon på Wikispecies
Tirich Mir til topps

Tirich Mir til topps er en norsk dokumentarfilm. Den beskriver en ekspedisjon til den 7769 m høye fjelltoppen Tirich Mir i Hindukush i 1950, toppen ble nådd 23. juli, det var den fjerde høyeste bestigning noensinne. Ekspedisjonen, som ble startet fra Pakistan, var initiert av Arne Næss, filmen hadde premiere 25. august 1952.
Filmen var tatt opp som 16mm-film, for visning på kino ble den omkopiert til  35 mm.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no)  Tirich Mir til topps hos Filmweb
(en) Tirich Mir til topps på Internet Movie Database 
(no) Tirich Mir til topps hos Filmfront
Holopleurini

Holopleurini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Denne gruppen omfatter bare én kjent art, den nordamerikanske Holopleura marginata.


== Utseende ==
En nokså liten, rødlig trebukk. Kroppsformen er litt flat. Oversiden er matt brunrød med mer eller mindre utbredte, mørke flekker eller tegninger på pronotum og dekkvingene. Antennene er rundt to tredjedeler så lange som kroppen og brune. Pronotum har buede sider og er nesten sirkelrundt sett ovenfra. Dekkvingene er parallellsidige og noe flate.
Svært lyse eksemplarer har tidligere vært regnet som en egen art, Holopleura helena.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i det vestlige Nord-Amerika, fra Britisk Columbia i nord til California i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Holopleurini Chemsak & Linsley, 1974
Slekten Holopleura LeConte, 1873
Holopleura marginata LeConte, 1873


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 8. mai 2014 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Holopleurini hos ITIS 
Holopleurini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av typeeksemplarer Arkivert 9. mai 2014 hos Wayback Machine.
Kevin Volland

Kevin Volland (født 30. juli 1992) er en tysk fotballspiller som spiller for AS Monaco FC.Han har tidligere spilt for 1860 München ved to anledninger, derav sist gang var på utlån. Han vant Fritz Walter medalje i bronse i 2011 bak Matthias Zimmermann og Marc-André ter Stegen.


== Landslaget ==
Den 13. mai 2014 fikk han sin første landskamp for Tyskland mot Polen.Han ble den 8. mai 2014 tatt ut i bruttotroppen til VM i Brasil for Tyskland, men han kom ikke videre til 23-mannstroppen.
Han ble tatt ut i Tysklands EM-tropp til EM i fotball 2021.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kevin Volland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Kevin Volland – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Kevin Volland – UEFA 
(fr) Kevin Volland – LÉquipe 
(en) Kevin Volland – Transfermarkt 
(en) Kevin Volland – national-football-teams.com 
(en) Kevin Volland – WorldFootball.net 
(en) Kevin Volland – Soccerbase.com 
(en) Kevin Volland – FootballDatabase.eu 
(de) Kevin Volland – fussballdaten.de 
(en) Kevin Volland – Soccerway 
Kevin Volland på tsv1860.de
Volland, Kevin på kicker.de
Spielerporträt bei der TSG 1899 Hoffenheim
Uicheon

Daegak Guksa (hangul: 대각국사, hanja: 大覺國師, født 1055 i Kaesŏng, død 1101) var en koreansk buddhist munk. Han regnes som grunnleggeren av skolen Cheontae, den koreanske avleggeren av Tiāntái i året 1085. Hans egentlige navn var Uicheon; Guksa var en tittel som betyr «nasjonal lærer», mens Daegak var hans posthume Dharmanavn som betyr «den store opplyste».
Han var sønn av kong Munjong av Goryeo, og bodde det meste av sitt liv ved Ryongtongsa i Kaesŏng. Der er hans grav å finne i dag.


== Referanser ==