jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
En lek i forhold

En lek i forhold er et musikkalbum med Can Can, utgitt i 1984.


== Sporliste ==
«Blankt hav» (Anne Grete Preus)
«Oppenheimer» (Anne Grete Preus/Jørn Christensen)
«Lyset brenner» (Anne Grete Preus)
«Rødt lys» (Anne Grete Preus)
«Med åpne øyne» (Anne Grete Preus)
«Rop» (Anne Grete Preus)
«Magneten» (Anne Grete Preus/Jørn Christensen)
«Sorte lyspärer» (Anne Grete Preus)
«Tango» (Anne Grete Preus)
«Våt» (Anne Grete Preus)
«Maling og kritt» (Anne Grete Preus/Jørn Christensen)
«Natt og dag» (Anne Grete Preus)


== Medvirkende ==


=== Can Can ===
Anne Grete Preus - sang, gitarer, keyboard, låtskriver
Jørn Christensen - gitarer, synth, låtskriver
Per Vestaby - bass, sitar, kor
Øyvind Hansen - trommer, perkusjon


=== Øvrige medvirkende ===
Harald Are Lund - produsent
Mariann Hansen - trekkspill
Rolf Kjernet - tekniker, miksing
Erling Jørgensen - tekniker
Dutte Christensen - tekniker
Jan Walaker - artwork


== Eksterne lenker ==
En lek i forhold
European Rainbow

European Rainbow er et musikkalbum med Can Can, utgitt den 22. september 1986.


== Sporliste ==
«Lover for a Night» (Anne Grete Preus)
«Worn Out Shoes» (Anne Grete Preus)
«Lost Our Love, Please Call!» (Anne Grete Preus)
«Independant Woman» (Anne Grete Preus/Tore Elgarøy)
«Ruby» (Anne Grete Preus)
«Don't Cross the River» (Anne Grete Preus)
«This Is a Lovesong» (Anne Grete Preus)
«Talking to a Friend» (Anne Grete Preus)
«Blood from a Stone» (Anne Grete Preus/Tore Elgarøy)


== Medvirkende ==


=== Can Can ===
Anne Grete Preus - sang, gitarer, keyboard, låtskriver, produsent
Tore Elgarøy - gitarer, banjo, mandolin, vokal, låtskriver, produsent
Per Vestaby - bass, munnspill
Øyvind Hansen - trommer, perkusjon


=== Øvrige medvirkende ===
Finn Eriksen - trompet
Torbjørn Sunde - trombone
Eva Hillered - kor
Marita Blom - kor
Py Bäckman - kor
Stein Eide - sampler
Sverre Henriksen - trommer, tekniker
Kjetil Bjerkestrand - trommer
Espen Dahl - tekniker
Ingar Helgesen - tekniker
Kenneth Moen - tekniker
Mads Nilsson - tekniker


== Eksterne lenker ==
European Rainbow
Ivo Saliger

Ivo Saliger (født 21. oktober 1894 i Königsberg, død 14. januar 1987 i Wien)
var en østerriksk kunstmaler og gravør.
Saliger bodde fra 1908 i Wien. Etter utdanning på Grafischen Lehr - und Versuchsanstalt i Wien studerte han maleri og gravyr (etsing) på kunstakademiet i Wien under Rudolf Jettmar, Ludwig Michalek og Ferdinand Schmutzer.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hans Vollmer (red): Allgemeines Lexikon der bildenden Künstler des 20. Jahrhunderts.
Vauxhall Viva

Vauxhall Viva (1963–79) er en mindre familiebil laget av engelske Vauxhall Motors.
HA (1963–66) var en 2-dørs sedan med  1.1-liters motor og bakhjulsdrift.  Den lignet Opel Kadett, mens VGs anmelder fra lanseringen på Dronningen (selskapslokale), syntes interiøret var som i en Triumph Herald.  Viva HA var forøvrig basis for den godtselgende varebilen Bedford HA (1963–83) og stasjonsvogna Bedford Beagle (1964–73).
HB (1966–70) fikk helt nytt karosseri og litt større motor, på 1,2 liter.  Viva SL 90 fra 1966 var en luksusutgave med 60 hk, mens Viva 2000 GT som kom i 1967 hadde 2-liters motor på 115 hk (lånt fra Vauxhall Victor). En 1.6-liters motor kom i 1968. Fra 1967 kunne Viva fås som 3-dørs stasjonsvogn (estate) og med automatgir fra Borg Warner, mens 4-dørsutgaven kom i 1968. HB varebil ble også levert. Produksjonen av dem skjedde i København. I Norge finnes det 2 stk varebiler som er sporet opp begge er lagd i 1970. Varebilutgaven hadde chassis nr som startet med 93370. Der 70 står for HA70.  Etter dette nr står det en KL eller K som betyr: KL 1969 modell og K 1970 modellen. I Norge ble det i 1970 registrert 10 stk nye viva HB varebiler ut ifra vegvesen.no av dem så er det en med skilt og en uten skilter. Det er mulighet for at det finnes en til, men eier finnes ikke i noen register så mulig at opplysningene ikke er mulig å spore opp igjen.
GT ble produsert fra 68- 70. Dem fikk en 2L motor med Strømberg forgassere og med LSD diff og et annet ratt,andre dashbord detaljer, to farget: eksempel : hvit med svart panser og svart felt mellom baklamper og striper på siden av bilen.
HC (1970–79) hadde samme understell, men nytt karosseri og bedre plass. Motorene var på 1.2 og 1.6 liter. 2-literen ble flyttet til Vauxhall Firenza fra 1971 som var en Viva Coupe med doble lykter og fartsstriper. Omkring 1972 ble motorene forstørret til 1.3, 1.8 og 2.3 liter.
Viva ble solgt verden over med diverse navn. HA og HB ble solgt i Canada som Envoy Epic og i Australia som Holden Torana. HA i Frankrike ble solgt som Vauxhall Epic. HC ble også produsert i New Zealand, Sør-Afrika (som Chevrolet Firenza med Chevrolet-motor) og i Uruguay (som Grumett Indiana).
Produksjonen av Viva fortsatte helt til 1979, selv om Vauxhall Chevette ble introdusert I mars 1975, dermed ble det Vauxhall Astra (Kadett D) som på mange måter overtok for Viva. Chevette I sin tur var så populær at den ble produsert helt til 1984 og ble faset ut på likt med Astra MK 1 og Astra MK 2 (Kadett E) overtook I 1985
Viva HC anses å være siste Vauxhall av helt egen design, før samrøret med Opel etterhvert gjorde seg mer og mer gjeldende.

		
		
		
		
		


== Referanser ==
Bjørn G. Gjerstrøm

Bjørn G. Gjerstrøm (født i Oslo i 7. juni 1939, død 7. mai 2017) var en norsk komponist. Gjerstrøm mottok tidlig musikalske impulser fra sine foreldre, komponisten Gunnar Gjerstrøm og musikkpedagogen Elsa Gjerstrøm. Sin første klaverundervisning fikk han av moren i 4-5-årsalderen. Sin første komposisjon fullførte han som 9-åring. Den første forlagsutgivelse hadde han på Norsk Notestikk & Forlag, fem klaverstykker som han selv fremførte i norsk og svensk radio ved 12 års alder.
På 1960-tallet ble Trygve Lindeman og Conrad Baden hans lærere ved musikkonservatoriet i Oslo, hvor han fikk undervisning i musikkteori, harmonilære og komposisjon. Han fortsatte samtidig klaverstudier med pianistene Waldemar Alme og Ivar Johnsen. Fra 1969-76 studerte han komposisjon med Hallvard Johnsen.Gjerstrøms verkliste består bl.a. av filmmusikk, orkesterverk, kammermusikk med varierte instrumentkombinasjoner samt solomusikk for fløyte, obo, gitar og akkordeon. Gjerstrøm har også skrevet sanger til dikt av bla. Peter R. Holm, Stein Mehren, Arnulf Øverland og Elsa Gjerstrøm.Sentralt blant tidligere verk, står Konsert for klaver og orkester op. 7, urfremført i 1983 av pianisten Kjell Bækkelund og Oslo-Filharmonien med Per Dreier som dirigent. Stavanger Symfoniorkester har senere fremført verket i Stavanger og Bergen. Sammen med komponisten Greta Jordhøy har Gjernstrøm hatt en rekke konserter, med flere egne urfremførelser, i Oslo og Heggedal.
Gjerstrøm var medlem av NOPA og Norsk Komponistforening, og har sittet som medlem av styret i musikergruppen i Kunstnerforeningen.


== Produksjon ==


=== Verkliste (utvalg) ===
Stringquartet, No. 1, Op. 47 (2004)
Nocturne : Hommage á Poulenc, Op. 41 (2001)
Ved havet, op. 5 (1996)
Konsert for obo og strykere, op. 17 (1986)
Konsert for klaver og orkester op. 7 (1983)
Camara de Lobos, op. 8 (1974)


=== Diskografi ===
Øyvind Aase, Two Composers - Two Generations (1996)
Kjell Bækkelund, 20Th Century Bækkelund (1996)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Verkliste Arkivert 19. september 2016 hos Wayback Machine. fra NB noter
Norsk Komponistforening
Triumph Herald

Triumph Herald (1959–71) og Triumph Vitesse (1962–71) er små sportsbiler fra engelske Triumph fra 1960-tallet.


=== Triumph Herald (1959–71) ===
Herald var tegnet av italienske Giovanni Michelotti (1921–80) og solgte rundt 500 000 eksemplarer. Den kom som 2-dørs sedan, coupe eller cabriolet (uten tak). Karosseriet var bygd opp av åtte deler som ble skrudd fast til rammen (ikke selvbærende karosseri, monocoque), hvilket skulle forenkle reparasjoner. Panseret var av vippetypen. Motoren var 948 cc (1-liter).
Etter at Leyland tok over fabrikken i 1961 kom 1200 med større motor på 1147 cc, som også ble brukt i den tyske amfibiebilen Amphicar. 1200 kom også som stasjonsvogn.  12/50 (1963–67) var en sedan med Soltak fra Webasto, bedre ytelse (51 hk) og utstyr mens 13/60 (1967) ble siste utgave og hadde en 1.3-liters motor på 61 hk.

		
		
		
		


=== Triumph Vitesse (1962–71) ===
En 1.6-liters 6-sylindret (70 hk) forsterket utgave av Herald ble i 1962 lansert som Vitesse 6 (1600) med doble frontlykter på skrå tegnet av Michelotti.  En 2-Litre med 95 hk kom i 1966, mens Mark 2 i 1968 hadde 104 hk og forbedret hjuloppheng.  Litt over 50 000 solgt.

		
		


== Referanser ==
Jordskjelvet i Italia 2016

Jordskjelvet i Italia 2016 inntraff 24. august klokken 03.36 lokal tid i nærheten av Norcia, 75 km sørøst for Perugia. Hovedskjelvet var 10 km dypt og hadde en momentmagnitude på 6,2. 297 er bekreftet omkommet etter jordskjelvet. Området er et av de mest seismisk aktive i Italia, hvor den afrikanske og den eurasiske tektonikkplaten møtes. Dette det kraftigste jordskjelvet i L'Aquila i 2009. Hovedskjelvet ble fulgt av minst 40 kraftige skjelv.Episenteret lå i regionen Latium, på grensen til regionene Umbria, Marche og Abruzzo. Særlig sterkt rammet ble landsbyene Accumoli og Amatrice. 
Skjelvet ble lagt merke til også på Balkan (Kroatia, Bosnia-Hercegovina og Serbia) og i Østerrike. Det medførte utbrudd av panikk i Roma og kunne merkes også i Napoli og Rimini.


== Referanser ==
Furegardane kraftverk

Furegardane kraftverk er et vannkraftverk ved Evanger i Voss kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 276 meter i Sagelvi.
Installert effekt er 5,5 MW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 15,5 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Småkraft
Gråklubben kraftverk

Gråklubben kraftverk er et vannkraftverk ved Henangervatnet i Fusa kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 319 meter i Gråklubbelva.
Installert effekt er 1,1 MW. Årsproduksjon er 3,5 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Fusa Kraftlag
Fossberg Kraft AS
Harmony Drive

Harmony Drive er et Americana/Rock-band med base i Oslo som ble startet i 2012. Bandet ble startet av medlemmene i rockebandet Bulk som blant annet ble spillelistet av NRK P3s Pyro, som mener de er et av Norges mest lovende band i 2011 ifølge NRK P3.Bandet spiller musikk i Americana/Rock-sjangeren, og ga ut debutalbumet sitt i 2014 under bandnavnet Metal Heads With Broken Hearts i 2014. Albumet høstet gode kritikker av blant annet BolderBeat og Longe Magazine, og resulterte etter hvert i en turne på Filippinene og i USA. Bandet byttet navn til Harmony Drive, og slapp singelen «See you» 30. september 2016. Singelen fikk gode anmeldelser i utenlandske musikkmagasiner.[hvilke?]


== Konserter ==
I 2012 slapp bandet sin første singel. Det resulterte i radiospilling i USA, samt en liveopptreden på den amerikanske radiostasjonen Kink FM i Portland i Oregon. Bandet turnerte på flere radiostasjoner i USA og turnerte i Filippinene året etter.


== Innspillinger ==
Bandets første innspilling var singelen «Somethings Wrong» i 2012 med Rich Veltrop som produsent. Singelen ble spilt inn i Sylvia Massy sitt studio Radiostar Studios i Weed i California. Debutalbumet ble sluppet fysisk i Norge og digitalt i hele verden via Phonofile og Indigoboom. I August 2017 ga bandet ut singelen «Be There» og fremførte låten live for første gang da de gjestet Sommeråpent på NRK1. «Be There» ble også fremført live på Filippinsk TV i forbindelse med en turne bandet gjorde i Asia i November 2017..


== Medlemmer ==
Lars Erik Schjerpen – Vokal og Gitar
Andre Myhren – Gitar
Vidar Braun – Bass


== Studio musikere ==
Dave Elitch – Trommer
Glenn Sawyer – Piano, Synth , Programmering


== Diskografi ==
2012: Somethings Wrong (Single)
2014: Metal Heads With Broken Hearts
2015: Straming for syria (Samleplate)
2016: See you (Single)
2017: Be There (Single)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Harmony Drive på Reverbnation
Harmony Drive pressevideo på YouTube
Anmeldelse i NRK P1 på NRK
intervju på KINK FM på YouTube
Intervju og liveopptreden på NRK1 YouTube
Anmeldelse i Fedrelandsvennen
Intervju med amerikanske Bolderbeat Bolderbeat
Artikkel om Streaming for syria Arendals tidene
"Be There" fremført på NET 25 i Filippinene NET 25: Letters and music
Intervju på tv-showet Letters and music NET 25
Kløvkraft kraftverk

Kløvkraft kraftverk er et vannkraftverk i Kvinnherad kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 222 meter i Kløvelva.
Installert effekt er 1,4 MW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 4,9 GWh.
Vannet går videre til Landakraft kraftverk.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Key frame

Et key frame, keyframe eller nøkkelbilde er i animasjon og film er et bilde som definerer startpunktet og sluttpunktet i en animasjon med jevn bevegelse.


== Eksempel på animering med key frames ==

		
		


== Referanser ==
Hole kraftverk

Hole kraftverk er et vannkraftverk i Stranda kommune i Møre og Romsdal. Kraftverk er ved Hole i Sunnylven. Det er et minikraftverk uten krav til konsesjon.Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 67 meter i Liagrova.
Installert effekt er 240 kW. Årsproduksjon er 0,9 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Adolf Ziegler

Adolf Ziegler (født 16. oktober 1892 i Bremen; død 18. september 1959 i Varnhalt) var en tysk maler. Han var sterkt involvert i den tyske nasjonalsosialismen, ble president i Reichskammer der bildenden Künste (Reichskunstkammer) i Hitler-Tyskland og stod bak beslag av kunstverk fra tyske museer og kunstutstillinger da verkene ble betegnet som «degenererte» og «utyske» (Entartete Kunst).
Han var soldat under første verdenskrig og ble medlem i NSDAP i 1929.


== Entartete Kunst ==

Arkivene viser at tyske myndigheter beslagla omtrent 5000 malerier og 12.000 grafiske arbeider fra 101 museer i løpet av 1937. Av dette ble 5300 arbeider tatt før utstillingen og over 11.000 etter utstillingen. Beslagene omfattet over 1000 verker av Nolde som sympatiserte med nazistene. Beslag av Franz Marcs arbeider var vanskelig for kommisjonen og disse ble ikke tatt med da utstillingen flyttet fra München til Berlin. Beslaget ble gjennomført av en kommisjon ledet av Adolf Ziegler og han valgte seg fem medlemmer til kommisjonen: Wolfgang Willrich, Hans Schweitzer (under pseudonymet «Mjölnir» laget han propagandaplakater for regimet; senere utnevnt til assisterende rikskommissær for artistisk formgiving), Klaus Graf von Baudissin, Otto Kummer (som representerte Bernhard Rusts departement) og Robert Scholz (Scholz var Rosenbergs kunstekspert, anti-modernist i kunstsyn og en rotfestet rasist). Kommisjonen ble ivrigere og mer pågående etter utstillingen. Ziegler avviste Baudissins mer ytterliggående forslag om å konfiskere kunst i private samlinger. Hitler utstedte personlig en fullmakt til Zieglers kommisjon 4. august 1937 etter utstillingen åpnet i München og etter at kommisjonen hadde gjort en god del av arbeidet. Goebbels hadde gitt kommisjonen skriftlig oppdrag 30. juni 1937. Goebbels sørget for at det ble vedtatt og offentliggjort en lov 31. mai 1938 som legaliserte beslagene nesten ett år etter at de faktisk var gjennomført.Bernhard Rust utfordret Joseph Goebbels' ledelse av prosjektet med beslag av kunstverk fordi Rust mente kunstverkene hørte under hans eget departement. Rust appellerte til Hermann Göring som var ministerpresident for Preussen. Göring hadde selv sans for blant annet impresjonistene og hadde planer om selge kunstverk til egen vinning, men spilte med i en nedlatende omtale av den «såkalte» kunsten. Dessuten mislikte Göring at Goebbels ble stadig mektigere. Striden ble løftet til Hitler som i august 1937 avgjorde at Goebbels fortsatt skulle ha hånd om entartete-prosjektet og Hitler irettesatt Rust for uroen og instruerte Rust om å støtte Zieglers arbeid.


== Livet etter 1945 ==
Etter den andre verdenskrig bodde Ziegler først hos sin søster i Baden-Baden og flyttet så til USA hvor han bodde til sin død. Han ble ansett for å være en «medløper», men nå avnazifsert. I den sovjetiske okkupasjons-sonen ble hans bok Die russische Gottlosenbewegung fra 1932 satt på listen over forbudt litteratur.

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Adolf Ziegler på artnet.de
Solveig Grothe: Kunst im „Dritten Reich“. Hitlers Feiekost på Spiegel Online
Frans Floris

Frans Floris (født ca. 1517, død 1. oktober 1570) var en flamsk kunstner. Han var bror av arkitekten og skulptøren Cornelis Floris.
Floris ble under en tur til Italia sterkt påvirket av renessanskunsten. Hans vesentlige arbeider ble utført i Antwerpen hvor han underviste  i sin egen maleskole. Nasjonalmuseet i Stockholm, eier et maleri av ham, Havsgudarnas fest,


== Referanser ==


== Kilder ==
Svensk uppslagsbok . Malmö i 1932.
Happy Valley

Happy Valley er en britisk krim- og dramaserie som hadde premiere på BBC One 29. april 2014.
Serien er skrevet av Sally Wainwright.Seriens andre sesong hadde premiere i februar 2016.


== Handlingsreferat ==


=== Sesong 1 ===
Catherine Cawood (spilt av Sarah Lancashire) er en handlekraftig politikvinne i West Yorkshire. Hun har ikke kommet over selvmordet til sin tenåringsdatter Becky, som skjedde åtte år tidligere. Cawood er nå skilt fra sin ektemann gjennom mange år, og bor sammen med sin søster, Clare, en tidligere alkoholiker og heroin-misbruker. Becky hadde en liten sønn, Ryan, som ble født etter en voldtekt.
Hverken Catherines tidligere ektemann eller deres nå voksne sønn, Daniel, vil ha noe som helst å gjøre med Ryan. Catherine oppdager at Tommy Lee Royce, mannen som var ansvarlig for den brutale voldtekten av Becky og drev henne til selvmord kort tid etter at Ryan ble født, er ute av fengsel etter å ha sonet en narkotika-dom på åtte år. Catherine blir snart besatt av å finne Royce, uvitende om at Royce også er involvert i kidnappingen av rikmannsdatteren Ann Gallagher, som revisoren Kevin Weatherill har planlagt og den kriminelle Ashley Cowgill har gjennomført.


=== Sesong 2 ===
Atten måneder etter hendelsene i den første sesongen er Catherine Cawood tilbake på jobb igjen, og har blitt tildelt en tapperhetsmedalje etter å ha reddet Ann Gallagher fra Tommy Lee Royce. Han soner nå livstid i fengsel. Men moren til Royce blir drept, og en rekke drap finner sted. Samtidig får Catherine i oppgave å etterforske menneskehandel.
Catherines barnebarn Ryan utvikler et vennskap med en ny lærerassistent, frøken Wealand, som i hemmelighet er forelsket i Tommy Lee Royce. Men Royce har fått forbud mot å kontakte sønnen Ryan, og forsøker derfor å bruke Wealand for å bygge et forhold til Ryan slik at han kan hevne seg på Catherine.


== Rolleliste ==
Sarah Lancashire … Catherine Cawood, politioverkonstabel
Steve Pemberton … Kevin Weatherill, revisor
Siobhan Finneran … Claire Cartwright, Catherines søster
George Costigan … Nevison Gallagher, næringslivsleder
Joe Armstrong … Ashley Cowgill, kriminell
James Norton … Tommy Lee Royce, kriminell
Charlie Murphy … Ann Gallagher, Nevisons datter
Rhys Connah … Ryan Cawood, Catherines barnebarn
Rick Warden … Mike Taylor, politimann


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
BBC: Happy Valley ' s hjemmeside
(en) Happy Valley på Internet Movie Database 
(en) Happy Valley på AllMovie 
(en) Happy Valley på Rotten Tomatoes 
(en) Happy Valley på Metacritic
Seterkraft kraftverk

Seterkraft kraftverk er et vannkraftverk i Øksendal i Sunndal kommune i Møre og Romsdal.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 253 meter i elven Gaudøla, en sideelv til Usma.
Installert effekt er 4,7 MW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 14,5 GWh. 
Vannet går videre rett i inntaket til Gaudøla kraftverk.
Seterkraft AS har lokale eiere.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Åkvisla kraftverk

Åkvisla kraftverk er et vannkraftverk i Øyer kommune i Innlandet.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 122 meter i Moksa. Utløpet går i inntaksdammen til Moksa kraftverk.
Installert effekt er 3,6 MW fra to francisturbiner. Årsproduksjon er 10 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Hafslund E-CO
Rat der Volksbeauftragten

Rat der Volksbeauftragten (norsk: Folkerepresentantenes råd) var en overgangsregjering i Tyskland, fra 10. november 1918 til riksdagsvalget 19. januar 1919. Regjeringen ble ledet av Friedrich Ebert (SPD) og Hugo Haase (USPD). SPD støttet seg i utgangspunktet på en koalisjon mellom SPD og USPD. Koalisjonen ble oppløst i romjulen 1918, og SPD regjerte deretter videre alene, til etter riksdagsvalget. Philipp Scheidemann overtok som medformann for rådet.


== Koalisjonen ==
Novemberrevolusjonen i Tyskland 1918 kulminerte med at rikskansler Max von Baden den 9. november, kunngjorde keiseren Vilhelm IIs avgang. Deretter oppnevnte Baden SPDs leder Friedrich Ebert som sin etterfølger. SPD hadde den største gruppen i Riksdagen og dannet 10. november regjering med det venstreradikale USPD. USPD hadde da måttet oppgi sitt krav om å etablere et proletariatets diktatur i Tyskland.
Etter avtalen om våpenhvilen i Compiègneskogen 11. november 1918 ble demobiliseringen av de tyske troppene en av regjeringens hovedoppgaver. Regjeringspartiet SPDs mål var å innkalle en grunnlovsgivende forsamling gjennom et alminnelig valg. USPD derimot, gikk inn for umiddelbar og total omveltning av samfunnet, både økonomisk og sosialt. Partiet gikk inn for et system der de lokale råd styrte i en form for direkte demokrati (tysk: Rätesystem). Partiets slagord var All makt til rådene (Alle Macht den Räten). 


== Splittelse etter juleopprøret ==
Julaften 1918 kom det til et væpnet sammenstøt mellom på den ene side venstreradikale Volksmarinedivision, og på den annen side regulære styrker som støttet Rat der Volksbeauftragten. Regjeringens styrker var innkalt i medhold av den såkalte Ebert-Groener-pakten. Marinesoldatene som opprinnelig var kommet til Berlin for å beskytte regjeringen, var blitt beordret ut av byen. Samtidig ble de nektet lønn. Marinesoldatene som var støttet av et stort antall arbeidere, nedkjempet de uerfarne frontsoldatene, og regjeringen måtte akseptere deres lønnskrav.   
USPD ble identifisert med marinesoldatenes harde inngripen, som resulterte i store dødstall. Frontsoldatene mistet 56 mann, mot marinesoldatenes 11 døde. Den politiske konsekvens av konflikten ble at USPD måtte gå ut av regjeringen. Inn i regjeringen kom 29. desember 1918, Gustav Noske og Rudolf Wissell, begge fra SPD.  


== SPDs mindretallsregjering ==
Gustav Noske inngikk på vegne av regjeringen, en avtale med frikorpsene om beskyttelse (zum Schutz der Heimat) mot indre fiender. Under det såkalte Spartakistopprøret i januar 1919, kulminerte striden mellom tilhengerne av et parlamentarisk system og de revolusjonære. Regjeringen satte frikorpsene inn mot opprørerne, som løste sin oppgave med stor brutalitet. De hardeste trefningene fant sted 8. januar 1919, og de revolusjonære gruppene ble tilføyd et avgjørende nederlag før valget. I dagene som fulgte, fortsatte regjeringstropper og frikorpsene med såkalte opprenskningsaksjoner mot revolusjonære. Blant disse aksjonene var mordene på Karl Liebknecht og Rosa Luxemburg.  


== Sammensetning ==


== Referanser ==
Kjørstad kraftverk

Kjørstad kraftverk er et vannkraftverk i Hjelmelandsdalen i Stad kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 209 meter i Kjørstadelva.
Installert effekt er 2,5 MW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 7,7 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Kvamselva kraftverk

Kvamselva kraftverk er et vannkraftverk ved Bygstad i Gaular kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 247 meter i Kvamselva.
Installert effekt er 2,6 MW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 8,8 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase