jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mimadoretus

Mimadoretus er en slekt av biller som hører til underfamilien praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Middelsstore, ganske brede skarabider, kroppen høyt hvelvet. De er bredest langt bak midten. Kroppen er temmelig blank, men ofte delvis kledt med lyse skjell eller korte børster. Dekkvingene dekker ikke det siste bakkroppsleddet. På farge er de ofte brunrødlige, hode og pronotum kan være metallisk fargede eller svarte.


== Levevis ==
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. Disse billene flyr godt og er mest aktive om dagen.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
Stammen Anoplognathini MacLeay, 1819
Gruppen Schizognathina Ohaus, 1918 - Australia
Slekten Mimadoretus Arrow, 1901
Mimadoretus flavomaculatus (MacLeay, 1887)
Mimadoretus leucothyreus Lea, 1919
Mimadoretus niveosquamosus Lea, 1919


== Kilder ==
Sjekkliste over Anoplognathini


== Eksterne lenker ==
Bilde av Mimadoretus flavomaculatus
Bilde av Minadoretus niveosquamosus
Bilde av Mimadoretus sp.
(en) Mimadoretus i Encyclopedia of Life 
(en) Mimadoretus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Mimadoretus hos NCBI 
Mimadoretus – detaljert informasjon på Wikispecies
General Enrique Martínez

General Enrique Martínez eller La Charqueada er en by i Treinta y Tres-departementet i det østlige Uruguay. Byen har om lag 1 430 innbyggere.


== Historie ==
General Enrique Martínez ble grunnlagt i april 1914 av Joaquín Machado.


== Befolkning ==
General Enrique Martínez har 1 430 innbyggere (Beregning 2011)
Kilde:


== Transport ==
 Ruta 17 forbinder General Enrique Martínez med Treinta y Tres.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart over General Enrique Martínez (INE)
Rolf Sæterdal

Rolf Sæterdal (født 4. juni 1951  i Bergen, død 10. april 2003 i Bergen) var en norsk idrettsleder og treningsfysiolog, og tidligre roer. Han var bosatt i Lier, og ansatt som leder for utholdenhetsseksjonen ved Olympiatoppen, Toppidrettssenteret i Oslo.


== Utmerkelser ==
Sæterdal ble tildelt Idrettsgallaens hederspris under Idrettsgallaen 2003 for sin innsats for norsk idrett.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rolf Sæterdal – FISA 
BT.no
VG
Isla Patrulla

Isla Patrulla eller Villa María Isabel er en by i Treinta y Tres-departementet i det østlige Uruguay. Byen har om lag 230 innbyggere.


== Historie ==
Isla Patrulla / Villa María Isabel ble grunnlagt i 1913.


== Befolkning ==
Isla Patrulla har 230 innbyggere (Beregning 2011)
Kilde:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart over Isla Patrulla / Villa María Isabel (INE)
Elektrisk scooter

Elektrisk scooter kan vise til:

Scooter med elektrisk motor
Elsparkesykkel
María Albina

María Albina er en by i Treinta y Tres-departementet i det østlige Uruguay. Byen har om lag 68 innbyggere.


== Historie ==
María Albina ble grunnlagt i 1907 av Estanislao Valdés.


== Befolkning ==
María Albina har 68 innbyggere (Beregning 2011)
Kilde:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart over María Albina (INE)
Forum for trafikkpedagogikk

Forum for trafikkpedagogikk er en tverrfaglig interesseorganisasjon som skal tilby kurs og seminarer til foreningens medlemsbedrifter og institusjoner, tilrettelegge for gode trafikkpedagogiske løsninger samt bidra til god pedagogikk i alle ledd i trafikksikkerhetsarbeidet. Faste medlemmer av Forum for trafikkpedagogikk er Statens vegvesen vegdirektoratet, Trafikklærerutdanningen ved Nord universitet, trafikklærerutdanningen ved Oslomet – storbyuniversitetet, samt trafikkskolenes bransjeorganisasjoner; Autoriserte trafikkskolers landsforbund og Trafikkforum. I tillegg er Norges Automobil-Forbund tilknyttet medlem.


== Kilder ==
Brønnøysundregistrene
Forum for trafikkpedagogikks nettsted: Om FFTP besøkt 17. april 2016


== Eksterne lenker ==
Høgskolen i Oslo og Akershus Arkivert 3. oktober 2011 hos Wayback Machine.
Offisielt nettsted 
Statens vegvesen
Autoriserte trafikkskolers landsforbund
Trafikkforum
Norges Automobil-Forbund
Mendizábal (Uruguay)

Mendizábal er en by i Treinta y Tres-departementet i det østlige Uruguay. Byen har om lag 82 innbyggere.


== Historie ==
Mendizábal ble grunnlagt i 1915.


== Befolkning ==
Mendizábal har 82 innbyggere (Beregning 2011)
Kilde:


== Transport ==
 Ruta 18 forbinder Mendizábal med Estación Rincón og Vergara.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart over Mendizábal (INE)
Villa Passano

Villa Passano er et tettsted i Treinta y Tres-departementet i det østlige Uruguay. I 2011 hadde stedet om lag atten innbyggere.


== Befolkning ==
Villa Passano har 18 innbyggere (Beregning 2011)
Kilde:


== Transport ==
 Ruta 19 forbinder Villa Passano med Villa del Carmen, Cerro Chato, Valentines og Chuy.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart over Villa Passano (INE)
Villa Sara

Villa Sara er en by i Treinta y Tres-departementet i det østlige Uruguay. Byen har om lag 1 199 innbyggere.


== Historie ==
Villa Sara ble grunnlagt i 1913 av Luisa Goicochea.


== Befolkning ==
Villa Sara har 1 199 innbyggere (Beregning 2011)
Kilde:


== Transport ==
 Ruta 19 forbinder Villa Sara med Villa del Carmen, Cerro Chato, Villa Passano, Valentines og Chuy.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart over Villa Sara (INE)
Arash Miresmaeili

Arash Miresmaeili (persisk: آرش میراسماعیلی, født 3. mars 1981 i Khorramabad) er en iransk judoka. Arash er dobbelt verdensmester i lettvekt judo – i VM i judo 2001 og VM i judo 2003.
Under Sommer-OL 2004 lot han være å konkurrere mot en israeler. Selv om han offisielt ble diskvalifisert for å være overvektig, ble han tildelt 125 000 USD i premiepenger av den iranske regjeringen, det samme beløpet som ble utbetalt til iranske gullmedaljevinnere. Han ble offisielt renvasket for anklagene om bevisst å ha unngått kampen, men premiepengene reiste mistanker.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arash Miresmaeili – Olympedia 
(en) Arash Miresmaeili – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Arash Miresmaeili – JudoInside
Teleradio-Gagaus

Teleradio-Gagaus (gagausisk: Gagauziya Radio Televizionu kulesi, forkortet GRT, moldovsk: Teleradio-Gagauzia, forkortet TRG) er en TV-kanal som kringkaster på gagausisk, moldovsk og russisk i den moldovske republikken Gagaus. Kanalen ble etablert i 1989, og driver også radiokanalen Gagaus Radio (GRT-FM).


== Se også ==
Teleradio-Moldova


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Kalbakkfaret (Oslo)

Kalbakkfaret (1–41; ingen partallsadresser) er en vei på Kalbakken i bydel Grorud i Oslo. Den går fra Martin Skatvedts vei til Nedre Kalbakkvei.
Veien fikk navn i 1952 etter Kalbakken-gårdene.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kalbakkfaret». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 290. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kalbakkslyngen (Oslo)

Kalbakkslyngen (1–15, 2–34) er en vei på Kalbakken i bydel Grorud i Oslo. Den går fra Akerlia og forbi Christoffer Hellums vei, der veien gjør en slyng rundt et grøntareal.
Navnet, som viser til Kalbakken-gårdene, ble vedtatt i 1952.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kalbakkslyngen». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 290. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
TRG

TRG er en forkortelse som kan vise til blant annet:

TRG Holding, norsk holdingselskap nesten heleid av The Resource Group Trg.
The Resource Group Trg, eierselskap eid av Kjell Inge Røkke sammen med ektefelle Anne Grete Eidsvig.
Teleradio-Gagaus, fjernsynskanal som kringkaster på gagausisk, moldovsk og russisk i den moldovske republikken Gagaus.
Kalbakkstubben (Oslo)

Kalbakkstubben (1–19, 2–26) er en vei på Kalbakken i bydel Grorud i Oslo. Den går fra Akerlia til Nedre Kalbakkvei.
Navnet, som henspiller på Kalbakken-gårdene, ble vedtatt i 1952.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kalbakkstubben». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 290. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kalbakkveien (Oslo)

Kalbakkveien (1A–49C, 4–46) er en vei på Kalbakken i bydel Grorud i Oslo. Den går fra Trondheimsveien til Grorudveien. Den var tidligere en del av Trondheimsveien.
Veien fikk navn etter Kalbakken-gårdene i 1873.
Nordtvet skole er i nr. 9. For øvrig har veien blokkbebyggelse knyttet til flere borettslag.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kalbakkveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 290. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Pseudoschizognathus

Pseudoschizognathus er en slekt av biller som hører til underfamilien praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Middelsstore, brede, blankt brunlige eller rødlige skarabider.


== Levevis ==
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. Disse billene flyr godt og er mest aktive om dagen.
Disse billene kan ha synkroniserte, kortvarige masseopptredener i skumringen etter regn.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
Stammen Anoplognathini MacLeay, 1819
Gruppen Schizognathina Ohaus, 1918 - Australia
Slekten Pseudoschizognathus Ohaus, 1904
Pseudoschizognathus lajoyi Ohaus, 1913
Pseudoschizognathus schoenfeldti Ohaus, 1904
Pseudoschizognathus variicollis Ohaus, 1904


== Kilder ==
Sjekkliste over Anoplognathini
Vestjens, W.J.M. (1970) Observations on the crepuscular flight of Pseudoschizognathus schoenfeldti Ohaus (Coleoptera: Scarabaeidae: Rutelinae). Australian Journal of Entomology 9(3): 235-236 [1]


== Eksterne lenker ==
Bilde av Pseudoschizognathus lajoyi
(en) Pseudoschizognathus i Encyclopedia of Life 
(en) Pseudoschizognathus i Global Biodiversity Information Facility 
Pseudoschizognathus – detaljert informasjon på Wikispecies
Dan O’Bannon

Daniel Thomas O'Bannon (født 30. september 1946 i St. Louis, Missouri, død 17. desember 2009 i Los Angeles, California) var en amerikansk manusforfatter og filmregissør.
O'Bannon og filmskaper John Carpenter studerte sammen på University of Southern Californias filmskole der de utviklet manuskriptet til studentfilmen Dark Star (1974). Filmen ble regissert av Carpenter, mens O'Bannon spilte en av rollene, var ansvarlig for spesialeffekter, bygging av miniatyr-modeller og filmklipp.
O'Bannon var kjent for å ha utviklet manuskriptet til Alien (1979), basert på en historie han og Ronald Shusett skrev sammen. Han utviklet manuskriptet til og regisserte grøsserkomedien The Return of the Living Dead (1985), samt var involvert i Heavy Metal (1981), Total Recall (1990) og bidro med animasjoner for Star Wars Episode IV: Et nytt håp (1977).
Han var fra 1986 fram til sin død gift med Diane Louise Lindley og sammen hadde de hadde ett barn. Han hadde Crohns sykdom, en mage- og tarmsykdom han slet med en stor del av livet. Han sa i et intervju at han følte det som om noe inni ham prøvde å komme ut, og at dette var inspirasjonen til en spesiell scene i filmen Alien. Han døde av sykdommen 17. desember 2009.


== Filmografi (utvalg) ==
1974: Dark Star … Sgt. Pinback (medforfatter, spesialeffekter, klipping)
1976: Star Wars Episode IV: Et nytt håp (spesialeffekter)
1979: Alien (manus)
1981: Dead & Buried (medforfatter)
1981: Heavy Metal (forfatter av to segmenter, «Soft Landing» og «B-17»)
1983: Blue Thunder (medforfatter)
1985: Lifeforce (medforfatter)
1985: The Return of the Living Dead (manus, regi)
1986: Invaders from Mars (medforfatter)
1990: Total Recall (medforfatter)
1992: The Resurrected (regi)
1995: Screamers (manus)
1997: Bleeders (manus)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Dan O'Bannon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Dan O'Bannon på Internet Movie Database 
(sv) Dan O'Bannon i Svensk Filmdatabas 
(da) Dan O'Bannon på Filmdatabasen 
(da) Dan O'Bannon på Scope 
(fr) Dan O'Bannon på Allociné 
(en) Dan O'Bannon på AllMovie 
(en) Dan O'Bannon hos The Movie Database
Mesystoechus

Mesystoechus er en slekt av biller som hører til underfamilien praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).


== Levevis ==
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. Disse billene flyr godt og er mest aktive om dagen.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
Stammen Anoplognathini MacLeay, 1819
Gruppen Schizognathina Ohaus, 1918 - Australia
Slekten Mesystoechus Waterhouse, 1878
Mesystoechus ciliatus Waterhouse, 1878
Mesystoechus costatus Carne, 1958


== Kilder ==
Sjekkliste over Anoplognathini


== Eksterne lenker ==
(en) Mesystoechus i Encyclopedia of Life 
(en) Mesystoechus i Global Biodiversity Information Facility 
Mesystoechus – detaljert informasjon på Wikispecies
Bilobatus

Bilobatus er en slekt av biller som hører til underfamilien praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).


== Levevis ==
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. Disse billene flyr godt og er mest aktive om dagen.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
Stammen Anoplognathini MacLeay, 1819
Gruppen Schizognathina Ohaus, 1918 - Australia
Slekten Bilobatus Machatschke, 1970
Bilobatus luridipennis (Waterhouse, 1878)
Bilobatus testaceipennis (Ohaus, 1901)


== Kilder ==
Sjekkliste over Anoplognathini


== Eksterne lenker ==
Bilobatus (Machatschke) – detaljert informasjon på Wikispecies
Ajdar Sulejmanov

Ajdar Sulejmanov (tatarisk: Aydar Söläyman, russisk: Айдар Сулейманов, født 15. mars 1988 i Zainsk i Tatarstan) er en vokalist fra den russiske republikken Tatarstan. Han begynte på musikkskole i 1999 og studerte videre på musikkgymnaset i Kazan og fra 2008 på Kazans statskonservatorium. Han sto bak etableringen av en leir for begavede barn i hjembyen Zainsk og startet i 2006 opp mesterklasser for gutter som vil drive med musikk.Sulejmanov vant prisen Strana pojusjtsjego solovja i 2005, og senere har han vunnet festivalen Studentsjeskaja vesna og konkurransen Zjar-ptitsa. Han har flere ganger vunnet ulike nivå av talentkonkurransen Sozvezdije-Joldyzlyk, før han i 2009 ble vinner av «Sozvezdijes Grand Prix». I 2007 fikk han hovedrollen i musikalen Syv perler.I 2014 representerte Ajdar Sulejmanov og dansegruppa «Veien ut av byen» sin hjemrepublikk i Tyrkvisjonens sangkonkurranse, etter å ha vunnet den nasjonale finalen i Kazan med melodien «Atlar çaba» («Кони бегут»/«Атлар чаба»). I den internasjonale finalen havnet Sulejmanov på andreplass, noe som er Tatarstans beste plassering i konkurransen.


== Referanser ==
Haakon den godes vei (Oslo)

Haakon den godes vei (1–35, 2–30) er en vei på Vinderen i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går fra Hafslundveien og følger Slemdalsveien parallelt et godt stykke før den ender i sistnevnte vei noe sør for Gaustad stasjon på Holmenkollbanen.
Veien fikk navn etter kong Håkon den gode i 1906.
Veien har for det meste villabebyggelse. Nr. 9A ble tegnet av Jan Inge Hovig og Christian Norberg-Schultz og oppført for Jakob Weidemann i 1960, mens nr. 9B ble tegnet av Esben Poulsson. I nr. 16 er en  Selvaag-blokk fra 1995 på en tomt der det brant i 1970. i Nr. 17 er Vinderen skole. Villaen i nr. 21 ble tegnet av Bernhard Steckmest og oppørt i pusset tegl i 1902.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Haakon den godes vei». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 272. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Håvalds vei (Oslo)

Håvalds vei (1B–7D, 2A–12) er en vei på Brattlikollen i bydel Nordstrand i Oslo. Den går som en fortsettelse av Kåres vei ned til Sandstuveien.
Veien fikk navn i 1926 etter husmannsplassen Håvald.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Håvalds vei». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 273. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Hospitsveien (Oslo)

Hospitsveien (1A–25, 2A–30) er en vei i Voksenlia i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går nordøstover fra Voksenliveien til Voksenkollveien.
Veien fikk navn i 1927 etter Voksenkollen hospits, som ble revet i 1994. Det hospitset lå (nr. 11–13, bak Holmenkollbakken), er det siden bygget små blokker organisert i sameiet Holmenkollen terrasse.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Hospitsveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 261-262. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Hubroveien (Oslo)

Hubroveien (2A–6E; ingen oddetallsadresser) er en vei på Veitvet i bydel Bjerke i Oslo. Det er en hesteskoformet vei på østsiden av Veitvetveien, like sør for Trondheimsveien. Det er kjørebegrensninger i veien, som går i bue rundt blokkbebyggelse.
Navnet ble vedtatt i 1958, og det finnes også andre veier med dyrenavn i området.
Blokkbebyggelsen i veien er organisert i Hubroveien borettslag.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Hubroveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 266. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Humleveien (Oslo)

Humleveien (1–19, 2–24) er en vei på Berg i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Nils Lauritssøns vei til Irisveien.
Veien fikk navn etter humpleplanten i 1932, og i nabolaget finnes også andre veier med plantenavn.
Bebyggelsen er villaer og tomannsboliger.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Humleveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 267. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Hukenveien (Oslo)

Hukenveien (27–31, 10–28) er en vei mellom Grorud og Ammerud i bydel Grorud i Oslo.
Den går nordvestover fra Bergensveien ved nummer 72, og blir til Ammerudveien ved Huken, der Huken pukk- og asfaltverk lå i svingen hvor Hukenveien møter Ammerudveien. 
Lillomarka barnehage ligger i nr. 12.
Motorsykkelklubben MCEK har klubbhus i nr 31


== Huken ==
Veien fikk navn i 1953 etter den tidligere husmannsplassen Huken under Grorud prestegård. Plassen er fortsatt bebodd i Hukenveien 10 (med gnr. 94 bnr. 386). De originale byggene er borte. 


== Huken Pukk- og asfaltverk ==

Huken Pukk- og asfaltverk lå i Ammerudveien 300, i svingen der Ammerudveien blir Hukenveien. Anlegget bestod av et pukkverk og et asfaltverk etablert i 1958 til lagt ned i 2018.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Hukenveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015. 
oslobyleksikon.no: Huken_pukk-_og_asfaltverk
Huldreveien (Oslo)

Huldreveien (1A–31, 2A–28) er en vei på Vettakollen i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går som en fortsettelse av Skogryggveien nordvestover fra Vettakollen stasjon på Holmenkollbanen etter at banen er krysset på planovergang. Etter noen hundre meter ender den i Vettaliveien.
Navnet ble vedtatt i 1917.
I nr. 28 er (fra 1990) Oslo Montessoriskole, i en nybarokkbygning som ble oppført som Holmsborg hotell i 1916 og senere kalt Vettakollen hotell. På det tidligere hotellområdet er det også bygget tre boligblokker. For øvrig har veien for det meste villabebyggelse.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Huldreveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 267. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Hummerkloa (Oslo)

Hummerkloa (1–9) er en vei på Ulvøya i bydel Nordstrand i Oslo. Det er en tverrvei på begge sider av Fjordveien.
Navnet ble vedtatt i 1934.
Nummereringen er her mer eller mindre sammenhengende istedenfor at oddetall og partall er på hver sin side av veien.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Hummerkloa». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 267. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Husebygrenda (Oslo)

Husebygrenda (1–21, 4–20) er en vei og et boligområde mellom Makrellbekken og Huseby i bydel Vestre Aker i Oslo. Veien begynte opprinnelig på nordsiden av Sørkedalsveien vis-à-vis Njårdhallen for så å gå vestover parallelt med den. I dag er veien stengt for biltrafikk i østenden, men har gangveiforbindelse med Sørkedalsveien der. Innkjøring til veien skjer imidlertid omtrent midt i dens lengde, slik at Husebygrenda som vei fremstår som to blindveier med felles berøringspunkt med Sørkedalsveien omtrent midt på.
Veien fikk navn i 1951 etter Huseby gård. Utbyggingen av området startet i 1946 (innflytting 1948–51) og var organisert i Husebygrenda borettslag, jf. oppslaget om boligfeltet.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Husebygrenda». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 268. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Hyggeveien (Oslo)

Hyggeveien (1A–11E, 2–16) er en vei på Bekkelagshøgda i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Raschs vei til Tormods vei.
Veien fikk navn i 1924 etter eiendommen Hygga (nr. 10; revet 1988).
I nr. 4 er et rekkehus. Ellers har veien overveiende villabebyggelse.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Hyggeveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 269. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Høgdaveien (Oslo)

Høgdaveien (1–43D, 2A–58) er en vei på Ryen i bydel Østensjø i Oslo. Den går fra Sandstuveien til Enebakkveien.
Veien fikk navn i 1929 etter plassen Høgda (nr. 19D).
Nr. 1–5 er tre rekkehus (ark. Eyvind Moestue og Per Karlsen) oppført 1962–63 for OBOS-borettslaget Høgdaveien. Veien har mest småhusbebyggelse.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Høgdaveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 269. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.