jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Filip av Parma

Filip av Bourbon, hertug av Parma (født 15. mars 1720 i Madrid død 18. juli 1765 i Alessandria) var hertug av Parma fra 1748 til 1765. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han var det fjerde barnet og den tredje sønnen til Filip V av Spania og konen hans Elizabeth Farnese. Han vokste opp i Madrid og som barn viste han mer interesse i musikk og kunst enn i politikk. Han var også den 12. Conde de Chinchón Grandee av Spania Første Klasse' med våpenskjoldet til Huset Bourbon. 
Mor hans var fra familien Farnese, som hadde styrt Hertugdømmet Parma, Piacenza og Guastalla i mange generasjoner. Hertugdømmet  ble styrt fra 1731 til 1736 av den eldre broren hans, Karl som  ble byttet med Østerrike for De to sicilier etter den polske arvefølgekrigen. 


=== Hertug ===
Tolv år senere, med Den andre fredstraktaten i Aachen i 1848 mistet Østerrike hertugdømmet, og Filip ble den nye hertugen som grunnla  Huset Bourbon-Parma.
Hertugdømmet Parma var ruinert etter mange år med krigføring og i 1759 innsatte Filip franskmannen Guillaume du Tillot som minister for å få økonomien på rett kjøl. 
Filip av Parma var sterkt påvirket av opplysningsfilosofien, og prøvde å regjere med hjelp av sin minister, franskmannen Guillaume Dutillot, i den opplyste despotismens ånd. Han  trakk til seg folk som Étienne Bonnot de Condillac.  
Han gjennomførte en del nyttige reformer, og støttet vitenskap og kunst, handel og jordbruk. 
Filip døde brått den 18. juli 1765 i Alessandria, mens han fulgte datteren Maria Luisa til  Spania for å gifte deg med  Karl. 


=== Etterkommere ===
Filip giftet seg med Louise-Elisabeth de Bourbon den 25. oktober 1739.  De fikk barnene

Isabelle av  Parma som giftet seg med Josef II av Det tysk-romerske riket
Ferdinand av Parma, den neste hertugen av Parma
Maria Louisa av Parma, giftet seg med kong Karl IV av Spania


== Referanser ==
José Carrillo de Albornoz

José Carillo de Albornoz var en spansk adelsmann og militærleder, som erobret De to sisilier, Oran og Mazalquivir. Han var medlem av Carrillo-familien, en spansk adelsfamilie og var siciliansk stattholdar i 1734–1737.
Carillo tok  Filip av Anjous side i den spanske arvefølgekrigen og kjempet som mariscal de campo i slaget ved Villaviciosa (1710) i kavaleriet under greven av Aguilar.
Han deltok også i det spanske felttoget på Sardinia og Sicilia under Kvadrupelalliansekrigen mellom 1718 og 1720.
I 1731 ledet han et tokt som okkuperte Hertugdømmet Parma for den lovlige arvingen, Don Carlos, den frapemtidige kong Karl III av Spania.
I 1732 ledet  Blas de la Lezo den spanske marinen, og De Albornoz ledet den spanske arméen som erobret Oran og Mazalquivir fra tyrkerne (som hadde tatt begge byene i 1708).
I 1733 kommanderte han den spanske arméen som kjempet og slo  østerrikerne i Italia under den polske arvefølgekrigen. Den største seieren hans var slaget ved Bitonto den 25. mai 1734.
Han var den første siciliansk stattholdar etter den spanske gjenerobringen av øya  fra 1734 til 1737 og krigsminister fra 1737 til 1741.
I 1741 ble han utpekt som leder  for 50 000 mann i Italia under Den østerrikske arvefølgekrigen. Men mot slutten av 1742 ble han erstattet av greven av Gages for mangel på initiativ. 


== Referanser ==


== Kilder ==
Hobbs, Nicolas (2007). «Grandes de España» (spansk). 
Instituto de Salazar y Castro. Elenco de Grandezas y Titulos Nobiliarios Españoles (spansk). periodic publication. 
«Biography of the Duke of Montemar» (spansk). 2007. Arkivert fra originalen 12. oktober 2008.
Troll (film)

Troll er en norsk eventyr- og spenningsfilm fra 2022 produsert av Motion Blur Films. Filmen er regissert av Roar Uthaug med manus skrevet av Espen Aukan. I filmen våkner et troll etter tusen år i fangenskap i Dovrefjell. Det sinte trollet ødelegger alt på sin vei til Oslo, og byfolket prøver å stoppe noe de trodde bare eksisterte som folketro. I hovedrollene spiller Ine Marie Wilmann, Kim Falck, Mads Sjøgård Pettersen og Anneke von der Lippe. Filmen hadde premiere på strømmetjenesten Netflix 1. desember 2022. Norsk filminstitutt har beskrevet Troll som den første store norske monsterfilmen.


== Skuespillere ==
Ine Marie Wilmann – paleontologen Nora Tidemann
Mads Sjøgård Pettersen – kaptein Kristoffer Holm
Anneke von der Lippe – statsminister Berit Moberg
Kim Falck – Andreas Isaksen
Gard Bjørnstjerne Eidsvold – Tobias Tidemann
Fridtjov Såheim – forsvarsminister Frederick Markussen
Dennis Storhøi – forsvarssjef Sverre Lunde
Hugo Mikal Skår – helikoptersoldat


== Innspillingssteder ==
Oslo 
Åndalsnes og Rauma 
Lom 
Hunderfossen ved Lillehammer 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(mul) Offisielt nettsted 
(en) Troll på Internet Movie Database 
(no) Troll hos Filmfront 
(sv) Troll i Svensk Filmdatabas 
(fr) Troll på Allociné 
(en) Troll på Rotten Tomatoes
John Manners av Granby

John Manners, marki av Granby, (født 2. januar 1721 i Kelham i Nottinghamshire i England, død 18. oktober 1770 i Scarborough i Yorkshire) var en britisk politiker og offiser (general) og den eldste sønnen til hertugen av Rutland.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Manners ble utdannet ved Eton og ved Trinity College i Oxford. Siden han ikke levde lenger enn sin far, var han kjent under tilleggstittelen til faren, markien av Granby. 


=== Politiker, militær ===
Han gikk snart inn for en militær karriere. Han ble tidlig medlem av det britiske parlamentet, første gang i 1741. Fire år senere ble han oberst i Rutland og deltok i jakobittenes annet opprør i 1745. Han ble forfremmet til generalmajor i 1755 og så til oberst i den kongelige hestegarden. Samme år utbrøt syvårskrigen, og han ble sendt til Tyskland. Han ble forfremmet til generalløytnant i februar 1759. 
Slaget ved Minden var det første store slaget Granby deltok i. Kavaleriet hans ble her løypen i et kritisk øyeblikk av George Germain, som ble sendt hjem i skam, mens Granby overtok kommandoen over den britiske kontingenten i armeen til Karl Vilhelm Ferdinand av Braunschweig, og hadde 32 000 mann under seg i starten av 1760.Den 31. juli 1760 stormet Granbys styrker Warburg fremst i det britiske kavaleriet. De tok til fange 1500 mann og erobret ti kanoner. Granby hadde tidlig mistet håret og gikk derfor alltid med parykk. Under angrepet red han så raskt at han mistet hatten og parykken, noe som er opprinnelsen til det engelske uttrykket «going at it bald-headed» («gå skallet til verks»).Et år senere, 15. juli 1761, forsvarte britene høydene i Villinghausen som Ferdinand selv skildret som «ubeskrivelig modig». Dagen etter ledet han soldatene sine i et motangrep og drev franskmennene fra slagmarken. Motstanderen hans, duc de Broglie, ble så imponert at han bestilte et portrett av Granby av Joshua Reynolds.Flere felttog fulgte og bragte Granby og hans menn stor ære.Han var ingen dyktig politiker, men folk brydde seg lite om det og mer om seirene hans og omsorgen han hadde vist soldatene. Under Chatham-regjeringen ble Granby øverstkommanderende. 
Granby døde i Scarborough i Yorkshire i 1770.


== Referanser ==


== Kilder ==
Massie, Alastair W. (2006) [2004]. «Manners, John, marquess of Granby (1721–1770)». Oxford Dictionary of National Biography. Oxford University Press. 
Descendants of Sir Robert Manners
Mannings, David (2000). Sir Joshua Reynolds: a complete catalogue of his paintings. New Haven, CT: Yale University Press. s. 321–325. ISBN 0300085338. 


== Eksterne lenker ==
(en) John Manners of Granby – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John Manners of Granby – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Maria Anna av Spania

Maria Anna av Spania (født 18. august 1606, død 13. mai 1646), infanta av Spania og den yngste datteren til kong Filip III av Spania og Margaret av Østerrike var en tysk-romersk keiserinne. Hun var også dronning av Ungarn og Böhmen som konen til Ferdinand III av Det tysk-romerske riket.
Hun var en yngre søster av Anna av Østerrike, dronning til Ludvig XIII av Frankrike og mor til Mariana av Østerrike, dronning til Filip IV av Spania. 
Da hun giftet seg med Ferdinand III, søskenbarnet sitt, og reiste til Østerrike, hun  måtte reise gjennom Italia,  som var en farlig reise på denne tiden under trettiårskrigen. Reisen tok derfor 14 måneder å gjennomføre. 


== Referanser ==
Hvitsymre i utslåtten

Hvitsymre i utslåtten er en norsk novellefilm fra 1991 regissert av Emil Stang Lund. Han skrev også manuset, som bygger på Hans E. Kincks novelle «Hvitsymre i utslaatten», utgitt i samlingen Flaggermusvinger i 1895.Filmen ble i 1992 inkorporert i spillefilmen Flaggermusvinger.


== Handling ==
Gjertrud har en affære med en forlovet prestesønn.


== Rolleliste ==
Hildegunn Riise – Gjertrud
Roar Kjølv Jenssen – prestesønnen
Tina Hartvig – damen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hvitsymre i utslåtten på Internet Movie Database 
(no) Hvitsymre i utslåtten hos Filmfront
Emil Stang Lund

Emil Stang Lund (født 27. mars 1963 i Boston) er en norsk filmregissør.


== Virke ==
Han har arbeidet med film siden 1982 og debuterte som kortfilmregissør i 1986. Kortfilmen Den nye kapellanen (1988), etter en novelle av Hans E. Kinck, vant Amandapris og ble senere kinolansert i trespann med to andre Kinck-filmer under tittelen Flaggermusvinger i 1992. Lund har også regissert  spillefilmen Jomfruene i Riga (1996), en komedie med utgangspunkt i norsk-baltiske relasjoner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Emil Stang Lund på Internet Movie Database 
(sv) Emil Stang Lund i Svensk Filmdatabas 
(da) Emil Stang Lund på Filmdatabasen 
(da) Emil Stang Lund på danskfilmogtv.dk 
(en) Emil Stang Lund på AllMovie 
(en) Emil Stang Lund hos Rotten Tomatoes 
(en) Emil Stang Lund hos The Movie Database
Signe Marie Fidje Store

Signe Marie Fidje Store (født 23. august 1995) er en norsk bryter fra Tana.
Hun ble historisk da hun 7. mai 2016 kvalifiserte seg til sommer-OL i Rio 2016, og ble med dét første norske kvinnelige bryter noensinne til å kvalifisere seg til et OL.Hun har senere dedikert store deler av livet sitt til den kristne tro og har i flere tilfeller delt sin tro i media og sosiale medier. Blant annet TikTok.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) Signe Marie Fidje Store – Olympedia 
(en) Signe Marie Fidje Store – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Signe Marie Fidje Store – FILA 
Signe Marie Fidje Store på Facebook
Arnold von Bruck

Arnold von Bruck (født etter 1490, død 6. februar 1554 i Linz) var prest, kapellmester og komponist, som hovedsakelig hadde sitt virke innenfor Habsburgmonarkiets grenser. Han var blant samtidens mest ansette komponister i det tyske språkområdet, og er kjent blant annet for sine lieder. Arnold von Bruck skrev flerstemmig profan og kirkelig kormusikk.


== Liv og virke ==
Arnolds fødested er usikkert og kan være både Bruck an der Leitha i Oberösterreich, Bruck an der Mur i Steiermark eller Bruck an der Ammer. Imidlertid fremstår Bruck im Aargau, Sveits eller Brügge som de mest sannsynlige steder for hans fødsel. Hans fødselsår oppgis av ulike kilder til 1490 og 1500.Arnold von Bruck ble 1510 ansatt i Wiener Hofmusikkapelle, og arbeidet som kapellmester samme sted fra 1527 til 1545, under Ferdinand I. Han fikk stilling som prest i Ljubljana, og arbeidet senere i Linz, hvor han også trakk seg tilbake som pensjonist.Arnold var katolikk, men skrev likevel melodier til en rekke av Luthers oversettelser av latinske koraler til tysk, blant annet koralen Mitten wir im Leben sind. Han tyske koraler og latinske motetter er skrevet etter nederlandske så vel som tyske forbilder. Arnold von Bruck er kjent for sine Lieder (Gesellschaftslieder). Ved siden av Ludwig Senfl var han en av de mest fremtredende musikere i sin samtid.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arnold von Bruck på Discogs 
(en) Arnold von Bruck på MusicBrainz 
(en) Arnold von Bruck på Spotify
Petter Skogsletten

Petter Skogsletten (født 10. mars 1993 i Oslo) er en norsk fotballtrener fra Stovner i Oslo.
Skogsletten måtte legge opp som fotballspiller grunnet hjertesykdom, og jobber per 2021 for den danske fotballklubben FC Nordsjælland. Petter Skogsletten har en fortid i Fotballklubben Bodø/Glimt, før han ble hentet inn til dansk fotball.
I 2017 ble Skogsletten tatt ut til studiet High Performance Football Coaching ved Universitetet i Lisboa, som er et verdensomspennende trenerstudium etablert av José Mourinho. Da Skogsletten var elev ved dette studiet, var Mourinho en av lærerne. Tidligere har Skogsletten også vært trener for flere klubber i Norge og England.
Petter Skogsletten har også vært hovedtrener i 4. divisjon for Rommen Sportsklubb, og assistenttrener i 1. divisjon kvinner for Grei Kvinner Elite sammen med Eirik Tord Jensen.


== Referanser ==
Hastatis

Hastatis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, brunlige eller svarte trebukker. Dekkvingene er litt læraktige og har én skarp, opphøyd lengderibbe langs sømmen. Antennene er forholdsvis kraftige og kortere enn kroppen.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørøstlige Brasil og i Argentina.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Calliini J. Thomson, 1864
Slekten Hastatis Buquet, 1857
Hastatis auricollis Buquet, 1857
Hastatis denticollis Buquet, 1857
Hastatis femoralis Burmeister, 1865
Hastatis simplicis Galileo & Martins, 1990 


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog over artene, med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 4. juni 2016 hos Wayback Machine.
(en) Hastatis i Encyclopedia of Life 
(en) Hastatis i Global Biodiversity Information Facility 
Hastatis – detaljert informasjon på Wikispecies
København-traktaten i 1709

København-traktaten ble underskrevet i København den 22. oktober 1709 under den store nordiske krigen og fornyet alliansen mellom Det russiske imperiet og Danmark-Norge. Karl XII av Sverige hadde opprinnelig ødelagt den tidligere alliansen i inngått i Travendal (1700) da Russland signerte Vasilij Lukitsj Dolgorukij avtalen i København.


== Kilder ==
Anisimov, Evgeniĭ Viktorovich. The reforms of Peter the Great. Progress through coercion in Russland. The New Russian history. M.E. Sharpe. s. 125. ISBN 1563240475. 


== Eksterne lenker ==
Fotokopi av avtalen i IEG Mainz
Dresden-traktaten i 1709

Dresden-traktaten ble underskrevet 28. juni 1709 under den store nordiske krigen. Den gjenopprettet alliansen mellom Fredrik IV av Danmark-Norge og August den sterke mot Det svenske imperiet.


== Kilder ==
Czech, Vinzenz. Das Potsdamer Dreikönigstreffen 1709 (tysk). Cuvillier. ISBN 3867276382. 


== Eksterne lenker ==
Fotokopi av avtalen på IEG Mainz
Diastocera

Diastocera er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En ganske stor, mattsvart trebukk. Dekkvingenes midtre del er teglrød.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Sentral- og Vest-Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Ceroplesini J. Thomson, 1860
Slekten Diastocera Dejean, 1835
Diastocera trifasciata (Fabricius, 1775)


== Kilder ==
Liste over slektene


== Eksterne lenker ==
Bilder av arten Arkivert 4. juni 2016 hos Wayback Machine.
(en) Diastocera i Encyclopedia of Life 
(en) Diastocera i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Diastocera – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Diastocera – detaljert informasjon på Wikispecies
Pjotr Saltykov

Pjotr Saltykov var en russisk statsmann og feltmarskalk, sønn av Semjon Saltykov.
I 1714 ble Pjotr Saltykov sendt av Peter den store til Frankrike for å lære seg navigasjon og ble værende der de neste 20 årene. I 1759, under Syvårskrigen, ble han øverstkommanderende for den russiske arméen og vant blant annet en seier i Palzig (Kay) og Kunersdorf.
I 1763 ble Saltykov øverstkommanderende i Moskva og fikk ansvar for senatkontoret i Moskva (Московская сенатская контора). Under Saltykov ble det opprettet mange nye postkontor, palassene i Golovinskij og Kolomenskij ble renovert, samt flere byporter ble satt opp. De reparerte også de fleste utslitte broene over Moskvaelva og forsatte nedrivingen av murene rundt Den hvite byen (festningsverket rundt Moskva) for å kunne bygge et barnehjem etter ordre fra Katarina den store. De restaurerte også arsenalet i Kreml. Saltykov gjorde det forbudt å ta ut importert brød fra Moskva, for å sikre innbyggerne mat, og han sikret faste vinleveranser til byen. Han kjempet også mot gambling.
I 1765 deltok han i brenning av bøker som var «skadelige for samfunnet», etter ordre fra Katarina II av Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi (russisk)
Biografi og referanser (russisk)
Vladimir Ivanovitsj Voronin

Vladimir Ivanovitsj Voronin var en kaptein i den sovjetiske marinen, født i Sumskij Posad i dagens Republikken Karelen i Russland. 
I 1932 var han kaptein på den sovjetiske isbryteren «Aleksander Sibirjakov» som var det første skipet som seilte gjennom hele Nordøstpassasjen uten å måtte overvintre. Denne reisen var organisert av det sovjetiske polarinstituttet. Reisen tok 65 dager og skipet var blant  annet i drift i 11 dager da propellskaftet brøt sammen. 
I 1933-1934 var han kaptein på en annen polarekspedisjon på isbryteren «Tsjeljuskin». Skipet havnet i pakkisen nær Koljutsjinøya i Tsjuktsjerhavet og mannskapet brukte nesten en uke på å komme seg løs. Skipet satte seg  fast i pakkisen igjen og drev mot Beringstredet. Mot slutten av november ble det klart at skipet ikke kom til å komme seg løs igjen og de innså at de måtte overvintre. Etter hvert ble skipet skviset mellom store isfjell og sto i fare for å synke. Voronin ga ordre om å laste av alt utstyr og sette opp en leir bak skipet. Store sprekker oppsto derimot i isen under teltene og mannskapet måtte laste utstyret tilbake på skipet. «Tsjljuskin» drev i to måneder i Tsjuktsjerhavet øst for Vrangeløya. Til slutt ble skipet knust av isen. Voronin og Otto Schmidt klarte akkurat å hoppe av i tide før det sank nær Koljutsjin. Et medlem av mannskapet mistet livet. Mannskapet fikk radiokontakt med landsbyen Uelen på Tsjukotkahalvøya og mannskapet ble etter hvert reddet. Redningsoperasjon tok over en måned med fly på grunn av dårlig vær.


== Kilder ==
Armstrong, T., The Russians in the Arctic, London, 1958.
Tidlige sovjetiske ekspedisjoner
Russiske polekspedisjoner
Voronin Trough
William Pepperrell

William Pepperell var en kjøpmann og soldat i kolonien Massachusetts. Han er kjent for å ha organisert, finansiert og ledet toktet som erobret den franske garnisonen ved festningen Louisbourg under kong George-krigen. I sine dager ble Pepperrell kalt «helten fra Louisburg».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Pepperrell, Sir William», Dictionary of Canadian biography
Richard Lestock

Richard Lestock (født 22. februar 1679, død 17. desember 1746) var en offiser i Royal Navy og ble til slutt admiral. Han kjempet i mange slag og var en kontroversiell person som er best husket for nederlaget i slaget ved Toulon, og han ble derfor stilt for krigsrett. 


== Liv og virke ==
Lestock fulgte i sin fars fotspor og gikk inn i marinen. I 1701 ble han tredjeløytnant på «Cambridge» og steg raskt i gradene. Som kommandør på HMS «Vulture» deltok han i frigjøringen av Barcelona og erobringen av Alicante. I 1707 støttet han Sir George Byng i nederlaget ved Toulon, men erobret Menorca året etter. I 1709 ble han angrepet av to fiendtlige fregatter utenfor Lisboa og ble tvunget til å overgi skipet. Hjemme i England ble han stilt for krigsrett for å ha tapt skipet, men ble frikjent den 31. august 1709. 
De neste årene seilte han i britiske flåter i Vestindia og i Østersjøen, hvor han fikk kommando over en skvadron på syv skip. I Skagerrak utmerket han seg ved å ta svenske kapere og Byng gjorde ham til andrekaptein på flaggskipet sitt under slaget ved Kapp Passaro i 1718. De neste ti årene steg han ikke i gradene, men ble etter hvert kaptein over eget skip. I 1739 seilte han med Sir Chaloner Ogle til Vestindia, hvor han av viseadmiral Edward Vernon ble utpekt til kommandør og tredjekommanderande av flåten. Lestock deltok i slaget ved Cartagena de Indias, hvor han fikk i oppdrag å angripe Fort San Luis den 23. mars 1741. Slaget endte med nederlag og Lestock returnerte til England, hvor han tok kommando over en skvadron som seilte til Middelhavet for å støtte Nicholas Haddock. I 1742 ble han utnevnt til kontreadmiral og da Haddock måtte reise hjem på grunn av sykdom, ble Lestock øverstkommanderende for en kort periode. 
I 1744 deltok Lestock i slaget ved Toulon under den østerrikske arvefølgekrigen. Slaget ble et nederlag for britene og Lestock ble beskyld for ikke å ha fulgt eller forstått den opprinnelige angrepsplanen, men ble igjen frikjent hjemme i England, og bare to dager senere, den 3. juni 1746, ble han utnevnt til admiral og fikk kommandoen over en stor skvadron.
Han døde 13. desember 1746 av en magesykdom. 


== Referanser ==


== Kilder ==
Oxford Dictionary of National Biography
Artikkel om slaget ved Toulon
Telluraves

Telluraves (landfugler) er en nylig definert klade med terrestriske og trelevende fugler, som også kalles kjernelandfugler. Kladen består av litt over 3/4 av alle fuglearter og har solid støtte gjennom forskningen til Jarvis et. al. (2014), der den har 100 prosent bootstrap.Telluraves inkluderer de to gruppene Afroaves (kondorer, haukefugler, ugler, musfugler, kuroler, trogoner, hornfugler, hærfugler, kakelarer, råkefugler og spettefugler) og Australaves (falkefugler, papegøyefugler, spurvefugler). Telluraves ser dessuten ut til å være søstergruppen til Ardeae, en annen nylig definert klade som splitter til Aequornithes og Eurypygimorphae. Sistnevnte splitter videre til Eurypygiformes (kaguer og solrikse) og Phaethontiformes (tropikfugler).


== Fylogeni ==
Neoaves er en klade som består av alle moderne fugler. Kladogrammet er i henhold til Jarvis et al. (2014), med noen justeringer etter Yury et al. (2013). Navn i parentes er ikke nødvendigvis offisielle norske gruppenavn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Telluraves – detaljert informasjon på Wikispecies