jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tim Bowler

Tim Bowler (født 14. november 1953 i Leigh-on-Sea) er en britisk barnebokforfatter, best kjent for Blade-serien i åtte bind (2008–2010), og for River Boy, som han mottok Carnegie Medal in Literature for i 1997.
Han er utdannet ved University of East Anglia, hvor han studerte svensk og skandinavistikk – med et studieår ved universitetet i Uppsala. Han har bodd flere år i Sverige, og arbeidet både som lærer, skogsarbeider og i andre yrker. Før han ble fulltids forfatter var han avdelingsleder ved en skole i Newton Abbot, Devon.Han debuterte med Midget i 1994 – en psykologisk thiller om en funksjonshemmet gutt som vil frigjøre seg fra storebrorens innflytelse. River Boy (1997) er en fabel om femtenårige Jess som må takle bestefarens snarlige død. Hans ufullførte maleri og hennes vennskap med den mystiske gutten ved elva er handlingsspor som løper sammen. Jess aksepterer guttens utfordring om å svømme sammen med ham til elvas munning - en strekning på mer enn 50 km. Når turen er fullført forstår hun at gutten er den samme som finnes på bestefarens maleri, og at hun har møtt bestefaren som ung gutt. 

The Blade series does not glorify, romanticise or in any way exalt the knife but seeks instead to show the hideous reality of knife culture. The boy at the heart of the story has lived by violence but he is not a thug. He is smart, articulate, even likable, and he's in terrible danger. His enemies are drawing nearer, he's becoming increasingly haunted by guilt for the things he's done, and he's struggling to find some kind of redemption. His life now hangs in the balance.

I Blade-serien skildres den unge, hjemløse gutten Blade, som kjemper for å overleve i en brutal urban jungel. Serien fortelles i andreperson, som hovedpersonens monolog til en venn. 
På norsk finnes bare Blade-serien, oversatt av Jørn Roeim.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Strand holdeplass

Strand holdeplass var en holdeplass på Drammenbanen, mellom Stabekk og Høvik i Bærum kommune.
Holdeplassen åpnet i 1931 og hadde privat billettsalg fra 1932 til 1964. I 1973 var det slutt på persontrafikken, og i 1978 ble holdeplassen formelt nedlagt. Det går fortsatt en gangbro over banen på stedet, som er tre kvart kilometer fra Stabekk stasjon og én kilometer fra Høvik. Per 2013 er sporene forbi det gamle holdeplassområdet revet opp i forbindelse med vedlikehold, og alle plattformrester er fjernet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Strand stasjon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Norsk jernbaneklubb om Strand holdeplass
Budstikkas store Asker og Bærum-leksikon om Strand holdeplass
Jernbane.net om Strand holdeplass
Aasmund Dahl, red. (1988). NSBs bygningsregistrering: Drammen distrikt: Drammenbanen. NSB Arkitektkontoret. s. 127.
Ramstad holdeplass

Ramstad holdeplass var en holdeplass på Drammenbanen, mellom Høvik og Blommenholm i Bærum kommune.
Holdeplassen åpnet i 1931 og hadde privat billettsalg fra 1932 til 1964. I 1973 var det slutt på persontrafikken, og i 1978 ble holdeplassen formelt nedlagt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norsk jernbaneklubb om Ramstad holdeplass
Budstikkas store Asker og Bærum-leksikon om Ramstad holdeplass
Gråbeltenonne

Gråbeltenonne er en fugl i gruppen Lonchura i familien astrilder.


== Utbredelse ==
Den er endemisk til det nordvestlige Ny-Guinea.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) gråbeltenonne i Encyclopedia of Life 
(en) gråbeltenonne i Global Biodiversity Information Facility 
(no) gråbeltenonne hos Artsdatabanken 
(en) gråbeltenonne hos ITIS 
(en) gråbeltenonne hos NCBI 
(en) Kategori:Lonchura vana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lonchura vana – detaljert informasjon på Wikispecies 
Lonchura vana (ID D6BEA296A5044252). Avibase. Hentet ut 6. september 2013.
Lonchura vana (TSN 560872). Integrated Taxonomic Information System. Hentet ut 6. september 2013.
Birdlife Species Factsheet: Lonchura vana. Hentet ut 6. september 2013.
Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, B.L. Sullivan, C. L. Wood, and D. Roberson. 2013. The Clements checklist of birds of the world: Version 6.8.. Hentet ut 6. september 2013.
IBC - The Internet Bird Collection: Lonchura vana. Hentet ut 6. september 2013.
Jong holdeplass

Jong holdeplass var en holdeplass på Drammenbanen, mellom Sandvika og Slependen i Bærum kommune.
Holdeplassen åpnet i 1959 og ble nedlagt i 1993.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norsk jernbaneklubb om Jong holdeplass
Budstikkas store Asker og Bærum-leksikon om Jong holdeplass
Jacob Mestmachers musikkbok

Jacob Mestmachers musikkbok er et vakkert innbundet håndskrevet manuskript med 261 korte musikkstykker.
Manuskriptet inneholder arier, danser og marsjer for klaviaturinstrument, noen med besifret bass. På baksiden er det satser fra Georg Philipp Telemanns partitas for fiolin, fløyte eller obo og generalbass (Hamburg 1716), ellers er stykkene av ukjent opphav.
Håndskriften avslører at minst tre personer har bidratt. Manuskriptets navn kommer av at det på forsatsarket er skrevet Jacob Mestmacher (1735–1810), en bergensk kjøpmann og musikkelsker av tysk avstamming. Både faren Jørgen og Jacobs halvbror Jürgen var organister ved Mariakirken og kan være blant de som har bidratt i musikkboken.
Manuskriptet ble gjenfunnet i Vestlandske kunstindustrimuseums magasiner i 1953.


== Kilder ==
Artikkelen «Notebok fra Holbergs tid blir aktuell», Morgenavisen 6. oktober 1953,


== Eksterne lenker ==
Trio Sonatas and pieces from The Music Book of Jacob Mestmacher (2005), TOCC0006, Bergen Barokk
Jacob Mestmachers Musikk-Bok, uib.no
Landsdelsserien 1954–55

Landsdelsserien 1954–55 var det nest øverste nivået i norsk herrefotball denne sesongen. Divisjonen besto av 54 lag fordelt på sju avdelinger. 


== Opp- og nedrykk ==
Ett lag fra hver av Østland-distriktene rykket direkte opp til Hovedserien 1955–56, mens ett lag fra Sørland/Vestland og ett lag fra Møre/Trøndelag rykket opp etter kvalik.
Opp til tre lag fra hver avdeling rykket ned til 1. divisjon 1955-56.
Direkte opprykk: Rapid og Frigg
Opprykk via kvalik: Varegg og Kvik Trondheim


== Distrikt Østland/Søndre ==


== Distrikt Østland/Nordre ==


== Distrikt Sørland/Vestland ==


=== Kvalifisering om opprykk Sørland/Vestland ===
Jerv - Bryne 2-2 eeo.
Bryne - Jerv 2-1
Bryne - Varegg 2-3Varegg rykket opp


== Møre/Trøndelag ==


=== Kvalifisering om opprykk Møre/Trøndelag ===
Kvik Trondheim - Kristiansund 4-0
Kristiansund - Kvik Trondheim 2-1 (sammenlagt 2-5)


== Kilder ==
rsssf.no
Svartstrupenonne

Svartstrupenonne er en fugl i gruppen Lonchura i familien astrilder.


== Utbredelse ==
Den er endemisk til Ny-Guinea.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) svartstrupenonne i Encyclopedia of Life 
(en) svartstrupenonne i Global Biodiversity Information Facility 
(no) svartstrupenonne hos Artsdatabanken 
(en) svartstrupenonne hos ITIS 
(en) svartstrupenonne hos NCBI 
(en) Kategori:Lonchura nevermanni – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lonchura nevermanni – detaljert informasjon på Wikispecies 
Lonchura nevermanni (ID E9579BCC76E44649). Avibase. Hentet ut 6. september 2013.
Lonchura nevermanni (TSN 560861). Integrated Taxonomic Information System. Hentet ut 6. september 2013.
Birdlife Species Factsheet: Lonchura nevermanni. Hentet ut 6. september 2013.
Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, B.L. Sullivan, C. L. Wood, and D. Roberson. 2013. The Clements checklist of birds of the world: Version 6.8.. Hentet ut 6. september 2013.
IBC - The Internet Bird Collection: Lonchura nevermanni. Hentet ut 6. september 2013.
William Eriksen

William Eriksen (født 4. februar 1909, død 10. mars 1999) var en norsk fotballspiller. Eriksen spilte store deler av sin fotballkarriere i Odd, og han var med på laget som i 1931 vant klubbens siste norgesmesterskap før 2000. I 1932 spilte han landskamp for Norge mot Estland. I perioden 1947–1949 var han formann i Odds Ballklubb.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) William Eriksen – WorldFootball.net 
(en) William Eriksen – EU-Football.info 
(no) William Eriksen – Norges Fotballforbund 
Profil på eu-football.info
Profil på fotball.no
Profil på worldfootball.net
Ildhalenonne

Ildhalenonne er en fugl i gruppen Lonchura i familien astrilder.


== Utbredelse ==
Den er endemisk til New Ireland i Bismarckarkipelet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) ildhalenonne i Global Biodiversity Information Facility 
(no) ildhalenonne hos Artsdatabanken 
(en) ildhalenonne hos ITIS 
(en) ildhalenonne hos NCBI 
(en) Kategori:Lonchura hunsteini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lonchura hunsteini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Lonchura hunsteini (ID A0FB49CF25F8E5B3). Avibase. Hentet ut 6. september 2013.
Lonchura hunsteini (TSN 179616). Integrated Taxonomic Information System. Hentet ut 6. september 2013.
Birdlife Species Factsheet: Lonchura hunsteini. Hentet ut 6. september 2013.
Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, B.L. Sullivan, C. L. Wood, and D. Roberson. 2013. The Clements checklist of birds of the world: Version 6.8.. Hentet ut 6. september 2013.
IBC - The Internet Bird Collection: Lonchura hunsteini. Hentet ut 6. september 2013.
Kostnadssted

Kostnadssted er i bokføring betegnelsen på en kostnadstilordning for en avdeling eller aktivitet i en organsisasjon. Begrepene koststed eller kostsenter er også brukt, og er vanligvis synonyme med kostnadssted.
Typiske eksempler på kostsentre kan være avdelinger som:

Forskning og utvikling
Produksjon
Markedsføring
Kanelnonne

Kanelnonne er en fugl i gruppen Lonchura i familien astrilder.


== Utbredelse ==
Den er endemisk til New Ireland i Bismarckarkipelet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) kanelnonne i Encyclopedia of Life 
(en) kanelnonne i Global Biodiversity Information Facility 
(no) kanelnonne hos Artsdatabanken 
(en) kanelnonne hos ITIS 
(en) kanelnonne hos NCBI 
(en) Kategori:Lonchura forbesi – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lonchura forbesi – detaljert informasjon på Wikispecies 
Lonchura forbesi (ID 0EF407D4C0C03A7B). Avibase. Hentet ut 6. september 2013.
Lonchura forbesi (TSN 560847). Integrated Taxonomic Information System. Hentet ut 6. september 2013.
Birdlife Species Factsheet: Lonchura forbesi. Hentet ut 6. september 2013.
Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, B.L. Sullivan, C. L. Wood, and D. Roberson. 2013. The Clements checklist of birds of the world: Version 6.8.. Hentet ut 6. september 2013.
IBC - The Internet Bird Collection: Lonchura forbesi. Hentet ut 6. september 2013.
Sotnonne

Sotnonne er en fugl i gruppen Lonchura i familien astrilder.


== Utbredelse ==
Den er endemisk til New Hanover i Bismarckarkipelet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) sotnonne i Global Biodiversity Information Facility 
(no) sotnonne hos Artsdatabanken 
(en) sotnonne hos ITIS 
(en) sotnonne hos NCBI 
Lonchura nigerrima – detaljert informasjon på Wikispecies 
Lonchura nigerrima (ID 84A01BC86F7FA675). Avibase. Hentet ut 6. september 2013.
Lonchura nigerrima (TSN 560862). Integrated Taxonomic Information System. Hentet ut 6. september 2013.
Birdlife Species Factsheet: Lonchura nigerrima. Hentet ut 6. september 2013.
Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, B.L. Sullivan, C. L. Wood, and D. Roberson. 2013. The Clements checklist of birds of the world: Version 6.8.. Hentet ut 6. september 2013.
E.123

E.123 er en standard som er anbefalt av Den internasjonale telekommunikasjonsunion. Den inneholder regler for hvordan telefonnummer, e-postadresser og web-adresser skal presenteres på skriftlig form.


== Eksempler ==


== Eksterne lenker ==
(en) ITU-T Recommendation E.123
Gyllennonne

Gyllennonne er en fugl i gruppen Lonchura i familien astrilder.


== Utbredelse ==
Den er endemisk til Australia og finnes i det nordvestlige Nordterritoriet og den østlige Kimberley regionen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) gyllennonne i Encyclopedia of Life 
(en) gyllennonne i Global Biodiversity Information Facility 
(no) gyllennonne hos Artsdatabanken 
(en) gyllennonne hos ITIS 
(en) gyllennonne hos NCBI 
(en) Kategori:Lonchura flaviprymna – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lonchura flaviprymna – detaljert informasjon på Wikispecies 
Lonchura flaviprymna (ID E3DD5ABD82DFC7E9). Avibase. Hentet ut 6. september 2013.
Lonchura flaviprymna (TSN 560846). Integrated Taxonomic Information System. Hentet ut 6. september 2013.
Birdlife Species Factsheet: Lonchura flaviprymna. Hentet ut 6. september 2013.
Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, B.L. Sullivan, C. L. Wood, and D. Roberson. 2013. The Clements checklist of birds of the world: Version 6.8.. Hentet ut 6. september 2013.
IBC - The Internet Bird Collection: Lonchura flaviprymna. Hentet ut 6. september 2013.
«Vega» (1873)

«Vega» var et seilskip (bark) Bygget av Gabriel Flater, Røyken. Levert i oktober 1873 til Hans Wiingaard Finne & Sønner, Trondhjem.


== «Vega» ==
1873: Oktober: Levert som «Vega» til Hans Wiingaard Finne & Sønner, Trondhjem.
1893: Solgt til Bruusgaard,Kiøsterud & Co. med flere, Drammen.
1899: Solgt til J.C.Svendsen m.fl., Kristiansand.
1904: Solgt til Skibs A/S Vega ved Birger Berg, Stavanger.
1906: 26. juni: Forlatt i Atlanterhavet på reise Tunis til Miramichi Bay, New Brunswick.


== Kilder ==
«Bark Vega». Lillesand sjømannsforening. Besøkt 27. januar 2019.
Arendals Diskusjonsforening

Arendals Diskusjonsforening var en norsk kvinneforening. Den ble etablert 26. april 1911 i Arendal. Bakgrunnen for etableringen var at Arendals Led av Landskvinnestemmerettsforeningen ble besluttet nedlagt på generalforsamlingen 31. mars 1911. Foreningens første leder var Dr. Hanna Jæger Jensen. Foreningens formål var å ta opp aktuelle spørsmål til diskusjon. Medlemskap var begrenset til kvinner over 18 år. Foreningen bestod i 65 år, og ble besluttet nedlagt på årsmøte 22. april 1976 på grunn av manglende oppslutning.


== Arkivet ==
Arkivet etter foreningen befinner seg på Aust-Agder museum og arkiv i Arendal. Arkivet etter foreningen er innlemmet i Samling av Foreningsarkiv og inneholder møtebøker (journal), regnskapsbøker og en del korrespondanse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Arendals Diskusjonsforening på Arkivportalen
Oxefjordens indbyrdes Assuranceselskab

Oxefjordens indbyrdes Assuranceselskab var et sjøforsikringsselskap som ble stiftet 7. februar 1806 på Borøya utenfor Tvedestrand. Stifterne var 24 redere på strekningen fra Lyngør til Arendal. Selskapet tok navnet etter Oksefjorden, som er innløpet til Tvedestrand. De 24 rederne inntegnet ved opprettelsen 29 fartøyer, hvor 11 av dem ble ført av eierne selv. En av de som forsikret skipet sitt i selskapet var Jacob Aall på Nes jernverk. Selskapet regnes som Norges første assuranseforening eller gjensidige forsikringsselskap.


== Vedtekter ==
Ifølge vedtektene skulle medlemmene ved totalforlis ha full erstatning etter antatt takst, med fradrag av eiers egen part. Vet partiell skade skulle halvparten av reparasjonsomkostningene godtgjøres, så fremt de oversteg 1/6 av taksten. Generalforsamlingen skulle imidlertid ha mulighet til å gjennomgå regningene samt oppta forklaringer. 


== Medlemmene ==
Foreningens årsmøter ble holdt på Borøya utenfor Tvedestrand. Stedet utgjorde det mest sentrale punkt i distriktet og det var også herfra nærmere halvparten av de første rederne som tegnet seg i selskapet hørte hjemme. Selskapet ble stiftet på et tid da skipsfarten i området var i oppsving. Rederne kom fra Dypvåg, Flosta og Holt. Det som bandt dem sammen var at de ofte reiste i følge, samt hadde felles opplagshavn om vinteren. 
Det er usikkert hvem som hadde utkastet til selskapet, men det antas at det var John Christophersen fra Tverrdalsøya. Han var selskapets bokholder og faktiske leder i selskapets levetid.


== Kortvarig levetid ==
Foretaket ble imidlertid kortvarig. For selv om selskapet økte i antall forsikrede skip i løpet av 1807, fra 29 til 41. Så gikk selskapet gikk i oppløsning i 1808. Årsaken var at Danmark-Norge ble en deltakende part i Napoleonskrigene, noe som medførte at lisensfarten til England måtte innstilles. I 1808 var det kun 8 forsikrede skip igjen. Selskapet ble endelig innstilt i 1819.


== Arkivet ==
Arkivet etter Oxefjordens indbyrdes Assuranceselskab befinner seg på Kuben i Arendal. Arkivet omfatter en forhandlingsprotokoll med vedtekter og regnskap. Forhandlingsportokollen er skannet og lagt ut på arkivportalen. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Arkiv etter Oxefjordens indbyrdes Assuranceselskab på Arkivportalen
Skannet versjon av forhandlingsprotokollen etter Oxefjordens indbyrdes Assuranceselskab
Grimstad gamlehjem

Grimstad gamlehjem ble opprettet året 1911 i Grimstad. Allerede i 1906 ble Foreningen til indtægt for et vordende gamlehjem stiftet, og denne samlet inn penger for byggingen av gamlehjemmet. I 1909 fikk foreningen kr. 3 000 fra Skomaker Chr. Simonens legat tildelt av Grimstad fattigstyre. Med disse midlernediverse større og mindre pengegaver og et lån på 4000 kroner fra Grimstad sparebank var det mulig å opprette Grimstad gamlehjem.
Gamlehjemmet ble bygget på en større gård på Biodden ved Grosfjorden og kunne innvies den 18. juni 1911. Eier av hjemmet var Gamlehjemsforeningen som også valgte 4 av de 5 styremedlemmene. Femte medlem ble valgt av Grimstad formannskap.


== Formål ==
Målet for Gamlehjemmet var å gi mindre bemidlete og ubemidlete kvinner og menn et hyggelig hjem der de kunne ha et sorgfritt opphold med godt stell og pleie. På gamlehjemmet bodde mellom 14 og 20 pensjonister. Betalingen skulle være så lav som mulig og varierte etter omstendighetene.


== Kommunal overtakelse ==
Gamlehjemsforeningen drev hjemmet frem til 1979. Etter 68 år så foreningen seg ikke lenger i stand til å drive et gamlehjem i en den gamle bygningen i forhold til moderne standarder. Driften av Grimstad gamlehjem ble overtatt av Grimstad kommune i 1979. Ved overdragelsen ble foreningsarkivet bestående av regnskaper og protokoller overdratt til Aust-Agder kulturhistoriske senter.


== Arkivet ==
Arkivet etter Grimstad gamlehjem befinner seg på Aust-Agder museum og arkiv i Arendal. Arkivet spenner seg fra innvielsesåret, 1911, og frem til 1979, da kommunen overtok driften av hjemmet. Arkivet inneholder møtebøker og regnskapsmateriale.


== Kilder ==
Grimstad bys historie. Paa kommunal foranstaltning utg. ved en komité. 1927


== Eksterne lenker ==
(no) Arkiv etter Grimstad gamlehjem på Arkivportalen
Lene Wikander

Lene Wikander (født 9. august 1968 I Bergen) er en norsk forfatter, blogger, journalist og samfunnsdebattant. I tillegg til Grimstad har hun bodd i Bodø, Bergen, Helsingør, Oslo og på Jamaica. Hun er utdannet cand. mag med mellomfag i religionshistorie. Hun har arbeidet som journalist, kommentator og spaltist, blant annet i KK, Det Nye, Dagbladet Magasinet, Nrk Ytring, Gaysir.no, Blikk og Cupido. 
Hun debuterte som forfatter i 2002 med boken F.A.B. som hun skrev sammen med Beate Nossum. Siden har hun gitt ut romanen Salt med handling fra Jamaica som hun i 2007 ble nominert til Sørlandets litteraturpris for. Hun har også utgitt dokumentarromanen Bare en datter (2007) og selvhjelpsboken Fuck tante Augusta (2014) om sin egen brystkreftbehandling.
Hun er nå knyttet til kvinnemagasinet Tara. Wikander har egen blogg på tarapi.no der hun blant annet skriver om feminisme, behandlingen av egen kreftsykdom og jenteturene hun arrangerer under konseptet «Kaftankraft».


== Bibliografi ==
F.A.B (2002) roman  - sammen med Beate Nossum
Salt (2006) roman ISBN 9788203193781
Bare en datter (2007) fagbok  - sammen med Sarita Skagnes
Monas kokebok (2011) - sammen med Mona Halvorsen ISBN 9788203238970
Fuck tante Augusta! ISBN 9788293184775


== Referanser ==


== Kilder ==
Portrett I Universitas, Vredespiken
Wikanders blogg
Agderpostens artikkel Lever livet raskere med brystkreft 3.8.2013 om Lene Wikander


== Eksterne lenker ==
(en) Lene Wikander på Internet Movie Database
Satengnonne

Satengnonne er en fugl i gruppen Lonchura i familien astrilder.


== Utbredelse ==
Den er endemisk til det sørlige Ny-Guinea.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) satengnonne i Encyclopedia of Life 
(en) satengnonne i Global Biodiversity Information Facility 
(no) satengnonne hos Artsdatabanken 
(en) satengnonne hos ITIS 
(en) satengnonne hos NCBI 
(en) Kategori:Lonchura stygia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lonchura stygia – detaljert informasjon på Wikispecies 
Lonchura stygia (ID D8C80CAF899DCBD1). Avibase. Hentet ut 6. september 2013.
Lonchura stygia (TSN 560869). Integrated Taxonomic Information System. Hentet ut 6. september 2013.
Birdlife Species Factsheet: Lonchura stygia. Hentet ut 6. september 2013.
Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, B.L. Sullivan, C. L. Wood, and D. Roberson. 2013. The Clements checklist of birds of the world: Version 6.8.. Hentet ut 6. september 2013.
IBC - The Internet Bird Collection: Lonchura stygia. Hentet ut 6. september 2013.
Austvoll stoppested

Austvoll stoppested på Bergensbanen var i Flå kommune i Hallingdal, et stykke vest for selve Flå. Stoppestedet åpnet i 1907 med strekningen mellom Geilo og Gulsvik. Statusen ble nedgradert til holdeplass 1. desember 1970. Holdeplassen mistet persontrafikken 23. mai 1982, og fra 3. juni 1984 var statusen lasteplass. Spor 2 og 3 samt sporveksler ble revet opp i 1989.På Austvoll finnes Bergensbanens eneste gjenværende vanntårn, og ved siden av stasjonsbygningen står et privet. Stasjonsbygningen er noe ombygget i forhold til det opprinnelige. Lasterampen på nordsiden av sporet bærer per 2012 preg av ikke å ha vært brukt på en stund.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 164–165. ISBN 82-90286-28-7. 
Nils Carl Aspenberg (1999). Fra Roa til Bergen. Historien om Bergensbanen. Oslo: Baneforlaget. s. 86. ISBN 82-91448-28-0. 
Aasmund Dahl, red. (1984). NSBs bygningsregistrering: Bergen distrikt. 1. NSB Arkitektkontoret. s. 90–99. 


== Eksterne lenker ==
(en) Austvoll stoppested – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Norsk Jernbaneklubb om Austvoll stoppested
Terra Buskerud om stasjonsbygninger på Bergensbanen
Agdesidens rederi

Agdesidens rederi ble etablert i Arendal 23. september 1916, av Arnt J. Mørland og John Wilson. I 1919 gikk imidlertid Wilson ut av selskapet og etablerte sitt eget selskap, John Wilsons rederi. Mørland satt da igjen som eneeier.


== Referanser ==
Italia under Paralympiske sommerleker 1960

Italia var vertsnasjonen under de første paralympiske leker i 1960 i Roma. Nasjonen hadde den største troppen under lekene, med tjuesju utøvere (tjuetre menn og fire kvinner) som konkurrerte i friidrett, snooker, svømming, bordtennis og rullestolfekting.


== Medaljer ==
Nasjonen kom øverst på medaljestatistikk med 29 gull-, 28 sølv- og 23 bronsemedaljer.


=== Medaljevinnere som vant flere medaljer ===
Dette er den offisielle rapporten fra Den internasjonale paralympiske komité.


== Se også ==
Italia under Sommer-OL 1960


== Referanser ==


== Kilder ==
Informasjonen fra nettsiden til Den internasjonale paralympiske komité (IPC) er basert på kilder som ikke har utfyllende informasjon om de tidligste paralympiske leker (1960-1984), som for eksempel hvem som deltok i stafett og var deltakere i lag.[1] (Pr. 17. april 2011)
Kulturnett Aust-Agder

Kulturnett Aust-Agder er Aust-Agder fylkeskommunes kulturblogg med oversikt over kulturtilbudet i Aust-Agder. Opprinnelig var det en del av kulturnett.no, men i 2008 ble det et regionalt nettsted for kultur
. I 2011 gikk man over fra en kulturavis til en kulturblogg
. Her presenteres kulturarrangementer, lokale kunstnere og artikler om kulturbegivenheter og -personer i Aust-Agder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted