jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Knut B. Westman

Knut Bernhard Westman (født 10. mars 1881 i Härnösand i Sverige, død 20. oktober 1967 i Uppsala) var en svensk kirkehistoriker og universitetslærer.


== Liv og virke ==


=== Akademiker, forsker ===
Westman ble i 1902 filosofie og 1905 teologie kandidat. I 1910 ble han teologie licentiat, i 1911 dosent i kirkehistorie, i 1915 teologie doktor - alt i Uppsala. Han ble presteviet i 1917 og fikk professors navn, heder og verdighet i 1920. Samme år ble han oppført på forslag til biskop i Visby. 
Han gjorde seg kjent som middelalderforsker ved  verkene Birgittastudier I (1911) og Den svenska kyrkans utveckling från S:t  Bernhards tidevarv till Innocentius III:s (1915). Deretter kom det store arbeidet Reformationens genombrottsår i Sverige (1918). Han skrev også innledningene til edisjonen av Olaus Petris samlede skrifter (1914-18).
Årene 1914-19 var Westman sekretær i Kyrkohistoriska föreningen. Han var også en drivende kraft i Sveriges kristliga studentrörelse og i flere år medredaktør för Vår lösen. Likeså ble han benyttet innen det internasjonale åndelige samarbeidet under og etter første verdenskrig og var sekretære i den svenske avdelning av Världsförbundet för folkens samförstånd genom kyrkorna.


=== Misjonær ===
Han var også engasjert i det ytre misjon. Han ble våren 1920 utsendt av Svenska kyrkans missionsstyrelse til India og Kina; til siste land for å blant annet organisere et svensk gymnasium som grunnlag for et svensk universitet der. Han ble våren 1923 rektor for den da innrettede lutherske høgskolen i Taohualuen (i misjonslitteraturen stavet « Taohwalun») i provinsen Hunan. 
Denne høyskolen begynte sin undervisningsvirksomhet i 1923. Undervisningen var oppdelt på fire linjer: en humanistisk (historie, filosofi, klassiske språk), en språklig (visse europeiske språk, moderne kinesisk), en matematisk (matematikk, fysikk, kjemi) og en naturvitenskaplig (biologi, geologi). Fellesfag for alle linjer var kristendom, kinesisk, engelsk og helselære; undervisningsspråk var kinesisk. Undervisningen opphørte i samband med kommunistopprørene i 1927.
I 1930 ble han professor ved det teologiske fakultet ved universitetet i Uppsala, i misjonshistorie og østasiatisk religionshistorie. I 1931 stod han på forslag til å ble erkebiskop i Uppsala etter Nathan Söderblom, sammen med Erling Eidem og Tor Andrae (et rent professorsoörslag).Han ble emeritert i 1948.


== Referanser ==


== Kilder ==
 Denne artikkelen er helt eller delvis basert på materiale fra Westman, Knut Bernhard i Nordisk familjebok, utgitt mellom 1904 og 1926 – i dag offentlig eiendom.
Artillerigruppe Sandnessjøen

Artillerigruppe Sandnessjøen (tysk:Artilleriegruppe Sandnessjöen) (HKAA II/974) var en artillerigruppe i Heeres Küsten Artillerie. Det var 7 Heeres Küsten Batterier og 3 Marine Artillerie Batterier i gruppen. Gruppen hadde standkvarter i Sandnessjøen.
De ulike batteriene er beskrevet i Jan Egil Fjørtofts bok Tyske kystfort i Norge. Arendal: Agder presse. 1983. s. 166. ISBN 8299087813.
Cuchilla de Guaviyú

Cuchilla de Guaviyú er en by i Salto-departementet i det nordvestlige Uruguay.


== Befolkning ==
Byen har 138 innbyggere (Beregning 2011)

Kilde:


== Transport ==
 Ruta 4 Andrés Artigas forbinder Cuchilla de Guaviyú med Paysandú, Río Negro og Durazno.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart over Cuchilla de Guaviyú (INE) (spansk)
Fernández (Uruguay)

Fernández eller Pueblo Fernández er tettsted og administrasjonssenteret i Mataojo kommune i Salto-departementet i det nordvestlige Uruguay.


== Befolkning ==
Tettstedet har 305 innbyggere (Beregning 2011)

Kilde:


== Transport ==
 Ruta 31 Coronel Gorgonio Aguiar forbinder Fernández med Colonia Itapebí og Albisu.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart over Fernández (INE) (spansk)
PA-7100

PA-7100 (kodenavn: PCX-T og «Thunderbird») er en tidligere 32-biter RISC mikroprosessor som ble utviklet av Hewlett-Packard (HP). Den ble lansert tidlig i 1992, og var en implementasjon av instruksjonssettet PA-RISC 1.1.
PA-7100 var den første PA-RISC mikroprosessor med en integrert flytetallsenhet. Den opererte  i hastigheter fra 33 til 100 MHz, og konkurrerte primært med Alpha 21064 fra Digital Equipment Corporation (DEC) i arbeidsstasjoner og tjenere. Den ble brukt av HP i deres HP 9000 arbedsstasjoner og av Stratus Computer i deres  Continuum tjenere.
Det var en videre utvikling av PA-7000 (PCX-S). PA-7100 bestod av 850 000 transistorer og målte 14.3 x 14.3 mm eller 204.49 mm². Den ble fabrikkert i en CMOS26B prosess, med 0.8 µm CMOS-transistorer. Den var pakket i et 504-pinners pin grid array av keramikk.
En forbedret utgave av PA-7100, PA-7150, ble introdusert i 1994. Den opererte i 125 MHz, og ble fabrikkert i den samme CMOS26B prosessen som PA-7100.
Begge mikroprosessorene ble produsert ved HP's fabrikker i Corvallis i delstaten Oregon og i Fort Collins i delstaten Colorado.


== I Norge ==
Universitetet i Tromsø benyttet tidligere HP- 720 arbeidsstasjoner med PA-RISC 7100 prosessor og 32 MB primærhukommelse. Hver arbeidsstasjon kjørte operativsystemet HP-UX 9.0.


== Referanser ==


== Kilder ==
PA-7100 PA-RISC Processor OpenPA.net
Asprey, T. et al. (June 1993). "Performance features of the PA7100 microprocessor". IEEE Micro. pp. 22–35.
Chan, Kenneth K. et al. (February 1996). "Design of the HP PA 7200 CPU". Hewlett-Packard Journal.
DeLano, E. et al. (1992). "A high speed superscalar PA-RISC processor". Proceedings of Compcon. pp. 116–121.
DeTar, Jim (20 December 1993). "HP spins PA-RISC architecture; part of five-year roadmap". Electronic News.
Gwennap, Linley (7 March 1994). "PA-7200 Enables Inexpensive MP Systems". Microprocessor Report.
Heikes, C. (1994). "A 4.5 mm2 multiplier array for a 200 MFLOP pipelined coprocessor". ISSCC Digest of Technical Papers. pp. 290–291.
Yetter, J. et al. (1992). "A 100 MHz superscalar PA-RISC CPU/coprocessor chip". 1992 Symposium on VLSI Circuits. pp. 12–13.
John Rennie

John Rennie (født 7. juni 1761 i East Lothian, Skottland, død 4. oktober 1821 i London) var en britisk sivilingeniør. Han var far til George Rennie og John Rennie jr.


== Biografi ==
Rennie var en ansett brokonstruktør og kanalbygger. Hans fremste brobygg var Waterloo Bridge og Southwark Bridge i London. Blant kanaler, som han ledet byggarbeidet for kan nevnes Great Western Canal i Somerset, Polbrook Canal i Cornwall, kanalene mellom Don og Dee i Aberdeen og mellom Arundel og Portsmouth i Sussex samt Kennet and Avon Canal mellom Newbury og Bath.
Dog viktigere enn disse er hans havnearbeider, London Docks, East og West India Docks i London, samt havner i Hull, Liverpool, Dublin, Greenock og Leith. De ble alle bygget etter hans tegninger, og han mer eller mindre ledet byggearbeidene. Andre store prosjekter var skipsverftene i Portsmouth, Chatham, Sheerness og Plymouth samt den store bølgebryteren utenfor Plymouth.


== Referanser ==

 Denne artikkelen er helt eller delvis basert på materiale fra Rennie i Nordisk familjebok, utgitt mellom 1904 og 1926 – i dag offentlig eiendom.
Racing Horse Hall of Fame

National Museum of Racing and Hall of Fame ble grunnlagt 1950 i Saratoga Springs, New York for r
amerikanske fullblods rasehester, jockey og trenere. Hver vår, etter avstemning blir nyinnvalgte hesters navn godt kjent, vanligvis under Kentucky Derby tidlig i mai.
Hall of Fames nominasjonskomite velger åtte til ti kandidater blant fire kategorier som det skal stemmes over. Etter 2010 ble det anledning til å stemme over flere kandidater, i stedet for en enkelt kandidat i hver av de fire kategorier.


== Exemplars of Racing ==
The National Museum of Racing and Hall of Fame has named only five people in the history of American Thoroughbred horse racing as "Exemplars of Racing."


== Pillars of the Turf ==
Da Hall og Fame be etablert i 2013 var det tuftet på "Pillars of the Turf" for å hedre alle "who have made extraordinary contributions to Thoroughbred racing in a leadership or pioneering capacity at the highest national level." 


== Hester i Hall of Fame ==
For å tilfredsstile innlemmelse iHall of Fame, må en hest vært pensjonert i minimum fem fulle kalenderår.


== Trenere i Hall of Fame ==
For å tifredsstille innlemmelse i Hall of Fame, må en trener ha lisens og vært aktivt involvert med Rasehester (engelsk fullblodshester) i det minste i 25 år,eller vært pensjonert i minimum fem år.


== Referanser ==
Ōita (Ōita)

Ōita (japansk: 大分市 – Ōita-shi) er hovedstaden i Ōita-prefekturet på den  japanske øya Kyushu.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(en) Oita, Oita – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kelly Sildaru

Kelly Sildaru (født 17. februar 2002 i Tallinn) er en estisk freestylekjører som konkurrerer i slopestyle.
29. januar 2016 ble hun som 13-åring den yngste deltakeren gjennom tidene til å ta X Games-gull under slopestyleøvelsen i Vinter-X Games Aspen 2016. Hun fikk 93,00 poeng i sitt første run, og holdt med det unna fra sølvvinner Tiril Sjåstad Christiansen (91,66) og bronsevinner Johanne Killi (85,66).Under Vinter-OL 2022 i Beijing, tok hun bronse i slopestyle.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kelly Sildaru – Olympics.com 
(en) Kelly Sildaru – Olympedia 
(en) Kelly Sildaru – X Games 
(en) Kelly Sildaru – FIS (freestyle) 
Kelly Sildaru på Instagram
Johanne Killi

Johanne Killi (født 13. oktober 1997 i Dombås) er en norsk freestylekjører som konkurrerer i slopestyle. Hun var avgangselev ved NTG Lillehammer våren 2016.
29. januar 2016 tok hun bronsemedalje i sitt første X Games, under slopestyleøvelsen i Vinter-X Games Aspen 2016. Med 85,66 poeng endte hun bak tidenes yngste gullvinner; 13 år gamle Kelly Sildaru fra Estland (93,00) og Tiril Sjåstad Christiansen (91,66) fra Norge.Killi tok X Games-sølv i Big Air under X Games Oslo 2016, bak lagvenninnen Tiril Sjåstad Christiansen og foran svenske Emma Dahlström. Under X-Games på Hafjell som ble arrangert i perioden 8.-11. mars 2017, vant Killi sin første gullmedalje i X-Games. Hun har vært på pallen tre ganger tidligere i den prestisjetunge konkurransen, men aldri vunnet.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 6 i slopestyle.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Profil på ESPN.go.com
(en) Johanne Killi – Olympics.com 
(en) Johanne Killi – Olympedia 
(en) Johanne Killi – X Games 
(en) Johanne Killi – FIS (freestyle)
Sam & Cat

Sam & Cat er en amerikansk komiserie for ungdom som gikk på Nickelodeon fra 2013 til 2014. Serien handlet om to tenåringsjenter som startet barnepassfirma kalt "Sam and Cat's Super Rockin' Funtime Babysitting Service". En rekke forviklinger oppstod. Hovedrollene ble spilt av Jennette McCurdy og Ariana Grande.


== Rollebesetning ==
Jennette McCurdy som Samantha "Sam" Puckett
Ariana Grande som Catherine "Cat" Valentine
Cameron Ocasio som Dice Corleone
Maree Cheatham som Nona Valentine 
Zoran Korach som Goo Mer 
Gabriel Saenz som Luis Dirshlitk
Sophia Grace Brownlee som Gwen
Rosie McClelland som Ruby


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) Sam & Cat – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sam & Cat på Internet Movie Database
Wishing Stairs

Wishing Stairs er en sørkoreansk skrekkfilm fra 2003. 


== Sammendrag ==
Yun Jin-sung (Song Ji-Hyo) og Kim So-hee (Park Han-byul) er bestevenninner som studerer ballett ved en kunstskole, og konkurrerer om en plass på en russisk ballett-skole. Jin-sung får høre om en gammel legende, om en ånd som oppfyller folks ønsker. Hun finner denne ånden og ber om å få plassen ved ballet-skolen. Til hennes overraskelse og sinne, får So-hee plassen. De begynner å krangle og So-hee faller ned en trapp og blir innlagt på sykehus - hvor hun begår selvmord. 
Jin-Sung går til ånden igjen, og ber om at So-hee skal komme levende tilbake. So-hee kommer tilbake som en ond ånd, og besetter en annen elev, Hye-ju som tar livet av Yun Jin-sung. En tid senere, flytter en annen ung jente inn i samme leilighet hvor Jin-sung tidligere bodde i. Denne jenta finner et fotografi av Jin-sung og So-hee. På fotografiet forsvinner plutselig iris på So-hee sine øyne, noe som tyder på at hun fremdeles befinner seg der.


== Rolleliste ==
Song Ji-Hyo - Yun Jin-sung
Park Han-byul - Kim So-hee
Jo An - Eom Hye-ju


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wishing Stairs på Internet Movie Database 
(no) Wishing Stairs hos Filmfront 
(sv) Wishing Stairs i Svensk Filmdatabas 
(da) Wishing Stairs i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Wishing Stairs på Allociné 
(nl) Wishing Stairs på MovieMeter 
(en) Wishing Stairs på AllMovie 
(en) Wishing Stairs på Rotten Tomatoes
Havnegata (Oslo)

Havnegata var en gate i Bjørvika i Oslo. Plasseringen varierte noe gjennom gatens levetid. Navnet er fra 1864.I begynnelsen dreide det seg om en liten gatestump på sørsiden av Østbanestasjonen, mellom Lille Strandgade (Strandgata) og Jernbanebryggen, og med Paléhaven på sørsiden.Etterhvert ble gaten trukket østover og omfattet områder som tidligere var regnet som en del av Jernbanebryggen, bort til Bispebrua.Senere ble Bispelokket anlagt og havneområdet fylt opp. Havnegata ble en tilførselsvei fra E18 til sørsiden av Oslo Ø og senere Oslo S med flytogterminalen.På området der gaten lå i de siste årene, er Thon Hotel Opera oppført.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Havnegata». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 237. ISBN 978-82-573-1760-7.
Joachim Kwetzinsky

Joachim Victor Birkeland Kjelsaas von Kwetzinsky-Stetzenkow (født 8. april 1978), kjent som Joachim Kwetzinsky, er en norsk pianist.


== Bakgrunn ==
Kwetzinsky er sønn av forfatteren Oddbjørn Birkeland og pianisten Berit Kjelsaas Kwetzinsky. Etternavnet har han fra sin stefar, scenografen Truls Kwetzinsky (født Wassily Michail Fjodor Grossow von Palm von Kwetzinsky-Stetzenkow), som er sønn av musikkritikeren Wassily von Kwetzinsky og sønnesønn av den russiske generalen Mikhail Fjodorovitsj Kvetsinskij. I henhold til de russiske forordningene om rang og adelskap som gjaldt mellom 1856 og 1917 innebar den militære graden oberst, som Mikhail Kvetsinskij oppnådde i 1901, at man automatisk fikk arvelig adelskap, og familien skrev seg derfor von Kwetzinsky utenfor Russland. Mikhail Kvetsinskij ble senere forfremmet til generalløytnant og ble etterhvert en av lederne for Den hvite armé og stabssjef for generalguvernør Jevgenij Miller. Mikhail Kvetsinskij kom til Norge sammen med Miller i 1920 som flyktning fra den russiske revolusjon, etter en eventyrlig flukt med isbryteren «Kuzma Minin» fra Arkhangelsk til Tromsø. Hans sønn Wassily hadde tjenestegjort som kaptein i Den hvite armé sammen med sin far i Arkhangelsk og kom til Norge samme år; han ble senere aktiv som musikklærer og allsidig kulturpersonlighet i Norge.Joachim Kwetzinsky har uttalt at han har en sterk interesse for russisk kultur og musikk, og snakker selv russisk.


== Utdannelse og verk ==
Han er utdannet ved Norges musikkhøgskole, hvor han studerte med Einar Steen-Nøkleberg, og han har også vært student av Liv Glaser og Jiri Hlinka. Han har holdt konserter i over 20 land, har utgitt flere album og urfremført verker av en rekke komponister. Hans første album utkom i 2010 med musikk av Dmitrij Sjostakovitsj og Rodion Sjtsjedrin. Kwetzinsky har samarbeidet mye med David Arthur Skinner, Johannes Martens og med komponisten Marcus Paus, og utgav sammen med Martens portrettplaten Marcus Paus i 2013. I 2018 utgav Kwetzinsky og Julie Kleive platen En hellig, alminnelig lek, med sanger av Marcus Paus til dikt av André Bjerke.Sammen med David Arthur Skinner har Kwetzinsky utforsket grensesnittet mellom komponert klassisk musikk og improvisert jazz. Ved å sette søkelyset på musikk fra det 20. og 21. århundret, og på strukturelle elementer og rytmer, ville de dekonstruere komponert musikk gjennom eksperimentering for å finne møtepunkter mellom ulike musikktradisjoner.


== Priser ==
Han var prisvinner i Concours Grieg i 2002, vant konkurransen om Rikskonsertenes lanseringsprogram INTRO-klassisk i 2004 og mottok Robert Levins Festspillpris i Bergen i 2009.


== Plateutgivelser ==
Polyphonic Dialogues, 2L
Figments and Fragments, 2L
Marcus Paus, Aurora, 2013
En hellig, alminnelig lek, Grappa Musikkforlag, 2018
Dypt i forledelsen, 2020


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell side
Cnemoplites

Cnemoplites er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Store (30-60 millimeter), avlange, brunlige trebukker. Dekkvingene er gjerne noe lysere farget enn forkroppen. Antennene er forholdsvis spinkle og omtrent så lange som kroppen.


== Levevis ==
Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==
Artslisten følger 

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802
Stammen Macrotomini Thomson, 1860
Gruppen Cnemoplitina Lameere, 1912
Slekten Cnemoplites Newman, 1844 - 13 arter
Cnemoplites argodi Lameere, 1903
Cnemoplites blackburni Lameere, 1903 - nå overført til slekten Hagrides
Cnemoplites cephalotes (Pascoe, 1864)
Cnemoplites edulis (Newman, 1842)
Cnemoplites fairmairei Lameere, 1912
Cnemoplites flavipilis Thomson, 1877
Cnemoplites gahani Lameere, 1912
Cnemoplites hamali Lameere, 1903
Cnemoplites howei (Thomson, 1864)
Cnemoplites impar Newman, 1844
Cnemoplites intermedia Wilson, 1923
Cnemoplites occidentalis (Jin, De Keyzer & Slipinski, 2020) 
Cnemoplites princeps Gahan, 1893 - nå overført til slekten Hagrides
Cnemoplites prionoides (Thomson, 1864)


== Referanser ==


== Kilder ==
Liste over artene i Cnemoplitina


== Eksterne lenker ==
(en) Cnemoplites i Encyclopedia of Life 
(en) Cnemoplites i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cnemoplites hos NCBI 
Cnemoplites – detaljert informasjon på Wikispecies 
Hoskovec, M. og Rezek, M. Cerambycidae. Longicorn Beetles of the West Palaearctic Region. Stort fotogalleri med bilder av ca. 600 arter.
Mons Røisland

Mons Røisland (født 28. januar 1997 på Høvik) er en norsk snøbrettkjører som konkurrerer i slopestyle og big air.
30. januar 2016 tok han bronsemedalje i sitt første X Games, under slopestyleøvelsen i Vinter-X Games Aspen 2016. Med 86,33 poeng endte han bak canadierne Mark McMorris (92,66) og Sébastien Toutant (90,00).Han ble nummer to i big air i OL 2022 i Beijing.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Profil hos Brettforbundet.no
Profil på ESPN.go.com

(en) Mons Røisland – Profil og resultatoversikt på worldsnowboardtour.com.
(en) Mons Røisland – Olympics.com 
(en) Mons Røisland – Olympic.org 
(en) Mons Røisland – Olympedia 
(en) Mons Røisland – X Games 
(en) Mons Røisland – FIS (snøbrett)
Jacob Hindbjørgen

Jacob Hindbjørgen (1912–1976) var en norsk kommunal tjenestemann og lokalpolitiker (Ap) som var ordfører i Budal kommune (1960–1963) og i den nye Midtre Gauldal kommune (1964–1967). Han var ansatt som ligningssekretær i Budal kommune før sammenslåingen, deretter ligningsfullmektig og konstituert ligningssjef i Midtre Gauldal kommune.


== Referanser ==
Inga Anne Vasaasen

Inga Anne Vasaasen (født 6. desember 1996) er en norsk tidligere  skøyteløper som deltok i nasjonale og internasjonale konkurranser i hurtigløp på skøyter og representerte Stange Sportsklubb.
Vasaasen debuterte for Norge i et internasjonalt mesterskap i hurtigløp på skøyter under det første Vinter-OL for ungdom 2012 i Innsbruck, Østerrike. Hun deltok på distansene 1 500 meter (9.-plass) og 3 000 meter (13.-plass). To år senere deltok hun under Junior-VM på skøyter 2014 i Bjugn på de samme distansene som i Innsbruck 2012. Hun fikk gå flere distanser under Junior-VM 2015 i Warszawa, Polen. Hennes beste plassering i junior-VM er en 10.-plass i Bjugn på 3 000 meter. Sesongen 2015/16 fikk hun debutere i verdenscupen på skøyter i Sørmarka Arena, Stavanger når Norge fikk stille med maksimal kvote og fikk dermed delta med sin største verdenscuptropp i hurtigløp på skøyter noensinne med 21 deltagere. 


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Inga Anne Vasaasen – Olympics.com 
(en) Inga Anne Vasaasen – Olympic.org 
(en) Inga Anne Vasaasen – Olympedia 
(en) Inga Anne Vasaasen – Speedskatingbase.eu 
(en) Inga Anne Vasaasen – SpeedSkatingNews.info 
(en) Inga Anne Vasaasen – SpeedSkatingStats.com 
(en) Inga Anne Vasaasen på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
(en) Inga Anne Vasaasen på SpeedskatingResults.com (personlige rekorder og resultater)
«OL / Møt fremtidens OL-håp : Inga Anne Vasaasen – Skøytetalent». Tine.no. Arkivert fra originalen 17. februar 2019. Besøkt 16. februar 2019. Bilder(en) Bilder av Inga Anne Vasaasen på SpeedSkatingPhotos.info/DesgPhoto.com
Anders Bjerkreim Furnée

Anders Bjerkreim Furnée (født 6. oktober 1993) er en norsk skøyteløper som deltar i nasjonale og internasjonale konkurranser i hurtigløp på skøyter og representerer Norge og Asker Skøyteklubb.


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anders Bjerkreim Furnée – Speedskatingbase.eu 
(en) Anders Bjerkreim Furnée – SpeedSkatingNews.info 
(en) Anders Bjerkreim Furnée – SpeedSkatingStats.com 
(en) Anders Bjerkreim Furnée – TheSports.org 
(en) Anders Bjerkreim Furnée – TheSports.org 
(en) Anders Bjerkreim Furnée på SpeedskatingResults.com
(en) Anders Bjerkreim Furnée på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)Bilder(en) Bilder av Anders Bjerkreim Furnée på SpeedSkatingPhotos.info/DesgPhoto.com
Per O. Rød

Per O. Rød (1929–2013) var en norsk lærer og forfatter av bygdebøker.Rød tok utdannelse på jordbruksskole og folkehøgskole. I 1963 fullførte han lærerutdannelse ved Levanger lærerskole. Han var ansatt ved Almås skole i Singsås og deretter ved Eid skole på Korsvegen. Han flyttet tilbake til Singsås rundt 1980. 
Kombinert med lærerjobben forfattet han en rekke bygdebøker om steder som Melhus, Hølonda, Børsa, Skaun, Selbu, Geitastrand og sin egen hjembygd Singsås. Han var også formann i Gauldal historielag og redaktør for historielagets tidsskrift Gauldalsminne.Rød var også engasjert i lokalidretten. Særlig gjaldt dette orientering, som han fikk etablert som egen avdeling innen Idrettslaget Leik på Hølonda. Han var også avdelingsens første leder, et verv han hadde fra 1971 til 1976.Han var sønn av Ola Pedersen Rød (f. 1902, d. 1968) og Kari (pikenavn Aune) (f. 1905, d. 1989). Begge fra Singsås. Han ble gift 1958 med Guri Fløttum (f. 1926, d. 1965). De fikk to barn (f. 1958 og 1963).I 1995 ble han tildelt Kongens fortjenstmedalje.


== Bibliografi ==
Hølondboka, bind 1 (1968)
Hølondboka, bind 2 (1969)
Melhusboka, bind 1 (1975)
Skaunaboka, bind 1 (1976)
Skaunaboka, bind 2 (1978)
Melhusboka, bind 2 (1978)
Geitastrandboka (1979)
Melhusboka, bind 3 (1980)
Børsaboka, bind 1 (1983)
Selbu i Fortid og Nåtid, Bind 3-7 (sammen med Kjell Haarstad) (1984-92)
Børsaboka, bind 2 (1987)
Gards og slektshistorie: Singsåsboka, bind 2 (1994)
Gards og slektshistorie: Singsåsboka, bind 3 (1994)
Leik i 100 år (sammen med Anders Estenstad) (1994)


== Referanser ==