Yngvild Aspeli

Yngvild Aspeli (født 1983) er en norsk skuespiller, regissør og figurmaker. Hun er kunstnerisk leder i kompaniet Plexus Polaire.


== Utdannelse ==
Aspeli har sin figurteaterfaglige utdannelse fra Ecole Jacques Lecoq i Paris og Ecole Nationale Supérieure des Arts de la Marionnette i Charleville-Mézières.


== Kunstnerisk virke ==


=== Med Plexus Polaire ===


==== Signaler (2011) ====
Produksjonen Signaler (fransk tittel Signaux) fra 2011 bygget på novellen med samme navn fra novellesamlingen Fantomsmerter, som var debutboken til forfatteren Bjarte Breiteig.Dokumentasjon av denne produksjonen inngår i den permanente samlingen til musées Gadagne i den franske byen Lyon; en institusjon som omfatter Frankrikes største figurteatermuseum Musée des Arts de la marionnette. Museet har (per 2018) publisert på sine nettsider et klipp fra produksjonen Signaux.


==== Opera Opaque (2013) ====
Compagnie Plexus Polaire beskriver handlingen som en «cabaret macabre», med Madame Silva som stykkets hovedperson.Denne produksjonen er en svart komedie som kombinerer figurteater, med en teaterfigur i menneskestørrelse som føres av to figurspillere, med skyggeteater.


==== Aske (2014) ====
Etter å ha lest Gaute Heivolls roman Før jeg brenner ned, ble Yngvild Aspeli inspirert til å utforske dramaet i romanen på scenen. Aspeli og Plexus Polaire utviklet ideen sammen med Figurteatret i Nordland og det franske Compagnie Philippe Genty. Resultatet, forestillingen Aske (på fransk Cendres), hadde premiere i 2014. Produksjonen ble en stor suksess både i Norge og utenlands. Den stod også på programmet da den første Go Figure!-festivalen ble arrangert i Oslo i juni 2018.


==== Chambre Noire (2017) ====
Produksjonen Chambre Noire (norsk: Mørkerom) er inspirert av romanen Drømmefakultetet av svenske Sarah Stridsberg. Romanen vant Nordisk råds litteraturpris i 2007, og var Stridsbergs eksperimentelle fremstilling av livshistorien til amerikanske Jean Solanas (1936-1998) – kvinnen som i desperasjon forsøkte å ta livet av Andy Warhol.


==== Moby Dick (2020) ====
Per 2018 arbeider Aspeli og hennes kompani med et prosjekt som bygger på Herman Melvilles roman Moby Dick, flettet sammen med historien om samfunnene på Nordvestlandet som var knyttet til klippfiskproduksjonen som var sentral i norsk økonomi fra midten av 1800-tallet. Aspelis egen bestefar var sjømann med røtter i et lite fiskerisamfunn på Mørekysten.Produksjonen skal etter planen ha premiere i 2020.


=== Andre produksjoner ===
Aspeli har også samarbeidet med så vel institusjonsteatre som andre frigrupper enn sitt eget kompani.


==== Tornerose (2017) ====
I 2017 hadde forestillingen Tornerose premiere på Teater Innlandet med Yngvild Aspeli som regissør og én av produksjonens to figurmakere. Den andre figurmakeren var russiske Polina Borisova, som også var scenograf for oppsetningen. Forestillingens Tornerose ble fremstilt av en teaterdukke, og produksjonen omfattet også elementer av skyggespill. Det  var en samproduksjon med britiske Jammy Voo Theatre i samarbeid med kompaniet Rhum and Clay.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Yngvild Aspeli på nettstedet www.sceneweb.no. Besøkt 15. februar 2018.
Nettsidene til Aspelis kompani Plexus Polaire. Besøkt 19. juni 2018.
Trailer til forestillingen Aske på nettstedet Vimeo. Besøkt 15. februar 2018.