Parthenios av Nikaia

Parthenios av Nikaia (gresk: Παρθένιος; latin: Parthenius fra Nicaea, død etter 79 f.Kr.), eller fra Apameia Myrlea i Bitynia, var en gresk grammatiker og poet. I henhold til bysantinske Suda var han sønn av Heraklides og Eudora, eller i henhold til Hermippos av Berytos (Beirut), var hans mors navn Tetha.


== Biografisk skisse ==
Han ble tatt til fange av under de mithridatiske kriger mellom Romerriket og det greske kongeriket Pontos, og fraktet til Roma som krigsfange i 72 f.Kr. I Roma ble han løslatt og besøkte siden Neapolis hvor han underviste Vergil i gresk, i henhold til Macrobius. Han døde en gang etter 79 f.Kr. og en kilde hevder at han levde til Tiberius ble keiser i 14 e.Kr.
Parthenios skrev elegier, særlig dirger, en form for klagesanger benyttet i begravelser. Han forfattet også korte episke dikt. Ingenting av dette er bevart. I kontrast har hans prosaverk Erotica Pathemata over temaet kjærlighetssorg blitt bevart. Han er tidvis kalt for «den siste av alexandrinerne».


== Erotica Pathemata ==
Hans eneste bevarte verk, Erotica Pathemata («Om kjærlighetens sorger»), ble utgitt, i henhold til forordet, «i kortest mulige form», og det er dedikert til poeten Gaius Cornelius Gallus (død 26 f.Kr.) som «et varehus å trekke materiale fra». Erotica Pathemata er en samling av 36 korte epitomer (sammendrag) med kjærlighetsfortellinger, hvor alle av dem har tragisk eller sentimentale avslutninger. Deres materiale er tatt fra historie, historiserte fiksjoner foruten også poesi.
Da Parthenios generelt oppgir sine kilder er disse fortellingene, er disse fortellingene verdifulle som informasjonskilder om de alexandrinske poetene og grammatikerne. De delvis mytiske, delvis historiske fortellingene i prosa strekker seg innenfor tragiske temaer som blant annet kannibalisme, incest, pedofili og nekrofili.


=== Innhold ===
De mytiske eller legendariske figurene i de fortellinger som presentert i Erotica Pathemata er som følgende:

Lyrkos
Polymela
Evippe
Oinone
Leukippos, sønn av Xanthios
Pallene
Hipparinos av Heraklea
Herippe fra Miletos
Polykrite
Leukone, hustru av Kyanippos
Byblis
Kalkos
Harpalyke
Anthevs, elsket og drept av Kleoboea
Dafne
Laodike, datter av Priamos
Kratea, mor av Periandros
Neaera, hustru av Hypsikreon
Pankrato, datter av Ifimedeia
Aëro, datter av Oinopion
Peisidike av Mithymna
Nanis
Kilonis
Hipparinos av Siracusa
Fayllos (se Harmonias halsbånd)
Apriate (se Trambelos)
Alkinoë
Kleite
Dafnis
Keltine
Dimoetes
Anthippe (se Epeiros)
Assaon
Korythos
Eulimene
Argantone


== Andre verker ==
I Parthenios' samtid var han ikke kjent for å skrive prosa, men poesi. Selv om disse ikke har overlevd, er titlene kjente:

Arete
Dirge om Arkelais
Afrodite
Bias
Delos
Krinagoras
Levkadiai
Anthippe
Dirge om Auxithemis
Idolofanes
Herakles
Ifiklos
Metamorfoser
Propemptikon
En gresk original om Moretum


== Bevart manuskript ==
Parthenios er en av få antikke forfattere hvis verker er bevart i kun ett manuskript. Det eneste bevarte av Parthenios har fått tittelen Palatinus Heidelbergensis graecus 398 (P), og ble antagelig skrevet på midten av 800-tallet. Det inneholder en ulik blanding av geografi, utdrag fra Hesykhios fra Alexandria, paradoksografi (antikkens behandling av unormale fenomener i den naturlige verden), epistolografi (bysantinsk brevkunst) og mytologi.


== Utgivelser ==
Han ble første gang utgitt i trykt utgave i 1531 i Editio princeps, redigert av Janus Cornarius, Basel, og på nytt i 1675: Historiae poeticae scriptores antiqui, redigert av Thomas Gale, Paris. De siste moderne utgaver er Parthenius of Nicaea: the poetical fragments and the Erōtika pathēmata ved Jane L. Lightfoot i 2000. En fransk utgave kom i 2008 ved Michèle Biraud, Dominique Voisin, og Arnaud Zucker: Parthénios de Nicée. Passions d'amour. Grenoble: Éditions Jérôme Millon.


== Referanser ==