jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
What Matters Most

What Matters Most (eller What Matters Most - Barbra Streisand Sings the Lyrics of Alan & Marilyn Bergman) er det 33. studioalbumet til Barbra Streisand. Albumet er en samling av låter skrevet av Alan Bergman og Marilyn Bergman, som har skrevet flere av Streisands låter tidligere i karrièren, blant annet signaturlåten «The Way We Were». Streisand produserte albumet selv. Det ble også utgitt en deluxeversjon med en ekstra CD som inneholdt låter av Bergman-paret som Streisand har spilt inn tidligere. Streisand ble nominert til en Grammy Award for arbeidet på platen. Hun spilte også inn låten «If It's Meant to Be» til albumet, men den ble skrinlagt. I 2012 ble den utgitt på samlealbumet Release Me.
Streisand promoterte albumet da hun ble kåret til MusiCares Person of the Year i 2011. Platen fikk god kritikk. Los Angeles Times roste åpningssporet «The Windmills of Your Mind» og skrev at Streisand «presist doserer munnfullen av metaforer (...) i sine sikre, vakre toner, uskadd av alderen».


== Sporliste ==
Alle låtene ble skrevet av Alan og Marilyn Bergman med unntak av «That Face» som ble skrevet av Alan Bergman og Lew Spence. Komponistens navn står i parentes.

«The Windmills of Your Mind» – 3:54 (Michel Legrand)
«Something New In My Life» – 4:02 (Michel Legrand)
«Solitary Moon» – 4:31 (Johnny Mandel)
«Nice 'n' Easy» – 4:27 (Lew Spence)
«Alone In the World» – 4:09 (Jerry Goldsmith)
«So Many Stars» – 4:29 (Sérgio Mendes)
«The Same Hello, the Same Goodbye» – 4:11 (John Williams)
«That Face» – 4:31 (Lew Spence)
«I'll Never Say Goodbye» – 4:08 (David Shire)
«What Matters Most» – 3:12 (Dave Grusin)


=== Deluxeversjon ===
Deluxeversjonen inneholdt en ekstra CD med låter av Bergman-paret som Streisand har spilt inn tidligere. Komponistens navn står i parentes.

«The Way We Were» – 3:30 (Marvin Hamlisch)
«What Are You Doing The Rest Of Your Life?» – 3:19 (Michel Legrand)
«You Don't Bring Me Flowers» – 3:24 (Neil Diamond)
«Papa, Can You Hear Me?» – 3:29 (Michel Legrand)
«Pieces Of Dreams» – 3:26 (Michel Legrand)
«The Island» – 4:35 (Ivan Lins og Vitor Martins)
«The Summer Knows» – 3:40 (Michel Legrand)
«How Do You Keep The Music Playing?» – 5:09 (Michel Legrand)
«After The Rain» – 3:43 (Michel Legrand)
«A Piece Of Sky» – 4:20 (Michel Legrand)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) What Matters Most på Discogs 
(en) What Matters Most på MusicBrainz 
(en)  What Matters Most hos AllMusic
Barbra Archives - What Matters Most—Barbra Streisand Sings The Lyrics of Alan And Marilyn Bergman (2011) Arkivert 3. mars 2016 hos Wayback Machine.
Endelig alene

Endelig alene er en kort dansk stumfilmkomedie fra 1914 regissert av Holger-Madsen. Manuset ble skrevet av H. Nielsen. Norskfødte Betzy Kofoed medvirker i filmen.


== Handling ==
Et ungt par ser fram til å være alene på bryllupsreisen som foregår med tog, men slik går det ikke.


== Skuespillere ==
Rasmus Christiansen
Luzzy Werren
Carl Schenstrøm
Torben Meyer
Frederik Jacobsen
Charles Willumsen
Peter Jørgensen
Betzy Kofoed
Doris Langkilde


== Merknad ==
Filmen er bevart og kan beskues - med nederlandske mellomtitler - i DFIs filmdatabase.


== Eksterne lenker ==
(en) Endelig alene på Internet Movie Database 

(da) Endelig alene i Danmark Nationale Filminstitut
Hisåsen

Hisåsen er en ås på grensen mellom Lillesand og Grimstad kommuner i Agder, beliggende mellom Reddalsvannet og Austre Grimevannet. Med sine 234,7 moh. er den det høyeste punktet i Lillesand kommune.
På Hisåsen finnes rester av et stort klebersteinsbrudd, som  har vært i  drift fra vikingtiden.


== Se også ==
Fjell i Aust-Agder


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Vajraśekharasūtraen

Vajraśekharasūtraen (japansk: kongōkyō) er en viktig buddhistisk tantra som benyttes i vajrayana-skoler. I den tibetanske buddhistiske kanon klassifiseres den som en Yogatantra. Den tibetanske teksten består av to tekster, Sarvatathāgatatattvasaṃgraha Tantra og Guhyasamaja Tantra, som er gruppert sammen som en tekst.
I den kinesiske buddhistiske kanon og i den japanske skolen Shingon-shū er det Sarvatathāgatatattvasaṃgraha Tantra som er kjent under dette navn. I Shingon-shū er den en av to hovedtekster; den andre er Mahāvairocanasūtraen.


== Referanser ==
Knut Jacobsen

Knut Jacobsen (født 19. mars 1910 i Moss, død 18. september 1971) var en norsk skuespiller.Som elev ved Nationaltheatret i Oslo leste han med Egil Eide, tok sangtimer hos den kjente sangpedagogen Arne van Erpekum Sem, og timer i dans hos Inga Jacobi.Han debuterte i 1932 på Nationaltheatret i En folkefiende, som ble satt opp som Egil Eides jubileumsforestilling. Han arbeidet deretter også ved Det nye Teater og ved Søilen Teater. Etter noen år i Kristiania flyttet han til Trondheim i 1937 for å begynne ved Trøndelag Teater, der han raskt ble en av teaterets bærende krefter. I femten år var kostymesjef («garderobesjef») ved Trøndelag Teater i tillegg til å opptre på scenen som skuespiller og sanger. Bland Jacobsens roller kan nevnes doktor Wangel i Fruen fra havet, Kroll i Rosmersholm, Stockmann  i ovennevnte En Folkefiende og Manders i Gengangere. Han opptrådte også i operetter og revyer.Under annen verdenskrig var Knut Jacobsen telegrafist på SIS-senderen SCORPION. Senderen var montert under taket på Trøndelag Teater. SCORPION ble fraktet fra Stockholm til Trondheim via Tydal av NTH-studentene Olav Skeie og Finn Lied i 1942. Senderen var i drift fra 16. mai 1942 til mai 1943. 
Jacobsen medvirket i mindre roller i filmene To levende og en død (1937) og Trysil-Knut (1942).


== Filmografi ==
1937 – To levende og en død
1942 – Trysil-Knut


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Knut Jacobsen på Internet Movie Database 
(no) Knut Jacobsen hos Sceneweb 
(en) Knut Jacobsen hos The Movie Database
Ji-shū

Ji-shū (japansk: 時 宗) er en av fire skoler som tilhører det rene land innenfor japansk buddhisme. De tre andre er Jōdo-shū («det rene land»), Jōdo Shinshū («det sanne rene land») og Yūzū Nembutsu. Skolen har omkring 500 tembler og 3,400,000 tilhengere. Ji-shū betyr "tidens skole" og navnet er hentet fra dens sentrale lære om å messe Nembutsu når som helst, ikke bare i bestemte intervaller.
Skolen ble grunnlagt i 1270 av Ippen. I tillegg til å praktisere Nembutsu, var han sterkt påvirket av ikke-dualismen innenfor Zen.


== Litteratur ==
Dennis Hirota, No Abode: The Record of Ippen, University of Hawai‘i Press, Honolulu, 1997 ISBN 978-0-8248-1997-2
Daigan Lee Matsunaga et Alicia Orloff Matsunaga, Foundation of Japanese Buddhism. Vol. II: The Mass Movement (Kamakura & Muromachi Periods), Buddhist Books International, Los Angeles & Tōkyō, 1976 ISBN 978-0-9149-1027-5
Risshū

Risshū (japansk: 律宗) eller Ritsu er en av de seks skolene innen japansk buddhisme som ble etablert i Naraperioden. Den benyttet en klosterdisiplin vinaya som var hentet fra den tidlige skolen dharmaguptaka.
Ritsu ble grunnlagt i Japan av den blinde kinesiske presten Jianzhen, som reiste til Japan fra Kina og grunnla tempelet Tōshōdai-ji i byen Nara.


== Referanser ==
Edda Trandum Grjotheim

Edda Trandum Grjotheim (født 25. april 1982) er norsk skuespiller. 


== Filmografi ==
1999 - Sofies verden
2014 - Last Base (kortfilm)


== TV-serier ==
1999 - Sofies verden
2003 - Fox Grønland
2002 - Hotel Cæsar
2011 - Nissene over skog og hei


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Edda Trandum Grjotheim på Internet Movie Database 
(sv) Edda Trandum Grjotheim i Svensk Filmdatabas 
(en) Edda Trandum Grjotheim hos The Movie Database
Gry Enger

Gry Enger (født 21. juli 1940) er en norsk skuespiller.Hun har virket ved Nationaltheatret, Trøndelag Teater, Riksteatret, Solteatret, Flaminiateatret og Grusomhetens Teater. Enger var tilknyttet Flaminiateatret som kunstner 1987-1988 og har i tillegg medvirket i filmer, Fjernsynsteatret og TV-serier. Hun filmdebuterte i 1960 i Arne Skouens Omringet.


== Filmografi ==

1960 – Omringet

1962 – Sønner av Norge kjøper bil

1973 – Kanarifuglen


== På TV ==
1964 - Tartuffe (Fjernsynsteatret)
1977 - Lykkespill (krimserie)
1980 - Guro (barneserie)
2009 - Harry & Charles (dramaserie)
2014 - Kampen for tilværelsen (dramaserie)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gry Enger på Internet Movie Database 
(en) Gry Enger hos The Movie Database
Lillemor Hoel

Lillemor Hoel (født 3. juli 1931 i Oslo) var en norsk skuespiller.Hun filmdebuterte i 1955 i Trost i taklampa og medvirket i sammenlagt åtte film- og TV-produksjoner 1955-1979.


== Filmografi ==

1955 – Trost i taklampa

1956 – Toya

1957 – På slaget åtte

1966 – Broder Gabrielsen

1973 – Anton

1974 – Knutsen & Ludvigsen

1979 – Olsenbanden og Dynamitt-Harry mot nye høyder


== På TV ==
1977 - Solospill (krimserie)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lillemor Hoel på Internet Movie Database 
(sv) Lillemor Hoel i Svensk Filmdatabas 
(en) Lillemor Hoel hos The Movie Database
Trampoline under Sommer-OL 2012

Trampoline under Sommer-OL 2012 ble arrangert 3. og 4. august i O2 Arena.
Trampoline har vært en del av gymnastikk under sommer-OL siden Sommer-OL 2000 i Sydney, så dette var fjerde gang øvelsen var representert ved et sommer-OL.


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==


== Eksterne lenker ==
Trampoline - Resultater Arkivert 9. august 2012 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Trampoline under Sommer-OL 2004

Trampoline under Sommer-OL 2004 ble arrangert fra 26. til 29. august i OAKA olympiske innendørshall.
Trampoline har vært en del av gymnastikk under sommer-OL siden Sommer-OL 2000 i Sydney, så dette var andre gang øvelsen var representert ved et sommer-OL.


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==


== Eksterne lenker ==
Trampoline - Resultater Arkivert 4. juni 2009 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Langhalet langebarn

Langhalet langebarn (Lumpenus lampretaeformis) er en beinfiskart i hornkvabbefamilien, og en av fire langebarnarter som forekommer i norske farvann.Langhalet langebarn forekommer i det meste av Nord-Atlanteren, blant annet norskekysten. De vokser opp til 50 centimeter i lengde, og lever hovedsakelig på mellom 50 og 200 meters dyp, ofte nedgravd i bunnsediment. De har en spiss hale.


== Fiske ==
Langhalet langebarn ble antagelig tatt på stang i Norge for første gang i 2016 i Hafrsfjord i Rogaland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Langhalet langebarn – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Langhalet langebarn i Encyclopedia of Life 
(en) Langhalet langebarn i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Langhalet langebarn hos Artsdatabanken 
(sv) Langhalet langebarn hos Dyntaxa 
(en) Langhalet langebarn hos FishBase 
(en) Langhalet langebarn hos ITIS 
(en) Langhalet langebarn hos NCBI 
(en) Kategori:Lumpenus lampretaeformis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Lumpenus lampretaeformis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lumpenus lampretaeformis – detaljert informasjon på Wikispecies
Hva vet mamma om kjærlighet?

Hva vet mamma om kjærlighet? (engelsk The Reluctant Debutante) er et skuespill av William Douglas-Home; det hadde premiere i Storbritannia i 1955.
Den norske oversettelsen var ved Karl-Ludvig Bugge, og stykket ble første gang oppført på Centralteatret i Oslo den 10. oktober 1957.Skuespillet har vært forelegg for flere filmer og en tv-produksjon. I 1958 kom den amerikanske filmen The Reluctant Debutante, regissert av Vincente Minnelli med Kay Kendall og Rex Harrison i hovedrollene. I 2003 kom en ny amerikansk film basert på samme teaterstykke, Alt en jente kan ønske seg (What a Girl Wants), med Amanda Bynes og Colin Firth i hovedrollene, regissert av Dennie Gordon.


== Referanser ==
Das Veilchen vom Montmartre

«Das Veilchen vom Montmartre» er en operette med libretto av Julius Brammer og Alfred Grünwald og musikk av Emmerich Kálmán. Operetten ble første gang oppført i Wien i 1930.
I Norge hadde operetten premiere på Den Nationale Scene i Bergen 6. mars 1931. Regien var ved Karl Bergmann, og Ewald Niegisch hadde ansvaret for den musikalske innstuderingen. og hovedrollen som Violetta ble Borghild Bodoms store gjennombrudd på scenen. Foruten teatrets egne skuespillere medvirket den svenske sangeren Oscar Tjernberg som Violettas ektemann, og Hulda Frisk-Gran som primadonnaen Ninon.[1] På norsk har operetten fått tittelen «Fiolen fra Montmartre». 
Operetten ble også oppført fra 1. januar 1955 på Folketeatret i regi av Sam Besekow.[1]


== Handling ==
Handlingen finner sted Frankrike under det andre keiserdømmet. En foreldreløs pike blir skuespiller, høster stor suksess, og gifter seg med en kunstmaler. Hun kjenner ikke sin bakgrunn, men har en medaljong med bilde av sin mor, og på bakgrunn av dette bildet blir hennes identitet avslørt. Hun er baronesse, og med tittelen følger det en stor formue.


== Referanser ==
Jamie Hince

Jamie Hince (1968–) er en engelsk gitarist, sanger og låtskriver. 
Hince har bakgrunn fra bandene Fiji, Scarfo og Blyth Power, men er mest kjent som gitarist og sanger i indierock-duoen The Kills, der han går under aliaset «Hotel».
Hince mistet en finger på venstre hånd i en ulykke tidlig i 2010 og måtte gjøre endringer i spilleteknikken.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jamie Hince på Internet Movie Database 
(en) Jamie Hince på Discogs 
(en) Jamie Hince på MusicBrainz 
Jasmin Lütz:  The Kills. Green Day und Good Charlotte sind genau das Gegenteil von Punk,  laut.de 4. mars 2005. Intervju med Mosshart og Hince
Alison Mosshart

Alison Nicole Mosshart (1978–) er en amerikansk sanger og gitarist. 
Mosshart startet musikk-karrieren i 1995 med punkrockbandet Discount. I år 2000 ble Discount oppløst og Mosshart grunnla duoen The Kills sammen med Jamie Hince. I dette bandet opptrer Mosshart under pseudonymet VV. 
I tillegg er hun medlem av bandet The Dead Weather som ble dannet i 2009.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alison Mosshart – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alison Mosshart på Internet Movie Database 
(en) Alison Mosshart på Apple Music 
(en) Alison Mosshart på Discogs 
(en) Alison Mosshart på MusicBrainz 
(en) Alison Mosshart på Spotify 
(en) Alison Mosshart på Songkick 
(en) Alison Mosshart på AllMusic 
Jasmin Lütz: «The Kills. Green Day und Good Charlotte sind genau das Gegenteil von Punk»,  laut.de 4. mars 2005. Intervju med Mosshart og Hince
Chris Riemenschneider : «An interview with Alison Mosshart» Arkivert 6. november 2012 hos Wayback Machine., startribune.com 28. juli 2009. Besøkt 13. juni 2016
Tegnérlunden

Tegnérlunden er en park i sentrum av Stockholm, på grensen mellom bydelene Norrmalm og Vasastaden. Parken ligger til Tegnérgatan som danner grensen mellom Norrmalm (mot sør) og Vasastaden (i nord). Langs parkens vestlige side ligger Upplandsgatan.
I Tegnerlunden ligger Enskilda videregående skole med adresse Tegnérlunden 5, og Swedenborg Minneskyrka i Tegnérlunden 7.
Tegnerlunden


== Historie ==


=== Navnet ===
I Tegnérlunden stod det på slutten 1800-tallet to av Stockholms vindmøller som malte korn, satt opp i 1693 og 1724. Tegnérlunden ble tidligere kalt Trebackarlånggatan. Sitt nåværende navn fikk parken i 1885  (samtidig med Tegnérgatan). Deretter fikk den navnet Tegnérslunden (med "s") etter dikteren og biskop Esaias Tegnér (1782-1846). Han hadde imidlertid ingen tilknytning til stedet, og etter forslag fra navnutvalget ble navnet endret i 1932, og til slutt til en liten park, Tegnérlunden (uten "s").


=== Park ===
Parken ble opprinnelig opprettet i 1890-tallet da hadde den to vindmøller som ble revet. Den var den minste av alle stockholmsparker med blomsterbed og plen som var forbudt å gå på. På begynnelsen av 1940-tallet fikk Tegnerlunden en gjennomgripende forandring etter forslag fra bygartneren, stadsträdgårdsmästare Holger Bloms Erik Glemme. Det ble bygget en brønn på toppen av bakken med en kunstig bekk som rant nedover skråningen og under en liten buebro av  stein før den endte i en liten plaskedam.


== Skulpturer ==
I Tegnérlundens østlige ende er det en stor statue av August Strindberg skapt av Carl Eldh, en model ble ferdig til Strindbergs siste bursdag i 1912. I året 1916 ble fullskalemodellen ferdig, og i 1942 ble den støpt i bronse og satt opp i parken. På sokkelen sider er sitater fra Strindbergs litterære verk.
I parkens nordøstre hjørne ble det i 1996 reist en liten bronseskulptur som Majalisa Alexanderson hadde lavet av  Astrid Lindgren som tar imot et barn. På skulpturen er det sitater fra hennes bøker. Flere av Astrid lindgrens bøker er relatert til en liten park, Tegnérlunden. For eksempel i begynnelsen av Mio min Mio  tar den lili gutten Bo Vilhelm Olsson ham med til Landet i det fjerne.


== Kilder ==
Stahre, Nils-Gustaf; Fogelström, Per Anders (1986): Stockholms gatunamn: innerstaden. Monografier utgitt av Stockholms stad (opptrykk av del av første opplag). Stockholm: Liber/Allmänna förlaget ISBN 91-38-90777-1
Informasjonstavle på stedet
Romanoff og Julie

«Romanoff og Julie» (engelsk: Romanoff and Juliet) er et teaterstykke av Peter Ustinov. Stykket hadde urpremiere 2. april 1956 i Manchester i England. I 1961 regisserte Ustinov en filmversjon av stykket, og spilte selv hovedrollen i filmen.


== Handling ==
Stykket er en komedie inspirert av den kalde krigen. Handlingen er lagt til det fiktive miniatyrlandet Concordia, som ligger et sted i mellom-Europa. Både USA og Sovjetunionen går på frierføtter til Concordias statssjef (som bærer tittelen general); begge vil ha ham som sin allierte, fordi han sitter med den avgjørende stemmen i en kommende votering over en viktig FN-resolusjon. Den russiske ambassadøren, som tilhører Romanoff-familien, har en sønn ved navn Igor som forelsker seg i den amerikanske diplomatdatteren Julie. Denne forelskelsen foranlediger en feide mellom den kommunistiske russiske familien og den kapitalistiske amerikanske familien. Forelegget i feiden mellom Capulet og Montague i William Shakespeares Romeo og Julie er åpenbar. Concordias statsleder benytter seg av sjansen til å få taket på de to stormaktene ved å spille rollen som Kirsten Giftekniv.


== Oppføringer (utvalg) ==
Urpremieren fant sted på the Opera House i Manchester, England den 2. april 1956.
Den 10. oktober 1957 ble stykket oppført på Plymouth Theatre på Broadway, New York City. Produsent var David Merrick og regien var ved George S. Kaufman, Peter Ustinov spilte selv rollen som Concordias leder (Generalen), Gerald Sarracini spilte Igor, og Elizabeth Allen hadde rollen som Juliet. Andre roller ble spilt av Fred Clark, Natalie Schafer and Jack Gilford. Ustinov ble nominert til Tony Awards både for Beste skuespill ("Best Play") (som forfatter) og for sin rolletolkning ("Best Actor in Play"). Forestillingen på Broadway ble oppført 389 ganger før den ble tatt av plakaten.
I Norge hadde stykket premiere på Folketeatret i Oslo den 24. februar 1957. Oversettelsen var ved Kaare B. Fasting, og den norske tittelen var en direkte oversettelse av originaltittelen. Sverre Bergh hadde komponert musikk til Folketeatrets oppføring, men originalmusikken av Antony Hopkins ble også benyttet i oppføringen.I filmen fra 1961 spilte Peter Ustinov igjen Concordias statssjef, og det forelskede unge paret ble spilt av Sandra Dee og John Gavin.


== Referanser ==
Paralympiske sommerleker 2016

De paralympiske sommerleker 2016 (eller Sommer-PL 2016) var de 15. paralympiske sommerleker og fant sted i Rio de Janeiro i Brasil mellom 7. og 18. september 2016, etter Sommer-OL 2016. Dette var første gang det ble arrangert i Sør-Amerika, og andre gang på den sørlige halvkule. Kanopadling og paratriathlon var nye grener i lekene.


== Deltakende land ==
4342 deltakere fra 159 nasjoner konkurrerte i Rio. Noen er listet opp under.


== Kalender ==


== Medaljetabell ==
   *   Vertsnasjon (Brasil)


== Referanser ==
Adolf av Slesvig-Holsten-Gottorp (1600–1631)

Adolf av Slesvig-Holsten-Gottorp (født 15. september 1600 på Gottorp i hertugdømmet Slesvig, død 19. september 1631 i Eilenburg) var sønn av Johan Adolf av Slesvig-Holsten-Gottorp og hans hustru Augusta av Danmark.
I 1621 ble han valgt som koadjutor til Lübeck bispedømme. Under tredveårskrigen i 1623 gikk han i keiserlig tjeneste  under kommando av Tilly og Wallenstein mot de protestantiske statene og kong Christian IV. Broren, den gottorpske hertugen Frederik III så seg derfor nødtvunget til å inndra hans apanasje. Som mottrekk forsøkte Adolf å vinne de kongelige delene av Holsten og Norge for seg, noe Freden i Lübeck i 1623 satt en stopper for.Fra 1621 kjempet han i Polen under Tilly, denne gang mot Gustav II Adolf av Sverige. I slaget ved Breitenfeld (1631) ble Adolf hardt såret, og han døde to dager senere, den 19. september 1631 i Eilenburg. Liket ble fraktet til Slesvig og bisatt i Slesvig domkirke.


== Referanser ==
Klara-distriktet

Klara-distriktet eller Takle er en eldre betegnelse på den delen av bydelen Norrmalm i sentrale Stockholm, som tidligere gjorde Klara moderne. Klara brukes stadig mer sjelden i dagligtalen. Uttrykk som Stockholm city og byen har tatt over. Navnet refererer seg til i dag i dag snarere til nedre Norrmalm, som hadde sprunget opp etter Klarabranden 1751, og før den omfattende modernisering som Norrmalmsreguleringen førte med seg. Klara-distriktet er også forbundet med den såkalte «Klara-Bohemerna».


== Avgrensning ==
En felles avgrensning av Klara-distrikt, er Stockholm sentralstasjon, Drottninggatan og Fredsgatan..Plassens område er begrenset av Gustav Adolfs torg, Malmtorgsgatan, Brunkebergstorg, Malmskillnadsgatan, Hamngatan, Regeringsgatan, Kungsgatan, Malmskillnadsgatan, Tunnelgatan, Olof Palmes gata og Klara sjöFram til 1960-tallet holdt de fleste av Stockholms aviser til her. En grunn var nærhet til jernbanen som var en viktig distribusjonskanal. En større del av avuskvartalet ble revet i forbindelse med Norrmalmsreguleringen.


=== Eldre bevarte bygninger (utvalg) ===
Adelcrantzska palatset i Karduansmakargatan 8
Arvefyrstens palass, her ligger utenriksdepartementet
Gustav Horn palace, Fredsgatan 2
Kungliga Akademien för de fria konsterna i Fredsgatan 12
Rosenbad
Sagerska huset i Strömgatan
Tändstickspalatset, Västra Trädgårdsgatan 15
Noen av eiendommene på Gamla Brogatan og Vasagatan


== Galleri ==

		
		
		
		

		
		
		


=== Aviskvartalet ===

Dagens Nyheter i Västra Kyrkogata 6
Svenska Dagbladet i Karduansmakargatan 11
Stockholms-Tidningen og Aftonbladet i Vattugatan 12
Arbetaren lå i Västra kyrkogata 17
Expressen lå i nåværende  Sør-kirke gate 7
Svenska Morgonbladet lå på Avenue 58
Tidningarnas Telegrambyrå lå på Tegelbacken 1922-1960.


== Se også ==
Norrmalmsreguleringen


== Referanser ==


== Litteratur ==
Harlén, Hans (1998). Stockholm från A till Ö., del 1, Innerstaden. Älvsjö: Brännkyrka hembygdsförening. ISBN 91-630-6771-4
Persson, Mats m fl. (1975). City: byggnadsinventering 1974-75 - Historik och byggnadshistoriskt register (2 delar). Stockholm: Stockholms stadsmuseum. Libris 130002
Sjöbrandt, Anders; Sylvén, Björn (2000). Stockholm – staden som försvann: bilder i färg från 1950- och 60-talen. Stockholm: Natur & Kultur/LT. Libris 7230856. ISBN 91-27-35225-0
SFV.se
Westerström, Jenny (2006). Klara var inte Paris: bohemliv under två sekler. Stockholm: Carlsson. Libris 10167282. ISBN 91-7203-787-3 (inb.)
Niels av Halland

Niels Valdemarsen (død 1218) var greve av Halland fra 1216 til sin død. Han var sønn av kong Valdemar II av Danmark (også kjent som Valdemar Seier); det er ikke kjent hvem moren var. 
I 1217 giftet Niels Valdemarsen seg med Oda av Schwerin, datter av grev Gunzelin I. Bruden medbrakte halve Schwerin amt inn i ekteskapet som pant for medgiften. Niels døde allerede i 1218, og hustruen døde to år senere. De etterlot seg sønnen Niels. Kong Valdemar II overtok rådigheten over godsene i Schwerin som var pant for Oda av Schwerins medgift. Da grev Henrik av Schwerin i 1223 tok kong Valdemar til fange på Lyø, måtte Valdemar frasi seg alle krav på Schwerin for å slippe fri.


== Referanser ==
Spring (spillmotor)

Spring (også kjent som Total Annihilation:Spring og TA:Spring) er en spillmotor, som også er fri programvare. Flere spill har brukt den, blant annet Evolution RTS, Kernel Panic, Gundam RTS.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Spring (game engine) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons