jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Taavi Rõivas

Taavi Rõivas (IPA: [ˈtɑːʋi ˈrɤiʋɑs], født 26. september 1979 i Tallinn) er en estisk liberalistisk politiker. Han har vært Estlands statsminister og leder i Reformpartiet siden 2014. Rõivas tapte 9. november 2016 et mistillitsvotum i Estlands parlament.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han har studentereksamen fra Tallinns realskole fra 1997 og mastergrad i internasjonal økonomi og handel fra Tartu-universitetet fra 2002. Han behersker estisk, engelsk, russisk og finsk. Han var selger i IT Grupp 2002–2003.


=== Politisk karrière ===
Han meldte seg inn i Reformpartiet i 1998. Rõivas var politisk rådgiver for justisminister Märt Rask 1999–2002, politisk rådgiver for befolkningsminister Paul-Eerik Rummo 2003–2004 samt ordfører i den administrative bydelen Haabersti i Tallinn 2004–2005. I 2005 ble han rådgiver for statsminister og partileder Andrus Ansip. Samme år ble Rõivas innvalgt i kommunestyret i Tallinn, og i 2007 ble han innvalgt i nasjonalforsamlingen, Riigikogu.Rõivas ledet finansutvalget i Riigikogu 2009–2011 og EU-utvalget 2011–2012. Da justisminister Kristen Michal fratrådte etter korrupsjonsanklager i 2012, overtok sosialminister Hanno Pevkur denne ministerposten. Rõivas ble utnevnt til ny sosialminister, og ble med dette det yngste medlemmet av Andrus Ansips regjering.
I februar 2014 varslet Ansip sin avgang som statsminister og partileder, og EU-kommissær Siim Kallas var tiltenkt å etterfølge ham. Kallas gikk inn i forhandlinger med sosialdemokratene for å erstatte den konservative Forbundet for fedrelandet og republikken som regjeringspartner. Den 12. mars erklærte Kallas at han ikke ville tiltre som statsminister likevel, og Reformpartiets ledelse utpekte umiddelbart Rõivas til Ansips etterfølger. To dager senere fikk Rõivas regjeringsoppdraget av president Toomas Hendrik Ilves, og gikk inn i forhandlinger med sosialdemokratene. Reformpartiet og sosialdemokratene presenterte en regjeringserklæring den 20. mars, og regjeringen ble formelt innsatt av presidenten den 26. mars. Med dette ble Rõivas den yngste regjeringssjefen i EU. Den 6. april samme år ble Rõivas valgt til partileder. Ved valget i mars 2015 erklærte Reformpartiet valgseier over Senterpartiet.


=== Privat ===
Taavi Rõivas er gift med sangeren Luisa Värk (født 1987). Paret har en datter sammen.


== Referanser ==
Midterelva

Midterelva er ei elv på Ringvassøya i Karlsøy kommune i Troms og Finnmark. Elva har utspring fra Midterelvvatnet i høyfjellsområdene sør på Ringvassøya. Den renner mot nord og passerer gjennom en rekke små vatn i Midterelvdalen. Ved skoggrensa snur elva mot nordvest, og munner ut på østsida av Vassbotn, lengst sør i Skogsfjordvatnet. Den er 8,4 km lang, og har et nedbørfelt på 13,0 km².
Elva er en del av Skogsfjordvassdraget, som i 1973 ble vernet mot kraftutbygging i Verneplan I for vassdrag.


== Referanser ==
Sveselva

Sveselva er ei elv i Lunner kommune i Viken. Den renner fra Svea nordøst for Mylla, østover til riksvei 4 og deretter nokså parallelt med riksveien sørover til Harestuvannet. Det øverste stykket renner elva nokså bratt ned til Myllavegen, hvoretter terrenget blir slakere.
Elva renner forbi «Vaskeriet», der oppredningsverket til de tidligere sink- og blygruvene lå. Nedenfor Vaskeriet er det i elva målt forhøyede verdier av sink og tildels kadmium og bly. Men «avrenningen har ikke vært oppfattet som problematisk.»Sveselva har en bestand av ørret, mest småørret opp mot 200 gram.


== Se også ==
Liste over elver i Akershus


== Referanser ==
Kong Oscars gate (Tønsberg)

Kong Oscars gate (1-15, 2-14) er en 460 meter lang gate i Tønsberg. Gaten er delt i to. Mesteparten av gaten går nordover fra Halfdan Wilhelmsens allé, mens en liten bit av veien ligger på sørsiden, mellom Harald Hårfagres gate og Kaptein Hoffs allé.
Gaten er oppkalt etter kong Oscar II (1829-1907) som var Norges konge fra 1872 til 1905.


== Referanser ==
Pepsinogen

Pepsinogen er et proenzym for Pepsin. Det blir omdannet til det aktive enzymet pepsin når det reagerer med saltsyren i magesekken.
Skatestraumen

Skatestraumen er navnet på sundet mellom Bremangerlandet på sørsiden og Rugsundøya på nordsiden, som ligger i ytre Nordfjord, i Bremanger kommune. Navnet blir også nyttet synonymt med bygda som ligger på nordsiden av sundet, fra Haukedalen i øst til Tongane på vestspissen av Rugsundøya. På sørsiden ligger bygdene Klubben og Hunskår. Skipsleia går gjennom Skatestraumen og bidrar til at det er tett skipstrafikk her. 
Skatestraumen har kraftig tidevann fordi sundet binder sammen den vide og dype Frøysjøen med Nordfjorden, og store vannmasser blir presset gjennom det relativt trange og grunne sundet. Den sterke strømmen gjør Skatestraumen til en god fiskeplass, noe den har vært helt tilbake i  steinalderen. Dette er vist gjennom omfattende arkeologiske utgravninger  under arbeid med Bremangersambandet. Arkeolog Knut Andreas Bergsvik skriver i en artikkel fra 2000 at de ikke- utgravde boplassene ved Skatestraumen er «et enestående kulturminne på Vestlandet».


== Referanser ==
Munkebakken (Tønsberg)

Munkebakken (1-5, 2-4) er en 150 meter lang gate i Haugarlia i Tønsberg sentrum. Den går fra krysset Graabrødregaten/Conradis gate ned til Øvre Langgate.


== Referanser ==
Midtstugrenda (Oslo)

Midtstugrenda (13–127, 32–162) er en vei på Midtstuen i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går som blindvei nordøstover fra Doktor Holms vei.
Navnet ble vedtatt i 1988.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Midtstugrenda». Oslo byleksikon (5 utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 363. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (M)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Midttunveien (Oslo)

Midttunveien (1–15, 2–16) er en vei på Kastellet i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Solveien til Cappelens vei.
Veien fikk navn i 1929 etter villaen i nr. 3.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Midttunveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 363. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (M)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Midtveien (Oslo)

Midtveien (1A–39 , 2–28C) er en vei på Risløkka i bydel Bjerke i Oslo. Den strekker seg fra Oreliveien til Brobekkveien. Midtveien har en lengde på 632 meter. I Midtveien ligger Sverre Refstads plass, en opparbeidet leke- og fotballplass.
Navnet ble vedtatt i 1920.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Midtveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 363. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (M)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Ennin

Ennin (japansk: 圓仁 / 円仁; født ca 793 i provinsen Shimotsuke; død 24. februar 864, i Japan bedre kjent ved sitt by posthume navn, Jikaku Daishi 慈覺大師) var en buddhistisk prestemunk av retningen Tendai-shū.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Ennin kom fra slekten Mibu (壬生) i det som i dag er prefekturet Tochigi i Japan, og ble buddhistprest i Enryaku-ji på Hieifjellet (Hieizan) nær Kyoto i en alder av 14 år.


=== Kina ===

I 838 var Ennin med i det følge som ledsaget Fujiwara no Tsunetsugus diplomatiske sendeferd til Tang-dynastiets keiserlige hoff i Kina.  Dette ble en begivenhetsrik og strapsiøs rundreise.
Til å begynne med studerte han under to læremestre og var så i en tid på Wutaishan ({五臺山; japansk: Godaisan), et fjellparti kjent for sine mange buddhistiske klostre, i provinsen Shanxi. Senere dro han til Chang'an (japansk: Chōan), som den gang var Kinas hovedstad. De ble han ordinert inn til begge mandalaritualer (kongôkai og taïzôkai). Han skrev også om sine reiser mens han seilte på Keiserkanalen.
Ennin var fortsatt i Kina da den anti-buddhistiske keiser Wuzong av Tang besteg tronen i 840, og opplevde den store anti-buddhistiske forfølgelse årene 842–846.  Som følge av forfølgelsene ble han deportert fra Kina, og vendte hjem til Japan i 847.


=== Japan ===

I 854 ble han den tredje tendai-abbeden i Enryakuji, der han reiste bygninger for trygg oppbevaring av sutraer og religiøse hjelpemidler som han hadde bragt med seg til hjemlandet fra Kina. Han arbeidet iherdig med å utbygge munkeanlegget her, og kursarbeidet her sikret tendai-skolen en enestående fremstående stilling i Japan.
Selv om hans hovedsiktemål var å styrke den tantriske tendai-buddhistiske tradisjon, skulle resitasjonspraksisene knyttet til rene-land-tradisjonen (nenbutsu) som han introduserte, bidra til på legge grunnlaget for selvstendige Rene Land-bevegelser under den påfølgende Kamakuraperioden (1185–1333).Ennin grunnla dessuten klosteret Ryushakuji i Yamadera.


== Verker ==

Han forfattet mer enn hundre bøker. Hans dagbok om sine reiser i Kina, Nittō Guhō Junrei Kōki (入唐求法巡礼行記), er blitt ovresatt til engelsk av professor Edwin O. Reischauer under navnet Ennin's Diary: The Record of a Pilgrimage to China in Search of the Law.  Den er en fremragende reiseskildring, som er blitt en nøkkelkilde til informasjon om livet i Tang-Kina og Silla-Korea, og gir et sjeldent godt innblikk i Silla-personligheten Jang Bogo.


== Litteratur ==
Edwin O. Reischauer: Ennin's Diary. The Record of a Pilgrimage to China in Search of the Law. Ronald Press, New York 1955.
Edwin O. Reischauer: Ennin's Travels in T'ang China, Ronald Press, New York 1955.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ennin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
I Ennins forspor
Laser Radial

Laser Radial er en modell av Laser Standard. Den har samme skroget som Standard, men kortere bunnmast og 18 % mindre seil. Ror, kjøl og annet utstyr er det samme. Klassen har vært olympisk klasse for kvinner siden 2008. Båten er anerkjent av Det internasjonale seilforbundet.
Laser Radial seiles stort sett av kvinner, da menn går over til Laser Standard, som er deres OL-klasse og som det konkurreres oftest i internasjonalt. Barn og unge seiler også Laser Radial eller Laser 4.7, som et alternativ til standarden fordi man er for lett til å mestre båten når det blåser mye. I Norge er det omtrent 30-40 barn og unge som seiler Laser Radial (2015).En av de synlige forskjellene på Radial- og Standardseil er, utenom at førstnevnte er radialsydd, at Radialen har blå hjørner og det bredeste partiet av vinduet i seilet lengst forut, mens vinduet i Standarden er smalt forut.


== Referanser ==
Ingjald Reichborn-Kjennerud (1901–81)

Ingjald Reichborn-Kjennerud (født 25. september 1901 i Kristiania, død 9. juni 1981) var en norsk tannlege som var ekspert på tannproteser og blant de første i Norge som var professor i odontologi (læren om tennene og tannsykdommer). Han hadde etter examen artium 1920, blitt utdannet som vanlig tannlege i 1924 og ble i 1925 tilsatt ved Statens Tandlægeinstitut (etablert 1909) i Oslo. Han virket under den tysk-tsjekkiske sjefsodontolog Karl Häupl (1893–1960) som hadde arbeidet i Norge siden 1923 og tok doktorgraden i 1935. Han gjestet institutter i Tsjekkoslovakia i 1935 og hadde flere opphold i USA frem til 1940, blant annet ved et laboratorium ved University of Michigan. Han var professor fra 1940.  
Etter krigen ble han i 1945 innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi, og i 1946 mottok han Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning. Instituttet hans var fra 1958 en del av Universitetet i Oslo og Reichborn-Kjennerud ble dets første dekanus.
Reichborn-Kjennreud ble tildelt St. Olavs Orden i 1966 og var også æresdoktor ved Universitetet i Lund.
Han var sønn av Ingjald Reichborn-Kjennerud (1865-1949) og Aagot Jost (1872-1949). Moren var datter av kjøpmann William Jost i Kristiansand. Faren var sønn av Hermana Reichborn og skolebestyrer Hans Kjennerud på Hamar. Hans far (Ingjald sr.) var militærlege og som i 1901 utga «Kokebok for den norske hær».  Ingjalds yngre bror Odd Jost Reichborn-Kjennerud (1903–1992) ble dosent ved samme institutt som Ingjald. Egil Reichborn-Kjennerud (1903–1974) fra Kristiansand var deres søskenbarn.
Reichborn-Kjennerud ble  gift i 1926 med Sigrid Bergman (1900) fra Halden, datter av grosserer Johan Hilmar Bergman. Han ble atter gift i 1952 med tannlege Astrid Marie Kristiansen (1911–2004), datter av en urmaker Peder Kristiansen i Stavanger.
 Hans datteren Sissel Reichborn-Kjennerud (1936-2021) var overlege ved Radiumhospitalet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ingjald Reichborn-Kjennerud på Internet Movie Database
Montebello terrasse (Oslo)

Montebello terrasse (1–15, 2–14) er en vei på Montebello i bydel Ullern i Oslo. Den går sørvestover fra Noreveien og ender som blindvei vest for Montebelloveien. Navnet ble vedtatt i 1935.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Montebello terrasse». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 366. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (M)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Montebellobakken (Oslo)

Montebellobakken (1–9, 4) er en vei på Montebello i bydel Ullern i Oslo. Den går som blindvei nordøstover fra Montebelloveien. Navnet ble vedtatt i 1952.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Montebellobakken». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 366. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (M)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Montebelloveien (Oslo)

Montebelloveien (1–11, 2–24) er en vei på Montebello i bydel Ullern i Oslo. Veien består i praksis av to adskilte stykker, ovenfor og nedenfor Ullernchausseen. Den nedre delen går fra Jarlsborgveien til sørøstsiden av Ullernchausseen. Den øvre fortsetter på oversiden av sistnevnte og går til Montebello terrasse.
Navnet ble vedtatt i 1925.
Langs veien er to fredede gravhauger. Våningshuset på Søndre Huseby gård er i nr. 4. Theodor Kittelsen bodde et par år i nr. 7. I nr. 11 er Ekebakken eller Villa Dobloug, en stor, nybarokk teglvilla som i dag eies av Radiumhospitalets Legater. Eiendommen Montebello (gnr./bnr. 29/166), som har gitt navn til området og veien, er i nr. 24.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Montebelloveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 366. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (M)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Ann Eli Tafjord

Ann Eli Tafjord (født 28. juli 1976) er en norsk tidligere langrennsløper. Hun representerte Valldal IL, og har én gull og to bronse fra NM i langrenn. 
Hun la opp som 19-åring, men gjorde comeback i 2001-02.


== Idrettskarriere ==
I 2002 deltok hun ved NM på Høydalsmo, der hun kom på 18.-plass på 5 km fri teknikk og 25.-plass på 10 km jaktstart. Ved NM del 2 på Vang kom hun på 14.-plass på 30 km og 20.-plass på sprinten. 
Tafjord kom på 3.-plass på 30 km ved ski-NM 2003 i Meråker, der de største favorittene ikke deltok.Året etter fikk hun bronse på 2 x 7,5 km jaktstart med skibytte ved ski-NM 2004, bak Hilde Gjermundshaug Pedersen og Marit Bjørgen. Ved ski-NM 2005 kom hun på 5.-plass på 10 km fristil og 6.-plass på 2 x 7,5 km jaktstart med skibytte. Hun kom på 2.-plass sammenlagt ved Skandinavisk Cup 2004/05. 
Hun vant 30 kilometer langrenn fri teknikk fellesstart ved ski-NM 2006, over minuttet foran Hilde Gjermundshaug Pedersen.Tafjord debuterte i verdenscupen i langrenn 16. mars 2002. Hun deltok totalt i 11 verdenscuprenn, og hennes beste individuelle plassering var en 10.-plass.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ann Eli Tafjord – FIS (langrenn)
Saxilds gate (Tønsberg)

Saxilds gate (1-29, 2-20) er en 330 meter lang gate i Tønsberg. Den går fra Grevinneveien til Wergelands vei.
Gaten er oppkalt etter Ole Saxild (1788-1849) som var byfogd i Tønsberg fra 1826 til 1841. Gaten fikk sitt offisielle navn i bystyret 15. juni 1932.


== Referanser ==
Haugatingsgaten (Tønsberg)

Haugatingsgaten er en 65 meter lang gate i Tønsberg, mellom Stoltenbergs gate 1 og 3. Ingen bygninger har adresse i gaten.


== Referanser ==
Ferjesambandet Sand–Ropeid

Sand–Ropeid var et fergesamband langs fylkesvei 46 over Sandsfjorden i Ryfylke, mellom Ropeid og Sand ferjekaier i Suldal. Strekningen ble drevet av Norled.Overfartstiden var 10 minutter, der den siste  tiden ble betjent av MF «Sand»,  med 34 avganger daglig i hver retning om hverdagen. 2014 var årsdøgnstrafikken 574 kjøretøyer.Sandsfjordbrua har erstattet fergesambandet. Siden 1. januar 2016 betjenes ikke sambandet lenger og all trafikk til Ropeid-halvøya går over brua.
MF «Sand» hadde en toppfart på 11 knop, og en marsjfart på rundt 7-8 knop. Lengden mellom ferjesambandet Sand–Ropeid var på ca. en nautisk mil - 1,8 km.
Etter Sandsfjordbrua var ferdigbygd og tatt i bruk, har begge ferjekaiene blitt "gradvis- demontert", og det er i senere tid blitt satt opp skilt som forklarer den nye veien via. Sandsfjordbrua.


== Referanser ==
Soltindelva

Soltindelva er ei elv på Ringvassøya i Karlsøy kommune i Troms og Finnmark. Elva har utspring fra Brevatnet, nordvest for Soltindan. Den renner mot nordvest og fra sør kommer Stabbelva inn. Elva munner ut i Soltindbukta i Skogsfjordvatnet. Den er 6,5 km lang, og har et nedbørfelt på 17,1 km².
Elva er en del av Skogsfjordvassdraget, som i 1973 ble vernet mot kraftutbygging i Verneplan I for vassdrag.


== Referanser ==
Finnmarksløpet 2015

Finnmarksløpet 2015 ble arrangerr fra 7. til 14. mars 2015. Start og målgang var i Alta. Løpet hadde tre klasser: det er FL 1000 km (14 spann), FL 500 km (8 spann) og FL Junior (6 spann). I 2015 har alle tre klassene status som VM i langdistansekjøring.


== Program ==


== Sjekkpunkter ==


== Resultater ==


=== FL - Junior ===


=== FL - 500 km ===


=== FL - 500 km RNB ===


=== FL - 1000 km ===


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
NRK side om løpet
Yngve Ekern

Yngve Ekern (født 20. mars 1964) er en norsk journalist, matskribent og forfatter, tilknyttet Aftenposten.
I 1998 fikk han Riksmålsforbundets pris Gullpennen.Ekern er bosatt på Nesodden.


== Bibliografi ==
Ekern, Yngve og Tore Namstad (1998). Himmelsk fra havet: skalldyr, skjell, fisk. Oslo: Aschehoug. ISBN 8203222706. 
Typisk norsk: lutet, værbitt - fra torsk til fårikål (med Tove Diesen), Schibsted (2000)
Tove Diesen og Yngve Ekern (2000). Av en annen verden: fra fransk kvekk-lunsj til kveldskos med couscous. Oslo: Schibsted. ISBN 8251618193. 
Til bords, Aftenposten (2004)
Tid for thai : sunt, raskt og nam-nam fra smilets land (med Junie Kovacs), Cappelen Damm (2008)
Til bords, Aftenposten (2009)
Kjøttfrie dager : kokebok og veiviser for travle familier som vil spise godt og mer miljøvennlig (med Hege Ulstein), Kagge (2012)


== Referanser ==
Thurmanns gate (Tønsberg)

Thurmanns gate (1-7) er en 130 meter lang enveiskjørt boliggate i Tønsberg, like ved sykehuset. Den går fra Halfdan Wilhelmsens allé til Skiringsalgaten. Thurmanns gate ligger parallelt med Enggaten.
Gaten er oppkalt etter Anders Thurmann (død 1648), borgermester i Tønsberg fra omtrent 1630 til sin død.


== Referanser ==
Terje Risberg

Terje Taur Risberg (født 20. juni 1949) er en norsk billedkunstner utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole og Statens kunstakademi i Oslo under professor Ludvig Eikaas og Guttorm Guttormsgaard. 
Terje Risberg er sønn av Bele Erling Risberg og Nina Hauge Risberg. Han vokste opp på Nesodden utenfor Oslo. 
Risberg har arbeidet mest innenfor kunstgrafikken, og er særlig kjent for sine naturtemaer. Her stilles forenklede naturformer opp mot hverandre i balanserte komposisjoner. Kulturelementer er vanligvis fraværende i Risbergs arbeider, og figurer eller personer befinner seg utenfor billedkanten. Derved inviteres betrakteren til refleksjon over forholdet mellom vår indre natur og den naturen som omgir oss.
Risberg har en omfattende utstillingsvirksomhet i inn- og utland bak seg, og er innkjøpt til de fleste av de viktige norske kunstsamlingene.


== Separatutstillinger (utvalg) ==
1985: Galleri Norske Grafikere, Oslo
1992: Kunstverket Galleri, Oslo: «Landskaper»
1995: Europäische Akademie, Berlin: «Norwegische Lanschaften»
1995: Galleri F15, Moss: «Norske Landskaper»
1998: Oslo Kunstforening, Oslo: «Land»
1998: Hafnarborg Museum of Art, Reykjavik: «Land»
1999: Stavanger Kunsthall, Stavanger: «Land»
2001: Galleri Svalbard: «Arctic Forms»
2002: Norske Grafikere, Oslo: «Desert Forms»
2003: Space Group Art, Seoul: «Arctic Forms»
2004: MOA Art, Heyri Art Village, Sør- Korea: «Arctic Forms»
2004: Grafikens Hus, Sverige: «Arctic Forms»
2004: Futura Art Gallery, Stockholm: «Recent paintings and Prints»
2004: Pusan Art Gallery, Sør- Korea
2005: Kunstverket Galleri, Oslo: «Resonance»
2007: Bie & Wadstrup, København: «New Paintings»
2007: Nordic Artworks, London: New Paintings»
2009: Ålesund Kunstforening: «Malerier og Grafikk»
2012: Galleri Zink, Lillehammer: «Landskaper og Figurer»
2014: Galleri Svalbard, Longyearbyen: «Arctic Memento»


== Samlinger ==
Nasjonalgalleriet / Nasjonalmuseet
Riksgalleriet / Nasjonalmuseet
Norsk kulturråd
Universitetsbiblioteket
Stortinget
Utenriksdepartementet
Det kongelige slott, Oslo
Oslo kommunes kunstsamlinger
Universitetet i Oslo
Hafnarborg, Island
Europäische Akademie, Berlin
EFTA Court, Luxemburg
Sysselmannen, Longyearbyen
Polarmiljøsenteret, Tromsø
Telenor Corporate University, Oslo
Grafikens Hus, Sverige
Space Group, Seoul
Løvsag

Løvsag er et verktøy for saging i tynne materialer. Den består av en ganske dyp bue med et tynt utskiftbart skjæreblad (nærmest en tynn skarp ståltråd), og et loddrett håndtak.  Løvsag brukes mest til finere hobbyarbeid.


== Se også ==
Buesag
Andre små buesager: Rundsag og kopesag


== Eksterne lenker ==
Snekkerens Håndværktøy (dansk)
Morsmålsopplæring

Morsmålsopplæring er et krav for elever som etter kartlegging viser at de har for svake norskferdigheter til å følge ordinær læreplan i norsk. Elevene har rett til opplæring etter Opplæringsloven § 2-8. Dette innebærer særskilt norskopplæring, og om nødvendig morsmålsopplæring og tospråklig fagopplæring. Denne retten gjelder til man har tilstrekkelig ferdigheter i norsk til å følge ordinær opplæring.Når en elev har tilstrekkelig ferdigheter i grunnleggende norsk, skal eleven ifølge Utdanningsdirektoratet sitt kartleggingsmateriell for eksempel kunne:
Bruke et relevant språk med omsyn til ordforråd og strukturer i ulike situasjoner
Delta i samtaler og medvirke til å holde samtalen i gang, blant annet ved å bruke ulike kommunikasjonsstrategier
Kan oppsummere og beskrive innholdet i filmer, teaterstykket, radio- og tv-programFor å kunne være morsmålslærer og lærer i fast stilling, kreves det godkjenning fra Utdanningsdirektoratet. For spesielt morsmålslærere kreves det også at du har en lærerutdanning fra elevens hjemland og at du har dokumentert gode norskkunnskaper.


== Samisk og kvensk i skolen ==
Ifølge Galdu  har samiske elever rett til opplæring i samisk uansett hvor de bor i landet. Dette betyr at samiske elever har rett til opplæring i samisk språk. Kvensk er også mulig å ha som et andrespråk, men kun i de tre nordligste fylkene. 26. april 2005 erklærte regjeringa at de så på kvensk som et eget språk. Ifølge Boppa.no  omtaler læreplanen i finsk både finsk og kvensk språk og kultur.


== Se også ==
Pedagogisk psykologisk tjeneste
Den flerkulturelle skole


== Referanser ==
Håkon V gate (Tønsberg)

Håkon V gate (1-25, 12-18, også skrevet Håkon femtes gate) er en 460 meter lang gate i Tønsberg. Gaten går fra Kaptein Hoffs allé i en bue rundt sykehusomårdet og ender i Halfdan Wilhelmsens allé.
Gaten er oppkalt etter kong Håkon V Magnusson (1270-1319) som var Norges konge fra 1299 til 1319.


== Bygninger ==
Stiftsgården i Håkon V gate 1 ble bygget som sorenskrivergård i 1923. Arkitekt var Henrik Koll.
«Villa Belmar» i Håkon V gate 3 ble bygget ca. 1925, og brukes nå som barnehage.
Overlegeboligen fra 1922 i nummer 12 er fredet.
Nummer 14 består av flere bygninger tilhørende sykehuset. Den eldste er det gamle epidemilasarettet fra 1922. Bygningene brukes i dag av brystsenteret og av psykiatrien.
Nummer 18 er sykehusets bygg M fra 1993, med blant annet sentralkjøkken.
Nummer 23 og 25 er sykehusets tekniske sentral fra 1991.


== Bilder ==

		
		
		


== Referanser ==