jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Cistus symphytifolius

Cistus symphytifolius er en eviggrønn busk i solrosefamilien. Den blir 60–200 cm høy og har rosa blomster. Arten vokser i skog av kanarifuru og tilstøtende krattvegetasjon. Den er utbredt på flere av Kanariøyene: Gran Canaria, Tenerife, La Palma og Hierro.


== Litteratur ==
D. Bramwell og Z.I. Bramwell (1974). Wild flowers of the Canary Islands. London og Burford: Stanley Thornes (Publishers) Ltd. s. 164. ISBN 0-85950-010-1. 
«Cistus symphytifolius». Flora Vascular de Canarias. Besøkt 22. september 2020. 
F. Batista m.fl. (2001). «Allozyme diversity in three endemic species of Cistus (Cistaceae) from the Canary Islands: intraspecific and interspecific comparisons and implications for genetic conservation». American Journal of Botany. 88 (9): 1582–1592. ISSN 0002-9122. PMID 21669691. 


== Eksterne lenker ==
(en) Cistus symphytifolius i Encyclopedia of Life 
(en) Cistus symphytifolius i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cistus symphytifolius hos NCBI 
(en) Cistus symphytifolius hos The International Plant Names Index 
(en) Cistus symphytifolius hos Tropicos 
(en) Kategori:Cistus symphytifolius – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Cistus symphytifolius – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cistus symphytifolius – detaljert informasjon på Wikispecies
Bent Egil Albrechtsen

Bent Egil Albrechtsen (født 26. mai 1950 i Arendal) er en norsk billedkunstner, bosatt i Arendal. Han arbeider med maleri, og har sin utdannelse fra California Institute of the Arts, Los Angeles i California i USA. Albrechtsen har også gått i lære hos Kåre Tveit i Arendal og Erlend Grøstad i Seljord.
I 1975 mottok Albrechtsen Saga kulturpris i Arendal, og i 1976 mottok han Statens kunstnerstipend. Han er innkjøpt av Aust-Agder fylkeskommune i 1982. Albrechtsen har flere separat- og kollektivutstillinger bak seg, blant annet på Odden galleri i Grimstad, Skien kunstforening, Hillestad galleri og i Arendal kunstforening. Han har også hatt flere separatutstillinger i USA, blant annet på House of Sherman, Los Angeles, Gallery X, Los Angeles og Gallery 9 i Los Angeles. I tillegg har han deltatt tre ganger på Høstutstillingen, to ganger på Sørlandsutstillingen og én gang på Telemarksutstillingen.  
Bent Egil Albrechtsen er medlem av Norske Billedkunstnere Agder (NBK-Agder).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Minge, Hans Otto (1999): Norske billedkunstnere Agder, s. 32 og 33.
Arendal politikammer

Arendal politikammer var et politikammer i Aust-Agder. Fra 2002 ble Arendal politidistrikt en del av det nyopprettede Agder politidistrikt, med Arendal Politistasjon som en del av Driftsenhet Øst.


== Historikk ==
I 1738 fikk byfogdene myndighet som politimestre i de byene der særskilte politimesterembeter ikke var opprettet. I lang tid var byfogden i Arendal samtidig politimester. Ved kongelig resolusjon 1875 fikk Arendal et eget embete som politimester, løsrevet fra byfogdembetet.
For å gjennomføre lov om delvis omordning av det sivile embetsverk 21. juli 1894 nr. 5, ble det i 1897 bestemt å opprette flere nye politimesterembeter inkludert Østre Nedenes politimesterembete. Embetsdistriktet skulle omfatte Risør by og Holt sorenskriveri, inkludert Tvedestrand. Politimesteren i Arendal ble tillagt et distrikt bestående av Nedenes og Sand sorenskriverier, samt Grimstad og Lillesand. Bestemmelsene ble ikke gjennomført etter planen, ettersom politimesterfunksjonene fortsatt ble skjøttet av lensmenn, byfogder og sorenskrivere i byene og ladestedene utenom Arendal. Lovene fra 1894 og 1897 ble først satt i verk for Aust-Agder fra 1919. Politimesteren i Arendal fikk da kun ansvar for politimesterforretningene i Nedenes sorenskriveri, mens politimesterforretninger for de øvrige delene av Aust-Agder var underlagt andre embeter.
Fra 1937 ble politimesterfunksjonen i Risør tillagt en nyopprettet stilling som politifullmektig ved Arendal politimesterembete med bopel i Risør. Grimstad og Lillesand ble lagt til Arendal politidistrikt fra 1. oktober 1937.
Arendal politikammer ble fra 1. januar 2002 en del av det nyopprettede Agder politidistrikt.


== Politimestere ved Arendal politikammer ==
Nicolai Heinrich Jæger, 1816-1846
Iver Steen Thomle, 1846-1849
Jebs Obel Praem, 1849-1855
Jacob Henning Vetlesen, 1857-1874
Claus Andres Urbye, 1875-1880
Leonard Elisar Holmboe, 1881-1888
Christoph Heinrich Holfeldt, 1881-1894
Hilmar Krogh, 1895-1905
Sigvald Sevalsen, 1905-1916
Theodor Dahm Møinichen, 1917-1919
Christoph Heinrich Holfeldt, 1919-1921
Theodor Dahm Møinichen, 1921-1942
Trygve Gårdbo, 1942-1944
Wilhelm Due, 1944 – 1945
Erling Skjelver, 1945
Nils Onsrud, 1945-1962
Gulbrand Nyhus, 1963-1981
Finn Steinkopf, 1982-1999
Ole Petter Parnemann, 1999-2001


== Arkiv ==
Arkivet etter Arendal politikammer har i tre omganger blitt avlevert til Statsarkivet i Kristiansand. De tre arkivdelene har per 2014 et samlet omfang på 222 hyllemeter, hvorav det eldste arkivmaterialet strekker seg tilbake til 1805.


== Referanser ==
Luxorobelisken

Luxorobelisken i Paris står midt på Place de la Concorde og er et av Paris' historiske monumenter. Den er utført i rosa granitt, veier ca 250 tonn og er 23 meter høy. Den er dekket av hieroglyffer og avsluttes øverst med en gyllen spiss.
Parisobelisken er opprinnelig en av to obelisker som stod utenfor tempelet i Luxor i Egypt og som ble reist av Ramses II ca 1250 f.Kr. Begge obeliskene ble skjenket i 1829 til Frankrike av Muhammed Ali, Egypts pasja og visekonge, men bare en av dem ble transportert til Paris der den ble reist i 1836. Den andre står på sin opprinnelige plass utenfor tempelet. På den sokkel som obelisken ble satt beskrives hvordan obelisken ble gjenoppbygd på Place de la Concorde og teknikken som ble benyttet. 
En forgylt pyramidion ble plassert på toppen av den i 1998.

		


== Eksterne lenker ==
(en) Luxor Obelisk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Eutouring
Alexander Reuterskiöld

Alexander Fabian Zefanias Reuterskiöld (født 3. desember 1804 i Ludvika, død 26. desember 1891 i Stockholm) var en svensk offiser og statsråd.Reuterskiöld startet sin militærkarriere som fenrik ved Västmanlands regemente i 1822, og var blitt generalmajor i 1862 da han tiltrådte som krigsminister og sjef for det svenske landforsvarsdepartementet. Han satt som statsråd fra 28. mars 1862 til 5. juli 1867, og deretter gikk han tilbake i en militær befalsstilling som generalløytnant og  sjef for andre militærdistrikt.Reuterskiölds synspunkter i regjeringen rundt den svenske armeens tilstand og mobiliseringskostnader kan ha bidratt til å forhindre en svensk involvering i Andre slesvigske krig i 1864.


== Referanser ==
Dmitrij Klokov

Dmitrij Vjatsjeslavovitsj Klokov (født 18. februar 1983 i Balasjikha) er en russisk vektløfter som konkurrerer i vektklassen -105 kg. Han er 182 cm høy.
Han er sønn av tidligere verdensmester Vjatsjeslav Klokov som også konkurrerte i tungvektsklassen. Dmitry ble selv verdensmester i 2005 med en total på 419 kg. I VM 2006 og i 2007 fikk han bronse.
I OL i Beijing 2008 vant han sølvmedalje med en total på 423 kg, slått av Andrej Aramnaw som satte verdensrekord. I VM 2010 ble det en ny sølvmedalje. I VM 2011 rykket han 196 kg og støtet 232 kg for en total på 428 kg, noe som ga sølvmedalje 2 kg bak vinner og landsmann Khadzhimurat Akkayev. Dmitry skulle delta i OL i London 2012 og var favoritt til å vinne, men måtte trekke seg i siste liten pga. ukjente medisinske årsaker.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Dmitrij Klokov – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Dmitrij Klokov – Olympedia 
(en) Dmitrij Klokov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(de) Dmitrij Klokov – Institut für Angewandte Trainingswissenschaft (vektløfting)
Short Stirling

Short Stirling var et firemotors britisk bombefly, bygget av Short. Det var britenes første firemotors tunge bombeflyet under andre verdenskrig.
Short Stirling utgjorde, sammen med Handley Page Halifax, og ikke minst Avro Lancaster grunnstammen i den britiske flåten av bombefly under andre verdenskrig, hvor RAF primært benyttet det til nattokt over Tyskland og de besatte områdene.
Short Stirling ble etter hvert foreldet og fikk oppgaver som legging av sjøminer, våpencontainere og SOE-agenter, samt til å trekke glidefly.


== Spesifikasjoner (Mk.III) ==


== Eksterne lenker ==
(en) Short Stirling – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Short Stirling – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Virginia Grey

Virginia Grey (født 22. mars 1917, død 31. juli 2004) var en amerikansk skuespillerinne. Hun debuterte som barneskuespiller i 1927, og spilte i mer enn 100 filmer og en rekke TV-serier de neste fem tiårene. Det store gjennombruddet kom likevel aldri. Grey døde 87 år gammel av hjertesykdom.


== Barndom ==
Grey ble født 22. mars 1917 i Los Angeles i California, som datter av filmregissøren Ray Grey og Florence Grey. Hun hadde to eldre søstre. Det var mange håpefulle skuespillere på besøk hos dem, og stumfilmskuespillerinnen Gloria Swanson satt barnevakt for Grey. Da Greys far døde i 1925, fikk hennes mor seg jobb som filmklipper hos Universal Pictures.


== Karriere ==
Grey debuterte i rollen som lille Eva i stumfilmen Onkel Toms hytte (1927). Hun spilte i noen få filmer til det neste året, før hun tok en tre år lang pause for å fokusere på utdannelsen sin. Grey ønsket egentlig å bli sykepleier, men returnerte til filmbransjen ettersom familien trengte pengene. Hun spilte små roller i filmer som Secrets (1933), Dames (1934), Gold Diggers of 1935 (1935) og Den store Ziegfeld (1936). I slutten av tiåret fikk Grey flere litt større roller, inkludert hovedroller i B-filmen Bad Guy (1937) og i dramafilmen Thunder Afloat (1939). Hun gjorde seg også bemerket i en mindre rolle i Kvinner (1939).De neste tiårene spilte Grey blant annet i The Big Store (1941), Tarzans eventyr i New York (1942), Stjerneparaden (1943), Ubeseiret (1947), Highway 301 (1950), Med kjærlighetens rett (1955), Den tatoverte rosen (1955), Jeanne Eagles - Et liv i storm (1957), Den annen kvinne (1961), The Naked Kiss (1964), Madame X (1966) og Airport (1970). Hun spilte også gjesteroller i TV-serier som The Red Skelton Show, Bonanza, Love, American Style, Playhouse 90, The DuPont Show with June Allyson, Ironside, Peter Gunn, General Electric Theater, Burke's Law og The Virginian.
Til tross for en aktiv og allsidig skuespillerkarriere, der hun spilte i over 100 filmer, fikk Gray aldri det store gjennombruddet. Louis B. Mayer, sjefen for Metro-Goldwyn-Mayer, som Grey hadde filmkontrakt med en periode, mente at hun hadde «alt, unntatt flaks».


== Privatliv ==
Grey hadde et forhold til Clark Gable og håpet at han skulle gifte seg med henne. Hun skal ha blitt skuffet da han giftet seg med Carole Lombard i stedet. Grey giftet seg aldri. De to siste årene av livet sitt bodde hun på et aldershjem drevet av Motion Picture & Television Fund. Grey døde av hjertesykdom 31. juli 2004 i Woodland Hills i Los Angeles.


== Filmografi (utvalg) ==

1936 – Den store Ziegfeld

1938 – To verdener

1941 – The Big Store

1970 – Airport


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Virginia Grey på Internet Movie Database 
(sv) Virginia Grey i Svensk Filmdatabas 
(da) Virginia Grey på Filmdatabasen 
(fr) Virginia Grey på Allociné 
(en) Virginia Grey på AllMovie 
(en) Virginia Grey hos The Movie Database 
(en) Virginia Grey hos Internet Broadway Database 
(en) Virginia Grey på Internet Broadway Database
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata
Strekkfilm

Strekkfilm er tynn elastisk plastfolie som brukes til å emballere varer under transport, flytting eller lagring. Folien er opprullet på et håndtak med bremse og egner seg godt til pakking av paller, eller gods med lav vekt. Strekkfilmmaskiner er helautomatiske eller halvautomatiske, avhengig av kapasitet og behov. Strekkfilm er en utmerket måte å pakke og forsegle varer som ikke har for spisse kanter. H. Clausen AS, etablert i 1846, har vært en norsk leverandør av strekkfilm i mange år.


== Eksterne lenker ==
Bygger opp Desom i øst. packnews.no (23. april 2014)
Đắk Sơn-massakren

Đắk Sơn-massakren fant sted 5. desember 1967 da styrker fra FNL under Vietnamkrigen gikk inn i landsbyen Đắk Sơn i Đắk Lắk-provinsen i Vietnams sentrale høyland.
To FNL-bataljoner på rundt 600 mann tilsammen drepte 252 sivile, menn, kvinner og barn i en hevnaksjon i denne landsbyen som var bebodd av 2 000 mennesker fra den etniske minoriteten degar som var motstandere av den vietnamesiske FNL-geriljanen. FNL antok at landsbyen hadde gitt ly til flyktninger som prøvde og slippe unna FNL-styrkene. FNL-soldatene brukte flammekastere for å ødelegge skjulesteder og drepe de som bodde der.Da FNL-soldatene avfyrte ders våpen, gjemte folk seg inne i husene sine, og noen som gjemte seg  tilfluktsrom ble drept av røykforgiftning. De husene som ikke ble ødelagt av flammekastere ble sprengt med granater, og da FNL-styrkene trakk seg ut, satte de fyr på de sentrale delene av byen. I det de forlot byen, skøy FNL-styrkene 60 av de 160 til da overlevende. De resterende ble tatt som gisler.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Krohn, Charles A.: The Lost Battalion: Controversy and Casualties in the Battle of Hue, Westport, Conn: Praeger, 1993.
Spector, Ronald H.: After Tet: The Bloodiest Year in Vietnam, New York: Free Press, 1993.


== Eksterne lenker ==
(en) Dak Son Massacre – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
"The Massacre of Dak Son Arkivert 21. juli 2013 hos Wayback Machine." Time, 15. desember 1967
"Dak Son Massacre Arkivert 19. februar 2020 hos Wayback Machine.", VN Archive
Vietnam War Atrocities Olive Drab
Massacre at Dak Son Death in the Highlands
Robert Wylie

Robert Wylie (født 1839 på Isle of Man, død 4. februar 1877 i Pont-Aven, Bretagne) var en amerikansk billedhogger og maler. 
Han kom til USA som barn, og studerte kunst ved  Pennsylvania Academy of the Fine Arts, Philadelphia. I 1860 var han med på å stifte Philadelphia Sketch Club, etter hvert en av de eldste kunstnerklubbene i Amerika. Der er få verk fra has tid som billedhogger i Philadelphia som sikkert kan tilskrives ham.
Akademiledelsen sendte ham i 1863 til Frankrike for å studere. Han dro da relativt snart til Pont-Aven, hvor han ble til sin død i 1877. Hans motiver der var folk, folkeliv og historiske scener knyttet til landsdelen. Ett av hans større arbeider: "The Death of a Vendean Chief," befinner seg i  Metropolitan Museum of Art, New York.
Han oppnådde også en medalje av annen grad (sølv) på Paris-Salonen i 1872.


== Referanser ==


== Kilder ==
Denne artikkelen inneholder materiale fra Encyclopædia Britannica Eleventh Edition, en publikasjon som nå er offentlig eiendom.
Gamle Hovsetervei (Oslo)

Gamle Hovsetervei (1-7, 2-18) er en vei på Hovseter i Vestre Aker i Oslo. Den går fra Sørkedalsveien til Hovseterveien, og utgjorde tidligere en del av sistnevnte. Navneendringen ble vedtatt i 1976.
Veien har navn etter husmannsplassen Hovseter under Hoff gård.
I nr. 1 er Persbråten videregående skole. I nr. 2 er en blokk fra 1990 med boliger og dagligvareforretning. I nr. 3 er Huseby kompetansesenter.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Gamle Hovsetervei». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 195. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (G)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Glimmerveien (Oslo)

Glimmerveien (3-11, 2-46) er en vei på Lambertseter i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Langbølgen til Feltspatveien.
Navnet ble vedtatt i 1951. Også en rekke andre veier i området har navn etter mineraler.
Nr. 2-40 er fire L-formede boligblokker mellom Glimmerveien og Glimmersvingen. Lambertseter skole (faktisk på nordsiden av Glimmersvingen) har adresse Glimmerveien 42. I nr. 44 er et rekkehus som ble tegnet av Eyvind Moestue og oppført med 24 trygdeleiligheter i regi av OBOS i 1959. Disse ble ombygget til PU-boliger i 1993–94.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Glimmerveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 204. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (G)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Glimmersvingen (Oslo)

Glimmersvingen er en vei på Lambertseter i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Glimmerveien til Langbølgen.
Navnet ble vedtatt i 1958. Også en rekke andre veier i området har navn etter mineraler.
Blokkene som ligger langs sørsiden av veien, har alle adresse Glimmerveien. Det samme gjelder Lambertseter skole på nordsiden.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Glimmersvingen». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 204. ISBN 978-82-573-1760-7.
Gamle Herregårdsvei (Oslo)

Gamle Herregårdsvei (3-11, 4-8) er en vei på Ljan i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Madame Maren Juels vei til Herregårdsveien.
Navnet ble vedtatt i 1917. Veien er en del av den gamle kjøreveien til herregåden Stubljan.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Gamle Herregårdsvei». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 195. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (G)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Gamle Kjelsåsvei (Oslo)

Gamle Kjelsåsvei (1-53, 2-46) er en vei på Grefsenplatået i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Glads vei like nedenfor og øst for Grefsen kirkegård og opp til Marsveien.
Veien fikk navn i 1904 etter Kjelsås gård.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (G)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Gamleveien (Oslo)

Gamleveien (5-9, 4-8) er en vei på Furuset i bydel Alna i Oslo. Den går som blindvei nordvestover fra Grorudveien mot Maria Dehlis vei. Veien er en del av en gammel veiforbindelse mellom Strømsveien og Trondheimsveien.
Navnet ble vedtatt i 1917.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Gamleveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 197. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (G)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Gabbi Lunds vei (Oslo)

Gabbi Lunds vei (1-13, 2-12) er en vei på Ryen i bydel Nordstrand. Den går fra Enebakkveien til Solfjellshøgda.
Veien fikk navn i 1947 etter Hans Gabriel (Gabbi) Lund (1917–44), som bodde i nr. 9 og ble skutt av tyskerne for illegalt arbeid under krigen. Før dette het veien Solfjeldsveien.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Gabbi Lunds vei». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 192. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (G)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Einerveien (Oslo)

Einerveien (1-21; ingen partallsadresser) er en vei på Bekkelagshøgda i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Ekebergveien til Erlandstuveien.
Navnet ble vedtatt i 1928.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Einerveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 147. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (E)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Vetlandsveien (Oslo)

Vetlandsveien (17-103, 8-110) er en vei på Oppsal i Oslo. Den går fra Stordamveien til Haakon Tveters vei og ligger som sådan i bydel Østensjø, men husene i nr. 8 og 10 ligger på nordsiden av Stordamveien (og østsiden av Ytre Ringvei), i bydel Alna.
Veien fikk navn i 1951 etter husmannsplassen Vetland. Det meste av bebyggelsen er borettslagsblokker og småhus. Ellers er Godlia skole og Trasop idrettspark i nr. 45, Oppsal skole og Vetland skole er i nr. 79 og Oppsal samfunnshus i nr. 99-101.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Vetlandsveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 617. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (V)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Vetlandsfaret (Oslo)

Vetlandsfaret (1-11B, 2A-16B) er en vei på Oppsal i bydel Østensjø i Oslo.  Den går mellom Vetlandsveien og Solbergliveien.
Veien fikk navn i 1961 etter husmannsplassen Vetland. Bebyggelsen er OBOS-blokker i borettslaget Solhøgda, ferdigstilt i 1959–60.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Vetlandsfaret». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 617. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (V)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Åsstubben (Oslo)

Åsstubben (1-27, 2-68) er en vei i Ullernåsen i bydel Ullern i Oslo. Den går som blindvei østover fra Øvre Ullern terrasse.
Veinavnet ble vedtatt i 1983.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Åsstubben». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 645. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (Å)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Åssiden terrasse (Oslo)

Åssiden terrasse (2-48C; ingen oddetallsadresser) er en vei på Nordseter i bydel Nordstrand i Oslo. Den går som gangvei mellom Lambertseterveien og Ivar Knutsons vei.
Navnet ble vedtatt i 1982. Bebyggelsen langs veien er lave terrasseblokker og rekkehus i OBOS-borettslaget Åssida, fullført 1981.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Åssiden terrasse». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 645. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (Å)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Åsryggen (Oslo)

Åsryggen (1-15, 2-20) er en vei på Nordstrand i Oslo. Den går fra Stuttvegen til Birgitte Hammers vei. De siste 100 metrene mot Birgitte Hammers vei er imidlertid gangvei, mens en snuplass i prinsippet setter grense for biltrafikken.
Veinavnet ble vedtatt i 1932.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Åsryggen». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 645. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (Å)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Åsliveien (Oslo)

Åsliveien (1-19, 2-20) er en vei på Bekkelagshøgda i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Raschs vei til Skogroveien.
Veinavnet ble vedtatt i 1922 etter skogeiendommen Åslien. Før dette het veien Nybyggerveien.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Åsliveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 645. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (Å)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Åslandveien (Oslo)

Åslandveien (1-67, 4-40) er en vei i Bjørndal i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Den går sørøstover fra Trollstien og har en rekke forgreninger før den ender som blindvei.
Veien fikk navn i 1986 etter Åsland, en tidligere husmannsplass under Slime gård.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Åslandveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 645. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (Å)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Åslandkroken (Oslo)

Åslandkroken (1-25, 2-36) er en vei i Bjørndal i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Den går som blindvei (med enkelte forgreninger) nordover fra Åslandveien.
Veien fikk navn i 1986 etter husmannsplassen Åsland, som lå ved veien.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Åslandkroken». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 645. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (Å)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.