jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ole Frithjof Norheim

Ole Frithjof Norheim (født 1965) er en norsk lege og  professor i medisinsk etikk ved Institutt for global helse og samfunnsmedisin ved Universitetet i Bergen. Han er også professor II ved Institutt for global helse og befolkningsstudier ved Harvard T.H. Chan School of Public Health.og medlem av Lancet-kommisjonen for ikke-smittsomme sykdommer.Norheims forskningsinteresser setter fokus etikk og prioritering i helsepolitikk og helsetjenester, nasjonalt og globalt. Han jobber både akademisk og praktisk med hvordan man kan utforme helsesystemer som gir bedre ressursutnyttelse og dekker alle deler av befolkningen. Han ledet det regjeringsoppnevnte utvalget for prioritering i helsetjenesten (Norheimutvalget) som la fram sin rapport Åpen og rettferdig prioritering i november 2014.  Han ledet også revideringen av de 
nasjonale retningslinjene for primærforebygging av hjerte- og karsykdommer (2009). Norheim var leder for Verdens helseorganisasjons rådgivende gruppe for Likhet og universelle helsetjenester som la fram rapporten Making Fair Choices on the Path to Universal Health Coverage.Norheim leder forskningsprosjektet Priorities in Global Health 2020 (2012-2016, finansiert av Norges forskningsråd og NORAD og har publisert mer enn 100 fagfellevurderte artikler i tidsskrift som Lancet, Science, BMJ, Bulletin of WHO, Health Policy and Planning, og Journal of Medical Ethics.


== Utvalgte publikasjoner ==
Peto R, Lopez A, Norheim OF. "Halving Premature Death" (Editorial). Science 2014; 345: 1272.
Norheim OF, Jha P, Admasu K, Godal T, Hum TJ, KrukM, Gómez-Dantés O, Mathers CD, Pan H, Sepúlveda J, Suraweera W, Verguet S, Woldemariam AT, Yamey G, Jamison DT, Peto R. "Avoiding 40% of the premature deaths in each country, 2010–30: review of national mortality trends to help quantify the UN Sustainable Development Goal for health". Lancet 2014; published online Sept. 19. 2014
Verguet S, Norheim OF, Olson ZD, Yamey G, Jamison DT. "Annual rates of decline in child, maternal, HIV, and tuberculosis mortality across 109 countries of low and middle income from 1990 to 2013: an assessment of the feasibility of post-2015 goals." Lancet Glob Health. 2014 Dec;2(12)
Murray CJ et al. (2015) "Global, regional, and national age-sex specific all-cause and cause-specific mortality for 240 causes of death, 1990-2013: a systematic analysis for the Global Burden of Disease Study 2013". Lancet. 2015 Jan 10;385(9963):117-71
Murray CJ et al. (2014) "Global, regional, and national incidence and mortality for HIV, tuberculosis, and malaria during 1990-2013: a systematic analysis for the Global Burden of Disease Study 2013". Lancet, Published online July 22, 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Priorities in Global Health 2020
Nasjonale retningslinjene for primærforebygging av hjerte- og karsykdommer (pdf)
Åse Lilleskare Faugstad

Åse Lilleskare Faugstad (født 3. april 1941) er en norsk forfatter, lyriker, oversetter og lektor fra Dalekvam.
Faugstad er cand.philol. fra Universitetet i Bergen, med engelsk, nordisk og allmenn litteraturvitenskap i fagkretsen. Hun har arbeidet som lærer og lektor, blant annet ved Voss gymnas og Gimle gymnas i Bergen. Hun debuterte som forfatter i 1966 med diktsamlinga Ved mitt altar og har siden gitt ut en rekke diktsamlinger, en novellesamling og flere gjendiktninger fra engelsk. 


== Bibliografi ==
Ved mitt altar, lyrikk, Fonna forlag (1966)
Stilt på min tanke, lyrikk, Fonna forlag (1968)
Stjernene, lyrikk, Gyldendal (1974)
I dette huset, lyrikk, Gyldendal (1977)
Det vakre rommet, lyrikk, Cappelen (1981)
Den gylne kokongen, lyrikk, Solum (1988)
Tidevatnet kjem inn, lyrikk, Solum (1989)
Sidevegar/Byways, norsk/engelsk, lyrikk, Eget forlag (1996)
Som ein fakkel: dikt i utval, lyrikk (2008)GjendiktningStraumar (1992)
Dette er stjernen, Libre (1996)


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Åse Lilleskare Faugstad i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
Presentasjon av Åse Lilleskare Faugstad på Oversetterforeningens nettsider


== Eksterne lenker ==
Digitaliserte bøker av Åse Lilleskare Faugstad hos Nasjonalbiblioteket
Preferanseaksje

Preferanseaksje er en aksje som ved utbytte og likvidering har fortrinnsrett foran andre aksjer, eksempelvis ordinære aksjer.
Hovedregelen er at alle aksjer gir lik rett i et selskap, men vedtektene til det enkelte selskap kan imidlertid gjøre unntak fra dette og bestemme at selskapet skal ha aksjer av ulike typer. Dersom vedtektene fastslår at det skal være knyttet forskjellige rettigheter til bestemte aksjer, har selskapet forskjellige aksjeklasser. Dette er aksjer som kan ha forskjellig utbytte- og/eller stemmerett i selskapet.Preferanseaksjer gir større rett til selskapets verdier eller gevinster enn ordinære aksjer ved konkurs eller likvidering. Aksjer tegnet med utbyttepreferanse gir aksjeeieren særlig rett til utbytte foran eiere av ordinære aksjer, noen ganger med et bestemt beløp basert på tegningskursen justert med en kalkylrente. Aksjer tegnet med likvidasjonspreferanse gir ved likvidering særskilt rett til selskapets verdier.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tore Bråthen Aksjeklasser i Magma 3/2000
Alpint under Vinter-OL for ungdom 2016 – Storslalåm jenter

Storslalåm jenter under Alpint under Vinter-OL for ungdom 2016 går 16. februar Hafjell Alpinsenter.


== Eksterne lenker ==
Offisiell hjemmeside
Palikop

Palikop er landsby i tahsil (underdistrikt) Hubli i distriktet Dharwad i delstaten Karnataka i India. I 2011 besto landsbyen av 197 hus, og folketallet var 1014.


== Referanser ==
Thomas Valkvæ Olsen

Thomas Valkvæ Olsen (født 18. mai 1993 Ålesund) er en norsk ishockeyspiller. Han er oppvokst i Asker, men bodde på Ellingsøy fram til han var syv år. Han spiller i SHL  i Leksands IF. Men har også spilt i Get-ligaen for Frisk Asker Ishockey. Hans posisjon på laget er løper. Pr 4. desember 2015 besitter han Get-ligaen sin gullhjelm som den som har scoret flest mål på laget. Olsen har kontrakt med Frisk Asker Ishockey ut 2016/17-sesongen. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Thomas Valkvæ Olsen – Eurohockey.com 
(en) Thomas Valkvæ Olsen – Hockeydb.com 
(en) Thomas Valkvæ Olsen – Eliteprospects.com
Dag Hammarskjölds minnested

Dag Hammarskjölds minnested (Dag Hammarskjöld Memorial Crash Site) markerer stedet hvor daværende og FNs andre generalsekretær Dag Hammarskjöld (1953–1961) ble drept 17. september 1961 under oppdrag for Republikken Kongo (nå Den demokratiske republikken Kongo). Stedet ligger 10 km. fra Ndola i kobberbeltet i  Zambia. Minnesmerket ble satt på UNECOs tentative liste over verdensarvsteder den 11. juni 1997.


== Minnestedet ==
Stedet er erklært som et nasjonalmonument, et historisk  landmerke. I 1964 ble "Dag Hammarskjoeld Foundation Committee" dannet for å forsikre at den store statsmanns minne ikke skulle bli glemt. På stedet er det bygget en åttekantet bygning med store vindusflater. Trevirket ibygningen er en rødfarget tresort, "Mninga".  Bygget  rommer et museum, offisielt åpnet i 1981. Museet inneholder rester etter den tragiske ulykken og annet  materiale, bøker om  Dag Hammarskjölds liv og hans  rolle i FN.Det er blitt bygget vei frem til stedet og minnesmerket ble bygget etter at  Zambia ble uavhengig i 1964.


== Referanser ==
Jacob Mæhle

Jacob Mæhle (født 1993) er en norsk politiker (H) og kommunikasjonsrådgiver som siden 2021 jobber som rådgiver i Kruse Larsen. Mæhle har tidligere vært leder av Hordaland Unge Høyre og politisk rådgiver for Unge Høyres Landsforbund.   
Mæhle er utdannet siviløkonom fra Norges Handelshøyskole og har avgangseksamen fra Fana gymnas.Mæhle satt i bystyret i Bergen fra 2011 til 2019. I 2015 forsøkte Mæhle å innføre valgfritt sidemål i Bergensskolen, noe som i stedet endte opp med mer nynorsk.


== Referanser ==
Aubertisen

Aubertisen er et isdekket område i Heimefrontfjella i Dronning Maud Land. Det har en utstrekning på om lag 27 kilometer og ligger mellom Milorgfjella og Sivorgfjella.Området er oppkalt etter den norske motstandsmannen Kristian Aubert (1909–1942).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Aubertisen Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Simon Kapwepwe internasjonale lufthavn

Ndola internasjonale lufthavn  (Simon Mwansa Kapwepwe International Airport) (IATA: NLA, ICAO: FLSK) er en flyplass i Kobberbeltet i det nordlige Zambia, i Ndola, nær grensen til Den demokratiske republikken Kongo. Den var offisielt kalt Ndola Airport før den i 2011 fikk nytt navn etter Simon Kapwepwe, landets tidligere  visepresident.
Flyplassen ligger om lag 272 km nord for Lusaka internasjonale lufthavn, Zambias største lufthavn, og 1 270 moh. Den har to parallelle betong-rullebaner, en på 1 219 m. og den andre på 2 514 m. Plassen betjener óg andre byer i Kopperbeltet, både innenlandske og internasjonale med både passasjerer og frakt.


== Ulykker og hendelser ==


== Ulykker ==
Midnatt 17. -18. september 1961 havarerte Transair Swedens DC-6B  i et skogholt få mil nord for  flyplassen Alle ombord, en besetning på fem, alle fra Malmö, og elleve passasjerer omkom. Ulykkesårsaken ble aldri fastlslått, og det er bltt spekulert i om flyet var blitt beskutt av opprørssoldater i Kongo, eller om det ble plassert sprengstoff om bord mens flyet stod på bakken i Léopoldville.
Aviation Safety Networks database [1]


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Accident history for NLA hos Aviation Safety Network
Airport information for FLND hos Great Circle Mapper.
Current weather for FLSK hos National Oceanic and Atmospheric Administration
Straffebud

Straffebud er sammensatt av ordene straff og bud. På samme måte som budene inneholder forbud mot å begå bestemte handlinger inneholder også straffebudene forbud mot å begå bestemte handlinger.
De som utfører handlinger som faller inn under gjerningsbeskrivelsen i straffebudene kan straffes hvis straffbarhetsvilkårene er oppfylt. Straffbarhetsvilkårene er beskrevet nærmere i strafferetten.I tillegg til at straffebudene inneholder et forbud inneholder de også en bestemmelse om hvilken straff som kan gis. En lovbestemmelse som inneholder et forbud og som ikke inneholder en bestemmelse om straff, er ikke et straffebud.
De fleste straffebud finnes i straffeloven, men det fins en god del straffebud i andre lover og forskrifter. En kasuistisk oversikt over disse straffebudene eksisterer ikke per 2015.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Slettan, Svein (1997). Forbrytelse og straff: lærebok i strafferett. Oslo: Tano Aschehoug. s. 363–368. ISBN 8251835151. 


== Eksterne lenker ==
Lovdatas søkeresultater av "straff" i lover.
Lovdatas søkeresultater av "straff" i sentrale forskrifter.
Delhi-sultanatet

Delhi-sultanatet  (engelsk: Delhi Sultanate) var et muslimsk kongerike, for det meste basert i Delhi som strakk seg over store deler av det indiske subkontinent i 320 år (1206–1526). Fem dynastier regjerte over Delhi-sultanatet. De første fire var av tyrkisk opprinnelse: Mamlukdynastiet (1206–90), Khilji-dynastiet (1290–1320), Tughlaq-dynastiet (1320–1414), Sayyid-dynastiet (1414–51), og deretter det pashtunske Lodidynastiet (1451–1526).
Den første sultan var Qutb-ud-din Aibak, en tidligere slave, og hans dynasti regjerte over store deler av de nordlige områder i India. Senere var Khilji-dynastiet i stand til å erobre det meste av det sentrale India, men begge forsøk på å forene Det indiske subkontinent feilet. Dette sultanatet er også kjent for et av de første som stod imot angrep fra mongolriket, og den første i islamsk historie som hadde en kvinne på tronen, Razia Sultana fra 1236 til 1240.


=== Høydepunkt og forfall ===
Delhi-sultanatet nådde høyden, hva angår geografisk utstrekning. Under Tughlaq-dynastit rådet de over mesteparten av det indiske subkontinent..


== Rasering og ødeleggelse ==


== Se også ==
Ikonoklasme


== Referanser ==
Autostrade per l’Italia

Autostrade per l'Italia er et italiensk veiselskap grunnlagt på begynnelsen av 1950-tallet. Selskapet bygger og forvalter bomveier, med et veinett på omkring 5 000 km i Italia, Brasil, Chile, India og Polen. Veinettet inkluderer blant annet den italienske delen av Mont Blanc-tunnelen, hvis eierselskap Autostrade per l'Italia er majoritetseier av, og Autostrada A1.
Selskapet eies av infrastrukturkonsernet Atlantia og er Italias fremste private investeringsselskap.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) Autostrade per l’Italia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Simon Kapwepwe

Simon Mwansa Kapwepwe (født 12. april 1922, død 26. januar 1980) var Zambias første visepresident.
Han var visepresident fra 1967 til 1970.


== Oppvekst og unge år ==
Simon Kapwepwe ble født i Chinsali-distriktet i Nord-provinsen av daværende Nord-Rhodesia (nå Zambia). Dagens Luapula-provinsen var den gang en del av Nord-provinsen. Chinsali lå på landsbygda, men hadde likevel et godt utviklet skolesystem takket være to rivaliserende misjonsstasjoner, den presbyteritanske Livingstonia Mission, som ble drevet av United Free Church of Scotland, og den romersk-katolske White Father's Mission. Chinsalis første misjonær var David Kaunda fra Malawi; han var far til Kenneth Kaunda, som ble den første afrikanske statsminister i Nord-Rhodesia i 1963 og deretter Zambias første president i 1964.
Simon Kapwepwe ble landets andre visepresident. Kapwepwe startet sin skolegang i Chinsali, og gikk deretter på en skole drevet av Mwenzo, som var en annen misjonsstasjon i Livingstonia. I 1943 ble han uteksaminert med et avgangsdiplom tilsvarende examen artium. I 1944 ble han ansatt som sjåfør for «Public Works Department», og i 1945 ble han lærer ved barneskolen i Lubwa. I september 1947 reiste han sammen med Kenneth Kaunda og John Malama Sokoni til Tanganyika for å finne seg en jobb. I juni 1948 ble han «assistant welfare office» i lokaladministrasjonen i Kitwe, og senere ble han ansatt som lærer på barneskolen Wusakile Primary School i Kitwe.


== Minnesmerker ==
Flyplassen i Ndola fikk navnet Simon Kapwepwe International Airport til minne om Kapwepwe.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Taylor, I. (200.6). China and Africa: Engagement and Compromise. Routledge.
Jo Torkjel Fenne

Jo Torkjel Fenne (født 3. oktober 1968) er en norsk forfatter, lyriker, bildekunstner og audiopedagog.
Han bokdebuterte i 2012 med diktsamlinga Statueveltere.Fenne er utdannet audiopedagog, har gått forfatterstudiet ved Høgskolen i Telemark og studert ved Kunstakademiet i Oslo.


== Bibliografi ==
Statueveltere, lyrikk, Tiden (2012)


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Jo Torkjel Fenne i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
Fernanda da Silva

Fernanda da Silva er navnet til flere personer:

Fernanda da Silva (håndballspiller) – født 1989
Fernanda da Silva (syklist) – født 1981
Fernanda Yara da Silva - parafriidrettsutøver, født 1986
Lars Mørch Finborud

Lars Mørch Finborud (født 5. desember 1980) er en norsk forfatter og kurator.
Finborud er utdannet kunsthistoriker og jobbet som kurator for musikk og billedkunst ved Henie Onstad Kunstsenter 2008-2018. Han driver plateselskapene Plastic Strip Press, O. Gudmundsen Minde og Prisma Records. Han har vært radiovert i NRK og har skrevet for Vinduet og Morgenbladet.
Han romandebuterte i 2013 med boka De svarte skiltene. Den ble nominert til Ungdommens litteraturpris. I 2014 fulgte han opp med essaysamlingen Å slipe ned gravsteiner og våren 2017 utkom romanen Ozenfant, Ozenfant. 
Finborud har i tillegg vært kurator for utstillinger og redaktør for bøker omhandlende Nils-Aslak Valkeapää, Arne Nordheim, Bauhaus, Marina Abramović, Fadlabi, Christopher Nielsen, Jenny Hval, Carsten Höller, NRK, Håkon Bleken, samt Henie Onstad Kunstsenters performancehistorie.Finborud var mellom 1995-2006 medlem av bandet URO, en av de første hip-hop gruppene i Norge som rappet på morsmålet. Han var også medredaktør for graffitimagasinet Mens Andre Sover (MAS) som utkom mellom 1995-1998.


== Bibliografi ==
Mot det totale museum, sakprosa, Forlaget Press (2012)
Jenny Hval - Innocence is kinky, sakprosa, Henie Onstad Kunstsenter (2012)
De svarte skiltene, roman, Gyldendal (2013)
Arne Nordheim - Ingen -ismer for meg, takk, sakprosa, Orfeus (2013)
Are Mokkelbost - OK, sakprosa, Henie Onstad Kunstsenter (2013)
Å slipe ned gravsteiner, sakprosa, Gyldendal (2014)
Bauhaus på norsk, sakprosa, Orfeus (2014)
Christopher Nielsen - Jeg er bare en enkel konseptualist fra Ulsrud, sakprosa, No Comprendo Press (2014)
Pop Etc. : Norsk popkunst 1964-1974, sakprosa, Orfeus (2015)
Hysj, hysj, og den skjønneste lyden vil åpenbare seg, kortprosa, Flamme Forlag (2016)
Ozenfant, Ozenfant, roman, Gyldendal (2017)
Carsten Höller, Henie Onstad Sanatorium, sakprosa, Walther König Verlag (2017)
Marina Abramovic, Drawings 1963-2017, sakprosa, Walther König Verlag (2018)
Håkon Bleken, Do not go gentle, sakprosa, Henie Onstad, (2018)
Nils-Aslak Valkeapää / Áillohaš, sakprosa, Henie Onstad/Nordnorsk Kunstmuseum (2020)Oversatte utgivelser:

The Black Signs, roman, Broken Dimanche Press (2015)
Sanding Down Gravestones, essays og kortprosa, Broken Dimanche Press (2017)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Presentasjon av Lars Mørch Finborud i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
Ungdomskultur

En ungdomskultur er en ungdomsbasert subkultur med særegen stil, oppførsel og interesser. 
Ifølge forskere innen temaet subkulturer, som Dick Hebdige, viser medlemmer i en subkultur ofte sin tilhørighet til kulturen ved særegne og symbolske konkrete uttrykk i form av klær, frisyre og fottøy. I tillegg kan immaterielle elementer, som felles interesser, dialekter og slang, musikksjanger og samlingsplasser være viktige faktorer. Ungdomskulturer gir deltakerne en identitet utenfor sosiale institusjoner som familie, arbeid, hjem og skole.
Samfunnsklasse, kjønn og etnisitet kan være viktige elementer i ungdomskulturer. Ungdomskulturer kan defineres som system, uttrykksmåter eller livsstil utviklet av grupper i underordna strukturelle posisjoner i forhold til dominante system - og som gjenspeiler forsøk på å løse strukturelle motsetninger som oppstår i den større samfunnskonteksten. Studiet av subkulturer består ofte i å studere symbolismen knyttet til klær, musikk eller andre synlige faktorer hos medlemmene i en subkultur, samt måten disse symbolene tolkes på av medlemmer i den dominante kulturen. 
Uttrykket scene eller miljø kan vise til en egen subkultur eller fraksjon. Scener skiller seg fra den større kulturen enten gjennom mote, særegne musikksjangre eller politiske perspektiv, og en sterk stamme-liknende tilhørighet innad i gruppa. Uttrykket kan også brukes om egne inndelinger av subkulturen, ofte geografiske inndelinger, som drum and bass-miljøet i Detroit eller Goth-miljøet i London. Subkulturer som systematisk viser fiendtlig holdning mot den dominanten kulturen kalles ofte motkulturer.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Nordland, Eva (1921-2012) (1979). Ungdom i Norge: om ungdomskultur og ungdomsproblemer i by- og bygdesamfunn. Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 8200018415. Bjurström, Erling (1982). Generasjonsopprøret: Ungdomskultur, ungdomsbevegelser og tenåringsmarked fra 50 til 80-årene. Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 820005897.
Stade Joseph Marien

Stade Joseph Marien er en sportsarena beliggende i Brussel i Belgia, som for det meste blir brukt som arena for fotball. Stadionet ble åpnet i 1919. Arenaen ble brukt som et av fotballstadionene under fotballturneringen under Sommer-OL 1920.


== Liv etter OL ==
Etter OL er stadion blitt brukt som hjemmebane til fotballklubben R. Union Saint-Gilloise, og har nå en kapasitet på 8000 tilskuere.


== Eksterne lenker ==
Sports-reference.com Arkivert 28. juni 2009 hos Wayback Machine.
Stadiumguide.com
Stadion Broodstraat

Stadion Broodstraat var en sportsarena beliggende i Antwerpen i Belgia, som for det meste blir brukt som arena for fotball. Stadionet ble åpnet i 1908. Arenaen ble brukt som et av fotballstadionene under fotballturneringen under Sommer-OL 1920.


== Liv etter OL ==
Etter OL ble stadionet brukt som hjemmebane til fotballklubben Royal Antwerp FC frem til den ble revet i 1923.


== Eksterne lenker ==
History of the Royal Antwerp FC stadiums.
Sports-reference.com 1920 Summer Olympics football. Arkivert 28. juni 2009 hos Wayback Machine.
Stade Bergeyre

Stade Bergeyre var en sportsarena beliggende i Paris i Frankrike, som for det meste ble brukt som arena for fotball. Stadionet ble åpnet i 1918. Arenaen ble brukt som et av fotballstadionene under fotballturneringen under Sommer-OL 1924.


== Liv etter OL ==
Etter OL ble stadionet brukt som hjemmebane til fotballklubben Olympique Paris frem til den ble revet i 1926.


== Eksterne lenker ==
1924 Summer Olympics official report. pp. 318, 320. (fransk)
Nettball under Stillehavslekene 1966

Nettball under Stillehavslekene  1966. Nettball var en av flere sporter som var med i de andre Stillehavslekene som ble arrangert i Nouméa i Ny-Caledonia i perioden 8. til 18. desember 1966. Det var en turnering kun for damer.


== Medaljer ==


== Eksterne lenker ==
Resultat Stillehavslekene 1966
Stade de Paris

Stade de Paris er en sportsarena beliggende i Paris i Frankrike, som for det meste blir brukt som arena for fotball. Stadionet ble åpnet i 1909. Arenaen ble brukt som et av fotballstadionene under fotballturneringen under Sommer-OL 1924.


== Liv etter OL ==
Etter OL er stadionet blitt brukt som hjemmebane til fotballklubben Red Star FC som spillere i Ligue 2. Den har også vært hjemmebanen til det franske rugbylandslaget i perioder mellom 1935 og 1952.


== Eksterne lenker ==
1924 Summer Olympics official report. p. 321. (fransk)
Stade Pershing

Stade Pershing var en sportsarena beliggende i Bois de Vincennes, Paris i Frankrike, som for det meste blir brukt som arena for fotball. Arenaen ble brukt som en av fotballstadionene under fotballturneringen under Sommer-OL 1924.


== Liv etter OL ==
Stadionet ble revet i 1960.


== Eksterne lenker ==
1924 Summer Olympics official report. p. 322. (fransk)
Stadium information
Bordtennis under Stillehavslekene 1966

Bordtennis under Stillehavslekene  1966. Bordtennis var en av flere sporter som var med i de andre Stillehavslekene som ble arrangert i Nouméa i Ny-Caledonia i perioden 8. til 18. desember 1966. Det var andre gangen som bordtennis var med på programmet i stillehavslekene. Det var tre lagkonkurranser, en for menn, en for kvinner og en mixed.


== Medaljer ==


== Eksterne lenker ==
Resultat Stillehavslekene 1966
London Chess Classic 2009

London Chess Classic 2009 var den første utgaven av sjakkturneringen London Chess Classic og inneholdt totalt 8 spillere; de 4 beste spillerne fra England samt 4 inviterte spillere fra henholdsvis Norge, Russland, USA og Kina. Turneringen ble spilt fra 8. til 15. desember, og ble vunnet av Magnus Carlsen foran russiske Vladimir Kramnik.


== Resultat ==
Poengsystem: 3 poeng for seier, 1 poeng for remis (uavgjort) og 0 poeng for tap.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
London Chess Classic 2010

London Chess Classic 2010 var den andre utgaven av sjakkturneringen London Chess Classic og ble spilt fra 8. til 15. desember. Alle deltagerne fra 2009-utgaven var med, unntatt kinesiske Ni Hua som ble byttet ut med den indiske verdensmesteren Viswanathan Anand. Turneringen ble også dette året vunnet av norske Magnus Carlsen.


== Resultat ==
Poengsystem: 3 poeng for seier, 1 poeng for remis (uavgjort) og 0 poeng for tap.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
London Chess Classic 2011

London Chess Classic 2011 var den tredje utgaven av sjakkturneringen London Chess Classic som ble spilt fra 3. til 12. desember 2011 og vunnet av russeren Vladimir Kramnik.
Dette året ble det invitert én ekstra spiller, den armenske stormesteren og verdens-treer Levon Aronjan. Dermed økte antall spillere til 9 og gjorde at én spiller derfor hadde «walk over» hver runde. Spilleren med walk over vil fungerte som ekspertkommentator under runden.


== Resultat ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted