jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Saltdalelva

Saltdalelva er ei elv i Tromsø kommune i Troms og Finnmark. Elva er 10,0 km lang, og har et nedbørfelt på 22,5 km².
Elva har sitt utspring øverst i Saltdalen, hvor også Lavangselva, Skogneselva og Mellomdalelva springer ut. Den renner først mot nord med moderat fall, før den snur mot vest og faller bratt ned på nordsiden av Rundfjellet, en fjellknaus som ligger midt i dalen. Nedenfor Rundfjellet passeres skoggrensa og elva renner over et flatt og myrlendt parti, før den igjen blir striere på de siste drøye to kilometrene ned til fjorden. Elva munner ut ved Sørbotn innerst i Ramfjorden.Saltdalelva kraftverk utnytter et fall på 214,5 meter i den nedre delen av elva. Etter at kraftverket ble satt i drift er elva stort sett tørrlagt mellom inntaket og kraftverket, unntatt i flomperioder. Europavei 8 og fylkesvei 294 krysser elva et par hundre meter før munningen.


== Referanser ==
Gerald Reitlinger

Gerald Roberts Reitlinger (født 2. mars 1900 i London, Storbritannia, død 8. mars 1978 i St Leonards-on-Sea) var en britisk kunsthistoriker og senere historiker om skrev om Tyskland og Det tredje riket. Reitlingers hovedverker er The Final Solution (1953), The SS: Alibi of a Nation (1956) og The Economics of Taste.
Gerald Reitlinger estimerte at 4,2-4,5 millioner ble utslettet i konsentrasjonsleirer og ved andre ulovligheter under krigen.


== Referanser ==
Robert Serry

Robert H. Serry (født 1950 i Kolkata) er en nederlandsk diplomat og FN-tjenestemann.


== Tjeneste ==
Serry er statsviter fra Universitetet i Amsterdam.Han har tjenestegjort i Nederlands utenrikstjeneste og vært stasjonert i Thailand, Russland, Ukraina og ved Nederlands FN-representasjon i New York. Serry var Nederlands første ambassadør i Ukraina. I 2005 ble han ambassadør i Irland. Han har også vært assisterende visegeneralsekretær for krisehåndtering og operasjoner i NATO.Serry ble i 2007 utnevnt til FNs spesialkoordinator for fredsprosessen i Midtøsten, FNs generalsekretærs personlige representant til Palestinas frigjøringsorganisasjon og Den palestinske selvstyremyndigheten, samt utsending til  Midtøsten-kvartetten.I mars 2014 var han som seniorrådgiver FN-utsending i Ukraina i forbindelse med Krimkrisen. Serry ble truet av væpnede menn og tvunget til å avbryte oppdraget.


== Referanser ==
Aleksandr Pronkov

Aleksandr Pronkov (født 27. mai 1997) er en russisk funksjonshemmet skiskyter og langrennsløper. Han konkurrerer i klassen for stående, og ble paralympisk mester på 10 km langrenn i 2014. 


== Karriere ==
Pronkov deltok i langrenn og skiskyting ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji. I langrenn vant han gull på 10 km fri teknikk. På langrennssprinten kom han på 4.-plass. I skiskyting kom han på 4.-plass på 12,5 km, 6.-plass på 15 km og 10.-plass på 7,5 km. 


== Eksterne lenker ==
Profil hos Paralympics 2014 Arkivert 13. april 2014 hos Wayback Machine.
Kaukasushøne

Kaukasushøne (Tetraogallus caucasicus) er en monotypisk hønsefugl i fasanfamilien og inngår i slekten kongehøns, som består av fem arter. Arten har tilhold i fjellene mellom Svartehavet og Kaspihavet i Kaukasus i Asia. Arten er ifølge BirdLife International livskraftig.


== Biologi ==
Kaukasushøne blir cirka 52–56 cm lang og har en vingespenn på 80–95 cm. Hannen veier cirka 1 930 g, hunnen cirka 1 730 g. Arten skiller seg fra andre kongehøns gjennom å ha mørk grå underside. Hunnen skiller seg fra hannen gjennom noe dusere farger og tettere flankestriper. Hun mangler også hannens lille spore. Fjærdrakten har ellers et kryptisk mønster i grått, brunt, hvitt og svart, men på avstand kan fuglene se helt grå ut. Vingene har store, hvit felt som andre kongehøns.
Habitatet består av fjellskråninger fra tregrensen omkring 2 500 moh og opp til snølinjen, men hovedsakelig under 4 000 moh, noen steder fra 1 800 moh og oppover. Fuglene finnes på skrenter og steinete utspring, ispedd raviner og klipper, men ikke i skog eller kratt; de unngår også store snødekker. Kaukasushøna trekker ned fra de største høydene om vinteren. Arten sies å trekke ned til foten av fjellene i kantsonen mot steppen i Dagestan etter kraftig vintersnøfall; i varmt vær, etter hekkingen trekker de opp i større høyder, til områdene ved den permanente snølinjen.Arten er endemisk for Store Kaukasus. I Lille Kaukasus og videre sørover overtar den nære slektningen kurdistanhøne. I Kura-dalen i Georgia lever de to artene på henholdsvis nord- og sørsiden av dalen, men utbredelsene overlapper ikke.Arten er hovedsakelig planteeter som beiter alltid oppover skråningene og direkte på bakken. Dietten er variert og består av ulike plantedeler som blader, frukt, stilker, knoller med mer. Nesten 40 % av totalvekten om våren og sommeren består av gress, som Poa og Festuca. Resten av året er Campanulla og Alchemilla populært. Endring i kosthold gjennom året er begrenset til ulike deler av planten som blir spist; skudd og lignende når det er tilgjengelig; mest tørrstoff om høsten og vinteren.


== Inndeling ==
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen m.fl. (2008, 2017, 2020).

Galliformes, hønsefugler
Phasianoidea, fasanfugler
Phasianidae, fasanfamilien
Pavoninae
Coturnicini, (9 slekter, 54 arter)
Tetraogallus, kongehøns (5 arter)
T. tibetanus, tibethøne
T. altaicus, altaihøne (monotypisk)
T. caucasicus, kaukasushøne (monotypisk)
T. caspius, kurdistanhøne
T. himalayensis, himalayahøne


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kaukasushøne i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Kaukasushøne hos Artsdatabanken 
(en) Kaukasushøne hos Fauna Europaea 
(en) Kaukasushøne hos ITIS 
(en) Kategori:Tetraogallus caucasicus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Tetraogallus caucasicus – detaljert informasjon på Wikispecies
Kurdistanhøne

Kurdistanhøne (Tetraogallus caspius) er en hønsefugl i fasanfamilien og inngår i slekten kongehøns, som består av fem arter. Arten har tilhold i fjellene sør for Svartehavet og Kaspihavet i Asia. Arten er ifølge BirdLife International livskraftig, men den er oppført i CITES Appendix I, som omfatter de mest truede artene i verden, og handel med disse er i praksis stort sett forbudt.


== Biologi ==
Kurdistanhøne blir 55–61 cm lang og hannen blir større enn hunnen. Hannen veier 2 500–2 684 g, hunnen 1 800–2 344 g. Vingespennet utgjør 95–105 cm. Fjærdrakten har et mønster i grått, brunt, hvitt og svart, men er litt lysere enn hos slektningen kaukasushøne (T. caucasicus). Vingene har store, hvite felt som hos andre kongehøns.
Habitatet består av fjellskråninger, for det meste fra 2 400 moh opp til snølinjen, men noen steder ned til 1 800 moh og opp til 4 000 moh. Fuglene finnes på skrenter og steinete utspring, av og til også i områder mellom tregrensen og permanente snølagte områder, og til og med nede blant trærne på sensommeren. Det typiske habitatet består av bratte skråninger, som mangler snødekke, og kløfter, fjellknauser og lignende, med snøflekker og noe urte- og gressdekke.Arten antas å være planteeter, med lignende diett som kaukasushøne, men detaljerte ernæringsstudier eksisterer ikke. I likhet med kaukasushøna, flyr arten nedoverbakke fra hvilesteder i høyfjell tidlig om morgenen, der de lever i skråninger og gradvis beveger seg oppover igjen i løpet av dagen. Fuglene tar pause for å hvile fra spisingen midt på dagen. De opptrer vanligvis i par eller spredte grupper på opptil åtte individer, men om høsten samles de av og til i mye større grupper, på opptil 60 fugler.Det norske navnet «kurdistanhøne» er misvisende. Det er bare i et lite område rundt Vansjøen at arten forekommer i områder med kurdisk befolkning.


== Inndeling ==
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen m.fl. (2008, 2017, 2020).

Galliformes, hønsefugler
Phasianoidea, fasanfugler
Phasianidae, fasanfamilien
Pavoninae
Coturnicini, (9 slekter, 54 arter)
Tetraogallus, kongehøns (5 arter)
T. tibetanus, tibethøne
T. altaicus, altaihøne (monotypisk)
T. caucasicus, kaukasushøne (monotypisk)
T. caspius, kurdistanhøne
T. c. caspius, nominatformen er utbredt i fjellene i Øst-Tyrkia, Sør-Russland og Vest-Iran
T. c. semenowtianschanskii, er utbredt i Zagrosfjellene i Sørvest-Iran
T. himalayensis, himalayahøne


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kurdistanhøne i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Kurdistanhøne hos Artsdatabanken 
(en) Kurdistanhøne hos Fauna Europaea 
(en) Kurdistanhøne hos ITIS 
(en) Kurdistanhøne hos NCBI 
(en) Kategori:Tetraogallus caspius – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Tetraogallus caspius – detaljert informasjon på Wikispecies
Sameby

En sameby er en juridisk enhet innenfor samisk reindrift i Sverige . Samebyene tilsvarer på mange måter de norske reinbeitedistriktene, med noen vesentlige forskjeller. Samebyene bygger på, men er ikke nødvendigvis sammenfallende med den tradisjonelle siidainndelingen i det samiske samfunnet.
Retten til reindrift er i Sverige knyttet til samisk herkomst og medlemskap i en sameby. Om lag 10 % av alle svenske samer er medlem av en sameby. Til forskjell fra de norske reinbeitedistriktene forvalter mange av samebyene også retten til jakt og fiske innenfor sine grenser, og har også rett til ved, bygningsmaterialer og duodjimaterialer til egen bruk.
Samebyene er hjemlet i den svenske Rennäringslagen fra 1971, og eldre lover tilbake til den første renbeteslagen i 1886. Det er i alt 51 samebyer i Sverige; inndelt i 33 fjellsamebyer, 10 skogsamebyer og 8 koncessionssamebyer i Tornedalen. Pr 2010 var 4 686 reineiere medlemmer av samebyene.


== Se også ==
Liste over samebyer i Sverige


== Referanser ==
Vladimir Kononov

Vladimir Kononov (født 16. februar 1972) er en russisk funksjonshemmet langrennsløper. Han konkurrerer i klassen for stående, og ble verdensmester på 10 km i 2011 og 20 km i 2013.
Han er gift og har to barn. 


== Karriere ==
Ved Paralympiske vinterleker 2010 i Vancouver fikk han bronse i 20 km langrenn, fri teknikk. Han deltok også på sprinten, der han kom på 12.-plass, og 10 km klassisk, der hun kom på 13.-plass. 
Kononov deltok ved VM i skiskyting og langrenn for funksjonshemmede 2011 i Khanty-Mansiysk, der han vant 10 km og kom på 3.-plass på sprinten. Han stilte også til start på 20 km, men fullførte ikke løpet. Ved neste VM, VM i skiskyting og langrenn for funksjonshemmede 2013 i Sellefteå, vant han 20 km. På 10 km kom han på 12.-plass, og på sprinten kom han på 17.-plass. 
Han representerte Russland i langrenn under Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji. Der kom han på 2.-plass på 10 km fri teknikk, bak sin landsmann Aleksandr Pronkov. På sprinten (1 km) kom han på 6.-plass, og på 20 km kom han på 8.-plass.


== Eksterne lenker ==
Profil hos Paralympics 2014 Arkivert 21. mars 2014 hos Wayback Machine.
Paris–Roubaix 2014

Paris–Roubaix 2014 var den 112. utgaven av sykkelrittet Paris–Roubaix. Rittet gikk over 257 km fra Compiègne til Roubaix den 13. april.


== Lag ==
I tillegg til de 18 UCI WorldTour-lagene ble 7 andre lag invitert til å delta:


== Resultater ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) 2014 Paris-Roubaix – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Terpstra kuppet Roubaix - Se LIVE-referatet fra Paris-Roubaix i sin helhet Logg av Procycling.nos live-rapport fra rittet
Nicholas Kollerstrom

Nicholas Kollerstrom (født 13. desember 1946) er en britisk vitenskapshistoriker og forfatter. Han var tidligere tilknyttet University College London (UCL) og som vitenskapelig korrespondent for BBC. Kollerstrom er utdannet ved Corpus Christi College, Cambridge. Kollerstrom har også markert seg som politisk aktivist i sammenheng med senkningen av ARA «General Belgrano» under Falklandskrigen i 1982. Han mistet sin stilling ved universitetet da han i 2008 utga materiale som ble ansett for å være Holocaust-benektelse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Cohen, Nick. "When academics lose their power of reason", The Observer, 4 May 2008.
Sandnes Håndballklubb

Sandnes Håndballklubb (SHK) er et norsk håndballag fra Sandnes. Laget ble stiftet i 1965 da håndballgruppen ble skilt ut fra Sandnes Ulf. Det var grunnlag for å satse på håndball i Sandnes, da byen som den første i fylket fikk sin håndballhall, Giskehallen. I 2014 rykket Sandnes Håndballklubb opp til håndballseriens nest høyeste liga 1. divisjon for menn. Sesongen 2017/18 spilte klubben i Eliteserien i håndball for menn.


== Referanser ==


== Kilder ==
sandnesulf.no : Starten i turnhallen
idrett.speaker.no: SHK
Sandnes Håndballklubb website
Fred A. Leuchter jr.

Frederick «Fred» A. Leuchter jr. (født 1943) er en amerikansk ekspert på henrettelser og forfatter av en rapport om de tekniske sidene ved nazistenes konsentrasjonsleirer. Den hevdet at gassing ikke kunne ha forekommet slik vanligvis antatt. Han ble kjent da han i 1988 var vitne under rettssakene mot Ernst Zündel. Denne studien ble publisert av Zündel.
I 1999 laget Errol Morris en dokumentar om kontroversen ved navn Mr. Death: The Rise and Fall of Fred A. Leuchter, Jr.


== Se også ==
Holocaust-benektelse


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fred A. Leuchter jr. på Internet Movie Database 
(en) Fred A. Leuchter jr. hos The Movie Database
Bernhard Hansen

Bernhard Hansen (født 1818 i Drammen, død 27. mai  1903 i Haugesund) var en av den norske thranittbevegelsens sentrale ledere, og en nær medarbeider av Marcus Thrane.
Hansen hadde sin oppvekst i Drammen, men begynte rett etter konfirmasjonen i murerlære i Christiania. I 1849 kom han i kontakt med tranittbevegelsen, på et av Thranes arbeidermøter. Samme året stiftet han Pipervigens Arbeiderforening, etter oppfordring fra Thrane selv.
Da Thrane året etter fikk etablert et sentralstyre på 14 mann var Hansen blant dem. Han deltok også på det første landsarbeidermøtet, avholdt på Bygdøy i august samme år. Der representerte han Christiania-arbeiderne. På denne tiden framsto han som en belest og talefør lederskikkelse. I bevegelsens sterke vekstperiode i 1850 reiste Hansen rundt som dens første lønnede agitator. Han stiftet en rekke foreninger, og flere grodde fram på plasser han hadde besøkt. 
I 1851 slo imidlertid øvrigheten til mot bevegelsen. 7. juli ble Hansen arrestert, sammen med blant andre Theodor Abildgaard, Thrane selv og andre ledere. Hansen ble sluppet ut etter kort tid, og redigerte deretter noen nummer av bevegelsens avis, Arbeider-Foreningernes Blad. Han ble imidlertid arrestert igjen i september samme år, og nå varte fengselsoppholdet til sammen seks år.
Da han ble sluppet ut begynte han på nytt innen murerhåndverket. Han livnæret seg ved å reise rundt å ta det arbeid som bød seg. Hansen endte til slutt som fattiglem på gården Førre ved Haugesund. I 1897 tok personer i Rogalands arbeiderbevegelse initiativ for å hjelpe ham, og fra 1900 fikk han en månedlig pensjon fra Arbeiderpartiet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Bernhard Hansen i Norsk biografisk leksikon
Eggesteinen

Eggesteinen er en runestein fra 1150-1350, som tidligere stod ved den gamle allfarveien over Eggemoen, på grensen mellom Hadeland og Ringerike. Steinen markerte også grensen mellom gårdene Egge i Haug sogn, Norderhov og Berger i Jevnaker kommune. I 1866 ble steinen utsatt for hærverk. Den ble reparert og forbundet med jernbånd og satt opp igjen, men ble igjen utsatt for hærverk i 1875. Da ble den flyttet til Universitetets Oldsaksamling. På Eggemoen står en kopi, som visstnok er plassert på eller nær det opprinnelige stedet.


== Steinen ==
De fysiske målene på steinen er 40 cm på det bredeste, mellom 15 og 17 cm tykk og 149 cm høy.


== Datering ==
Dateringen på steinen er satt til omtrent 1100 tallet.


== Innskriftene ==
Steinen inneholder fire runeinnskrifter (A, B, C og D), hvorav kun tre er leselige. Innskriftene lyder:

þa:ræist:mik:oak:ræisti
amundi:ormstæins:a:sun:a:sotrangeþa reist mik ok Ámundi Ormsteinsson á Sotrangi 
Oversatt: «Da ristet meg, og reiste (steinen), Åmunde Ormsteinsson på Sætrang» 
hær:er:ændimrki:or austær:i: langæ:fosnHér er endimerki ór austr í Langaforsinn
Oversatt: «Herfra går grensen øst i Langefossen»
fura:Fura
Oversatt: trenavnet «furu»
Steinen har også en nyere innskrift som oversatt lyder: 
«1689 den 24. mars»


== Referanser ==


== Kilder ==
Norges innskrifter med de yngre runer, bind II, side 68-80.


== Eksterne lenker ==
Eggesteinen
Nye funn - Grensesteiner på Bergermoen
Louise-Michel (film)

Louise-Michel er en fransk filmkomedie fra 2008 regissert av Benoît Delépine og Gustave Kervern.
Filmen omhandler en flokk kvinnelige medarbeidere som bestemmer seg for å betale en leiemorder, for å slå den sjef ihjel, som nå er ansvarlig for at de står uten arbeide. Filmen vant prisen for originalitet under Sundance filmfestival i 2009. Filmen er dedikert den franske forfatter og anarkist Louise Michel. 
Medvirkende er blant andre:

Yolande Moreau: Louise
Bouli Lanners: Michel
Benoît Poelvoorde: Ingeniøren


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Louise-Michel på Internet Movie Database 
(da) Louise-Michel i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Louise-Michel på Allociné 
(nl) Louise-Michel på MovieMeter 
(en) Louise-Michel på AllMovie 
(en) Louise-Michel på Turner Classic Movies 
(en) Louise-Michel på Rotten Tomatoes
Hans Arentz (prest)

Hans Arentz (født 24. august 1713 i Stadsbygd i Trondhjems stift, død 26. august 1790 i Øyestad) var en norsk prest. Han var sønn av Hans Petersøn Arentz (1670-1720), sogneprest i Stadsbygd, og Susanne Schreuder (1675-1742). Hans Arentz vokste opp hos sin stefar Michael Stub, som overtok prestekallet etter farens død. Hans bror, Frederik Arentz, var biskop i Bergen. Hans Arentz ble i 1732 dimmittert fra  katedralskolen i Bergen til Københavns Universitet der han avla teologisk eksamen i 1735. To år seinere ble han kapellan hos stefaren i Stadsbygd, og i 1737 overtok han prestekallet. I 1743 ble han sogneprest til Jelsø i  Christansand Stift og i 1747 prost i  Ryfylke. Fra 1767 til 1782 var han sogneprest i Stavanger domkirke. Han avsluttet sin prestegjerning som sogneprest til Øyestad. 


== Verk ==
Beskrivelse over Stavanger Amt i Norge. I. Deel (København, 1779). Utgitt anonymt.


== Referanser ==
Cloisoninisme

Cloisoninisme (uttales kloasonaonisme, fra fransk cloison, «skillevegg», på engelsk kalt for Cloisonnism)  er et kunsthistorisk begrep som henviser til postimpresjonistisk maleri som utmerker seg med hele, rene fargeflater adskilt med kraftige svarte konturer, typisk sett for fransk maleri på 1890-tallet med Paul Gauguin og Émile Bernard som typiske representanter. Begrepet ble opprettet av kunstkritikeren Edouard Dujardin ved utstillingen til Salon des indépendants i mars 1888.Kunstnere som Émile Bernard, Louis Anquetin, Paul Gauguin, Paul Sérusier og andre begynte å male i denne stilen på slutten av 1800-tallet. Navnet stammer fra den gamle teknikken cloisonné i glassmaleri hvor tråder (cloison eller felt) er tinnloddet til stykkets flate, deretter fylt med pulverisert glass og brent. Mange av de samme malerne beskrev også deres arbeid som syntetisme, en meget beslektet kunstnerisk stilretning.
I Den gule Kristus (1889), ofte nevnt som et representativt maleri, reduserte Gauguin bildet til områder av enkeltfarger adskilt av kraftige og klare svarte konturlinjer. I slike arbeider viste han liten oppmerksomhet til klassisk perspektiv og fjernet dristig fargenes jevne og gradvis overganger — to av de mest karakteristiske trekkene til maleri etter renessansen.
Cloisoninismens adskillelse av farger reflekterer en forståelse for diskontinuitet som er karakteristisk for modernisme.


== Gallery ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Cloisonnism hos ArtFacts
Carl Andersen

Carl Andersen er navnet til flere personer:


== Nordmenn ==
Carl Albert Andersen (1876-1951), friidrettsutøver og turner
Carl Oscar Bøe Andersen (f. 1972), ishockeyspiller


== Dansker ==
Carl Thorvald Andersen  (1835-1916]), arkitekt og tømrermester, kjent som C.T. Andersen
Carl C. Andersen (1879-1967), turner
Carl Rudolf Svend Andersen (1899-1983), turner, kjent under navnet Rudolf Andersen
Carl Aage Andersen Præst (1922-2011), fotballspiller, kjent under navnet Carl Aage Præst
Carl-Ebbe Andersen (1929-2009), roer
Pozzuolibukta

Pozzuolibukta (italiensk: Golfo di Pozzuoli) er ei bukt i Middelhavet, beliggende vest for Napoli i Italia. Bukta ligger i den nordvestlige delen av Napolibukta. Pozzuoli er største og viktigste kystby langs bukta.
Tunisbukta

Tunisbukta (arabisk: خليج تونس‎, Bahr al-Tunis) er ei stor bukt i Middelhavet, beliggende i det nordøstlige Tunisia. Tunis, hovedstaden i Tunisia, ligger sør for Kapp Karthago ved den sørlige enden av bukten, i likhet med en rekke andre sterkt bebygde steder som har vært der siden de siste tre årtusenene. 
Bukta er cirka 70 km lang og 60 km bred. Den grenser til Kapp Farina (Ras et Tarf) og den store lagunesjøen Garh el Melh i nordvest, Kapp Bon (Rass Eddar) i nordøst, Middelhavet i nord og byen Hammam-Lif i sør. Fjellet Djebel Ressas stiger opp til 795 meter i en relativ kort avstand av rundt 15 km sør for den sørlige enden av bukta.
Sarosbukta

Sarosbukta (tyrkisk: Saros Körfezi) er ei bukt nord i Egeerhavet, beliggende nord for Gallipoli-halvøya i det nordvestlige Tyrkia. Saros-arkipelet ligger i bukta. Det består av tre små øyer: Storøya (Büyükada eller Yunus adası), Lilleøya (Küçükada eller Defne adası) og Miniøya (Minikada eller Böcek adası).Bukta er 75 km lang og 35 km bred. Området ligger langt unna industri og trafikk, og er et populært feriested om sommeren med sandstrender, krystallklart vann og kraftige undervannsstrømmer. Apparatdykking, brettseiling og fiske er de vanligste vannsportene her.
Av bosetninger langs bukta finner en Gökçetepe, Mecidiye, Erikli, Danişment, Yayla, Karaincirli, Vakıf, Büyükevren, Sultaniçe, Gülçavuş og Enez, alle i provinsen Edirne. Øyene Gökçeada (Imbros) og Samothraki ligger i Egeerhavet like utenfor Sarosbukta.  


== NATO-hendelsen i 1992 ==
Sarosbukta ble i lang tid benyttet som et sted for NATOs amfibiske militærøvelser. Om våren 1992 ble den tyrkiske jageren TCG «Muavenet» (DM 357) truffet av to Sea Sparrow-missiler skutt fra det amerikanske hangarskipet USS «Saratoga» under NATO-øvelsen Display Determination som ble avholdt i bukta. Hendelsen kostet flere tyrkiske offiserer livet, mens mange av de andre personene om bord pådro seg alvorlige skader.


== Se også ==
Slaget om Gallipoli


== Referanser ==
Sogndalstrand Amfi

Sogndalstrand Amfi i Sokndal er en arena for utendørskonserter og -teater i Dalane-regionen i Rogaland. Arenaen åpnet i mai 2001 og har en normalkapasitet på 1000 personer. Kapasiteten kan også utvides midlertidig. Om vinteren benyttes amfiet til båtopplag.


== Historikk ==
Sogndalstrand Amfi sto ferdig i mai 2001, og ble åpnet av daværende kulturminister Ellen Horn. Når amfiet sto ferdig var det i tillegg til å være en utendørsarena med trehusbebyggelse i kulissene, ment å være arena for det lokale spelet, Klokkene i Vammelsund. Dette ble spilt i perioden 2001 til 2010. 


== Strandaspelet «Klokkene i Vammelsund» ==
Strandaspelet var skrevet av egersundstrioen Arnt Olav Klippenberg, Ingvar Hovland og Øystein Ellingsen. Handlingen var lagt til napoleonskrigen, da engelskmennene blokkerte havnene slik at det brøt ut hungersnød i Norge. Blokkaden forhindret tilgang til livsnødvendig korn fra Danmark. Strandaspelet forteller historien om den modige Birgitte Kristine som tok opp kampen mot engelskmennene som prøvde å rane kirkeklokkene når alle mennene var på sjøen i kaperfart for å kapre engelske kryssere. 
Spelet ble i utgangspunktet gjort med lokale krefter, med drahjelp fra profesjonelle aktører innen lyd, lys, regi, og hovedroller. Her var Rogaland Teater en stor bidragsyter


== Konserter ==
Vamp har avholdt flere konserter i arenaen, og i 2013 satte de sammen med gjesteartist Bjørn Eidsvåg publikumsrekord i med 1700 publikummere. Den gamle rekorden ble satt av Madrugada 2006 da en konsert trakk 1350 mennesker. 


=== Andre artister som har hatt konsert i Sogndalstrand Amfi ===
Sissel Kyrkjebø
Melissa Horn
Timbuktu
Morten Abel
Tønes
Odd Nordstoga
Ten Tenors (AU)