jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Godtroervervloven

Lov om godtroerverv av løsøre av 2. juni 1978, også kalt godtroervervloven, (forkortet ekstl. eller godtrol.) er en norsk lov som regulerer retten til kjøpere av løsøre når selgeren ikke hadde rett til tingen. Hovedvilkåret for at kjøper skal være beskyttet mot innsigelser fra opprinnelig eier av tingen er at kjøper er i god tro når han kjøper tingen. Ved «god tro» menes: «når han ikke forstår at avhenderen mangler rett og heller ikke burde ha forstått det om han hadde vært så aktsom som det må kunne kreves etter forholdene ved avhendingen, tingens art og omstendighetene ellers. Dette gjelder likevel ikke hvis årsaken til at den egentlige eieren ikke lenger har tingen er tyveri, ran, vold eller trussel om vold. I tillegg gjelder ikke bestemmelsen for «kunstverk, antikviteter, museumsgjenstander, løse kulturminner eller skipsfunn som er i offentlig eie eller tilhører privat samling som er åpen for allmennheten».Loven inneholder i tillegg egne bestemmelser om fremgangsmåte for å kreve gjenstand tilbake og andre ting og tilfeller som loven ikke omfatter.


== Referanser ==
Dekningsloven

Lov om fordringshavernes dekningsrett av 8. juni 1984, også kalt dekningsloven, (forkortet deknl.) er en norsk lov som regulerer kreditorers adgang til å søke dekning i debitors formuesgoder (de materiellrettslige sider ved gjeldsforfølgning).
Prosessuelle spørsmål om gjeldsforfølgning finnes i konkursloven og tvangsfullbyrdelsesloven.


== Lovens oppbygging ==
Kapittel 1: innledende bestemmelser
Første del: gjenstanden for fordringshavernes beslagsrett
Kapittel 2: alminnelige regler
Kapittel 3: private beslagsforbud
Kapittel 4: beslagsretten i selskapsforhold
Kapittel 5: omstøtelse
Annen del: kreditorfellesskapet ved insolvensbehandlingen av bo
Kapittel 6: fordringshavernes dividenderett
Kapittel 7: skyldnerens kontraktsmessige forpliktelser
Kapittel 8: Fordringshavere med særskilt dekningsadgang
Kapittel 9: Rekkefølgen for dekning av fordringer (prioritetsreglene)


== Referanser ==
Cesjon

Cesjon er en juridisk betegnelse på overgang av et krav (altså hvor en kreditor overdrar sitt krav til en annen, som da blir ny kreditor for debitor). Den som overdrar et krav kalles «cedent», den som erverver et krav kalles «cesjonar», og skyldneren for kravet kalles «debitor cessus» eller bare «cessus».
I norsk obligasjonsrett er det et alminnelig prinsipp at krav kan overdras («cederes»). Fra dette utgangspunktet gjelder det en rekke unntak, blant annet gjennom lovbestemte begrensninger, avtale osv. Virkningene av cesjon er at cesjonaren trer inn i cedentens rettigheter og plikter.


== Referanser ==
Direktekrav

Direktekrav er et obligasjonsrettslig grunnlag for å rette krav mot personer tidligere i en kontraktskjede for deres mislighold (kontraktsbrudd).
Et direktekrav med grunnlag i kontrakt vil medføre at kreditor kan gjøre misligholdsbeføyelser (slik som heving, prisavslag, avhjelp osv.) gjeldende overfor tidligere kontraktsledd. Et slikt krav kan tenkes bygget på et prinsipp om enten subrogasjon eller springende regress.


== Subrogasjon ==
Subrograsjon vil si at kravet til debitor mot forrige kontraktsledd går over til kreditor (cessio legis). Kreditor vil dermed tre inn debitors opprinnelige rett overfor tidligere kontraktsledd.


== Springende regress ==
Springende regress vil si at kreditor gjør sitt krav gjeldende overfor tidligere kontraktsledd innenfor rammene av det kravet som debitor har overfor tidligere kontraktsledd. Resultatet blir her det samme som om kreditor først retter sitt krav mot debitor og debitor deretter retter sitt regress-krav mot tidligere kontraktsledd.
Solnedgangslov

En solnedgangslov er en lov som automatisk oppheves eller trer ut av kraft etter på forhånd bestemt dato dersom det ikke vedtas at den skal fornyes. De fleste lover og regler har ikke fastsatt utløpsdato, mens solnedgangslover brukes ofte for å innføre kontroversielle eller tidsavgrensede regler som ikke ønsker skal bli opprettholdt dersom det politiske systemet er fastlåst. Begrepet er mest kjent fra USA. 
Tidlige eksempler på solnedgangsbestemmelser finnes i den romerske republikken, hvor enkelte skatter og soldatutskrivinger utløp automatisk. 
Særlig i USA har solnedgangslover vært mye disktuert siden 1970-tallet, fullmakter som ble innført i etterkant av terrorangrepet 11. september 2001 ble vedtatt som solnedgangslover, med offisielt navn  reauthorization act eller extension act.
I Norge har det vært foreslått at forskrifter skal være gyldige i maksimalt 10 år


== Referanser ==
Li Deyu

Li Deyu  (kinesisk: 李德裕; pinyin: Lǐ Déyù, født 787, død 26. januar 850 i Haikou på Hainan), stilnavn: Wenrao (文饒), formelt hertugen av Wei (衛公), var en kinesisk jiedushi og politiker under tre Tang-keisere, og som i begynnelsen av 840-årene var Kinas egentlige kansler. 


== Liv og virke ==
Li Deyu var leder av Li-partiet i regjeringstiden til den unge keiser Jingzong. Dette partiet havnet i konflikt med Niu-partiet, anført av Niu Sengru, om makten ved Tang-hoffet, en strid som ble kjent under betegnelsen Niu-Li-danzheng. Niu-partiet klarte å hevde seg og overta makten, støttet av de stadig mektigere palassevnukkene. 
Jingzongs etterfølger keiser Wenzong initierte i 833 en sammensvergelse mot evnukkene. Da evnukkene oppdaget dette, massakrerte de over tusen av sine formentlige motstandere. Evnukkene fryktet imidlertid at hvis de åpent grep makten, ville de komme på kant med militærguvernørene i provinsene. Derfor lot de lederne av Niu- og Li-partiene elevere til ministerposter, men med begrenset innflytelse. Slik skulle evnukkenes store makt i noen grad maskeres.
Under keiser Wuzong (regj. 840–846) ble Li Deyu snart Tang-dynastiets egentlige kansler. Han kunne støtte seg til sitt fortrolige forhold til keiseren. Under møter og samtaler lot han det fremstå som om det var keiseren som hadde fattet de avgjørende beslutninger. Han forsøkte aldri å stjele noen glans fra keiseren. 
Li Deyu var en autoritær politiker. Han fattet sine beslutninger alene mens han vandret frem og tilbake i sin hage. Hans gode forhold til keiser Wuzong gjorde det mulig for ham å skride frem mot evnukkenes leder Qiu Shiliang. Li Deyus byrå ble hoffets egentlige sentrale forvaltningsmessige sentrum. 
Tidlig under Wuzongs regjeringstid angrep kirgiserene uigurenes maktområde, hvorpå en stor gruppe uigurer forsøkte å etablere seg i Tang-riket i nærheten av Gulelvens store bue. Li Deyu ble øverstkommanderende i kampen mot disse inntrengerne, i 843 klarte han å tilføye dem en stort nederlag.
Mot slutten av Wuzongs tid innledet hoffet laiseringen av de buddhistiske klostre. Dette tiltaket utgikk i første rekke fra keiseren selv. 
I 846 døde Wuzong. Hans onkel Xuanzong, som inderlig hadde foraktet Li Deyu, fratok ham alle embeder og titler og forviste ham til øya Hainan helt sør i landet. Der døde han etter få år; han klarte ikke å finne seg til rette i de klimatiske forholdene på øya.


== Kulturminne ==
De fem embedsmenns tempel (五公祠, Wugongsi), bygd på Mingdynastiets tid i Haikou, er til minne om Li Deyu og fire andre embedsmenn som hadde til felles at de var blitt forvist til Hainan under Tang- eller Songdynastiets tid. Det ble i 2001 tiføyd på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Michael Höckelmann: Li Deyu 李德裕; (787-850). (Zivil-) Religion, Politik und Biographie.
Rainer Hoffmann, Qiuhua Hu: China. Seine Geschichte von den Anfängen bis zum Ende der Kaiserzeit. Freiburg 2007. ISBN 978-3793094999
David C. Kang

David Chan-oong Kang (født 1965) er en amerikansk statsviter.
Han har bachelorgrad i antropologi og internasjonal politikk fra Stanford University fra 1988 og doktorgrad i statsvitenskap fra University of California, Berkeley fra 1995. Kang har siden 2009 vært professor ved University of Southern California, hvor han er professor i både internasjonal politikk samt organisasjon og ledelse. Han leder instituttet for koreanske studier ved samme universitet. Kang har tidligere vært professor ved Dartmouth College og gjesteprofessor ved Stanford University, Yale University, Seoul nasjonale universitet, Korea-universitetet og Université de Genève.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Kang, David C. (2010). East Asia Before the West: Five Centuries of Trade and Tribute. Columbia University Press. 
Kang, David C. (2007). China Rising: Peace, Power, and Order in East Asia. Columbia University Press. 
Kang, David C. og Cha, Victor (2003). Nuclear North Korea: A Debate on Engagement Strategies. Columbia University Press. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Kang, David C. (2002). Crony Capitalism: Corruption and Development in South Korea and the Philippines. Cambridge University Press. 


== Eksterne lenker ==
«David Kang». University of Southern California. Arkivert fra originalen 26. november 2013. Besøkt 21. november 2013.
De fem embedsmenns tempel

De fem embedsmenns tempel (kinesisk: 五公祠, pinyin: Wugongsi) er et tempel i Haikou på Hainan i Folkerepublikken Kina. Det ble bygd på Mingdynastiets tid til minne om de fem fremtredende embedsmenn Li Deyu (李德裕), Li Gang ( 李纲), Li Guang ( 李光), Zhao Ding (赵鼎) og Hu Quan (胡诠). De fem hadde til felles at de var blitt forvist til Hainan under Tang- eller Songdynastiets tid.
Tempelet ble i 2001 tilføyd på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner. 


== Eksterne lenker ==
Haikou
Hainan Wugong si
Hans Theodor Hansen Bøen

Hans Theodor Hansen Bøen (født 3. januar 1847 i Idd, død 28. juni 1918 i Kristiania) var bonde og stortingsmann fra Enningdalen. Han representerte Venstre på Stortinget som representant for Smaalenenes amt fra 1892-94 og 1900-03 og Idd og Marker krets i periodene 1906-09, 1913-15 og 1916-1918. Da han døde i 1918, overtok Ole Kristian Hansen. Bøen var hele tiden medlem av kirkekomiteen, men var i perioden 1901-03 og 1913 medlem av valgkomiteen, samt 1907-09 og 1913 av Lagtinget.Bøen kjøpte gården Bøen i 1872. Fra 1884 til 1901 bestyrte han en trelastforretning, fra 1891 til 1901 drev han sin egen. Han var medlem av Idd kommunestyre fra 1874 til sin død i 1918, fra 1898 til 1901 var han ordfører. Fra 1894 til 1896 og fra 1900 til 1909 var han varamedlem til styret av Norges Banks avdeling i Halden, fra 1909 til 1911 og fra 1916 til sin død var han styremedlem. Fra 1899 var han medlem av Smålensbanens tilsynskommisjon, senere også formann for denne.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Hans Theodor Hansen Bøen hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Informasjon fra folketellingen 1910
Irans fotballforbund

Irans fotballforbund (persisk: فدراسیون فوتبال ایران) er Irans fotballforbund med sete i Teheran. Forbundet ble stiftet i 1920 med målsetningen å fremme og administrere den organiserte fotballen i Iran, og å representere den utenfor landets grenser. Forbundet sluttet seg til FIFA i 1945, og ble medlem av AFC i 1958. Irans fotballforbund administrerer det iranske fotballandslaget.
23. november 2006 ble forbundet ble suspendert av FIFA, på grunn av statlig innblanding i fotballsaker. FIFAs regler sier at et nasjonalt fotballforbund skal være selvstendig fra staten. Den 17. desember 2006 ble suspensjonen opphevet, og et nytt overgangsstyre ble satt sammen med Mohsen Safaei Farahani som formann.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Iran Arkivert 8. juli 2018 hos Wayback Machine. på FIFAs nettsider
Iran på AFCs nettsider
Olaf Tandberg (lege)

Olaf Tandberg (født 7. juli 1879 i Askim, død 15. juni 1932 på Lillehammer) var en norsk lege (kirurg) og skiløper. Han var president i Den norske lægeforening i årene 1928–30 og formann i Norsk kirurgisk forening fra 1931 til sin død. Tandberg gjorde verdens til da lengste skihopp i 1900. Året etter vant han kombinert i Holmenkollen og fikk kongepokalen.
Tandberg avla medisinsk embetseksamen og ble cand.med. i 1904. Fra 1911 til 1917 var han overlege ved Innherred sykehus i Levanger, og deretter ved Kristians amts sykehus (senere Oppland fylkessykehus) på Lillehammer. Som overlege var han aktiv pådriver for å restaurere og modernisere de to sykehusene. På Lillehammer begynte han å behandle tuberkulose ved operasjon. Han utviklet et instrument, periostavløseren, for å klippe over ribbein, men dette instrumentet ble ikke brukt av andre leger etter ham. Etter å ha vært visepresident i Den norske lægeforening i 1926–28, var Tandberg de neste to årene foreningens president. Deretter ledet han Norsk kirurgisk forening.
Tandberg vant Solbergrennet i Solbergbakken i Bærum 11. februar 1900. I et parhopp etter rennet falt Aksel Refstad på 36 meter mens Olaf Tandberg sto på 35,5 meter, tre meter lengre enn den gamle verdensrekorden. I 1901 vant han kombinertrennet i Holmenkollen og fikk kongepokalen. Dette året fikk han, broren Kristian Tandberg og Cato Aall i oppdrag av Centralforeningen for utbredelse av idræt å utarbeide den første virkelige normen (regelverket) for skihopping. De innførte navnet Kristianiasving på stoppsvingen med parallelle ski som hopperne gjør på sletta etter et hopp. Olaf Tandberg var i senere år aktiv som hoppdommer og var blant annet dommer i Holmenkollen i årene 1918–30. Som aktiv skiløper representerte han den kortlivede skiklubben Frigg i Oslo (som ikke må forveksles med Sportsklubben Frigg), senere var han medlem av Lillehammer Skiklub.
Olaf Tandberg døde i 1932 av tuberkuløs pleuritt.


== Referanser ==


== Kilder ==
I. Kobro: Tillegg til Norges læger 1800-1908. Aschehoug, Oslo 1944 (s. 549, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Jørgen H. Berner: Den norske lægeforening 1886-1936 - Festskrift i anledning av foreningens 50 års jubileum. Centraltrykkeriet, Oslo 1936 (s. 228, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Elisa Tandberg: Boktrykker Christopher Grøndahls etterkommere. Grøndahl, Oslo 1950 (s. 65 og 69, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Erling Ranheim (red.): Norske skiløpere - Skihistorisk oppslagsverk i 5 bind - Østlandet Sør. Skiforlaget - Erling Ranheim, Oslo 1956 (s. 39 og 376, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Erling Ranheim (red.): Norske skiløpere - Skihistorisk oppslagsverk i 5 bind - Østlandet Nord. Skiforlaget - Erling Ranheim, Oslo 1955 (s. 257, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata
Huseby (Trondheim)

Huseby er et boligområde som ligger sørvest i Trondheim kommune på grensen mot Bymarka. Huseby er en del av den administrative bydelen Heimdal, og ligger sør for Flatåsen og vest for Kolstad og Saupstad. Området består i sin helhet av ulik boligbebyggelse, i særdeleshet av rekkehus. 


== Historie ==
Huseby har fått sitt navn etter en tidligere gård (gnr 196/1) i Leinstrand som lå på høyden mellom Husebyvegen og Søndre Husebytun. Gården ble sannsynligvis lagt øde under Svartedauden, men ble tatt i bruk igjen på 1500-tallet. Gården er første gang nevnt i kilder i 1590 og fra 1647 tilhørte den Bakke kloster. I 1701 var Huseby eiet av Mads Bager, som bodde nede i byen og brukte gården som avlsgård. Frem til 1784 fungerte Huseby som avlsgård for byens borgere da den ble solgt til bonden Hans Hansen.
I 1794 overtok kjøpmann og skipsreder Hans Wensell og i 1870 tok Casper W. Lunde over Huseby. Sistnevnte delte gården og gav vekk en parsell til Leinstrand fattigstyre som bolig og småbruk for en fattig familie. Han fikk for øvrig gaten Casper Lundes veg på Kolstad oppkalt etter seg i 1969. I 1908 ble Huseby solgt videre til kaptein Berthold Dahl, og i 1917 videre til Einar Jystad. Trondheim kommune ervervet eiendommer på over 1 000 dekar på Flatåsen og Huseby i 1963, i den hensikt å bygge ut en drabantby.I løpet av 1960- og 1970-årene var Huseby gård utstykket til boligbebyggelse, for det meste rekkehus. Bebyggelsen ble delt inn flere delområder, blant annet i Nordre- og Søndre Husebytun samt Husebyhøgda. Huseby skole med ungdomstrinn og Huseby idrettspark med Husebyhallen ble bygget i 1975–1976. Svømmehallen Husebybadet ble bygget i 1984, og felles for alle disse er at de de ble bygget lenger øst sentralt på Saupstad. 
Selve Huseby gård ble revet i 2007 og erstattet av rekkehus og en lavblokk som ble bygget i årene etter under navnet Borettslaget Huseby gård. I forbindelse med innføringen og utbyggingen av Metrobuss i Trondheim fikk Huseby busstopp i Kongsvegen  under navnet Husebytunet holdeplass.


== Veier på Huseby ==
Kongsvegen
Husebyvegen
Søndre Husebytun
Nordre Husebytun
Husebyhøgda
Nordbakken
Vestre Husebytun


== Se også ==
Husebybadet
Huseby idrettspark
Husebyhallen
Huseby skole
Huseby barneskole
Huseby ungdomsskole


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (2008). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 244. ISBN 978-82-573-1762-1.
Spillemyndigheden

Spillemyndigheden er en instans under SKAT som har til oppgave å føre tilsyn og kontroll med alle former for pengespill i Danmark.Spillemyndigheden administrerer og kontrollerer de gevinstgivende spilleautomater via et sentralt overvåkningssystem, liksom myndigheten fører tilsyn med Danske Spil, Dantoto og Det Danske Klasselotteri. Dessuten overvåker Spillemyndigheden markedet for pengespill i Danmark.
Fra januar 2012 har Spillemyndigheden med den nye danske spilleloven mulighet for å utstede lisenser til private selskaper som ønsker å drive casino (herunder poker) og sportsbetting på nettet. Mere enn 30 private selskaper har inntil videre fått en tillatelse.
Birgitte Sand er direktør for Spillemyndigheden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Spillemyndighedens hjemmeside
Diderik Kornelius Mortensen Bøgvad

Diderik Kornelius Mortensen Bøgvad (født 4. mars 1792 på Øye i Kvinesdal, død 31. desember 1856 samme sted) var skipperborger og bonde på Øye. Hans far var bonde og lensmann Morten Didrichsen Bøgvad. Sønnen var skipper og førte skip på langfart i tillegg til å være bonde. Han var ordfører i Kvinesdal og Fjotland. Som stortingsmann for Lister og Mandal amt i perioden 1842 til 1844 arbeidet han i næringskomite nr. 2 for å endre loven om laksefiske, noe som ikke falt i god jord hos velgerne. Han ble derfor ikke gjenvalgt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Diderik Bøgvad hos Norsk senter for forskningsdata
Luv’

Luv' var en hollandsk poptrio, som utga glad og lystig pop-/discomusikk på 1970- og 1980-tallet – en av Nederlands mestselgende kvinnelige musikkgrupper.Luv' ble grunnlagt av musikkprodusenten Hans van Hemert. Sangerinnene var opprinnelig Patty Brard, José Hoebee og Marga Scheide, og disse ble skiftet ut som trioen utviklet seg. 


== Diskografi i utvalg ==
With Luv'  - 1978
Greatest Hit's - 1979
Lots of Luv' - 1979
Forever Yours - 1980
Babe & Luv', Greatest Hits - 1981
Sincerly Yours - 1991
Luv' Gold - 1993
25 jaar na Waldolala - 2005
Completely in Luv' - 2006


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Luv' – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Luv' på Internet Movie Database 
(en) Luv' på Discogs 
(en) Luv' på MusicBrainz 
(en) Luv' på Songkick 
(en) Luv' på Last.fm 
Trojan Horse, youtube.com Besøkt 21. nov. 2013
Bjarne Daniel Solli

Bjarne Daniel Solli (født 7. november 1910 i Lenvik, død 22. oktober 1989) var en norsk politiker som representerte Arbeiderpartiet i Troms på Stortinget i to valgperioder fra 1954 til 1961.
Solli var i unge år gårdsarbeider. Fra 1940 dreiv han farsgården. I perioden 1939–44 var han likningssekretær. I 1966–68 var han rådmannsfullmektig i Lenvik og i 1969–77 kommunens sosialsjef.
Solli var medlem av kommunestyret i Lenvik fra 1946 til 1956, herunder ordfører fra 1946 til 1953. Han var fast representant til Stortinget fra 1954 til 1961. I den første fireårsperioden var han medlem av militærkomiteen. I den andre perioden var han først i sosialkomiteen, så i sjøfarts- og fiskerikomiteen. 


== Referanser ==


== Kilder ==
Trond Nordby (red.): Storting og regjering 1945–1985 (2 bind), Kunnskapsforlaget 1985


== Eksterne lenker ==
(no) Bjarne Daniel Solli hos Stortinget 
(no) Bjarne Daniel Solli hos Norsk senter for forskningsdata
Filosofiåret 1756

Filosofiåret 1756 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1756.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
3. mars – William Godwin, britisk filosof, forfatter og politiker (død 1836)
2. november – Pierre Laromiguière, fransk filosof (død 1837)
18. november – Thomas Burgess, engelsk forfatter og filosof (død 1837)


== Dødsfall ==
11. juni – César Chesneau Dumarsais, fransk filosof og filolog (født 1676)
11. september – Johann Nicolaus Frobesius, tysk matematiker, fysiker og filosof (født 1701)
Nikolaj Villumsen

Nikolaj Villumsen (født 28. februar 1983 i Århus) er en dansk politiker, tidligere Folketingsmedlem for Enhedslisten fraa 2011 til 2019.
Villumsen gikk ut fra Risskov Gymnasium i 2003. I 2009 ble han bachelor i historie ved Københavns Universitet. 
I perioden 2003 til 2004 arbeidet han som frivillig i Operation Dagsværk. Fra  2007 til 2008 var han praktikant hos Søren Søndergaard i Europaparlamentet. 
Villumsen ble politiske aktiv alt i skoletiden, og var med i ledelsen for Socialistisk UngdomsFront (SUF). Han ble medlem av Enhedslisten i 2000, og i 2008 medlem av Enhedslistens hovedstyre og forretningsutvalg. 
Fra 2008 til 2010 var han medlem av forretningsudvalget i den danske Folkebevægelsen mod EU. I den samme periode var ham medlem av Folkebevægelsens IT- og kommunikasjonsutvalg, deler av tiden formann i utvalget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Offisielt nettsted 
(en) Nikolaj Villumsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(da) Nikolaj Villumsen på Twitter 
(da) Nikolaj Villumsen på Facebook 
(da) Nikolaj Villumsen på Instagram 
(en) Nikolaj Villumsen hos Europaparlamentet 
(en) Nikolaj Villumsen hos Europarådets parlamentarikerforsamling 
(da) Nikolaj Villumsen hos Folketinget 
(da) Om Nikolaj Villumsen på Enhedslisten nettsider
Søren Søndergaard

Søren Bo Søndergaard (født 16. august 1955 i Kyndby) er en dansk politiker og medlem av EU-parlamentet fra 2007 til 2014. Han har bakgrunn som faglærer og metallarbeider, og har vært Folketings- og byrådsmedlem for Enhedslisten. Han ble - for fjerde gang - valgt inn i Folketinget i 2015.
Søndergaard tok realeksamen i 1972 og forberedelseseksamen på Gentofte Statsskole 1972–1974. Han er utdannet sveiser og skipsbygger på skipsverftet B&W 1975–1983, avtjente verneplikten ved Bornholms Værn 1977-1978, var sekretær i Socialistisk Arbejderparti 1983–1988 og faglærer ved teknisk skole i København 1988–1994.
Søndergaard var blant initiativtagerne til Enhedslisten, og var kandidat for Enhedslisten på Bornholm 1990–1993 og i Gladsaxekretsen fra 1993. Han satt i Folketinget fra 1994 til 2005. 
Han var medlem av Europarådets parlamentariske forsamling og rapportør vedrørende Albania og politiske fanger i Aserbajdsjan. Ved kommunevalget i 2005 ble han valgt inn i kommunestyret i Gladsaxe. Da han ble medlem av EU-parlamentet trådte hans suppleant Anja Nørager-Nielsen inn i kommunestyret.
Ved EU-Parlamentsvalget i 2004 ble han suppleant for Folkebevægelsen mod EU. Han gikk inn som medlem i februar 2007 da Ole Krarup trådte ut av parlamentet på grunn av sykdom. I parlamentet deltar han liksom forgjengeren i Forenede Europæiske Venstrefløj/Nordisk Grønne Venstre-gruppen. Han var spisskandidat for Folkebevægelsen mod EU ved Europa-parlamentsvalget i 2009, og ble gjenvalgt som dansk medlem.
Søndergaard er medlem av Socialistisk Arbejderparti (SAP) som er en del af Enhedslisten.
Folkebevægelsen mod EU meddelte 28. januar 2013 at Søndergaard ikke ville stille til EU-parlamentet ved valget i 2014. Hans begrunnelse var at han ønsket å la nye krefter slippe til.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Offisielt nettsted 
(en) Søren Søndergaard – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Søren Søndergaard på Internet Movie Database 
(da) Søren Søndergaard på Filmdatabasen 
(da) Søren Søndergaard på danskfilmogtv.dk 
(en) Søren Søndergaard hos Europaparlamentet 
(en) Søren Søndergaard hos Europarådets parlamentarikerforsamling 
(da) Søren Søndergaard hos Folketinget