jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Man from Another Time

Man from Another Time er Seasick Steves fjerde studioalbum. I likhet med hans tidligere album så er det spilt inn analogt. Seasick Steve spilte selv inn alle instrumentene, med unntak av trommer (Dan Magnusson).


== Bakgrunn ==
Tittelen og albumet forøvrig, omhandler at Seasick Steve føler seg forvirret over den plutselige statusen som kom etter hans forrige album, og den moderne verden. Han fortalte til Uncut «I’m not trying to be modest, but three years ago, the odds against me doing any good would have seemed about four billion to one. And like I say in the song, I do feel lost in the new world. The only modern thing I want is a mobile phone – I’ve been sick a few times, so my wife won’t let me travel without one.» Han fortalte ikke plateselskapet sitt hvor platen ble spilt inn, ei heller at han var iferd med å spille inn et nytt album. Dette var en reaksjon på hans forrige album, I Started Out with Nothin and I Still Got Most of It Left. På dette albumet er det gjesteartister som Ruby Turner, Grinderman og KT Tunstall, noe Seasick Steve selv egentlig ikke ønsket. Ifølge intervjuet med Uncut sier han at han kun ønsket seg vokalistene Gale Mayes og Kim Fleming, og at de andre var plassert der av plateselskapet. 

I hope by making records like this, that it'll make people want to hear music that's recorded without the use of digital equipment, and that people's ears can get a little rest from all that shit. But if not, at least it was nice for me. Me and computers do not see eye to eye.

Under innspillingen ble det også brukt enkle instrumenter. Han benyttet seg stort sett av hjemmelagde instrumenter, blant annet gitaren med en streng, «Diddley Bow». 


== Mottagelse ==
Albumet ble møtt med stort sett positive anmeldelser. De fleste anmeldere var samstemte i at Seasick Steve sin bakgrunn og historie hører sammen med den upolerte lyden som blir presentert. Albumet har en Metacritic score på 67/100 og blir klassifisert som «generelt gode anmeldelser». Albumet tilbrakte 9 uker på Top 75 album listen i UK, der den høyeste plassering var nummer 4.


== Sporliste ==
Alle sanger av Seasick Steve, med unntak av «I'm So Lonesome I Could Cry» (Hank Williams).

«Diddley Bo» (3:51)
«Big Green and Yeller» (4:15)
«Happy (To Have a Job)» (3:06)
«The Banjo Song» (3:30)
«Man from Another Time» (3:14)
«That's All» (4:39)
«Just Because I Can (CSX)» (3:40)
«Never Go West» (3:30)
«Dark» (3:55)
«Wenatchee» (3:54)
«My Home (Blue Eyes)» (2:29)
«Seasick Boogie» (10:30)
«Livin' on the Outside» (5:01)
"Them Roses» (9:33)
«I'm So Lonesome I Could Cry» (skjult låt med Amy LaVere, ikke inkludert på vinyl versjonen)


== Liste plasseringer ==


== Personell ==
Steve Wold - Vokalist, gitar, låtskriver, engineer, produsent
Amy LaVere - Vokalist
Dan Magnusson - Trommer
Vance Powell - Miksing
Ray Staff - Mastering
Didrik Wold - Illustrasjoner/design
Paul Martin Wold- Fotograf
Davey Chivers - Fotograf


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Man from Another Time på Discogs 
(en) Man from Another Time på MusicBrainz 
(en) Man from Another Time på Spotify 
(en) Man from Another Time på AllMusic
Nils-Johan Jørgensen

Nils-Johan Jørgensen (født 29. juli 1936 i Ervik ved Harstad) er en norsk diplomat.Etter examen artium 1956 fra Harstad gymnas (i dag Heggen videregående skole), ble han cand.mag. ved Universitetet i Oslo i 1961 og i 1965 mag.art. i europeisk litteraturhistorie. Han var i 1972–1973 1. ambassadesekretær ved Norges delegasjon til EF i Brussel, deretter ved Norges ambassade i København 1973–1976. I 1981 ble han 
chargé d´affaires ved den nyåpnede norske ambassaden i Harare, Zimbabwe.  Han var ambassaderåd/ministerråd ved Norges ambassade i Tokyo 1984–1988 og fra 1988 til 1993 ambassaderåd ved ambassaden i Bonn, Vest-Tyskland. Fra 1996 til 2000 var han ambassadør til Tanzania.  Han mottok St. Olavs Orden i 1998.


== Utgivelser ==
Norge mot Europa? Forlaget Europa, København 1982.
Nytt liv bak tåken. Eksemplet Zimbabwe i det sørlige Afrika, Solum, Oslo 1989.
Japan og Tyskland. Gjenvinning og makt, Europaprogrammet, Oslo, 1997.
Culture and power in Germany and Japan. The Spirit of Renewal, Global Oriental, 2006.
Four days in January. A letter to Jillsan, Renaissance Books, 2009.
North of the North Wind, Book Guild, 2011.
Kastevind. Gatelangs i verdens eldste yrke, Solum, 2011.
East of the East Wind, Book Guild, 2012.


== Referanser ==
Kjell Harald Dalen

Kjell Harald Dalen (født 1946) er en tidligere norsk diplomat.
Han er fra Gjerstad i Aust-Agder og er utdannet cand.polit. I 1974 tok han utenriksdepartementets aspirantkurs. På slutten av 1960-tallet var han med i styret for Én Verden sin ungdomsorganisasjon, og i 1987 rådsmedlem,Dalen var fra 1989 ambassadesekretær ved Norges ambassade i London, dernest chargé d¨affaires ved  Norges ambassade i Beirut i november 1989, i praksis stasjonert i Damaskus i Syria. I 1990 bidro han til at  rundt femti nordmenn ble transportert fra Irak og Kuwait.  I 1993 var han tilbake i UD som regionalrådgiver for Afrika. Han var ambassadør ved Norges ambassade i Dar-es-Salaam fra 2000, deretter ambassadør ved Norges ambassade i Nairobi fra 2001.  Fra 2004 var han sideakkreditert til Eritrea.  Fra 2007 var han seniorrådgiver i Utenriksdepartementet.


== Referanser ==
Klokkesøte

Klokkesøte (Gentiana pneumonanthe) er en flerårig plante i storsøteslekta i søterotfamilien. Planten er 10–30 cm høy og vokser i Europa og Vest-Sibir. I Norge vokser den langs kysten fra Kristiansand til Sola og finnes også i indre Agder og Telemark og i Østfold. Klokkesøte er regnet som sårbar på Norsk rødliste for arter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) klokkesøte i Encyclopedia of Life 
(en) klokkesøte i Global Biodiversity Information Facility 
(no) klokkesøte hos Artsdatabanken 
(sv) klokkesøte hos Dyntaxa 
(en) klokkesøte hos NCBI 
(en) klokkesøte hos The International Plant Names Index 
(en) klokkesøte hos Tropicos 
(en) Kategori:Gentiana pneumonanthe – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Gentiana pneumonanthe – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Gentiana pneumonanthe – detaljert informasjon på Wikispecies 
Klokkesøte. Faktaark fra Artsdatabanken
You Can’t Teach an Old Dog New Tricks

You Can't Teach an Old Dog New Tricks er Seasick Steve sitt femte studioalbum. 


== Bakgrunn ==
Etter det forrige albumet Man from Another Time brøt Seasick Steve samarbeidet med Warner Bros. Records og stod uten platekontrakt da han begynte på innspillingen, noe som ifølge ham selv ikke bekymret han: «I didn’t have no record company when I made this record, I got away from the Warner Brothers or Atlantic or whatever it was. So I was just kinda sitting around and I didn’t have anyone calling me or anything, it was pretty easygoing». Han signerte senere for Jack White sitt plateselskap Third Man Records (Amerika), og Play It Again Sam (Europa).
Albumet ble spilt inn høsten 2010 hovedsakelig i Seasick Steve sitt hjem med blant annet en gammel Neve konsoll og en 2” Studer båndopptaker, og delvis i AIR Studios, London, der albumet også ble mikset. Med seg på platen hadde Seasick Steve blant annet John Paul Jones (bass og mandolin) og  Dan Magnusson (trommer). Dette var det første albumet Seasick Steve benyttet seg av bassgitar, og generelt dype toner. Siden han ikke kjente noen bassgitarister forslo Magnusson «han fra Led Zepplin». Det viste seg at Jones var en fan av Seasick Steve og var mer enn villig til å spille inn noen låter. Siden har Jones regelmessig turnert med Seasick Steve.
Bildet på forsiden av albumet er av hunden Twm som er en krysning av labrador og collie, ca 12 år gammel. Han ble dumpet på en motorvei i Swansea, South Wales og tatt med til dyrebeskyttelsen. Han er oppkalt etter Twm Siôn Cati, ofte omtalt som den walisiske Robin Hood. Bildet ble tatt i Eastney Beach, Portsmouth. Twn døde oktober 2012, noe Seasick Steve fikk med seg og uttalte via Facebook: «Thanks for bein' my Cover Dog, Twm ... sure woulda liked to known you ... See you on the other side!»


== Mottagelse ==
Albumet ble stort sett godt mottatt av musikk-kritikere, der flere påpekte at de så en utvidelse av hans horisont ved å inkludere blant annet bassgitar. På Metacritic har albumet en score på 68/100 og blir klassifisert til å ha «generelt gode anmeldelser».


== Listeplasseringer ==
Albumet solgte til gull i UK, der det nådde 6.-plass. Det nådde også 9.-plass i Nederland.


== Sporliste ==
Alle sanger av Seasick Steve med unntak av «Whiskey Ballad» (Paul Martin Wold)

«Treasures» (3:52)
«You Can't Teach An Old Dog New Tricks» (3:34)
«Burnin' Up» (4:07)
«Don't Know Why She Love Me But She Do» (3:24)
«Have Mercy On The Lonely» (2:35)
«Whiskey Ballad» (3:43)
«Back In The Doghouse» (4:15)
«Underneath A Blue And Cloudless Sky»	(3:05)
«What A Way To Go» (3:15)
«Party» (4:02)
«Days Gone» (3:44)
«It's A Long Long Way» (3:39)


== Referanser ==
Jon Lomøy

Jon Karleiv Andreas Lomøy (født 21. juli 1953) er en norsk diplomat og ambassadør. Han er fra Moholt.
Han er cand.polit., og tok i 1982 Utenriksdepartementets aspirantkurs. Fra 1989 til 1996 var han avdelingsdirektør i Norad. Deretter ble han ambassadør til Zambia, stasjonert ved Norges ambassade i Lusaka fra 1996 til 2000, og fra 1997 sideakkreditert til Lilongwe i Malawi. Deretter var han tilbake som avdelingsdirektør i Norad med ansvar for det sørlige Afrika. I 2004 ble han utnevnt til avdelingsdirektør i Utenriksdepartementet og i 2006 til å være Norges ambassadør til Tanzania ved Norges ambassade i Dar-es-Salaam, sideakkreditert til Victoria. I 2010 ble han sjef for OECDs avdeling for utvikling og samarbeid i Paris.Fra 2015 til 2019 var han direktør i Norad.


== Referanser ==
Nordlandsforskning

Nordlandsforskning (NF) er et regionalt forskningsinstitutt som holder til i Bodø. De utfører forskningsoppdrag innen samfunnsvitenskapelige og bedriftsøkonomiske fagområder. Nordlandsforskning har som formål å drive forskning, formidling, utvikling og nyskaping i aktivt samarbeid med private og offentlige virksomheter og andre forsknings- og utdanningsmiljøer. De deltar også aktivt i utviklingsprosesser sammen med næringsliv eller offentlige aktører. I mai 2019 hadde Nordlandsforskning 40 ansatte, hvor de fleste av dem har doktorgrader innenfor sitt forskningsfelt. Nordlandsforskning har lokaler hos Nord universitet. 


== Historie ==
Forskningsinstituttet Nordlandsforskning ble opprettet i 1979 og var de førte 30 årene eid av Nordland fylkeskommune under stiftelsen Nordlandsforskning. 1. januar 2010 ble de et aksjeselskap eid av Universitetet i Nordland og da overført fra Stiftelsen Nordlandsforskning (49%) til Nordlandsforskning AS (51%). Instituttet Nordlandsforskning har vokst regelmessig i samsvar med skolen ettersom de fikk høgskole, handelshøgskole og universitetsstatus. Nordlandsforskning er i dag et av 11 regionale institutter. Selv om Nordlandsforskning er et mindre institutt i forhold til noen andre norske institutter, er de likevel veldig synlige i forskningsmarkedet. 
Deres så langt største prosjekt er «Det nye barnevernet», et prosjekt med familien i fokus, og innovativ praksis i hjemmet.


== Forskningsområder ==
VelferdOffentlig velferdspolitikk
Barn og unges oppvekstsvilkår
Funksjonshemmede og samfunn
Arbeidsliv
Marginaliseringsprosessor
Skole og utdanningAktiv læring
Entreprenørskap
Likeverdig og tilpasset opplæring
Skolen i lokalsamfunnet
Implementering av lærerplaner
Entreprenørskap, innovasjon, bedrift- og næringsutviklingNyetableringer, innovasjon og vekst
Næringsklynger og regional innovasjon
Nærings- og distriktspolitikk
Miljø og samfunnVernet naturområder og kystsone
Miljøpolitikk og miljøbyråkrati
Klimaendringer
Kultur- og naturbaserte næringer og regional utviklingKultur og kulturminner
Kulturnæringer, landbruk, havbruk og reiseliv
Sentrum-periferi, småsamfunn og regional utvikling


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Selskapsdatabase
Nordlandsforskning Intervju
Fylkesarkiv

Fylkesarkiv er en arkivinstitusjon som er opprettet og drives av en fylkeskommune, og som har ett fylke som geografisk virkeområde. Fylkesarkiver samler inn og bevarer arkivmateriale og annet beslektet kulturarvmateriale fra fylket. Det er seks fylkesarkiv i landet.


== Historie ==
Det er opprettet seks fylkesarkiv i Norge. Det eldste er Aust-Agder-Arkivet (i dag en del av Aust-Agder museum og arkiv) som ble opprettet som en egen institusjon i 1958. Det yngste er Vestfoldarkivet, opprettet i 1997. De øvrige fylkesarkivene ble etablert på 1980-90- tallet: Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane i 1986 (prøveordning fra 1983), Hordaland fylkesarkiv i 1991, Fylkesarkivet i Oppland i 1995.
Det er i dag fylkesarkiv i følgende fylker: 

Oppland: Fylkesarkivet i Oppland
Nordland: Arkiv i Nordland
Sogn og Fjordane: Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane
Hordaland: Hordaland fylkesarkiv
Aust-Agder: Aust-Agder museum og arkiv
Vestfold: Vestfoldarkivet


== Organisering ==
Fylkesarkivene er opprettet av fylkeskommunene og eies av disse. Fylkesarkivene ledes som regel av en fylkesarkivar.
Fylkesarkivene er i hovedsak fylkeskommunale institusjoner, som regel underlagt fylkeskommunens kulturavdeling, men kan også være direkte underlagt fylkesrådmannen (Oppland). I Aust-Agder og Vestfold er fylkesarkivene slått sammen med museene i fylket og er organisert som interkommunale selskaper, med fylkeskommunen som største eier.
Fylkeskommuner som ikke har opprettet egne fylkesarkiv, er som regel medlem av et interkommunalt arkiv (IKA). Fylkeskommunens lovpålagte depotoppgaver ivaretas da av det interkommunale arkivet.


== Oppgaver ==
Fylkesarkivene arbeider bredt på arkivfeltet. De er for det første depotinstitusjoner for fylkeskommunene, og ivaretar fylkeskommunenes lovpålagte depotoppgaver iht. bestemmelsene i Arkivloven. Det vil si at de oppbevarer de eldre arkivene etter fylkeskommunenes sentraladministrasjon og ytre virksomheter, som videregående skoler. Fylkesarkivene oppbevarer også arkivene etter institusjoner fylkeskommunen tidligere har hatt ansvar for, slik som barnevernsinstitusjoner, rusomsorgsinstitusjoner, sentralhjem for psykisk utviklingshemmede (HVPU) osv.
De fleste fylkesarkivene arbeider også aktivt med privatarkiver fra sitt fylke, dvs. arkiver etter bedrifter, organisasjoner og privatpersoner. I tillegg arbeider de ofte med foto, film, lyd, stedsnavn, folkemusikk, minnemateriale m.m. Fylkesarkivene driver aktiv formidling av arkiv og historie med utgangspunkt i institusjonens samlinger.
Flere av fylkesarkivene har en kommunearkivordning (interkommunalt arkiv) knyttet til seg, og er dermed depotinstitusjon for kommunene i sitt fylke. De fleste fylkesarkivene driver  også aktiv rådgivning innen arkivdanning.


== Se også ==
Fylkeskommune
Interkommunalt arkiv
Arkivverket
Arkiv


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside for Arkiv i Nordland Arkivert 13. august 2014 hos Wayback Machine.
Hjemmeside for Aust-Agder kulturhistoriske senter
Hjemmeside for Hordaland fylkesarkiv
Hjemmeside for Fylkesarkivet i Oppland
Hjemmeside for Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane
Hjemmeside for Vestfoldarkivet
Lov om arkiv av 4. desember 1992, med forskrifter
Norges ambassade i București

Norges ambassade i București er en norsk utenriksstasjon som huser Norges ambassadør til Romania. Den holder nå til i et kontorbygg med adresse Strada George Enescu 11, 010301 București. Ambassaden dekker også Bulgaria og Moldova.
Etter unionsoppløsningen i 1905 ble Norge og Romania enige om at deres legasjoner i Berlin ville ivareta samarbeidet. Romania hadde egen legasjon i Norge 1917–1922 og fra 1934.  Ministeren i Roma Johannes Irgens deltok i kroningen av den rumenske kongen, Ferdinand I 1922, og fra 1931 ble det egen sideakkreditert ambassadør fra Ankara.
1931–1934 Sigurd Bentzon, fra Ankara
1935 Niels Christian Ditleff, fra PrahaI 1935 etablertes egen legasjon i București

1935–1938 Terje Knudtzon, chargé d'affaires ved legionen i București
1938–1938 Paul Gruda Koht, chargé d'affaires
1938–1941 Carl Ferdinand Sandberg, chargé d'affairesDen politisk situasjon gjorde at Sandberg og staben forlot București i 1941. Etter den andre verdenskrig var Norge representert med sendemann stasjonert i land rundt om kring

1947–1948 Alfred Danielsen, fra Warszawa
1948–1952 Knut Lykke, fra Beograd
1952–1954 Erik Braadland, fra Beograd
1954–1957 Carl Marcus Francis Irgens, fra Beograd
1958–1963 Dag Ramsøy Bryn, fra Beograd
1963–1965 Hans Olav, fra Beograd
1966–1970 Egil Ulstein, fra Praha
1970–1973 Thor Brodtkorb, fra Praha
1973–1976 Torfinn Oftedal, fra PrahaI 1977 fikk Norge egen ambassade og ambassadør i București.

1977–1982 Per Henrik Borgen, var chargé d'affaires til 1979, så ambassadør
1983–1985 Børre Merlees Riise
1985–1988 Knut Erling SagenI 1988 legges ambassaden ned og man har en sideakkreditert ambassadør

1988–1990 Knut Elias Taraldset, fra PrahaI 1990 gjenåpnes ambassaden etter at landet ble befridd fra kommunistene

1990–1994 Rolf Trolle Andersen
1995–2000 Gunnar Henrikssøn Lindeman
2000–2002 Arnt Magne Rindal
2002–2008 Leif Arne Ulland
2008–2013 Øystein Hovdkinn
2013–2017 Tove Bruvik Westberg
2017– Lise Nicoline Kleven Grevstad


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ambassadens nettside
Einar Juel

Einar Juel (født 25. februar 1866 på Tangen, død 26. november 1942 i Vestre Aker) var en norsk brukseier og trelasthandler i Kragerø. Han var ordfører i Kragerø 1922–1923, formann i Sparebankens forstanderskap og i direksjonen for Kragerø og Oplands Privatbank m.m. Han eide Stensby gård på Minnesund i Eidsvoll 1902–1906.
Han var sønn av trelasthandler Iver Albert Juel og Frederikke Wilhelmine Thorne, og tilhørte slekten Juel fra Lolland.


== Litteratur ==
Einar Juel: Familien Juel fra Skoger og Drammen med enkelte kognater; Efter optegnelser av avdøde A. Juel. Oslo 1937.
Third Man Records

Third Man Records er et uavhengig plateselskap grunnlagt av Jack White i Detroit i Michigan i 2001. Third Man etablerte sin første beliggenhet – en kombinasjon av platebutikk, spillested og hovedkvarter for plateselskapet – i Nashville i Tennessee i 2009.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Third Man Records – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Giorgi Margvelasjvili

Giorgi Margvelasjvili (georgisk: გიორგი მარგველაშვილი; født 4. september 1969 i Tbilisi) er en georgisk politiker. Han ble innsatt som landets president 17. november 2013. Den 16. desember 2018 ble han etterfulgt i presidentembetet av Salomé Zourabichvili.
Margvelasjvili er filosof og har vært rektor ved et georgisk lærested for politikk og forvaltning.Politisk er han alliert med Bidzina Ivanisjvili og stilte til valg for hans parti, Georgisk drøm. I oktober 2012 ble han utdanningsminister i Ivanisjvilis regjering. I presidentvalget 27. oktober 2013 fikk Margvelasjvili 62,1 % av stemmene. Han etterfulgte Mikheil Saakasjvili, som med to presidentperioder ikke kunne gjenvelges.


== Referanser ==
Mel Blanc

Melvin Jerome «Mel» Blanc (født 30. mai 1908 i San Francisco i California, død 10. juli 1989 i Los Angeles i California) var en amerikansk stemmeskuespiller og komiker. 
Selv om han starten sin neste 60 år lange karriere med å fremføre radioreklamer, så er Blanc best husket for sitt arbeid for Warner Bros. som stemmen til Snurre Sprett, Daffy Duck, Porky Pig, Tweety Bird, Sylvester the Cat, Yosemite Sam, Foghorn Leghorn, Marvin the Martian, Pepé Le Pew, Speedy Gonzales, Per Ulv, Tasmanian Devil, og mange andre figurer fra teaterkortfilmene til Looney Tunes og Merrie Melodies, i løpet av «Golden Age of American Animation». Han arbeidet senere for Hanna-Barberas fjernsynsproduksjoner hvor han er mest notabel for stemmen til Barney Rubble i Familien Flint og Mr. Spacely i The Jetsons. Blanc var en fast artist på The Jack Benny Program, både på radio og i fjernsyn, og var den opprinnelige stemmen til Hakke Hakkespett for Universal Pictures. 
Blanc fikk kallenavnet
«The Man of a Thousand Voices» («Mannen med de tusen stemmer») og er ansett som en av de mest innflytelsesrike stemmeskuespillere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mel Blanc på Internet Movie Database 
(sv) Mel Blanc i Svensk Filmdatabas 
(fr) Mel Blanc på Allociné 
(en) Mel Blanc på AllMovie 
(en) Mel Blanc hos Turner Classic Movies 
(en) Mel Blanc hos Rotten Tomatoes 
(en) Mel Blanc hos The Movie Database 
(en) Mel Blanc hos Internet Broadway Database 
(en) Mel Blanc hos Behind The Voice Actors
Tronstad kraftverk

Tronstad kraftverk er et vannkraftverk som ligger i Lier kommune i Viken fylke.
Installert effekt er 1,3 MW. Årsproduksjon er 6,5 GWh.
Tronstad Bruk er en nedlagt tremassefabrikk, anlagt i 1904. Det har samme eier som Grytefoss kraftverk.
Solbergelva er oppdemt i Solbergdammen, og vannet føres i en rørgate til kraftverket. Solbergelva er en av flere elver som danner Lierelva.
Fadum Tekniske har levert turbinen, som er en peltonturbin.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Fadum Tekniske Arkivert 2. november 2013 hos Wayback Machine.
Lier Kommune historie
Kiær Mykleby
Filosofiåret 1861

Filosofiåret 1861 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1861.


== Hendelser ==


== Publiseringer ==


== Fødsler ==
12. januar – James Mark Baldwin, psykolog og filosof fra USA (død 1934)
15. februar – Alfred North Whitehead, britisk filosof og matematiker (død 1947)
27. februar – Rudolf Steiner, østerriksk filosof (død 1925)
6. mai – Rabindranath Tagore,  indisk (hinduistisk) filosof, nasjonalist og forfatter (død 1941)
10. juni – Pierre Duhem, fransk filosof, vitenskapshistoriker og fysiker (død 1916)
26. juli – Vasja-Psjavela, georgisk forfatter og naturfilosof (død 1915)
16. oktober – John Bagnell Bury, irsk historiker, filolog og filosof (død 1927)
2. november – Maurice Blondel, fransk filosof (død 1949)
7. desember – Han Ryner (Jacques Élie Henri Ambroise Ner), fransk filosof innen anarkoindividualismen, aktivist og romanforfatter (død 1938)
10. desember – Karl Groos, tysk filosof og psykolog (død 1946)


== Dødsfall ==
9. mai – Ernst von Lasaulx, tysk klassisk filolog, historiefilosof og politiker (født 1805)
25. oktober - Friedrich Carl von Savigny, tysk jurist, filosof og politiker (født 1779)
Lilleborg Sportsklubb

Lilleborg Sportsklubb (stiftet 1926) var et norsk idrettslag fra Torshov i Oslo. Idrettslaget ble grunnlagt på hjørnet av Vogts gate og Holsts gate av Harald Eliassen, Erling Olsen og Rolf Halvorsen. Umiddelbart etter stiftelsen søkte klubben om opptak i Arbeidernes Idrettsforbund. Lilleborg drev med fotball, friidrett, bandy, skisport og svømming. Klubbens medlem Erling Amundsen vant arbeidermesterskapet i kombinert i 1927.Lilleborg SK var aktive inntil krigsutbruddet i 1940, men det finnes ingen spor etter klubbaktivitet etter krigen.


== Referanser ==