jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Joen Michael Matras

Joen Michael Matras (født 3. juli 1866 i Hvannasund, død 20. oktober 1937 på Viðareiði) var en færøysk kjøpmann og politiker (Sb.).
Han var sønn av sysselmann Hans Jacob Matras og hustru Anna Elisabeth Joensen. Han giftet seg med Anna Elisabeth Poulsen; blant deres barn var filolog og forfatter Christian Matras samt lærer og redaktør Samuel Erik Matras. Færøyenes tidligere regjeringssjef Jógvan Sundstein er deres oldebarn (datters sønnesønn).
Joen Michael Matras var i mange år faktor ved M.C. Restorff & Sønners forretning på Viðareiði.Matras var innvalgt på Lagtinget fra Norðoyar 1901–1906 og 1914–1924 samt formann i Viðareiðis sognestyre (kommunestyre) 1922–1926.


== Referanser ==
Samuel Erik Matras

Samuel Erik Michael Matras (født 31. desember 1898 på Viðareiði, død 29. juni 1960 i Tórshavn) var en færøysk lærer og redaktør.
Han var sønn av kjøpmann og lagtingsmann Joen Michael Matras og hustru Anna Elisabeth Poulsen på Viðareiði. Blant hans søsken var filolog og forfatter Christian Matras.Etter lærerseminaret i Haslev underviste han noen år i Herning, Hedehusene og Vammen i Danmark samt i Tórshavn på Færøyene. I 1925 ble han lærer ved Tórshavns kommunale folkeskole. Ved siden av dette var han instruktør i Tórshavns gymnastikkforening i en årrekke. Han nedla også et betydelig arbeid for handelsskolen, som ble etablert i 1936, etter å ha vært et kveldskurs siden 1926. Matras var formann i den nasjonale ungdomsforeningen Merkið og redaktør for Sjálvstýrisflokkurins partiorgan Tingakrossur 1940–1943.


== Referanser ==
Colin Capel

Colin Capel (født 5. desember 1969) er en canadisk tidligere skihopper fra Banff som konkurrerte internasjonalt i årene 1985-1992.
I junior-VM i Täsch i 1985 ble han nummer 59 (sist) i det individuelle rennet og var på Canadas lag som ble nummer 15 og nest sist i lagkonkurransen. I junior-VM i Gallio (Asiago) i 1987 ble det 52. plass av 57 deltakere i det individuelle rennet. Han deltok i senior-VM i 1989 og 1991, og hadde 42. plass i normalbakken i Predazzo (Val di Fiemme) i 1991 som beste individuelle plassering. I VM i skiflyging i Vikersund i 1990 ble han nummer 51 av 56 deltakere.VM-plasseringer:
Capel greide aldri å ta poeng i verdenscupen - bare de 15 beste i hvert renn fikk poeng i den tida han var aktiv. Hans beste plassering i verdenscuprenn var 20. plass i storbakken i Thunder Bay 9. desember 1990. I den tysk-østerrikske hoppuka ble han nummer 65 sammenlagt i 1988/89 og 68 i 1989/90. I den sveitsiske hoppuka 1990 ble det 72. plass sammenlagt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Colin Capel – FIS (skihopping) 
(en) Colin Capel – TheSports.org
First Kiss

«First Kiss» er en sang som ble spilt inn og gitt ut på singel med Marcus & Martinus i 2017. Singelen nådde plass 52 på svenske Sverigetopplistan. Sangen ble også gitt ut på albumet Moments senere samme år.


== Referanser ==
Rune Dahl (skihopper)

Rune Dahl (født 1951) er en norsk tidligere skihopper fra Trondheim. Han representerte SK Freidig.Ifølge VG var Dahls inntreden på hopplandslaget noe spesiell. Han tilbød seg å kjøre B-landslagshopperen Kjell Bruheim fra Trondheim til ei landslagssamling på Savalen i november 1972, mot at han fikk være med og trene med landslaget. Det ble godtatt, og prestasjonene hans på samlinga og i senere mønstringsrenn var så gode at han ble tatt ut til å representere Norge i internasjonale renn. Han ble nummer 9 og 11 i normal- og stor bakke i Bakuriani i Sovjetunionen i januar 1973, og deltok også i Svenska Skidspelen i Falun samme år. Han var på laget til VM i skiflyging i Oberstdorf 1973, men etter treningshopping ble han i utgangspunktet ikke tatt ut blant de fire nordmennene som fikk delta i konkurransen. Da Lars Grini måtte melde avbud på grunn av en tåskade, fikk imidlertid Rune Dahl delta likevel. Han ble nummer 22 i konkurransen. Under NM stor bakke 1973 ble Dahl nummer 5.


== Referanser ==
Germaine Tailleferre

Germaine Tailleferre (1892–1983) var en fransk komponist og medlem av komponistgruppa Les Six.


== Virke ==
Tailleferre skrev verk i nesten alle musikksjangre: operaer, balletter, konserter, klaver- og kammermusikk, dessuten musikk for film og fjernsyn. Stilistisk hører hun til den parisiske neoklassisismen. Stykkene hennes er ukompliserte, nøkterne, lyriske og fulle av lekenhet og humor. Hun kunne låne fra 1700- og 1800-tallets musikk, men brøt opp den tradisjonelle stilen med egne, overraskende vendinger. Musikken hennes fikk aldri noe stort gjennomslag på konsertscenene, og mange av verkene ble først publisert etter at hun var død. I takt med en tiltakende interesse for kvinnelige komponister har også Tailleferres musikk fått større anerkjennelse.


== Verk i utvalg ==


== Referanser ==


== Kilder ==
Eva Rieger: Germaine Tailleferre, fembio.org, Frauen-Biographieforschung (med litteraturangivelser og sitater). Lest 19. juni 2017
Allen Hughes: GERMAINE TAILLEFERRE, WROTE MUSIC AS MEMBER OF LES SIX, nekrolog i The New York Times,  9. november 1983. Lest 19. juni 2017


== Eksterne lenker ==
(en) Germaine Tailleferre – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Germaine Tailleferre på Internet Movie Database 
(en) Germaine Tailleferre på Discogs 
(en) Germaine Tailleferre på MusicBrainz 
(en) Germaine Tailleferre på AllMusic 
(en) Fritt tilgjengelige noter av Germaine Tailleferre i International Music Score Library Project
HMS «Shark» (1912)

HMS «Shark» var en britisk jager av Acasta-klassen bygget i 1912 ved Swan, Hunter & Wigham Richardson og sunket under Jyllandsslaget kvelden 31. mai 1916.


== Eksterne lenker ==
«HMS «Shark» (1912)». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
IWM: HMS Shark
HMS «Defence»

HMS «Defence» var en panserkrysser fra Minotaur-klassen som ble bygd for Royal Navy i begynnelsen av det 20. århundret. Skipet var den siste panserkrysseren som ble bygd for Royal Navy. Det ble først stasjonert i Middelhavet for å forfølge SMS «Goeben» og SMS «Breslau». I januar 1915 ble det overført til Grand Fleet og forble i den flåten til det ble senket. HMS «Defence» ble senket 31. mai 1916 under Jyllandsslaget.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Brown, David K. (2003). The Grand Fleet: Warship Design and Development 1906–1922. London: Caxton Editions. ISBN 1-84067-531-4. 
Burt, R. A. (1987). «Minotaur: Before the Battlecruiser». Warship. London: Conway Maritime Press (42): 83–95. ISSN 0142-6222. 
Corbett, Julian. Naval Operations to the Battle of the Falklands. History of the Great War: Based on Official Documents. London og Nashville: Imperial War Museum and Battery Press. ISBN 0-89839-256-X. 
Gardiner, Robert; Gray, Randal (1984). Conway's All the World's Fighting Ships: 1906–1921. Annapolis: Naval Institute Press. ISBN 0-85177-245-5. 
Marder, Arthur J. (1978). From the Dreadnought to Scapa Flow, The Royal Navy in the Fisher Era, 1904–1919 (2 utg.). London: Oxford University Press. ISBN 0-19-215841-4. 
McCartney, Innes (mars 2012). «The Armoured Cruiser HMS Defence: A Case Study in Assessing the Royal Navy Shipwrecks of the Battle of Jutland 1916 as an Archaeological Resource». International Journal of Nautical Archaeology (41): 56–66. doi:10.1111/j.1095-9270.2011.00331.x. 
Parkes, Oscar (1990). British Battleships. Annapolis: Naval Institute Press. ISBN 1-55750-075-4.
Paul Egloff

Paul Egloff (født 15. oktober 1959) er en sveitsisk tidligere skihopper fra Wildhaus. Han konkurrerte internasjonalt i årene 1974-1984.
I OL i Lake Placid i 1980 ble han nummer 43 av 48 deltakere i normalbakken og 47 av 50 i storbakken. I VM i skiflyging i Oberstdorf 1981 ble det 45. plass av 50 deltakere. Hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen, som startet opp sesongen 1979/80, var 4. plass i Ironwood 14. februar 1981, noe som bidro til at han ble nummer 50 sammenlagt i verdenscupen sesongen 1980/81. Hans beste sammenlagtplassering i den tysk-østerrikske hoppuka var 46. plass i 1978/79. Samme sesong fikk han også sitt beste sammenlagtresultat i den sveitsiske hoppuka, med 32. plass.Sammenlagtplasseringer i verdenscupen (poeng til de 15 beste i hvert renn):
Sammenlagtplasseringer i den tysk-østerrikske hoppuka:
Sammenlagtplasseringer i den sveitsiske hoppuka:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paul Egloff – Olympedia 
(en) Paul Egloff – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Paul Egloff – FIS (skihopping) 
(en) Paul Egloff – TheSports.org
Robert Land

Robert Land (født Robert Liebmann 13. juli 1887 i Kremsier, Østerrike-Ungarn, 12. oktober 1940) var en østerriksk-tsjekkisk filmregissør.


== Filmografi (utvalg) ==
1928 : To røde roser
1928 : Demimonde-prinsessen (Prinzessin Olala)
1929 : Jeg kysser Deres hånd madame (Ich küsse Ihre Hand, Madame)
1929 : Der lustige Witwer
1929 : Komtessen på eventyr
1929 : Die kleine Veronika
1930 : Boykott
1934 : Melodramma


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Robert Land på Internet Movie Database 
(sv) Robert Land i Svensk Filmdatabas 
(da) Robert Land på Filmdatabasen 
(fr) Robert Land på Allociné 
(en) Robert Land på AllMovie 
(en) Robert Land hos The Movie Database
Alphinellus minimus

Alphinellus minimus er en av fire arter av biller som tilhører slekten Alphinellus som igjen er en del av den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, gråbrune trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum er nærmest klokkeformet sett overnfra, med en skarp, bakoverrettet tann langt bak på hver side. Dekkvingene er jevnbrede, bakerst rundede, tett og kraftig punkterte, langs sømmen med en serie av tre opphøyde lengdekjøler.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved, gjerne under barken av nyfelte stokker av bartrær.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Guatemala.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Acanthocinini Thomson, 1860
Slekten  Alphinellus Bates, 1881
Alphinellus carinipennis Bates, 1885
Alphinellus gibbicollis Bates, 1881
Alphinellus minimus Bates, 1881
Alphinellus subcornutus Bates, 1881


== Referanser ==


== Kilder ==
Liste over slektene
Liste over artene Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.
Bildegalleri Arkivert 1. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Alphinellus minimus i Encyclopedia of Life 
(en) Alphinellus minimus i Global Biodiversity Information Facility 
Alphinellus minimus – detaljert informasjon på Wikispecies
Alphinellus subcornutus

Alphinellus subcornutus er en av fire arter av biller som tilhører slekten Alphinellus som igjen er en del av den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, gråbrune trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum er nærmest klokkeformet sett overnfra, med en skarp, bakoverrettet tann langt bak på hver side. Dekkvingene er jevnbrede, bakerst rundede, tett og kraftig punkterte, langs sømmen med en serie av tre opphøyde lengdekjøler.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved, gjerne under barken av nyfelte stokker av bartrær.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Honduras og Guatemala.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Acanthocinini Thomson, 1860
Slekten  Alphinellus Bates, 1881
Alphinellus carinipennis Bates, 1885
Alphinellus gibbicollis Bates, 1881
Alphinellus minimus Bates, 1881
Alphinellus subcornutus Bates, 1881


== Referanser ==


== Kilder ==
Liste over slektene
Liste over artene Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.
Bildegalleri Arkivert 1. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Alphinellus subcornutus i Global Biodiversity Information Facility 
Alphinellus subcornutus – detaljert informasjon på Wikispecies
Stormyr-jenten

Stormyr-jenten (orig: Tösen från Stormyrtorpet) er en svensk stumfilm fra 1917 i regi av Victor Sjöström etter Selma Lagerlöfs roman «Piken fra Stormyrplassen».


== Handling ==
Helga, en ung kvinne fra Marsh Croft, møter i en rettssak mot Peter Martenson, den biologiske faren til hennes barn. Der blir Helga lagt merke til av Gudmund Erlandson, som overtaler foreldrene hans til å ta den unge kvinnen inn i hjemmet deres som tjenestepike. Gudmund blir snart forlovet med Hildur, datteren til en velstående nabo, men blir deretter involvert i en beruset orgie hvor en mann blir drept.
Gudmund tror han var skyldig i dødsfallet, tilstår det som skjedde neste morgen, og Hildur slår opp med ham. Helga, som har bevis på hans uskyld, forsøker å gjenforene paret. Imidlertid oppdager Gudmund i løpet av denne krisen at det egentlig var Helga han elsker.


== Roller ==
Greta Almroth - Helga Nilsdotter från Stormyrtorpet
William Larsson - Helgas far
Thekla Borgh - Helgas mor
Lars Hanson - Gudmund Erlandsson i Närlunda
Hjalmar Selander - Erland Erlandsson, Gudmunds far
Concordia Selander - Ingeborg Erlandsson, Gudmunds mor
Karin Molander - Hildur Persson på Älvåkra
Georg Blomstedt - Erik Persson, Hildurs far, nämndeman
Jenny Tschernichin-Larsson - Hildurs mor
Gösta Cederlund - Per Mårtensson på Västgården, far till Helgas barn
Edla Rothgardt - hans hustru
Nils Arehn - domaren
Josua Bengtson - länsman
Thure Holm - nämndeman
Eric Lindholm - nämndeman


== Eksterne lenker ==
(en) Stormyr-jenten på Internet Movie Database 
(no) Stormyr-jenten hos Filmfront 
(sv) Stormyr-jenten i Svensk Filmdatabas 
(nl) Stormyr-jenten på MovieMeter
Norgesmesterskapet i PPC

Norgesmesterskapet i Precision Pistol Competition (PPC) er det årlige norgesmesterskapet Precision Pistol Competition arrangert av Norges Skytterforbund.


== NM-arrangementer ==


== Medaljevinnere ==


=== Pistol ===


=== Revolver ===


=== Open ===


=== SSA ===


== Kilder ==
NM PCC1500 2013
NM PPC1500 2014
Norges Skytterforbund: Årbok 2014, s. 133-34.
NM PPC1500 2015
NM PPC1500 2017
NM PPC1500 2018
NM PPC1500 2019
NM PPC 2022
Olivier Favre

Olivier Favre (født 9. oktober 1957 i Le Locle, død 15. april 2017 i Bang Lamung) var en sveitsisk skihopper og senere klippestuper.
Han konkurrerte internasjonalt som skihopper i årene 1972-1980. I VM i skiflyging i Planica 1979 ble han nummer 42 av 47 deltakere. Han ble nummer 75 sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka 1977/78. Samme sesong fikk han sin beste sammenlagtplassering i den sveitsiske hoppuka, med 16. plass. Favre greide ikke å ta poeng i verdenscupen, som startet opp sesongen 1979/80 - bare de 15 beste i hvert renn fikk poeng på den tida. Hans beste resultat i verdenscuprenn var 22. plass i Engelberg 2. mars 1980.Sammenlagtplasseringer i den sveitsiske hoppuka:
Etter at han la opp som skihopper, satset han på klippestuping. 30. august 1987 satte han verdensrekord i høydestup da han stupte fra en plattform 53,9 meter over elva Doubs, ved den franske sida av elva, rett overfor Les Brenets i Sveits. Da han traff vannflata, skadet han den sjuende ryggvirvelen og pådro seg lammelser, og det tok to år før han fikk full førlighet tilbake. Stuperekorden ble ikke slått før i 2015. Favre drev sitt eget firma, Oliver's Water Show. Han døde som følge av hjertesvikt i nærheten av Pattaya i Thailand i april 2017.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Olivier Favre – FIS (skihopping) 
(en) Olivier Favre – TheSports.org
Sandholmen

Sandholmen er en plass som ligger på sørsiden av fjorden Ersfjorden, i Tromsø kommune og på yttersiden av Kvaløya. Plassen har fått sitt navn av holmen som ligger på vestsida av bukta, hvor det er mye sand. Holmen er landfast ved fjæra sjø. En del av bukta har fortsatt i 2017 noe bebyggelse. I deler av bukta er det også en cirka 100 meter lang sandstrand.


== Historie ==
Fra gammelt av hørte Sandholmen til gården Krokskar. Sandholmen har gode havneforhold og var den plassen ute i fjorden som fikk flest innbyggere. Det finnes synlige tufter etter gammel bosetting og man regner med at det har bodd folk der i hvert fall fra begynnelsen av 1600-tallet. 1875 bodde det 15-20 personer på Sandholmen og i 1900 var det 6 personer der. Rundt 1910 var det 2 gårder i bukta.Ersfjorden er en lang smal fjord. Dette gjorde det vanskelig for nordlandsbåter med råseil å krysse seg inn til Ersfjordbotn, som ligger innerst i fjorden og fiskebruket som lå der. Dette var nok grunnen til at det ble startet et fiskebruk også på Sandholmen 1932. Her var det nærmere til fisken. De var en 4-5 mann og en kokke som arbeidet på bruket. Var det mye arbeid, måtte de ha inn flere folk. Det kunne også være helt opp til 4 båtmannskap i de 2 rorbuene i den tiden av året det var stor aktivitet på plassen.
I krigsårene var det folk som var evakuert som kom til Sandholmen. De kom fra Skibotn og fra Repvåg i Finnmark. De bodde i buene siden det ikke ble drevet med fiske da.
Lokalbåten stoppet, ved behov, på Sandholmen. Det gjaldt spesielt når den hadde varer som skulle hentes eller bringes til bruket eller når det skulle sendes okser og kyr til byen.
Telefonen ble bygd ut på sørsida av fjorden til Sandholmen i 1954-55. Herfra ble det lagt sjøkabel over til Myrneset, på andre siden av fjorden, og videre til Skamtind. Når så motoren kom for fullt etter andre verdenskrig, begynte fraflyttinga på yttersia. Det var heller ikke elektrisk strøm på Sandholmen. Dette gjorde det vanskelig å drive fiskebruket videre. Bruket ble lagd ned 1963. Bryggene er blåst ned og i 2017 står det kun noen buer igjen, som blir bruket som hytter.
Det bodde folk på helårsbasis på Sandholmen helt til 1989, etter det brukes plassen kun på sommeren av hytteeiere og turfolk.


== Referanser ==
Styrax obassia

Styrax obassia er en løvfellende busk eller lite tre i styraksfamilien.
Den blir 10–14 meter høy med en stammediameter på 15 cm. Krona er opprett og glissen og barken grå. Den har to typer blad: De to lengst inne på hver kvist sitter motsatt og er ovale til elliptiske, 4,5–10 cm lange, 3–5 cm brede og med en 3–5 mm lang bladstilk. De andre bladene sitter spredt og er nesten runde, 5–15 cm lange, 4–20 cm brede og med en 1–1,5 cm lang bladstilk. Blomstene dufter sterkt og sitter 10–20 sammen i en ensidig klase. Det er 5–6 hvite eller rosa kronblad som nederst er vokst sammen til et kronrør. Frukten er en steinfrukt som er 1–1,5 cm i diameter og dekket av lysebrune hår.
Arten vokser i skog 700–1500 moh. og er utbredt i Japan, Korea og Kina. Den plantes i hager og parker i mange land. 

		
		


== Kilder ==
A. Mitchell (1977). Trær i skog og hage. Oversatt av I. Gjærevoll. Tiden. s. 378. ISBN 82-10-01282-7. 
R. Lancaster (1977). Trær i hagen. Oversatt av K.E. Aarthun. Stavanger: Stavanger Lithografiske Anstalt A/S. s. 134. ISBN 82-990430-2-6. 
«Styrax obassis». Flora of China. Besøkt 19. juni 2017. 
«Styrax obassia». Missouri Botanical Garden. Besøkt 19. juni 2017. 


== Eksterne lenker ==
(en) Styrax obassia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Styrax obassia hos NCBI 
(en) Styrax obassia hos The International Plant Names Index 
(en) Kategori:Styrax obassia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Styrax obassia – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Styrax obassia – detaljert informasjon på Wikispecies
Ampittia dioscorides

Ampittia dioscorides er en art som tilhører slekten Ampittia av sommerfugler som videre tilhører familien smygere (Hesperiidae).


== Utseende ==
Ganske små (vingespenn ca. 25 millimeter), olivenbrune smygere.


== Levevis ==
Den har sannsynligvis larver på gress.


== Utbredelse ==
Ampittia dioscorides finnes i India, Kina, Indokina og på Borneo, Sumatra og Java.


== Systematisk inndeling ==
Artene er listet i alfabetisk rekkefølge. Slekten Ampittia bør muligens plasseres i en slektsgruppe for seg selv, Ampittiini.

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
Overfamilien Hesperioidea – nå regner man vanligvis bare med én familie
Familien smygere, Hesperiidae
Underfamilien Hesperiinae Latreille, 1807
Slektsgruppen Aeromachini Tutt, 1906 – 11 slekter
slekten Ampittia Moore, 1881
Ampittia capenas (Hewitson, 1868)
Ampittia dalailama (Mabille, 1876)
Ampittia dioscorides (Fabricius, 1793)
Ampittia maro (Fabricius, 1798)
Ampittia maroides de Nicéville, 1896
Ampittia miyakei Matsumura
Ampittia nanus (Leech, 1890)
Ampittia parva Aurivillius, 1925
Ampittia trimacula (Leech, 1891)
Ampittia virgata (Leech, 1890)


== Referanser ==


== Kilder ==
Brower, A.V.Z. & Warren, A. (2007) Ampittia på Tree of life [1]
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 13.6. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Ampittia dioscorides i Encyclopedia of Life 
(en) Ampittia dioscorides i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ampittia dioscorides hos NCBI 
(en) Kategori:Ampittia dioscorides – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Antonio Donnarumma

Antonio Donnarumma  (født 7. juli 1990) er en italiensk fotballspiller som spiller for Calcio Padova.
Han er broren til Gianluigi Donnarumma.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Antonio Donnarumma – LÉquipe 
(en) Antonio Donnarumma – Transfermarkt 
(en) Antonio Donnarumma – WorldFootball.net 
(en) Antonio Donnarumma – FootballDatabase.eu 
(de) Antonio Donnarumma – fussballdaten.de 
(en) Antonio Donnarumma – Soccerway 
(en) Antonio Donnarumma – FBref 
(es) Antonio Donnarumma – as.com
Myrneset

Myrneset er en plass på nordsiden av Ersfjorden, i Tromsø kommune og på yttersiden av Kvaløya.


== Historie ==
1890 vet man at det var en familie som slo seg ned her. Det hadde bodd folk på plassen tidligere, men ikke i lengre perioder. Det er veldig bratt på Myrneset, så det var viktig at man bygde husene på en plass som var sikker for ras. Når det først var noen som slo seg ned på plassen så var det snart flere som kom etter. Det ble bygd et nytt hus, men 1915 var det en kraftig storm som ødela mange av husene.Husene måttes bygges opp igjen, og ble da gjort større og kraftigere. Barnen gikk på skole enten i Ersfjordbotn eller i Rekvik. Sist i 1950-årene fikk de telefon på Myrneset. 1969 ble Myrneset fraflyttet, men i 2017 brukes plassen fortsatt, nå som feriehus om sommeren.


== Referanser ==
Benevento Calcio

Benevento Calcio (grunnlagt 1929) er en italiensk fotballklubb fra Benevento, en by som ligger nord for Napoli.
De het først Associazione Calcio Benevento og spilte i lavere divisjoner.  Da de la ned i 2005 var navnet F.C. Sporting Benevento S.r.l..  Laget gjenoppstod med sitt nåværende navn i det fjerde nivået av italiensk organisert fotball, nemlig Serie C2.
De jobbet seg oppover i ligasystemet. I mai 2017 rykket de for første gang opp i den italienske toppdivisjon og er med i Serie A 2017–2018. 
Etter å ha tapt de første fem kampene ble det klart at lagets kaptein Fabio Lucioni (1987–) testet  positivt på clostebol, det samme dopingmidlet som Therese Johaug. Den 20. november 2017 slo de Manchester United etter 87 år med 13 kamper på rad. Etter 14 kamper med tap, fikk de sitt første poeng da de spilte uavgjort mot AC Milan med et overtidsmål av målvakten Alberto Brignoli i det 95. minutt den 3. desember 2017.Lagets første seier i Serie A kom lille nyttårsaften 2017 da Chievo ble beseiret 1–0 hjemme. De rykket ned i 2018, men rykket opp igjen i 2020 og fikk raskt to seiere etter opprykket. De rykket ned igjen sesongen 2020–2021.


== Spillerstall ==
Oppdatert 10. oktober 2022.


=== Utlånte spillere ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(it) Offisielt nettsted 
(en) Benevento Calcio – kategori av bilder, video eller lyd på Commons