jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Stortingsvalget 1817

Stortingsvalget 1817 ble avholdt i 1817 i Norge som indirekte valg til det 2. ordentlige storting. Det 2. ordentlige storting var samlet 2. februar 1818 til 15. september 1818.
Parlamentarismen var ikke innført, så statsrådet fungerte uten formell kontakt med stortinget.


== Valgordning ==
I hvert prestegjeld hadde sognepresten ansvar for å holde valgting som utpekte valgmenn. Sognepresten hadde også ansvaret for å vite hvem som var kvalifisert for stemmerett. Hvert kjøpsted holdt valgting og oppnevnte én valgmann for hver femti stemmeberettigede. Hvert prestegjeld på landet oppnevnte én valgmann for hvert påbegynte 100 stemmeberettigede.
Valgmennene møttes til valgmannsting. På landet hadde hvert av de femten amtene og to grevskapene valgmannsting, og utpekte inntil tre hver av 51 stortingsrepresentanter. 5-14 valgmenn valgte én stortingsrepresentant, 15-24 valgmenn valgte to. En krets med flere enn 24 valgmenn utpekte tre stortingsrepresentanter. Ved forrige valg var maksimaltallet fire representanter, slik at 11 av amtene fikk én representant færre ved dette valget.
Kjøpstedene var oppdelt i 16 valgdistrikter. Disse valgdistriktene hadde én eller flere representanter, dels valgte flere kjøpsteder sammen én representant. En kjøpstad med færre enn 150 stemmeberettigede (Holmestrand, Sandefjord, Porsgrunn, Risør, og Molde) valgte tingmann sammen med nærmeste større kjøpstad. 3-6 valgmenn i en kjøpstadsvalgkrets hadde én representant, 7-12 hadde to, 11-14 kunne hatt tre, flere enn 14 hadde fire.
Nedenes og Raabygdelagets amt var slått sammen siden forrige valg. Fredrikstad var igjen egen valgkrets, med egen representant.
Kvalifisert for stemmerett var menn over 25 år med eiendom av en viss størrelse. I tillegg var embedsmenn kvalifisert. For å være stemmeberettiget måtte de i tillegg avlegge ed til grunnloven ved innføring i manntall. Allmenn stemmerett for menn ble innført i 1898. Kvinner hadde ikke stemmerett. 
Den totale folkemengden var anslått til 918 580. Det er beregnet at 60 488 hadde stemmerett. Det er ikke kjent hvor mange av disse som stemte. 324 valgting i landdistriktene utpekte totalt 716 valgmenn. 21 valgting i byene utpekte totalt 108 valgmenn. De ordinære valgmannstingene ble holdt i perioden 25. august 1817 til 29. desember 1817. Valget i Kristiansand ble forkastet, med nyvalg 14. februar 1818.


== Politikk ==
Det 2. ordentlige storting nedsatte en hovedmatrikkelkommisjon. Kommisjonens anbefalinger ble iverksatt 1838.


== Resultater ==
Valgmennene kunne stemme på hver enkelt stortingsplass i sitt valgmannsting. Kandidatene måtte tilhøre valgkretsen, og kunne ikke stemme på seg selv.


=== Kjøpstedene ===
██ gjenvalgt stortingsrepresentant
██ ny stortingsrepresentant


=== Amtene og grevskapene ===
*En valgmann i Finnmarka amt møtte ikke
**Åtte valgmenn i Romsdals amt ble avvist

██ gjenvalgt stortingsrepresentant
██ ny stortingsrepresentant


== Se også ==
Liste over stortingsrepresentanter 1818–1820


== Referanser ==
Time kommunes kulturpris

Time kommunes kulturpris (ofte kalt Timeglaset) er en kulturpris som Time kommune. Prisen deles ut årlig til en person eller organisasjon som har lagt ned et verdifullt arbeid innen kultursektoren i Time kommune. Kulturprisen består av et krystallglass som kunstneren Herborg Kverneland har tegnet.
Samtidig med kulturprisen deler kommunen vanligvis ut kulturstipend, hederspris, innsatspokal og byggeskikkpris.


== Vinnere ==
1985 Ola Barkved 
1986 Magnus Jonsbråten 
1987 Gudrun Laland
1988 Olav Stangeland
1989 Asgjerd og Ommund Taksdal
1990 Einar Sæland
1991 Haldis Hognestad
1992 Torstein Tunheim
1993 Herborg Kverneland
1994 Time fråhaldslag
1995 Åslaug Rommetveit
1996 Magnus Søyland
1997 Arvid Øglend
1998 Reidar B. Thu
1999 Nils Njå
2000 Oddny Underhaug
2001 Dortea Haugland
2002 Jonas B. Auestad
2003 Inge Nic. Larsen
2004 Leif Andenes
2005 Brita Fotland
2006 Sverre S. Undheim
2007 Arthur Løvik
2008 Odd Vaaland
2009 Helge Lode
2010 Gabriel Høyland
2011 Svend Møller
2012 Heidi Strand Harboe
2013 Ingrid Vinningland
2014 Undheim Revyteater
2015 Terje Vold
2016 Torfinn Edland
2017 Tarald Oma
2018 Sigbjørn Reime
2019 Endre Skjerping Refsnes
2020 Christian Stabel
2021 Heine Grov
Fortannbein

Fortannbeina, premaxillene eller os præmaxillare er to små ansiktsknokler som utgjør en del av skalletaket som hos firbeinte virveldyr sitter helt fremst i hodeskallen. Hos mennesker og andre aper er fortannbeina normalt sammenvokst med overkjevebeinet. Som navnet antyder sitter fortennene festet i fortannbeinet. De aller fleste landlevende virvedyr har tenner festet i disse knoklene, med unntak av grupper som ikke har tenner slik som skilpadder, eller som mangler fortenner i overkjeven, slik som drøvtyggere og maurslukere. Alle tennene fra hjørnetennene og bakover sitter i os maxillare.


== Navn ==
Navnet præmaxille kommer i to utgaver, klassisk latin med en æ-ligatur, og medisinlatin der ligaturen er erstattet av en ae eller forenklet til en enkel e, slik at navnet forekommer i ganske mange varianter.
I komparativ anatomi kalles knokkelen Os premaxillare, mens den menneskeanatomi kalles maxillare eller Os incivi. Den tyske forfatteren Johann Wolfgang von Goethe var den første som påpekte at fortenner finnes hos de fleste pattedyr, og knokkelen kalles derfor noen ganger Goethes knokkel eller Goethes bein.Hos de tidligste panserpaddene og en del fisk finnes det ytterligere bein i snutepartiet ved siden av fortannbeinet. Fortannbeinet kalles i slike tilfeller også for intermaxillare eller os intermaxillare.


== Dannelse ==
Fortannbeina er i utgangskpunktet et par hudbein som dannes over den øverste delen av den fremste gjellebuen under fosterutviklingen. denne gjellebuen går over i å bli kjeven, slik at de overste delene danner overkjeven, de nederste danner underkjeve. Neseåpningene ligger hos de fleste virveldyr klemt in mellom fortannbeina, nesebeina og overkjevebeina. Hos pattedyr og krokodiller er neseåpningen en enkelt sentral åpning mellom fortannbeina og nesebeina.Fortannbeinet fortsetter inn i munnen bak fortennene og danner den framste delen av ganetaket.


== Referanser ==
Julius Pollux

Julius Pollux (100-tallet e.Kr. – 100- eller 200-tallet) var en gresk lærd og retoriker fra den andre sofistikken som underviste i Aten rundt år 190.


== Liv og virke ==
Keiser Commodus gav Pollux en lærestol («professorat») i Aten, men Pollux' samtidige var lite imponert over ham. Ifølge Flavius Filostratos ble han utnevnt til grammaticus på grunn av sin melodiøse stemme. Lukian fra Samosata beskrev Pollux som en uvitende og verdiløs person som slo seg fram på ren freidighet.
Ingenting av Pollix' retoriske verk er bevart, bortsett fra noen av titlene. Det eneste som er bevart etter ham er en bok av tibindsverket Onomastikon, et «leksikon» eller «tesaurus» på attisk gresk med synonymer og fraser arrangert etter tema (ikke alfabetisk). Verket gir i forbifarten mye verdifull informasjon om den klassiske antikken, eksempelvis det attiske rettsvesen, musikkinstrumenter og harmonilære, teatermasker, barneleker, husgeråd og annet.


== Utgaver ==
Erich Bethe (red.): Pollucis Onomasticon. Leipzig 1900
Wilhelm Dindorf (red.): Julii Pollucis Onomasticon cum annotationibus interpretum, 3 bind, Leipzig 1824 (gresk med innledning på latin)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Eleanor Dickey: Ancient Greek Scholarship. Oxford University Press, Oxford 2007, ISBN 978-0-19-531292-8, s. 96
Simone Follet: Pollux (Polydeukès) de Naucratis (Iulius). I Richard Goulet (red.): Dictionnaire des philosophes antiques, Bd. 5, Teil 2, CNRS Éditions, Paris 2012, ISBN 978-2-271-07399-0, s. 1215–1217
Krystyna Stebnicka: Iulios Polydeukes (Iulius Pollux). I Paweł Janiszewski, Krystyna Stebnicka, Elżbieta Szabat: Prosopography of Greek Rhetors and Sophists of the Roman Empire. Oxford University Press, Oxford 2015, ISBN 978-0-19-871340-1, s. 306


== Eksterne lenker ==
Jørgen Mejer: «sofisterne», Den Store Danske, Gyldendal. Hentet 3. november 2017.
Domenico Merlini

Domenico Merlini (polsk: Dominik Merlini; født 22. februar 1730 i Castello Valsolda ved Luganosjøen; død 20. februar 1797 i Warszawa) var en italiensk-polsk klassisitisk arkitekt.


== Liv og virke ==
Fra 1750 til sin død levde han i Polen, han ble i 1768 opptatt i adelsstanden og i 1773 ble utnevnt til hoffarkitekt. Han overtok da etter Jakub Fontana.
Han vant i betydning med anlegget av  Łazienki-parken i Warszawa. Både i Warszawa og i andre polske byer bygde han mange offentlige og private bygninger, ofte i samarbeid med Johann Christian Kamsetzer. Hans verker hadde en særegen karakter som ble kjennetegnende for meget av Warszawas bybilde i Stanisław August Poniatowskis epoke.Hans arkitektur er delvis influert av Andrea Palladio og er preget av overgangen fra senbarokken til klassisismen. Derfor er også en del barokke elementer tilstede i hans verker, som uttrykkssterke former og farmer, og en rikelig bruk av gull.Merlini døde i 1797 i Warszawa og ble begravet i katakombene på Powązki-kirkegården i samme by, et anlegg som han selv hadde hatt oppgaven med å utforme. De fleste av hans bygningsverker ble enten ombygde i det nittende århundre eller ødelagt under andre verdenskrig og gjenoppbygd eller restaurert etter 1945.


== Verker ==
Ombyggingen av Ujazdowski-slottet fra 1766 til 1771.
Ombyggingen av de indre rom og av biblioteket i Warszawas kongeslott fra 1776 til 1786.
Nyanlegget av Łazienki-parken med om/byggingen av Vannpalasset, Det hvite hus, Myślewicki-palasset, vanntårnet og Det gamle orangerie med teater.
Palasset i Opole Lubelskie fra 1788 til 1772.
Palasset i Jabłonna fra 1775 til 1779.
Ombyggingen av Borch-palasset.
Królikarnia-palasset fra 1782 til 1786.
Ombyggingen av Tribunalet i Lublin fra 1781 til 1887
Gjenoppbyggingen av Krasiński-palasset i Warszawa i 1783
Den gresk-katolske kirke i Warszawa


== Referanser ==
Décastar 2016

Décastar 2016 ble arrangert 17. og 18. september 2016. Décastar er et internasjonalt, årlig mangekampmesterskap i Talence i Frankrike, som inngår i IAAF Combined Events Challenge. 
Det konkurreres i tikamp for menn og sjukamp for kvinner. 


=== Resultater menn ===
Lars Rise fra Norge kom på 14.-plass med 7372 poeng.


=== Resultater kvinner ===


== Kilder ==
Resultater menn
Resultater kvinner
Mindhunter

Mindhunter er en amerikansk krimserie på Netflix som ble skapt av Joe Penhall. Tv-serien er basert på John E. Douglas og Mark Olshakers bok Mindhunter: Inside the FBI's Elite Serial Crime Unit. Tv-serien er blant annet produsert av David Fincher og Charlize Theron. Første sesong av Mindhunter ble gjort tilgjengelig på strømmetjenesten Netflix 13. oktober 2017. Jonathan Groff og Holt McCallany spiller hovedrollene som to FBI-agenter.
Serien fikk gjennomgående god kritikk.


== Handling ==
Den idealistiske og naive agenten Holden Ford (Jonathan Groff) får beskjed om å begynne som lærer på FBI-akademiet på Quantico i Virginia. Ford er svært nysgjerrig i psykologiske profiler, og han ønsker å lære mer om seriemordernes motiver. FBI følger fremdeles J. Edgar Hoovers gammelmodige prinsipper om at kriminalitet er noe man begår for vinningens skyld, og Ford blir mer eller mindre motarbeidet av ledelsen. Sammen med FBI-agenten Bill Tench (Holt McCallany) og senere psykologiprofessoren Wendy Carr (Anna Torv) begynner han å arbeide med kriminalpsykologi og kriminalprofilering.


== Medvirkende ==


=== Hovedroller ===
Jonathan Groff som Holden Ford, en spesialagent hos FBIs avdeling for atferdvitenskap.
Holt McCallany som Bill Tench, en spesialagent hos FBIs avdeling for atferdvitenskap.
Hannah Gross som Deborah «Debbie» Mitford, Holdens kjæreste og tidligere elev på University of Virginia.
Anna Torv som Wendy Carr, en psykologiprofessor som jobber på universitetet i Boston.
Cotter Smith som Shepard, sjefen for FBI-avdelingen National Training Academy.


=== Biroller ===
Stacey Roca som Nancy Tench
Joe Tuttle som Gregg Smith
Alex Morf som Mark Ocasek
Joseph Cross som Benjamin Barnwright
Marc Kudisch som Roger Wade
Michael Park som Peter Dean
George R. Sheffey som John Boylen
Duke Lafoon som Gordon Chambers
Peter Murnik som Roy Carver
Lena Olin som Annaliese Stilman
Thomas Francis Murphy som McGraw


=== Intervjuobjekter ===
Cameron Britton som Edmund Kemper
Sam Strike som Monte Rissell
Happy Anderson som Jerry Brudos
Jack Erdie som Richard Speck
Sonny Valicenti som Dennis Rader


== Mottagelse ==
Serien er gjennomgående blitt møtt med gode anmeldelser. og ble i 2017 regnet blant årets beste av blant annet Time Magazine  ogThe Guardian.Filmpolitiet skrev: «Mindhunter starter fengende med velskrevne samtaler som sirkler rundt de forskrekkende og mest makabre delene av det mennesker gjør mot hverandre. [...] Groff er litt corny og enkel i både dialog og væremåte i innledningen, men når han finner formen er han både sjarmerende og kledelig usikker i møtet med både kunnskap og mennesker. [...] Fincher legger seg noen hakk unna den intense stilen i Se7en og den tilskrudde dramatikken i House of Cards. Her er det samtalens kraft og den gradvise påvirkningen gode argumenter kan ha, som får det til å svinge.»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mindhunter på Internet Movie Database 
(en) Mindhunter på Rotten Tomatoes 
(en) Mindhunter på Metacritic
Jan Gotlib Bloch

Jan Gotlib Bloch eller Ivan Stanislavovitsj Bloch (russisk: Иван Станиславович Блиох; født i 24. juli 1836 i Radom, død 27. januar 1902 i Warszawa) var en polsk-russisk bankier og militærteoretiker. Hans navn gjengis gjerne på tysk som Johann von Bloch, på fransk som Jean de Bloch, eller som Ivan Bliokh.


== Liv og virke ==
Bloch var av jødisk herkomst. Han skapte seg en stor formue med vellykkede spekulasjoner i jernbaneanlegg, hvorpå han fremst viet seg til nasjonaløkonomisk og sosialøkonomisk forfatterskap. Hans mest kjente arbeide, Будущая война и её экономические последствия, handler om Fremtidens krig i teknisk, økonomisk og politisk henseende (6 bind, 1898). Boken reflekterte hans funderinger gjennom årene etter den fransk-prøyssiske krig i 1870-1871 som hadde bragt med seg store ødeleggelser. Han var kommet til at løsningen av diplomatiske problemer ved hjelp av krig var blitt en ubrukelig metode i Europa.Mot slutten av 1800-tallet hadde de moderne våpners ildkraft forandret forutsetningene for krigføringen. De ledende militære trakk imidlertid feilaktige slutninger, la hovedvekt på kampmoralens betydning, og at store tap var uunngåelige for å seire. Han hevdet at:

ildkraften skulle tvinge infanteriet til å grave seg ned.
slagene skulle pågå i uker eller måneder i stedet for en, to dager.
denne type krigføring skulle lede til den sosiale ordens sammenbrudd; revolusjon.Han var også grunnlegger av det første museum viet til krig og fred, i Luzern i Sveits. Det stengte i 1919 på grunn av dårlig besøkBlochs skrifter fikk spredning over verden, men hans tanker ble for det meste ignorert av makthaverne. Eventuelt var de med på å påvirke tsar Nikolaj II av Russland til å ta initiativet til den første fredskonferansen i Haag i 1899. Bloch deltok selv på denne konferansen.
Han døde i 1902 og ble begravet på Powązki-kirkegården i Warszawa.
Første verdenskrig viste at Bloch hadde hatt rett, når det gjaldt at en storkrig ble langvarig, mens han hadde feil når han antok at finansieringen av en slik krig ville være den begrensende faktor; det viste seg å være landenes ressurser (mat- og industriproduksjon osv).Bloch ble nominert til Nobels fredspris i 1901 men den gikk i stedet til Frédéric Passy og Henri Dunant.


== Bibliografi ==
Le Guerre Future, 1898, 6 bind
Det framtida kriget, 1901, svensk forkortet versjon


== Litteratur ==
Manfred Sapper: Den Krieg überwinden. Jan Bloch: Unternehmer, Publizist, Pazifist. In: Osteuropa 8-10 (2008), S. 303–312. Volltext PDF.
Pierre Nattan-Larrier, Arsène Arsonval, Les menaces des guerres futures et les travaux de Jean de Bloch, V. Giard & E. Brière, 1904.
Svensk uppslagsbok. Malmö 1939


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«BLIOCH (BLOCH), IVAN STANISLAVOVICH», fra Jewish Encyclopedia (engelsk)
Gelong

Gelong (maskulin) og Gelongma (feminin) er de tibetanske ordene for en buddhistisk munk eller nonne som følger hele vinaya. Mens det eksakte antall eder som følges varierer i ulike overdragelseslinjer, følger generelt sett kvinnelige klostre 360 eder og mannlige klostre 265 regler.


== Eksterne lenker ==
Sects & Sectarianism - The origins of Buddhist Schools Arkivert 20. august 2008 hos Wayback Machine.
Translations and extensive commentary on Theravada Vinaya
The book of discipline Vol. I-VI, oversatt av I.B. Horner
The Essence of the Vinaya Ocean av Tsongkhapa (1357–1419)
Palyul

Palyul Namgyal Jangchub Choling (tibetansk: དཔལ་ཡུལ་རྣམ་རྒྱལ་བྱང་ཆུབ་ཆོས་གླིང་, wylie: dpal yul rnam rgyal byang chub chos gling), også kalt Palyul, er et av de seks moderklostre for skolen Nyingma i tibetansk buddhisme. Klosteret ble grunnlagt i 1665 av Rigzin Kunzang Sherab i Derge i den østlige kanten av Tibet, en by i dagens fylke Baiyu, i det autonome prefekturet Garzê i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina.


== Litteratur ==
Namchö Ngondro, The Great Perfection Buddha in the Palm of the Hand. Gyaltrul Rinpoche, Yeshe Nyingpo, Ashland, Oregon, (c)1986
Ven. Tsering Lama Jampal Zangpo, A Garland of Immortal Wish-fulfilling Trees: The Palyul Tradition of the Nyingmapa. Snow Lion, (c)1988
Dorji Wangchuk (Universität Hamburg): Das dPal-yul-KIoster in Geschichte und Gegenwart: Die Wiederbelebung einer klösterlichen Tradition der rNying-ma-Schule (PDF-Datei; 1,8 MB)
Kristoffer Olsen (skuespiller)

Kristoffer Olsen (født 1985) er en norsk sanger og skuespiller.Han vokste opp på Hovet i Porsgrunn og har studert sang ved Musikkonservatoriet i Kristiansand, musikkteater ved Bårdar Akademiet i Oslo og ved Guilford School of Acting i England. Fra september 2017 til 2019 spilte han en av hovedrollene i  musikalen The Book of Mormon på Det Norske Teatret. Han har tidligere spilt i oppsettinger av Les Miserables ved Hålogaland Teater og Skjønnheten og udyret ved Christiania Teater. Han har også hatt roller i BBC-serier som Father Brown og Holby City og i NRK-serien Magnus fra 2019.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Kristoffer Olsen i Scenewebarkivet
(en) Kristoffer Olsen på Internet Movie Database 
(no) Kristoffer Olsen hos Filmfront 
(en) Kristoffer Olsen hos The Movie Database
NoCopyrightSounds

NoCopyRightSound er et britisk plateselskap som legger ut musikk på YouTube. Det er kjent for å ha musikk som ikke stiller opphavsrettslige krav, slik at uavhengige innholdsprodusenter på Youtube og Twitch kan bruke musikken uten å få advarsler.De er ganske kjente på grunn av Alan Walker, Tobu, 3rd prototype , Unknown Brain og hadde per august 2019 fått rundt 23 millioner abonnenter på kanalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
NoCopyrightSounds på YouTube
Jens Petter Gitlesen

Jens Petter Gitlesen (født 3. november 1959) er leder av Norsk Forbund for Utviklingshemmede (NFU) og universitetslektor ved Institutt for økonomi og ledelse  på Universitetet i Stavanger  Gitlesen ble valgt som forbundsleder etter Helene Holand i 2009.  
Gitlesen er bosatt i Sola kommune sammen med sin samboer og fire døtre; hans nest yngste datter har Downs syndrom Gitlesen har siden 2011 har vært vara til Sola kommunestyre, og medlem av eldre- og funksjonshemmedes råd.
Gitlesen arbeider for rettigheter til mennesker med utviklingshemning.I 2013 mottok han den nasjonale SOR-prisen av Samordningsrådet for sin innsats med å sette utviklingshemmedes levekår i Norge på dagsorden.  I 2021, ble Jens Petter Gitlesen tildelt UiOs menneskerettighetspris for sitt arbeid for utviklingshemmedes menneskerettigheter og levekår, spesielt hans innsats for å få Norge til å inkorporere FNs Konvensjon om rettighetene til mennesker med nedsatt funksjonsevne i norsk lov.


== Referanser ==
Phyllognathus excavatus

Phyllognathus excavatus er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 15-25 millimeter), kraftig, blankt rødbrun hornbille. Kroppsformen er kort og bred, parallellsidig, uten påfallende hår. Hannen har et krumt horn i pannen, forkanten av thorax er kraftig uthulet, uthulingen dekker mesteparten av pronotums overside. Hunnen mangler hornet i pannen og uthulingen på pronotum, som er jevnt rundet.


== Levevis ==
Larvene lever i jorda, der de spiser røtter og råtnende organisk materiale.
Artene kan være meget tallrike på gressmark. De voksne billene kommer gjerne til lys.


== Utbredelse ==
Phyllognathus excavatus forekommer i det sørlige Europa, i det nordlige og vestlige Afrika og i Midtøsten.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Pentodontini
Slekten Phyllognathus Eschscholtz, 1830
Phyllognathus excavatus (Forster, 1771)


== Kilder ==
Dynastidae du Monde, nettside om arten


== Eksterne lenker ==
(en) Phyllognathus excavatus i Encyclopedia of Life 
(en) Phyllognathus excavatus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Phyllognathus excavatus hos Fauna Europaea 
(en) Phyllognathus excavatus hos NCBI 
(en) Kategori:Phyllognathus excavatus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Phyllognathus excavatus – detaljert informasjon på Wikispecies
Phyllognathus burmeisteri

Phyllognathus burmeisteri er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 15-25 millimeter), kraftig, blankt rødbrun hornbille. Kroppsformen er kort og bred, parallellsidig, uten påfallende hår. Hannen har et krumt horn i pannen, forkanten av thorax er kraftig uthulet, uthulingen dekker mesteparten av pronotums overside og har et horn på hver side. Hunnen mangler hornet i pannen og uthulingen på pronotum, som er jevnt rundet.


== Levevis ==
Larvene lever i jorda, der de spiser røtter og råtnende organisk materiale.
Artene kan være meget tallrike på gressmark. De voksne billene kommer gjerne til lys.


== Utbredelse ==
Arten er vidt utbredt i tropisk Afrika og forekommer dessuten i Australia, der den trolig er innført med mennesker.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Pentodontini
Slekten Phyllognathus Eschscholtz, 1830
Phyllognathus burmeisteri Arrow, 1911


== Kilder ==
Dynastidae du Monde, nettside om arten


== Eksterne lenker ==
(en) Phyllognathus burmeisteri i Encyclopedia of Life 
(en) Phyllognathus burmeisteri i Global Biodiversity Information Facility 
Phyllognathus burmeisteri – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Phyllognathus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons