jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tennengebirge

Tennengebirge (tysk, «låvefjellene») er en fjellkjede i den østerrikske delstaten Salzburg.


== Avgrensning ==
Tennengebirge begrenses

i vest av Salzach (mot Berchtesgaden-Alpene),
i nord av Lammer (mot Salzkammergut-fjellene),
i øst også av Lammer (mot Dachstein),
i syd av Fritztal (mot Salzburger Schieferalpen).


== Topper ==
Viktige topper i Tennengebirge er

Raucheck (2430 moh.)
Bleikogel (2411 moh.)
Werfener Hochthron (2363 moh.)
Streitmandl (2360 moh.)
Tiroler Kogel (2324 moh.)
Eiskogel (2321 moh.)


== Eksterne lenker ==
(en) Tennengebirge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Dachstein

Dachstein (eller Dachsteingebirge, Dachstein-fjellene) er et fjellmassiv i de østerrikske delstatene Steiermark, Oberösterreich og Salzburg. Det sentrale Dachsteinmassivet danner en imponerende fjellvegg mot syd. På platået nord for de høyeste toppene ligger flere isbreer på til sammen ca. 5 km².


== Avgrensning ==
Dachstein begrenses

i syd av Enns (mot Tauern),
i sydvest av flere små elver (mot Salzburger Schieferalpen),
i vest av Lammer (mot Tennengebirge),
i nord av flere små elver (mot Salzkammergut-fjellene og Totes Gebirge).


== Topper ==
Viktige topper i Dachstein er

Hoher Dachstein (2995 moh.)
Torstein (2948 moh.)
Mitterspitz (2925 moh.)
Hoher Gjaidstein (2794 moh.)
Grimming (2351 moh.)
Sarstein (1975 moh.)


== Inndeling ==
Selve Dachsteinmassivet utgjør mesteparten av Dachsteinfjellene. I tillegg omfatter det de to isolerte toppene Grimming og Sarstein.


== Eksterne lenker ==
(en) Dachstein – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Dachstein Massif – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Totes Gebirge

Totes Gebirge er en fjellkjede i de østerrikske delstatene Steiermark og Oberösterreich. Fjellkjedens navn («døde fjell») kommer av at store deler av fjellene består av et karstplatå med lite vegetasjon.


== Avgrensning ==
Totes Gebirge grenser

i sydøst til Niedere Tauern (adskilt gjennom Enns),
i sydvest til Dachstein,
i vest til Salzkammergut-fjellene (adskilt gjennom Traun),
i nord til Oberösterreich-Alpene,
i øst til Ennstal-Alpene (adskilt gjennom Pyhrnpasset).


== Topper ==
Viktige topper i Totes Gebirge er

Großer Priel (2515 moh.)
Spitzmauer (2446 moh.)
Warscheneck (2388 moh.)
Schönberg (2093 moh.)
Hohe Schrott (1839 moh.)
Türkenkogel (1756 moh.)


== Eksterne lenker ==
(en) Totes Gebirge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ennstal-Alpene

Ennstal-Alpene er en fjellkjede i de østerrikske delstatene Steiermark og Oberösterreich. Fjellkjeden er oppkalt etter elven Enns, som her bryter gjennom Nord-Alpene med en trang dal.


== Avgrensning ==
Ennstal-Alpene begrenses

i syd av Schoberpasset (mot Niedere Tauern),
i vest av Pyhrnpasset (mot Totes Gebirge),
i nord av Hengstpasset (mot Oberösterreich-Alpene),
i nordøst av Enns (mot Ybbstal-Alpene),
i øst av Erzbach og Vordernbergerbach (mot Hochschwab-fjellene),
i sydøst av Mur (mot Lavanttal-Alpene).


== Topper ==
De høyeste toppene i Ennstal-Alpene er

Hochtor (2369 moh.)
Admonter Reichenstein (2251 moh.)
Großer Pyhrgas (2244 moh.)
Großer Buchstein (2224 moh.)
Lugauer (2217 moh.)
Gößeck (2214 moh.)


== Daler og videre inndeling ==
Fjellene rundt Enns trange daler heter Gesäuse («brusingen», av elvens sterke brus). Gesäuse består av flere fjellmassiv, inkludert Ennstal-Alpenes høyeste (Hochtor). Nordvest for Gesäuse ligger Haller Mauern («murene rundt Hall», 2244 moh. i Großer Pyhrgas). Sydøst for Gesäuse ligger Eisenerzer Alpen («Jernmalm-Alpene», 2165 moh. i Eisenerzer Reichenstein).


== Eksterne lenker ==
(en) Ennstaler Alpen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ybbstal-Alpene

Ybbstal-Alpene er en fjellkjede i de østerrikske delstatene Oberösterreich, Niederösterreich og Steiermark. De er oppkalt etter elven Ybbs, som her markerer Alpenes nordgrense.
Ybbstal-Alpene kan deles inn i Kräuterin (1919 moh. i Hochstadl), Eisenwurzen (1893 moh. i Ötscher) og Göstlinger Alpen (1878 moh. i Dürrenstein).


== Avgrensning ==
Ybbstal-Alpene begrenses

i øst av Erlauf (mot Türnitz-Alpene),
i syd av Salza (mot Hochschwab-fjellene),
i vest av Enns (mot Ennstal-Alpene og Oberösterreich-Alpene),
i nord av Ybbs (mot bakkelandskapet i Mostviertel).


== Topper ==
De høyeste toppene i Ybbstal-Alpene er

Hochstadl (1919 moh.)
Ötscher (1893 moh.)
Dürrenstein (1878 moh.)
Hochkar (1808 moh.)
Hochkogel (1774 moh.)
Stumpmauer (1770 moh.)


== Eksterne lenker ==
(en) Ybbstaler Alpen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Türnitz-Alpene

Türnitz-Alpene er den fjellkjeden i Alpene som, sammen med Wienerwald, strekker seg lengst mot nord. Mestepartene av fjellene er så lave at toppene er under tregrensen. Türnitz-Alpene er oppkalt etter elven Türnitz, som renner gjennom fjellkjeden, før den munner ut i Traisen.


== Avgrensning ==
Türnitz-Alpene begrenses

i syd av Salza (mot Mürzsteg-Alpene),
i vest av Erlauf (mot Ybbstal-Alpene),
i nord av Donau (mot Waldviertel),
i øst av Traisen (mot Gutenstein-Alpene og Wienerwald).


== Topper ==
De høyeste toppene i Türnitz-Alpene er

Großer Sulzberg (1400 moh.)
Tirolerkogel (1380 moh.)
Bichleralpe (1378 moh.)
Türnitzer Höger (1372 moh.)
Schwarzkogel (1365 moh.)
Hennesteck (1334 moh.)


== Eksterne lenker ==
(en) Türnitz Alps – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mürzsteg-Alpene

Mürzsteg-Alpene er en fjellkjede i den østerrikske delstaten og Steiermark; mindre deler ligger også i Niederösterreich. Mürzsteg-Alpenes høyeste topp er Hohe Veitsch (1981 moh.), mens Schneealpe (1903 moh.) er det største massivet. Navnet kommer av landsbyen Mürzsteg ved elven Mürz, som har en sentral beliggenhet midt i fjellgruppen.


== Avgrensning ==
Mürzsteg-Alpene begrenses

i nord av Salza (mot Türnitz-Alpene),
i nordøst av Schwarza (mot Gutenstein-Alpene),
i øst av flere små elver (mot Schneeberg-Alpene),
i syd av Mürz (mot De østlige For-Alper),
i vest av Thörltal og Steirischer Seeberg (mot Hochschwab-fjellene).


== Eksterne lenker ==
(en) Mürzsteg Alps – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lilian Calmejane

Lilian Calmejane (født 6. desember 1992) er en fransk syklist som sykler for Intermarché-Circus-Wanty.
I sitt første år som proff, i sin første Grand Tour, vant han den fjerde etappen av Vuelta a España 2016. Han vant også 8. etappe i Tour de France året etter.


== Seire ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lilian Calmejane – ProCyclingStats 
(en) Lilian Calmejane – Cycling Archives 
(en) Lilian Calmejane – Cycling Quotient 
(en) Lilian Calmejane – CycleBase
Lavanttal-alpene

Lavanttal-alpene er en fjellkjede i de østerrikske delstatene Kärnten og Steiermark og det nordlige Slovenia. Lavanttal-Alpene er gruppert rundt Lavanttal, en dal som forløper i nord-sydlig retning fra Steiermark via Kärnten og munner ut i Drau rett før den slovenske grensen.


== Avgrensning ==
Lavanttal-Alpene begrenses

i vest av Gurk (mot Gurktal-Alpene),
i nord av Mur (mot Niedere Tauern, Ennstal-Alpene og Hochschwab-fjellene),
i øst også av Mur (mot De østlige For-Alper),
i syd av Drau (mot Pohorje og Karavankene).Helt i sydøst av Lavanttal-Alpene, ved Maribor, slutter Alpene og går over i et bakkelandskap.


== Videre inndeling ==
Lavanttal-Alpene dekker et stort område og kan deles inn i flere mindre fjellkjeder:

Seetaler Alpen (2396 moh. i Zirbitzkogel) nordvest for Lavanttal;
Saualpe (2079 moh. i Ladinger Spitz) vest for Lavanttal;
Packalpe og Stubalpe (2187 moh. i Ameringkogel) nord for Lavanttal;
Gleinalpe (1991 moh. i Lenzmoarkogel) nordøst for Pack- og Stubalpe;
Koralpe (2140 moh. i Großer Speikkogel) øst for Lavanttal og syd for Gleinalpe;
Possruck (1052 moh. i Klementkogel) lengst i sydøst, delvis i Slovenia.


== Eksterne lenker ==
(en) Lavanttal Alps – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gurk

Gurk kan refererer til

Gurk (elv)
Gurk (kommune)
Gurk (bispedømme)
Sobretta-fjellene

Sobretta-fjellene (eller Sobretta-Gavia-massivet) er en fjellkjede i den italienske regionen Lombardia. Massivet er ikke spesielt stort (50 km langt og ca. 10 km bredt)), og har tidligere blitt regnet som en del av Ortles-Alpene, som den er en sydvestlig fortsettelse av. Den har fått sitt navn etter den (eller de to) høyeste toppen(e), Monte Sobretta (3 296 moh.; og Monte Gavia, 3 223 moh.).


== Avgrensning ==
Sobretta-fjellene begrenses

i vest av Valtellina (mot Bernina- og Livigno-Alpene),
i nordøst av Gaviapasset (mot Ortles-Alpene),
i sydøst av Oglio (mot Adamello-Presanella),
i syd av Apricapasset (mot Bergamo-Alpene).
Brenta

Brenta har ulike betydninger:

Brenta (elv)
Cima Brenta - fjell
Brenta-massivet - fjellkjede i De italienske Alpene
Brenta (Lombardia)
Nonsberg-fjellene

Nonsberg-fjellene er en fjellkjede i Nord-Italia, på grensen mellom Syd-Tirol og Trentino, rett vest for Bolzano (Bozen). Nonsberg-fjellene betraktes delvis som en del av Ortler-Alpene, som de er en østlig forlengelse av.
Grensen til Ortler-Alpene trekkes (om den trekkes) noe ulikt:

enten over Gampenpasset (i så fall er Roen kjedens høyeste fjell med 2116 moh.);
eller noe lenger vest, ved Hofmahdpasset (i så fall er Laugenspitze / Monte Luco kjedens høyeste fjell med 2434 moh.);
eller enda lenger vest, ved Rabbipasset (i så fall er Karspitze / Punta di Quaira kjedens høyeste fjell med 2752 moh.).I øst begrenses Nonsberg-fjellene av dalen til Adige (Etsch) mot Sarntal-Alpene og Dolomittene). I sørvest danner Val di Non grensen mot Brenta.
Fjellkjeden kan deles i to mindre grupper, som skilles av Gampenpasset:

Costiera della Mendola / Mendelkamm utgjør den største delen. Den strekker seg i nord-sørlig retning øst i området. Viktige topper er Roen (2116 moh.), Wiggerspitze / Cima Roccapiana (1873 moh.) og Gantkofel / Monte Macaion (1866 moh.). Mendelpasset fører over Mendelkammen og forbinder Bolzano med Val di Non og Val di Sole.
Alta Val de Non / Nonsberg er et høyplatå øverst i Val di Non. Fjellene som begrenser platået mot nord er bl.a. Karspitze / Punta di Quaira (2752 moh.), Ilmenspitze / Cima Olmi (2656 moh.) og Laugenspitze / Monte Luco (2434 moh.). Det er spesielt denne delen som ofte regnes til Ortler-Alpene.Språkgrensen mellom tysk og italiensk går tvers gjennom Nonsberg-fjellene. Nord- og østsiden er overveiende tyskspråklig, mens vestsiden er italiensktalende. Språkgrensen følger ikke fjellkammene, siden det ligger flere tyskspråklige kommuner på sørsiden av Gampenpasset (St. Felix, Unsere Liebe Frau im Walde) og Hofmahdpasset (Laurein, Proveis).


== Eksterne lenker ==
(en) Nonsberg group – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Garda-fjellene

Garda-fjellene eller Garda-Alpene er et fjellområde som omkranser Gardasjøen i Nord-Italia.


== Avgrensning ==
Garda-fjellene begrenses

i vest av Iseosjøen (mot Bergamo-Alpene),
i nordvest av Chiese (mot Adamello-Presanella),
i nord av Sarca (mot Brenta),
i øst av Adige (mot De venetiske For-Alper).I syd, ved byen Brescia og sydbredden til Gardasjøen, grenser Garda-fjellene mot Posletta.


== Topper ==
De høyeste toppene i Garda-fjellene er

Monte Cadria (2254 moh.)
Monte Baldo (2218 moh.)
Monte Bondone (2160 moh.)
Monte Tofino (2156 moh.)
Monte Altissimo di Nago (2079 moh.)
Monte Stivo (2059 moh.)


== Eksterne lenker ==
(en) Mountains around Lake Garda – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
James Levine

James Lawrence Levine (født 23. juni 1943 i Cincinnati) er en anerkjent amerikansk dirigent og pianist.


=== Dirigent ===
James Levine startet på The Met som sjefdirigent i 1973, ble musikksjef i 1976 og var kunstnerisk leder der i perioden 1986 - 2016.  Han var sjefdirigent for Boston Symphony Orchestra i perioden 2004-2011.


=== Pianist ===
Levine er mest kjent som dirigent, men han trakterer også pianoet med stor ferdighet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) James Levine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) James Lawrence Levine på Internet Movie Database 
(en) James Lawrence Levine hos The Movie Database 
(en) James Lawrence Levine på Apple Music 
(en) James Lawrence Levine på Discogs 
(en) James Lawrence Levine på MusicBrainz 
(en) James Lawrence Levine på Spotify 
(en) James Lawrence Levine på Songkick 
(en) James Lawrence Levine på AllMusic
Enzo Alan Zidane Fernández

Enzo Alan Zidane Fernández (født 24. mars 1995) er en fransk fotballspiller som spiller for CF Fuenlabrada.
Han er eldste sønn av Zinedine Zidane og hans kone Véronique Fernández. Hans brødere Theo og Elyaz spiller for Real Madrids ungdomsavdeling, mens hans bror Luca spiller for Eibar.
Han er oppkalt etter den uruguayanske fotballspilleren Enzo Francescoli.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Enzo Zidane – UEFA 
(fr) Enzo Zidane – LÉquipe 
(en) Enzo Zidane – Transfermarkt 
(en) Enzo Zidane – WorldFootball.net 
(en) Enzo Zidane – Soccerbase.com 
(en) Enzo Zidane – FootballDatabase.eu 
(de) Enzo Zidane – fussballdaten.de 
(en) Enzo Zidane – Soccerway 
(en) Enzo Zidane – Fora De Jogo 
(en) Enzo Zidane – PlaymakerStats.com
Gallokelva

Gallokelva (nordsamisk: Gállotjohka, finsk: Kallojoki) er ei elv i Sør-Varanger kommune i Troms og Finnmark og Enare kommune i Finland. Den er ei sideelv til Neidenelva. Elva har utspring fra innsjøen Gállotjávri og renner derfra mot sørøst. Munningen i Neidenelva ligger 1,5 kilometer sør for riksgrensa. Gallokelva er 23,3 kilometer lang.


== Referanser ==
Garsjøelva

Garsjøelva (nordsamisk: Gárddajohka) er ei elv i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den er ei tilløpselv til Gallokelva. Elva har utspring fra innsjøen Garsjøen og renner mot sør-sørvest til munningen i Gállotjávri. Garsjøelva er 4,6 kilometer lang.
Vannføringen fra Garsjøen er via en tunnel overført til Fuglevatnet for å utnyttes til vannkraftproduksjon i Gandvik kraftverk. Overføringen utgjør rundt fire femtedeler av Garsjøelvas nedbørfelt, og elva er derfor tørrlagt når Garsjømagasinet ikke er fullt.


== Referanser ==
Benedikt XIII (motpave)

Benedikt XIII (Pedro Martínez de Luna, født 25. november 1328 i Illueca i Aragon i Spania, død 23. mai 1423 i Peñiscola) var motpave i Avignon fra 28. september 1394 til 26. juli 1417 under det store skisma.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Pedro de Luna var en nevø av kardinal Gil de Albornoz. Pedro ble professor i kanonisk rett i Montpellier og senere kardinaldiakon av Santa Maria in Cosmedin (1375). 
Ved skismaets utbrudd i 1378 sluttet han seg til Klemens VII. 


=== Pave (Avignon) ===
Etter dennes død i 1394 ble han valgt, uten noen motstemmer, til pave fremst på grunn av sitt engasjement for gjenopprettelse av den kirkelige enhet, hvorved han til og med høytidelig lovet at, om så skulle trenges, han for enighetens skyld ville abdisere. Det kardinalskollegium som valgte han, bestod av elleve franske kardinaler, åtte italienske, fire spanske, og en fra Savoia.
Universitetet i Paris hadde fra pave Klements død av forgjeves bestrebet seg på en avslutning av paveskismaet. Derfor ville man der ikke anerkjenne Benedikt som den nye pave. 
Pave Benedikt skulle bli den mest betydningsfulle av alle motpavene, og skulle også bli den som regjerte lengst.
Vel valgt til pave, nektet han hårdnakket å tre tilbake, selv om han ble oppfordret til det av både det franske hoff og så godt som hele kardinalskollegiet. Ikke en gang den franske konges beslutning om å trekke tilbake sin lydighet fra Benedikt (1398-1403) kunne bøye ham. 
Selv om konsilet i Pisa avsatte ham for kjetteri og mened, og ble utstøtt fra kirken av konsilet i Konstanz, nektet han fortsatt å underkaste seg. Han trakk seg tilbake til sin fjellborg Peñiscola nær Valencia, som han betraktet som «den sanne Kirkes Noas Ark». I Peñíscola døde han, glemt av de fleste, i meget høy alder - som en legemliggjørelse av Det store skismas smerter.
Før sin død utnevnte han ennå fire kardinaler slik at de kunne velge hans etterfølger. Men det oppstod strid blant dem: Tre av dem valgte Gil Sánchez Muñoz (Klemens VIII (1423–1429)). Den fjerde, Jean Carrier, var på reise som pavelig legat for pave Benedikt mens han tre kardinalsmedbrødre valgte den nye pave. Etter sin tilbakekomst erklærte Carrier seg uenig med dette valg og eleverte Bernard Garnier, som var domkustos i Rodez, til motpavens motpave - med navnet Benedikt XIV.
I Konstanz hadde man imidlertid forlengst, den 11. november 1417, valgt Oddo di Colonna som Martin V til den rettmessige pave. Dermed var det vestlige skisma avsluttet.


== Referanser ==


== Kilder ==
Benedikt, 13 a. Benedikt XIII i Nordisk familjebok (2. utgave, 1904)
Jöns Håkansson

Johan Håkansson (latin: Johannes Haquini, død 9. februar 1432) var en svensk prest og erkebiskop av Uppsala fra 1421 til sin død i 1432.


== Biografi ==


=== Prest ===
Han begynte som skolemester i Söderköping og kannik i Linköping. I 1411 trådte han inn i Vadstena kloster. Syv år etter ble han sendt av klosteret på et oppdrag  til Roma, hvorfra han returnerte i 1420. Han deltok under den tiden også på konsilet i Konstanz. 


=== Erkebiskop ===
Da Jöns Gerekesson ble tvunget til å fratre som svensk erkebiskop i 1421, forteller Vadstenadiariet at domkapitlet i Uppsala gav kong Erik av Pommern tre forslag til ettertredere. Kongen valgte Johan Håkansson. Han ble utnevnt den 23. mars 1421 ved pavelig provisjon og ble bispeviet 28. juni samme år.
Johan Håkansson var aktiv i sitt erkebiskoppelige embede, som også var preget av hans bakgrunn som birgittinermunk. Han avholdt i 1423 en bispedømmesynode i Arboga, hevdet kirkens skattefrihet overfor den verldslige makt og lot i 1430 bygge det faste erkebiskopshuset som senere ble ødelagt i frigjøringskrigen i 1522.
Jöns Håkansson fulgte våren 1424–25 Erik av Pommern på hans diplomatiske reise til Polen, og deltok våren 1424 i giftemålsforhandlingene med Vladislav II av Polen.


== Referanser ==


== Kilder ==
 Denne artikkelen er helt eller delvis basert på materiale fra Johannes Haquini i Nordisk familjebok, utgitt mellom 1904 og 1926 – i dag offentlig eiendom.
Bård Misund

Bård Misund (født 1972) er en norsk havbruksbiolog og økonom. Han er førsteamanuensis i bedriftsøkonomi ved Handelshøyskolen ved Universitetet i Stavanger.Misund har hovedfag i Havbruk fra Norges Fiskerihøgskole, Høyere Avdeling i regnskapsanalyse og finans fra Norges Handelshøgskole, og ble i 2007 dr.oecon. i industriell økonomi fra Universitetet i Stavanger. Doktorgradsavhandlingen omhandler verdsettelse av internasjonale olje- og gasselskaper. Han jobbet i Statoil som økonom og rådgiver fra 2007–2015.
Misund har forsket på og deltatt i offentlig debatt om verdsettelse av oljeselskaper og oppdrettselskaper, og risikostyring i lakseoppdrett.Misund forsker og underviser i verdsettelse av selskaper og prosjekter, finans, regnskapsanalyse, og prisatferd og risikostyring i råvaremarkeder.


== Bibliografi ==
2007 – Bård Misund: Valuation of Oil and Gas Companies, Stavanger: University of Stavanger ISBN 978-82-764-4324-0


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Bård Misund i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Bård Misund i BIBSYS
Publikasjoner i Google Scholar
Publikasjoner i Ideas RePEc
Publikasjoner i SSRN
1. etappe av Arctic Race of Norway 2016

1. etappe av Arctic Race of Norway 2016 gikk fra Fauske til Rognan den 11. august 2016 og var 180,5 km lang.Den første etappen bød på tre innlagte klatrekategorier og tre innlagte spurter. Etappens største utfordring kom 22,5 kilometer før mål da rytterne skulle over Ljøsenhammeren (542 moh). Etappen ble vunnet av Alexander Kristoff.


== Resultater ==


== Øvrige stillinger etter etappen ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1. etappe av Arctic Race of Norway 2016 - ProCyclingStats
2. etappe av Arctic Race of Norway 2016

2. etappe av Arctic Race of Norway 2016 gikk fra Mo i Rana til Sandnessjøen den 12. august 2016 og var 198,5 km lang.Den andre etappen var rittets lengste etappe og inneholdt to klatrekategorier og tre innlagte spurter. Rytterne skulle over Korgfjellet (575 moh) tidlig på etappen. Etappen ble avsluttet med lokale runder i Sandnessjøen. Etappen ble vunnet av Danny van Poppel som også overtok sammenlagtledelsen fra Alexander Kristoff.


== Resultater ==


== Øvrige stillinger etter etappen ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 2. etappe av Arctic Race of Norway 2016 - ProCyclingStats
Golf under de internasjonale øylekene 2017

Golf under de internasjonale øylekene 2017 ble arrangert fra 27. til 30. juni 2017, på Visby Golf Course i Visby på Gotland.


== Resultater ==
Colin Daly vant bronsemedalje etter playoff mot Daryl Callister (Isle of Man).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Island Games 2017 - Golf
3. etappe av Arctic Race of Norway 2016

3. etappe av Arctic Race of Norway 2016 gikk fra Nesna til Korgfjellet den 13. august 2016 og var 160 km lang.Den tredje etappen var med sin kuperte profil en avgjørende etappe for rittets sammendrag. Rytterne skulle forbi tre innlagte spurter, og over tre krevende bakker, før de skulle opp Korgfjellet, med målgang på toppen. Klatringen opp Korgfjellet er på 8,8 kilometer og stiger i snitt 6 %. Det betyr at den kan regnes som en kategori 2 bakke, noe som ligger to nivåer under hors catégorie.


== Resultater ==


== Øvrige stillinger etter etappen ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 3. etappe av Arctic Race of Norway 2016 - ProCyclingStats
4. etappe av Arctic Race of Norway 2016

4. etappe av Arctic Race of Norway 2016 gikk fra polarsirkelen til Bodø den 14. august 2016 og var 193 km lang.Den fjerde og siste etappen hadde start på polarsirkelen, mer spesifikt ved Polarsirkelsenteret. Rytterne startet etappen med utforkjøring ned fra Saltfjellet. Deretter fulgte tre klatrekategorier, deriblant Ljøsenhammeren tidlig på etappen, og tre innlagte spurter før etapperittet ble avsluttet med lokale runder i Bodø.


== Resultater ==
For øvrige resultater, se rittartikkelen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 4. etappe av Arctic Race of Norway 2016 - ProCyclingStats
Pietro degli Antonii

Pietro degli Antonii (1639–1720) var en italiensk komponist og kapellmester.


== Liv og virke ==
Pietro degli Antonii tilbrakte hele livet i Bologna. Rundt 1670 ble han medlem av byens anerkjente Accademia Filarmonica og var akademiets president i flere valgperioder. I tillegg var han kapellmester ved tre viktige kirker i hjembyen. Sammen med broren  Giovanni Battista degli Antonii (1636–1698) og Giovanni Battista Vitali regnes han blant de viktigste representantene for Bologna-skolen etter Maurizio Cazzati.
Det viktigste bidraget til Antonii er utviklingen av sonateformene kirke- og kammersonate. Han hadde en spesiell forkjærlighet for langsomme, melodiøse satser etter sanglige forbilder. Eksempelvis bærer en triosonate fra 1680 satsbetegnelsene Largo – Lento – Grave – Lento – Grave. I tillegg til instrumentale verk skrev han mange kantater og oratorier.


== Diskografi ==
Sonater for fiolin & bc op.4 nr.1-12 Ensemble Il Coro d'Arcadia Label, Brillant Classics, 2014


== Verk ==
Op. 1 «Arie, gighe, balletti.....» (1670)
Op. 3 «Balletti, correnti e arie diverse» (1671)
Op. 4 «Sonate con violini solo col basso continuo per l'organo» (1676)
Op. 5 «Suonate a violino solo col basso continuo per l'organo» (1686)


== Referanser ==


== Kilder ==
Arnaldo Morelli: «Pietro degli Antonii», treccani.it. (Dizionario Biografico degli Italiani - Volume 36).  Hentet 9. juli 2017.


== Eksterne lenker ==
(en) Pietro degli Antonii på MusicBrainz 
(en) Fritt tilgjengelige noter av Pietro degli Antonii i International Music Score Library Project
Blautmyrelva

Blautmyrelva (nordsamisk: Suttesvuomejohka) er ei elv i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den er ei sideelv til Gallokelva. Elva har utspring på sørsida av fjellet Gussagoahtaláš og renner først mot sørøst til Trangdalsvatn. Den snur deretter mot sør-sørvest og renner gjennom en vid og svært myrlendt dal med mange små innsjøer og vatn. Blautmyrelva er 21,1 kilometer lang.


== Referanser ==
Gussagoahtaláš

Gussagoahtaláš (nordsamisk) er et fjell i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Det ligger rundt ni kilometer vest-sørvest for Bugøyfjord. Fjellet har en høyde på 392 meter over havet.


== Referanser ==