jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Virginia Verrill

Catherine Virginia Verrill (født 20. november 1916, død 18. januar 1999) var en amerikansk sangerinne. Hun var aktiv på radio fra ung alder og senere ble hun også brukt for å dubbe sangstemmen til flere skuespillerinner i filmer.


== Tidlig liv ==
Verrill ble født i Santa Monica i California. Hennes mor, Aimee McLean Verrill, var aktiv innen vaudeville. Fem måneder gammel debuterte Verrill på scenen i sin mors forestilling.Verrills familie var venner med orkesterlederen Paul Whiteman, som lot Virginia synge med bandet hans da hun var 3 år gammel. Hun studerte ved John Marshall High School i Los Angeles, men skal ha blitt uteksaminert fra Hollywood High School.


== Karriere ==
Verrill hadde sin radiodebut på KMPC i 1932. Som 13-åring sang hun på flere lokale radiostasjoner. Verrill vant også en audition med 300 andre om å synge tittelsangen i den romantiske dramfilmen Ten Cents a Dance (1931), med Barbara Stanwyck i hovedrollen. I 1934 sang hun med David Brockman og KHJ-orkesteret i radioprogrammet California Melodies, som begynte på KHJ og deretter ble flytter over på CBS. Samme året sang hun også med Marvin George og hans Hermosa Hut Orchestra. Verrill opptrådte på Colony Club og andre nattklubber i Hollywood. Hun sang også på radio sammen med Orville Knapps orkester.I begynnelsen av 1935 skrev spaltisten Walter Winchell at Verrill hadde begynt å arbeide for CBS. I juni samme året sang hun i radioprogrammet Socony Sketchbook, med Johnny Greens orkester. Verrill fikk sitt eget radioprogram 2. juli 1935, der Mark Warnow dirigerte orkesteret. Hun hadde et nytt program, Vocals by Verrill, i 1937. Verrill sang regelmessig på varietéprogrammene College Humor Program, Uncle Walter's Dog House, Home Town, Unincorporated, The Jack Haley Show, og Showboat. Verrill var med i filmer som Stikkbrev X 48 (1934) og Parade 1938. Da hun var 18 år gammel, hadde hun flere ganger dubbet sangstemmen til skuespillerinner i filmer. Blant disse er sangstemmen til Jean Harlow i det romantiske musikaldramaet Dagens skandale (1935).


== Privatliv ==
I 1942 pensjonerte Verrill seg som sangerinne for å fokusere på familielivet. Hun døde 18. januar 1999, 82 år gammel, på Mayview Nursing Home i Raleigh i Nord-Carolina. Verrill etterlot seg ektemannen dr. Louis Duddleston, en sønn, en datter og sju barnebarn.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Terrace, Vincent (1999). Radio Programs, 1924-1984: A Catalog of More Than 1800 Shows (engelsk). McFarland & Company. ISBN 978-0-7864-4513-4. 


== Eksterne lenker ==
(en) Virginia Verrill på Internet Movie Database 
(en) Virginia Verrill hos Turner Classic Movies 
(en) Virginia Verrill hos The Movie Database 
(en) Virginia Verrill hos Internet Broadway Database 
(en) Virginia Verrill på Discogs 
(en) Virginia Verrill på MusicBrainz 
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata
Lois Weber

Lois Weber, født 13. juni 1879 i Allegheny, Pennsylvania, død 23. november 1939 i Hollywood, var en amerikansk stumfilmskuespillerinne, regissør, manusforfatter og filmprodusent. 
Hun anses i dag som den viktigste kvinnelige regissøren noen sinne i den amerikanske filmindustrien.  Filmhistorikeren Anthony Slide mener at "sammen med D.W. Griffith var Lois Weber amerikansk films første genuine auteur. Hun var en filmskaper som var involvert i alle deler av filmproduksjon, og som benyttet filmen for å fremme sine egne ideer og tanker.


== Filografi i utvalg ==
1915 : Den nakne sannhet (Hypocrites)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lois Weber på Internet Movie Database 
(sv) Lois Weber i Svensk Filmdatabas 
(fr) Lois Weber på Allociné 
(en) Lois Weber på AllMovie 
(en) Lois Weber hos The Movie Database
Løken (andre betydninger)

Løken kan vise til:

Løken – et tettsted i Aurskog-Høland kommune i Akershus
Løken (Haugsbygd) – en gammel storgård i Haugsbygd på Ringerike i Buskerud
Løkenfeltet – et tettsted i Nannestad kommune i Akershus
Løkenhavna – et boligfelt på Kolsås i Bærum kommune, Akershus
Løken kirke – i Aurskog-Høland
Løken gamle kirkegård – på Løken i Aurskog-Høland kommune i Akershus
Løken skole (Aurskog-Høland) – en barneskole i Løken i Aurskog-Høland kommune i Akershus
Løken stasjon – på Urskog-Hølandsbanen
Løken (etternavn)
Fort Providence

Fort Providence er et tettsted i Nordvestterritoriene i Canada. Stedet legger vest for Great Slave Lake. Fort Providence er forbundet med Yellowknife via Yellowknife Highway.


== Eksterne lenker ==
(en) Fort Providence – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hygienehypotesen

Hygienehypotesen er en hypotese om at allergier har blitt mer utbredt i vestlige land, og at dette skyldes at barna har mindre kontakt med mikroorganismer i oppveksten. Hypotesen er inspirert av at forekomsten av astma og allergi er sjeldnere blant barn som vokser opp på gård enn blant barn som vokser opp i by. 
Hypotesen ble gjort kjent av D.P. Strachan i 1989. 
Man observerte at den økte forekomsten av høysnue var mest uttalt i vestlige, industrialiserte land, og at barn med eldre søsken, barn som vokste opp på bondegård eller med hund i hjemmet, var mindre utsatt for allergiske lidelser. Fellesnevneren for disse «beskyttende» faktorene var økt eksponering for infeksiøse agens, som virus, bakterier og innvollsormer. Dette ble tolket som at barn som var skjermet mot infeksjoner og levde under svært «hygieniske forhold» i tidlige barneår, lettere utviklet allergi, derav betegnelsen «Hygienehypotesen».
Hypotesen fant senere støtte i forskning rundt differensieringen av lymfocytter (en type hvite blodceller) i tiden etter fødselen. Ved å utsette kroppen for infeksjoner, utvikler lymfocyttene seg i en retning der produksjonen av signalstoffer og antistoffer er egnet til å bekjempe mikrober. Hvis man ikke utsettes for infeksjoner, vil lymfocyttene derimot produsere andre typer signal- og antistoffer som kan framkalle allergiske reaksjoner. Følgelig vil overdreven hygiene med fravær av infeksjoner i barneårene kunne bidra til at barn utvikler allergi.
Senere undersøkelser har frambrakt argumenter mot hygienehypotesen, og diskusjonen rundt gyldigheten av hypotesen pågår fortsatt.


== Litteratur ==
Anne Spurkland Immun - Kroppens evige kamp for å overleve Spartacus 2017 ISBN 9788243008304
Resolute

Resolute (inuktitut: ᖃᐅᓱᐃᑦᑐᖅ, "sted uten daggry") er en bygd i Nunavut i Canada. Stedet ligger på Cornwallisøya, innerst i Resolutebukta. Resolute er en av de nordligste bebodde områdene i Canada, kun Grise Fiord ligger lenger nord. I nærheten av Resolute ligger flyplassen Resolute Bay Airport


== Eksterne lenker ==
(en) Resolute, Nunavut – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Cornwallisøya

Cornwallisøya (engelsk: Cornwallis Island) er en øy i Nunavut i Nord-Canada. Cornwallisøya tilhører Dronning Elizabeth-øyene. Med sine 6 995 km² er den den nittisjette største øya i verden. Den største bosetningen på øya er Resolute.


== Eksterne lenker ==
(en) Cornwallis Island – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Resolutebukta

Resolutebukta (engelsk: Resolute Bay) er en bukt sør på Cornwallisøya i Nunavut i Canada. Nord i bukta ligger Resolute, Resolute Bay Airport i nordvest.


== Galleri ==

		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Resolute, Nunavut – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Randsfjorden Rundt 2017

Randsfjorden Rundt 2017 var et sykkelritt som ble arrangert 27. mai 2017. Rittet arrangeres av Hadeland Cykleklubb, og er på 152 km, men start og målgang i Brandbu.


=== Resultater, menn ===


=== Resultater, kvinner ===


== Kilder ==
Resultater
Menn - kvinner
Homo naledi

Homo naledi er en utdødd menneskeart funnet i Gautengprovinsen i Sør-Afrika i 2013. Skjelettene ble funnet i Rising Star-grotten. I 2017 ble skjelettene datert til å være mellom 335 000 og 236 000 år gamle.


== Etymologi ==
Ordet naledi betyr stjerne på tswana og sesotho-språkene. Homo naledi kan derfor oversettes til stjernemennesket.


== Oppdagelse ==
Mens de utforsket Rising Star-grottene oppdaget grotteutforskerne Rick Hunter og Steven Tucker den 13. september 2013 en trang sjakt som gikk ca 12 meter ned i bakken inne i grottene. Sjakten ledet til et rom 30 meter under bakken. På bunnen i rommet lå det spredd med fossilbein.


== Datering ==
En absolutt datering av funnet, eller av de omliggende steinartefakter, fant ikke sted da funnene ble beskrevet første gang. Istedet ble det avledet av anatomiske kjennetegn at en alder på inntil 2,5 millioner år var tenkelig. En detaljert sammenligning av Homo naledis karakteristika med andre og sikkert daterte hominine fossiler gav i 2016 imidlertid en «høyst sannsynlig» alder på bare 912.000 år.En uran-thorium-datering og dessuten paleomagnetiske analyser ble i 2017 tolket dit hen at fossilene var 335.000 til 236.000 år gamle.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Homo naledi i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Homo naledi hos Fossilworks 
(en) Kategori:Homo naledi – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Homo naledi – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Homo naledi – detaljert informasjon på Wikispecies
Katara

Katara er en fiktiv person i animasjonsserien Avatar: Legenden om Aang og oppfølgerserien Legenden om Korra.  
Katara er en vanntemmingsmester, født i Den sørlige vannstammen som datter av høvding Hakoda og hans kone, Kya. I barndommen var hun den eneste vanntemmeren som bodde i Antarktis. Til å begynne med levde hun et fredelig liv med familien, helt til hun mistet moren i et Ildnasjonsraid. Etter at faren dro for å kjempe mot Ildnasjonen i Hundreårskrigen, ble Katara og storebroren Sokka ivaretatt av bestemoren Kanna. Som tenåringer oppdaget hun og broren den unge luftnomadeavataren Aang, som hadde vært frosset i et isfjell med bisonen sin Appa, i hundre år. Med behov for en vanntemmingsmester forlot søskenparet Sydpolen og ble med Aang på en reise mot Den nordlige vannstammen. Katara og Sokka ble etter hvert nære venner av Aang, og etter deres reise til Nordpolen, fortsatte de å reise med ham verden rundt idet han mestret de resterende elementene, jord og ild. Søskenparet hjalp Aang å forhindre Ildnasjonens ambisjoner om verdensherredømme, avslutte den århundrelange krigen, og omsider gjenopprette balansen i verden.
Mordet på Kataras mor Kya, og det faktum at krigerfaren Hakoda senere dro ut i krigen, fikk henne til å føle seg traumatisert og ensom. Selv om hun ble tatt vare på av bestemoren Kanna, utfylte hun alltid morsrollen Kya etterlot seg, til og med overfor storebroren sin. I samsvar med skikken for kvinner i Vannstammen om å se til innenlandske plikter, tok Katara snart på seg mange av ansvarene forventet av en voksen og ble fort uavhengig og viljesterk. Hun utviklet en god sans for rettferdighet og medlidenhet overfor andre, og ble svært beskyttende overfor de i nød.
I starten var Kataras vanntemmingsevner begrensede, da det ikke var noen som kunne lære henne på Sydpolen. Etter å ha skaffet til rådighet en vanntemmingsrull og fått formell trening ved Nordpolen tillot hennes besluttsomhet og harde arbeid henne imidlertid å ta igjen Aang og fullstendig mestre elementet. Hun ble Aangs vanntemmingslærer etter at de forlot Den nordlige vannstammen, og erstattet dermed mester Pakku, som de hadde gått i lære hos mens de var der. Hennes beherskelse av vannet gjorde henne til en formidabel ressurs for gruppen. Etter at Hundreårskrigen tok slutt, begynte Katara og Aang et nært romantisk forhold som etter hvert førte til ekteskap, og paret stiftet en familie bestående av tre barn: Bumi, en ikke-temmer som fikk evnen til å lufttemme senere i livet, Kya, en vanntemmer, og Tenzin, en lufttemmer.
Senere i livet ble Katara høyt verdsatt som en mesterhelbreder, og det ble sagt at hun var den beste i verden. Etter Aangs bortgang ble hun avatar Korras vanntemmingslærer og hjalp henne å komme seg fysisk etter hennes kamp mot Røde lotus.
Sokka

Sokka er en fiktiv person i animasjonsserien Avatar: Legenden om Aang og oppfølgerserien Legenden om Korra.
Sokka var en Vannstammekriger fra Den sørlige vannstammen og sønn av høvding Hakoda og Kya. Etter at moren døde og faren dro ut i krig, ble Sokka igjen med bestemoren Kanna og lillesøsteren Katara.
Hakoda dro sammen med alle de andre mennene i stammen for å kjempe mot Ildnasjonen da Sokka var en ung gutt. Til tross for sitt begjær etter å slutte seg til faren, ble Sokka nektet å bli med mennene på oppdraget, og ble etterlatt Da det ikke var noen andre tenårige gutter i stammen, var Sokka den eldste mannen på Sydpolen, og fungerte derfor som stammens leder. Han tok ansvar for stammen, og trente barna som en dag skulle bli krigere med lite hell, helt til søsteren hans oppdaget en luftnomade ved navn Aang frosset i et isfjell. Da han fikk greie på at Aang var avataren ble han først skeptisk til at et barn kunne redde verden. Da han og søsteren hjalp Aang med oppdraget hans innså imidlertid Sokka etter hvert at Aang virkelig var det eneste håpet for fred i verden.
Til tross for at han ikke kunne temme, ble Sokka strategen i gruppen, og forsøkte bestandig å vise at han var en god kriger som sin far. Han forsøkte å trene de yngre barna i Den sørlige vannstammen til kamp. Sokka var en vitenskapens mann og trodde ikke på «åndemagi», som han selv kalte det. Lederevnene hans vokste underveis på reisen med avataren, og han kom opp med planen for invasjonen av Ildnasjonen på Den sorte sols dag. Humoren hans og evnen til å organisere og planlegge ble presserende for gruppen på reisene deres. Ved slutten av Hundreårskrigen ble Sokka en mester med sverdet, og en god kriger som sin far.
Etter at Aang og Zuko formet Nasjonenes forente republikk, ble Sokka Den sørlige vannstammens representant i Bystyret i Republikkbyen.
The Storm Inside

The Storm Inside er et musikkalbum med Halles komet. Albumet ble utgitt den 11. november 2016.


== Sporliste ==
«The Storm Inside» (Morten Halle)
«D'julle als hulle» (Andre Petersen)
«The Broken Light &ndsh; Dedicated to Mr. Steve Biko» (Feya Faku)
«The Red Mountain» (Morten Halle)
«Eg dreg frå glaset» (Edvard Askeland)
«Time Watchers» (Andre Petersen)
«Elalina» (Feya Faku)
«Herreros' Cry» (Andre Petersen)


== Medvirkende ==


=== Halles komet ===
Morten Halle - saksofon, fløyte, albumnotater, komponist
Feya Faku - trompet, flygelhorn, komponist
Andre Petersen - piano, komponist
Edvard Askeland - bass, komponist
Torstein Lofthus - trommer


=== Øvrige ===
Jan Erik Kongshaug - tekniker


== Eksterne lenker ==
The Storm Inside
ROSA Linux

ROSA Linux er en russisk Linuxdistribusjon. Distribusjonen oppstod som en fork av Mandriva Linux, og blir utviklet av det russiske selskapet LLC NTC IT ROSA. Det er tilgjengelig i tre forskjellige utgaver: ROSA Desktop Fresh, ROSA Enterprise Desktop og ROSA Enterprise Linux Server. De to sistnevnte er ment for kommersielle brukere. Rosa Desktop lanseres sammen med kommeriell og proprietær programvare slik som Adobe Flash Player, multimeldia kodek og Steam.
ROSA Desktop Fresh R8 er tilgjengelig i fire utgaver med skrivebordsmiljøene KDE4, KDE Plasma 5, MATE og GNOME. Den inneholder også egenprodusert programvare slik som ROSA Image Writer og ROSA Media Player. ROSA Linux er blitt sertifisert av det russiske forsvarsdepartementet.
Første versjon ble lansert 1. desember 2010. Siste versjon er R8 som ble lansert 3. august 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside Arkivert 4. juni 2017 hos Wayback Machine.
Einar Gunnarsson

Einar Gunnarsson, også kalt Einar Smjórbak, død 1263, var en norsk geistlig i middelalderen. Han var erkebiskop av Nidaros fra 1255 til 1263.
Einar var sønn av birkebeineren Gunnar Grjonbak.
Einar dukker opp i kildene første gang i 1240, da han nevnes i Håkon Håkonssons saga som personen som gav kongsnavn til Håkon Håkonssons sønn Håkon Unge på Øreting i Trøndelag.
I 1254 døde den daværende erkebiskopen, Sørle, og korsbrødrene i Nidaros ble enige om å velge Einar til erkebiskop, uten å spørre kong Håkon Håkonsson om råd. Det fortelles at Einar på dette tidspunktet skal ha oppholdt seg i Paris. Han ble vigslet i Napoli av pave Alexander IV før 10. mars 1255. 
At Einar ble valgt til erkebiskop uten Håkons samtykke, førte til et vanskelig forhold mellom Einar og kongen. Einar hadde imidlertid et godt forhold til begge Håkons sønner, Håkon Unge og Magnus Lagabøte. Da Håkon Unge døde i 1257, gav Einar kongsnavn til Magnus, slik han tidligere hadde gjort til Håkon Unge.
 I 1261 giftet Magnus seg med Ingeborg Eriksdatter, datter av den danske kong Erik Plogpenning. Einar viet paret, og tre dager senere ble begge kronet. Dette var den første kroningen av en dronning i Norge.Det har vært foreslått at Einar kan ha vært forfatteren av Kongespeilet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Haakon Haakonssøns saga, oversatt av Alexander Bugge, 1914
Frynseeik

Frynseeik (Quercus cerris) er et løvfellende tre i bøkefamilien som vokser i Sør-Europa og sørvestlige Asia.
Den kan bli opp til 40 m høy med en stammediameter på 1,5–2 m. Barken er matt grå med dype furer. Skuddene er dunhårete. Bladstilken er 2 cm lang og hårete. Formen på bladene varierer mye; de er 9–12 cm lange og 3–5 cm brede med 7–9 fliker på hver side. Bladene er mørkegrønne på oversiden og gråbrunt ullhårete på undersiden. Nøttene er 2–3,5 cm lange og 2 cm brede. Nøtteskåla er dekket av lange, frynselignende skjell. Nøttene bruker halvannet år på å bli modne.Frynseeik er en submediterran art og vokser som regel på ganske tørre steder. Den danner skog sammen med andre eikearter, som ungareik og duneik, naverlønn, lundalm, orientagnbøk og mannaask. Arten vokser vestover til Frankrike og nordover til Tsjekkia og Slovakia. Den er spesielt vanlig i Italia og på Balkan, og den finnes også i Anatolia, Syria og Libanon.I det østlige middelhavsområdet danner frynseeik en egen vegetasjonssone, 1000–1600 moh., mellom krattskog av eviggrønn kermeseik i lavlandet og libanonseder høyere opp. Andre trær og busker i disse skogene er fransklønn, blærebusk, parykkbusk, Malus trilobata, Fontanesia phillyreoides, mannaask, middelhavseiner, europahumlebøk, svartfuru, ildtorn og balearbuksbom.I Italia overlapper utbredelsene til frynseeik og korkeik, og det har skjedd en viss utveksling av gener mellom de to artene. Spansk eik (Quercus × hispanica) er en hybrid mellom korkeik og frynseeik som vokser vilt i Sør-Europa.


== I Norge ==
Det står fire større eksemplarer i parkanlegget mellom Bergen sentrum og Fjellveien, og det finnes også eksemplarer ved NMBU på Ås i Akershus. Videre finnes det noen yngre trær i Arboretet på Milde (Bergen). Trerekkene langs Kong Håkon 5.s gate i Oslo består delvis av frynseeik.


== Galleri ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Frynseeik i Encyclopedia of Life 
(en) Frynseeik i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Frynseeik hos Artsdatabanken 
(sv) Frynseeik hos Dyntaxa 
(en) Frynseeik hos ITIS 
(en) Frynseeik hos NCBI 
(en) Frynseeik hos The International Plant Names Index 
(en) Kategori:Quercus cerris – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Quercus cerris – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Quercus cerris – detaljert informasjon på Wikispecies
Yosvany Despaigne

Yosvany Despaigne (født 13. april 1976) er en cubansk judoka.
Han representerte Cuba under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i første runde.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Yosvany Despaigne – Olympedia 
(en) Yosvany Despaigne – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Yosvany Despaigne – JudoInside
José Camacho

José Camacho (født 26. april 1983) er en venezuelansk judoka.
Han representerte Venezuela under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i første runde.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) José Camacho – Olympedia 
(en) José Camacho – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) José Camacho – JudoInside
Verneplan for myr i Sogn og Fjordane

Verneplan for myr i Sogn og Fjordane ble vedtatt ved kongelig resolusjon 18. juni 2004. Den omfatter 20 myrer og dekker knapt 26 km² i 14 kommuner i Sogn og Fjordane fylke. Bakgrunnen var St.meld. nr 68 (1980–81) Vern av norsk natur som fastslo målet om å verne et representativt naturutvalg i Norge. Verneområdene i fylket ble registrert i perioden 1971 – 1985 av botanikere ved NTNU Vitenskapsmuseet i Trondheim. Det var også befaringer i 1999 og 2000 utført av Fylkesmannens miljøvernavdeling, og Direktoratet for naturforvaltning anbefalte vern i januar 2004.


== Referanser ==


== Kilder ==
Pressemelding om verneplanen
David Alarza

David Alarza (født 7. januar 1977) er en spansk judoka.
Han representerte Spania under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i første runde.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) David Alarza – Olympedia 
(en) David Alarza – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) David Alarza – JudoInside
Vyacheslav Pereteyko

Vyacheslav Pereteyko (født 19. januar 1981) er en usbekisk judoka.
Han representerte Usbekistan under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i første runde.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vyacheslav Pereteyko – Olympedia 
(en) Vyacheslav Pereteyko – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Vyacheslav Pereteyko – JudoInside
Juliana Koo

Juliana Young Koo, opprinnelig Yen Yu-yün  (kinesisk: 嚴幼韻, pinyin: Yányòu Yùn; født 26. september 1905 i Tianjin i Kina, død 24. mai 2017 i New York City i USA) var en kinesisk-amerikansk diplomat.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===

Koo ble født i en velstående familie med gode kontakter innen forretningslivet og politikken. Hennes far var Yan Zijun (1872–1931), hvis bestefar var den bildende kunstner Yan Xinhou (1838–1907). Som 14-åring begynte hun på den lokale Keen School og fortsatte senere på Fudan-universitetet i Shanghai. Hun var den gang kjent under tilnavnet «frøken 84»; fra skiltet på bilen som brakte til og fra universitetet. Hun var en av de første kvinner som tok eksamen ved Fudan.


=== Diplomathustru ===
I 1929 giftet hun seg med den rundt fem år eldre Yang Guangsheng, også kalt Clarence Kuangson Young; en kinesisk diplomat som i 1938 ble generalkonsul i Manila. Der skal hun ha vært av stor betydning for sin mann som samlet inn pengestøtte til Kinas kamp mot japanerne. Da Manila i 1942 ble erobret av japanerne under annen verdenskrig, ble hun tatt til fange sammen med ektemannen og noen andre konsulatansatte. Japanerne fordrev henne fra familiens hus og hun flyttet med sine døtre til en gammel villa i Manila. Hun støttet derfra mange enker og deres barn. Først etter at amerikanske styrker i 1945 inntok Filippinene fikk hun vite at ektemannen var blitt drept etter at han ble arrestert, fordi han ikke ville forråde sitt hjemland.


=== Diplomat ===
Etter krigsslutt dro hun med tre døtre til New York City. Der ble hun en av de første medlemmer av Protocol and Liaison Service i De forente nasjoner. Hun ble etter en tid leder for avdelingen. Hun medvirket til at mange kinesere fikk emigrere til USA.I alt arbeidet hun i over et tiår for FN i New York City og var den første kvinnelige diplomat i organisasjonens historie.I 1952 traff hun den nesten 20 år eldre Wellington Koo, og de giftet seg i september 1959. Hun var hans fjerde hustru. Hun hadde da stort sett trukket seg tilbake fra det offentlige liv og fulgte mannen som ble dommer i Den internasjonale domstol i Haag. Da han ble pensjonist flyttet de til New York City.
I 2015 publiserte hun sin selvbiografi: 109 Springtimes: My Story (det var da hennes alder). Den 26. september ble hun en såkalt supercentenarian, idet hun fylte 110 år. Hun tilskrev sitt lange liv sitt konsum av foie gras, oksekjøtt, svinemage og mye smør, og advarte mot turnøvelser og overdrevent inntak av grønnsaker.Da hun døde 24. mai 2017 i en alder av 111 år etterlot hun seg døtrene Genevieve og Shirley Young, syv barnebarn, 18 oldebarn og to tippoldebarn, og en slektningeskare på ca 200 personer. Hennes tredje datter Frances Young døde før henne.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Story of a century
Juliana Young Koo recalls the past in new book
The legendary life of Tianjin-born diplomat Juliana Young Koo