jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Nigidionus parryi

Nigidionus parryi er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Den er den eneste arten i sin slekt og lever i Sørøst-Asia.


== Utseende ==
En middelsstor (24-30 millimeter), parallellsidig, blankt svart hjortebille. Arten ligner artene i slekten Nigidius, men er større og grovere bygd. Hannens kjever er noe forstørret. Hodet er kraftig punktert, pronotum er mye bredere enn langt, skinnende svart, med en dyp midtfure i den bakre delen. det er en markert "stilk" (pedicel) mellom pronotum og dekkvingene, som har dype og ganske brede punktstriper.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Sørøst-Asia, der den er kjent fra det sørlige Kina, Burma, Vietnam og Taiwan.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Nigidiini
Slekten Nigidionus Kriesche, 1926
Nigidionus parryi (Bates, 1866)


== Eksterne lenker ==
(en) Nigidionus parryi i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Nigidionus parryi hos NCBI 
Bildegalleri
Lissotes

Lissotes er en slekt av biller som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Den omfatter ganske mange arter i Australia.


== Utseende ==
Små til middelsstore (12–23 millimeter), svarte hjortebiller. Hannen har noe forstørrede, krumme kjever (mandibler). Kroppen er grovt og ganske tett punktert.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige Australia og New Zealand.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Lissapterini
Slekten Lissotes Westwood, 1855
Lissotes basilaris Deyrolle, 1881
Lissotes bornemisszai Bartolozzi, 2003
Lissotes cancroides (Fabricius, 1787)
Lissotes convexus Lea, 1910
Lissotes cornutus Boileau, 1905
Lissotes crenatus Westwood, 1855
Lissotes curvicornis (Boisduval, 1835)
Lissotes darlingtoni Benesh, 1943
Lissotes desmaresti Deyrolle, 1881
Lissotes distinctus Deyrolle, 1881
Lissotes forcipula Westwood, 1871
Lissotes furcicornis Westwood, 1871
Lissotes globosus Bomans, 1986
Lissotes kershawi Lea, 1918
Lissotes krakei Bartolozzi, De Keyzer & Zilioli, 2014
Lissotes lacroixi Bomans, 1986
Lissotes laticollis Lea, 1910
Lissotes latidens Wewstwood, 1871
Lissotes launcestoni Westwood, 1871
Lissotes macrocephalus Bomans, 1986
Lissotes menalcas Westwood, 1855
Lissotes obtusatus (Westwood, 1838)
Lissotes politus Lea, 1910
Lissotes punctatus Lea, 1910
Lissotes rodwayi Lea, 1910
Lissotes rudis Lea, 1910
Lissotes subcaeruleus Bomans, 1986
Lissotes subcrenatus Westwood, 1871
Lissotes urus Bomans, 1986
Lissotes vanderschoori Bartolozzi, 2003


== Eksterne lenker ==
(en) Lissotes i Encyclopedia of Life 
(en) Lissotes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Lissotes hos NCBI 
(en) Kategori:Lissotes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lissotes – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bildegalleri
Oversikt over artene
Adolf Bredo Stabell (1908–1996)

Adolf Bredo Stabell (født 12. august 1908 i Kolbu på Østre Toten, død 5. desember 1996) var en norsk diplomat.Etter examen artium 1927 og cand.jur. 1932 fra Det Kongelige Frederiks Universitet i Oslo, var han studerende i London 1933 og Paris 1934, før det ble tre år i heimtraktene, først som sakfører på Gjøvik 1934, dernest som dommerfullmektig Nord i Hedemarken 1935–1937. Fra 1937 var han sekretær i Utenriksdepartementet, ved Norges utenriksstasjon i Washington 1940–1945 til sist som førstesekretær, fra 1941 også krigsadvokat for norske styrker i USA og Canada. Etter den andre verdenskrig var han byråsjef et par år, før han i 1948 ble handelsråd ved Norges ambassade i Brüssel og var den norske delegerte til det inter-allierte erstatningsbureau. Derpå var han ambassaderåd ved Norges faste delegasjon til De forente nasjoner i New York City 1949–1951, så ambassaderåd (nestsjef) ved Norges ambassade i Paris 1951–1954. Etter å ha vært ekspedisjonssjef i UD 1954–1961 var han ambassadør ved Norges ambassade i Ottawa 1961–1966, Norges ambassade i Helsingfors 1966–1972 og Norges ambassade i Lisboa 1972–1976.
Adolf Bredo Stabell var sønn av overrettssakfører Bernhard Dunker Stabell (1878–1929) og Dorothea Antoinette Platou (1883–1964). I 1938 giftet han seg med den amerikanske Viola Katherine Jordan (1906–1997). Han var bror til Peter Platou Stabell og far til skuespiller Thea Stabell (født 1939).


== Se også ==
Stabel (slekt)


== Premier ==
St. Olavs Orden i 1965.
Den iranske Løvens og solens orden


== Referanser ==
Geir Ove Heir

Geir Ove Heir (født 4. august 1958) er en leder i Avinor.Heir var politimester i Salten politidistrikt, som dekket Bodø og de andre saltenkommunene. Han ble i statsråd tildelt stillingen 24. juni 2011. Heir er fra Stiklestad i Verdal kommune i Nord-Trøndelag.
Han har utdannelse fra Hærens befalsskole, lederutdanning fra Høgskolen i Lillehammer og topplederutdanning fra Politihøgskolen i Bodø. Han har tidligere vært politimester i Vestfinnmark politidistrikt. Han har hatt flere verv innenfor Nord-Trøndelag politidistrikt, og var leder for Norges lensmanns- og politilederlag for en toårsperiode.


== Referanser ==
Bodø politistasjon

Bodø politistasjon er sete for politiet i Bodø. Sammen med Værøy og Røst lensmannskontor utgjør Bodø politistasjon Region Sentrum, som er en av tre regioner i Salten politidistrikt. Politistasjonen er den eneste i politidistriktet, som ellers består av åtte lensmannskontorer. Stasjonen ligger i Bodø politihus, som i tillegg til politistasjonen huser politimesteren og flere fellesfunksjoner i politidistriktet, herunder retts- og påtaleenheten og administrativ enhet. Bodø politihus ligger i Kongens gate 81, og er lokalisert på Snippen i Østbyen bydel ved innkjøringen til Bodø sentrum.
Stasjonen huser politiets operasjonssentral, og består av en ordensseksjon, en etterforskningseksjon og en sivilseksjon. Sistnevnte seksjon har ansvar for politiets sivile gjøremål, herunder namsmannsfunksjonen, utlendingssaker, pass, våpentillatelser og hittegods.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om kunsten ved Bodø politistasjon
Lissapterus

Lissapterus er en slekt av biller som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Den lever i Australia.


== Utseende ==
Middelsstore (23–35 millimeter), tettbygde, svarte hjortebiller. Hannens kjever er moderat forstørrede. De fleste av artene er blankt svarte. De ligner artene i slekten Lissotes men er jevnt over større enn disse.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia, mest i den sørøstlige delen.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Lissapterini
Slekten Lissapterus Deyrolle, 1870
Lissapterus darlingtoni Bomans, 1986
Lissapterus grammicus (Lea, 1919)
Lissapterus hopsoni Carter, 1921
Lissapterus howittanus (Westwood, 1863)
Lissapterus notesteini Bomans, 1986
Lissapterus obesus Bomans, 1986
Lissapterus ogivus Bomans, 1986
Lissapterus pelorides (Westwood, 1855)
Lissapterus tetrops Lea, 1916


== Eksterne lenker ==
(en) Lissapterus i Global Biodiversity Information Facility 
Lissapterus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Oversikt over artene
Bildegalleri
Anne Sender

Anne Sender (født 1. november 1956) er en norsk danser, pedagog og bistandsarbeider. Sender har vært aktiv konkurransedanser og drevet danseskole Hun konverterte til jødedommen i voksen alder og fra 2005 til 2011 var hun forstander for Det mosaiske trossamfunn i Oslo. Sender har også arbeidet for Flyktninghjelpen i Sudan og som våpenhvileobservatør i Sri Lanka Monitoring Mission på Sri Lanka. Hun fikk i 2013 Brobyggerprisen, og i 2014 Fritt Ords Pris. Hun har ytret kritikk mot Israels behandling av palestinerne, noe som førte til trusler fra Israeltilhengere.


== Bibliografi ==
Vår jødiske reise, Cappelen Damm, Oslo 2013 ISBN 9788202383244


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Anne Senders ansvar», fra nettstedet minervanett, 30. september 2013
Yumikoi makii

Yumikoi makii er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Til tross for at arten er stor og temmelig oppsiktsvekkende, ble den ikke vitenskapelig beskrevet før i 2006. Den lever i Vietnam,


== Utseende ==
En stor (ca. 50-70 millimeter), avlang, svart hjortebille. Kroppen er forholdsvis smal og hvelvet, svart bortsett fra dekkvingenes bakre del som er brunrøde. Den har markert, nettmasket mikroskulptur og er litt matt glinsende. Hannens kjever (mandibler) er svært kraftige, rette i den indre delen, skarpt nedbøyde i spissen, med fint sagtagget innerside og én kraftig tann ca. to tredjedeler ute.


== Utbredelse ==
Arten er endemisk for sentrale deler av Vietnam, som utmerker seg med en meget artsrik fauna av hjortebiller.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Lucanini
Slekten Yumikoi Arnaud & Miyashita, 2006
Yumikoi makii Arnaud & Miyashita, 2006


== Eksterne lenker ==
(en) Yumikoi makii i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Yumikoi makii hos NCBI 
Yumikoi makii – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bildegalleri
Svangstjønna

Svangstjønna (lulesamisk: Svánjgajávrre) er et tjern på Saltfjellet i Rana kommune, Nordland, nær grensen mot Sverige. Tjernet befinner seg på sørsiden av Svangsfjellet og på nordsiden av Stokkafjellet. Svangstjønna ligger 860 moh. Via en kort bekk mot øst er den forbundet med Lulep (dvs østre) Svanjggájávrre (862 moh.) som i hovedsak ligger i Arjeplog kommune på svensk side av grensen.
Fra Svangstjønna renner Svangsbekken vestover som en vannkilde til Gubbeltåga, før denne fortsetter sørover fra Saltfjellet, som en av kildeelvene til Ranelva.


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Last Curtain Call

Last Curtain Call er en liveutgivelse av det norske gothmetalbandet Theatre of Tragedy. Den er utgitt både som en DVD med en CD inkludert, og som en separat dobbel-CD. Konserten ble tatt opp live den 2. oktober 2010 i Folken i Stavanger, som er bandets hjemby. 
Dette var bandets siste konsert etter 17 år som aktive. Filmen er produsert og regissert av Erlend A. Sørbø og co-produsert av Hein Frode Hansen. Lyden ble tatt opp og redigert av Aleksander Nyhus, produsert av Alexander Møklebust og mastret av Chris Sansom.


== Sporliste DVD ==
«Hide And Seek»
«Bring Forth Ye Shadow»
«Lorelei»
«Frozen»
«Ashes And Dreams»
«A Rose For The Dead»
«Fragment»
«And When He Falleth»
«Venus»
«Hollow»
«Storm»
«Image»
«Cassandra»
«A Hamlet For A Slothful Vassal»
«Fade»
«Machine»
«Der Tanz Der Schatten»
«Forever Is The World»


== Bonusfilmer ==
The Last Tour (23 min. turnédokumentar)
Interviews (37 min. dokumentar)
The Last Rehearsal (liveopptak fra siste øving)


== Sporliste bonus-CD ==
«Hide And Seek»
«Bring Forth Ye Shadow»
«Ashes And Dreams»
«A Rose For The Dead»
«And When He Falleth»
«Venus»
«Hollow»
«Storm»
«Fade»
«Forever Is The World»


== Sporliste dobbel-CD ==
«Hide And Seek»
«Bring Forth Ye Shadow»
«Frozen»
«Ashes And Dreams»
«A Rose For The Dead»
«Fragment»
«And When He Falleth»
«Venus»
«Hollow»
«Storm»
«Image»
«A Hamlet For A Slothful Vassal»
«Fade»
«Machine»
«Der Tanz Der Schatten»
«Forever Is The World»


== Eksterne lenker ==
Last Curtain Call, spor livealbum, fra Metal Archives
Last Curtain Call, spor DVD, fra Metal Archives
Om Last Curtain Call, konsertalbum, fra nettstedet femmemetalwebzine.net
Om Last Curtain Call, fra discogs.com
Gjedrem & Holmen kraftverk

Gjedrem & Holmen kraftverk er vannkraftverk i Bjerkreim kommune i Rogaland.
Det har vært kraftverk her fra 1929, ombygd i 2005.
Installert effekt er 280 kW fra en horisontal semikaplan-turbin (rørturbin). Årsproduksjon er 1,5 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
NRK
Michael Spindelegger

Michael Spindelegger (født 21. desember 1959 i Mödling) er en østerriksk konservativ politiker (ÖVP). Spindelegger var utenriksminister 2008–2013. Han var  visekansler og partiformann fra 2011 til han forlot alle verv i 2014. Han var finansminister i 2014. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michael Spindelegger – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Michael Spindelegger hos Europaparlamentet 
(en) Michael Spindelegger hos Europarådets parlamentarikerforsamling 
(de) Biografi på internettsiden til Østerrikes parlament
Svangsbekken

Svangsbekken eller Suongsbekken (lulesamisk: Svánjgajåhkå) er en bekk på Saltfjellet i Rana kommune på Helgeland i Nordland. Bekken har sin kilde i Svangstjønna, og renner vestover inntil den munner ut som en vannkilde til Gubbeltåga vest for vannkonturen Rándalgiera og sør for eidet Tjáhtjejuohkam, som utgjør vannskillet mellom nord og sør.


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Sint-Pieters-Leeuw

Sint-Pieters-Leeuw (fransk: Leeuw-Saint-Pierre) er en kommune i provinsen Flamsk Brabant i Belgia. Kommunen består av fem delkommuner: Sint-Pieters-Leeuw, Oudenaken, Sint-Laureins-Berchem, Ruisbroek og Vlezenbeek. Kommunen huser blant annet Sint-Pieters-Leeuw-tårnet, VRTs gamle sendemast og lambicbryggeriet Brouwerij Belle Vue. Elva Zuunbeek renner også gjennom kommunen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(nl) Offisielt nettsted 
(en) Sint-Pieters-Leeuw – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Johann Balthasar Erben

Johann Balthasar Erben (1626–1686) var en tysk kapellmester og barokk-komponist.
Erben var sønn av en forretningsdrivende. Ifølge Johann Mattheson underviste Erben den nesten jevnaldrende Christoph Bernhard i musikk. I 1652 søkte han uten hell stillingen som kapellmester ved Mariakirka i Danzig, men byrådet finansierte likevel en flerårig reise slik at han kunne utvide sin musikalske horisont. Første stopp var ved riksdagen i Regensburg der han ble kjent med Johann Jakob Froberger. Andre stasjoner underveis var Nürnberg, Würzburg, Heidelberg, Frankfurt am Main, Bonn, Köln, Düsseldorf, Antwerpen, Brussel, Frankrike og Italia. Etter at Kaspar Förster den yngre sa fra seg kapellmesterstillingen i Danzigs Mariakirke, gikk stillingen til Erben. Han ble innsatt 14. februar 1658 og bekledte posten til sin død i 1686.Erben fikk stor betydning for musikklivet i Danzig, og spilte en viss rolle i utviklingen av kantateformen og tidlige tyske lieder. Enkelte verk av Erbens verk er bevart på manuskriftform i Dübensamlingen og i Berliner Staatsbibliothek, tyske koralvariasjoner, noen latinske motetter og kirkelige konserter. Det eneste Erben fikk utgitt er fem lieder i Georg Neumarks samling Der fortgepflanzte Lustwald (Jena 1657). 


== Referanser ==


== Kilder ==
(de) Hugo Socnik: «Erben, Balthasar.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 4, Duncker & Humblot, Berlin 1959, ISBN 3-428-00185-0, s. 565 (digitalisering).


== Eksterne lenker ==
(en) Johann Balthasar Erben på Discogs 
(en) Johann Balthasar Erben på MusicBrainz 
(en) Johann Balthasar Erben på AllMusic 
(en) Musikk av Erben i Dübensamlingen
Vilvoorde

Vilvoorde (fransk: Vilvorde) er en kommune og by i provinsen Flamsk Brabant i Belgia. Kommunen består av tre delkommuner: Vilvoorde, Peutie og Houtem. Elva Zenne og Willebroekskanalen går gjennom kommunen.


== Kjente personer fra Vilvoorde ==
Marcel Poot, komponist, professor i musikk og musiker.
Gilbert Imbula, fotballspiller.
Sven Vandenbroeck, fotballspiller.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vilvoorde
Ternat

Ternat er en kommune i provinsen Flamsk Brabant i Belgia. Kommunen består av tre delkommuner: Ternat, Wambeek og Sint-Katherina-Lombeek (Loemek).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ternat
Tore Bøgh

Tore Bøgh (født 2. april 1924 i Kristiansand, død 2. august 2017 i Cascais i Portugal) var en norsk diplomat, blant annet kjent for sine oppdrag under jugoslaviakrigene.


== Biografi ==
Hans foreldre var handelsmann Christian Bøgh-Tobiassen (1895–1973) og Astrid Thorbjørg Bøgh-Tobiassen (f. Jensen) (1894–1979).Tore Bøgh var aktiv i motstandsbevegelsen på Sørlandet under krigen. I 1944 ble han arrestert av tyskerne og satt på Grini til krigens slutt.
Etter studier i sosiologi og statsvitenskap i USA, tok han i 1950 Utenriksdepartementets aspirantkurs. Han tjenestegjorde ved den norske militærmisjonen i Berlin, sivilmisjonen i Bonn, generalkonsulatet i London, legasjonen i Rio de Janeiro og ved ambassadene i London og Haag. Han ble utnevnt til byråsjef i Utenriksdepartementet i 1963. I 1967 ble han ambassaderåd ved Norges ambassade i London, med tittel av ministerråd fra 1970.
I 1973 ble han utnevnt til underdirektør i Utenriksdepartementet I 1973 og var fra 1976 ekspedisjonssjef og leder for departementets handelspolitiske avdeling. I 1980 ble han utnevnt til Norges ambassadør til Jugoslavia med sideakkreditering til Bulgaria og Albania. Bøgh var Norges ambassadør til Portugal fra 1988 til han gikk av med pensjon i 1992 og bosatte seg deretter i Portugal.
I 1992 og 1993 ledet han oppdrag for Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europa (OSSE) i Kosovo, Sandžak og Vodovodina, fra 1994 til Makedonia.


== Utmerkelser ==
Tore Bøgh var kommandør av St. Olavs Orden (1987).


== Referanser ==
Steenokkerzeel

Steenokkerzeel er en kommune i landskapet Dijleland i provinsen Flamsk Brabant i Belgia. Kommunen består av tre delkommuner: Steenokkerzeel, Melsbroek og Perk. Brussel lufthavn (Zaventem), ligger delvis i kommunen, flyplassens fraktområde Brucargo, den militære flybasen Melsbroek, treningssenteret Sabena Flight Academy,  Belgias nasjonale flygekontrolltjenestes (CANAC) flygekontrollsenter og Belgocontrols kontroltårn ligger i sin helhet i kommunen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(nl) Offisielt nettsted 
(en) Steenokkerzeel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Both Barrels (Jerry Reed-album)

Both Barrels er et musikkalbum av Jerry Reed som ble utgitt august 1976. Reed komponerte to sanger selv til dette albumet. Produsenter var Chet Atkins og Reed. Innspillingene spant seg fra mars 1975 – juni 1976.


== Sporliste ==


=== Side 1 ===
«Alabama Jubilee» (Jack Yellen/George L. Cobb|George Linus Cobb) – 2:58 – (innspilt 19. februar 1976)
«Remembering» (Jerry Reed Hubbard) – 2:46 – (innspilt 4. juni 1976)
«Kentucky» (Karl Davis) – 2:45 – (innspilt 19. januar 1976)
«Miller's Cave» (Jack Clement) – 2:50 – (innspilt 19. januar 1976)
«Last Train» (Dick Feller) – 3:24 – (innspilt 24. mars 1976)


=== Side 2 ===
«Gator» (Jerry Reed Hubbard) – 2:51 – (innspilt 17. mars 1975)
«Pointer's Rock» (Les Pouleot)– 2:53 – (innspilt 26. januar 1976)
«Oklahoma Sunshine» (Mike Settle) – 2:42 – (innspilt 26. januar 1976)
«Good For Him» (Dick Feller) – 2:43 – (innspilt 27. januar 1976)
«Rooster Jones» (James Rorie/Billy Herbert) – 2:17 – (innspilt 27. januar 1976)


== Musikere og instrumenter ==
Jerry Reed: vokal, gitar
Pete Wade: gitar
Billy Sanford: gitar
Reggie Young: gitar
Chip Young: gitar
Steve Gibson: gitar
Buddy Emmons: gitar, dobro
Mark Casstevens: banjo
Terry McMillan: munnspill
Randy Goodrum: piano
Robert Brown: piano
Henry Strzelecki: bass
Jim Johnson: bass
Larrie Londin: trommer
Ty Corbett: trommer


== Referanser ==
John Yonge Akerman

John Yonge Akerman (født 12. juni 1806 i London, død 18. november 1873 i Abingdon) var en engelsk antikvar som spesialiserte seg innen numismatikk. Han skrev også under pseudonymet Paul Pindar.


== Biografi ==
Han ble tidlig sekretær for William Cobbett; i 1838 for London and Greenwich Railway Company; og seinere for Lord Albert Conyngham (seinere Lord Londesborough).I januar 1834 ble Akerman valgt til medlem av Society of Antiquaries. Høsten 1848 ble han sekretær sammen med Henry Ellis for foreningen, og fem år seinere sekretær alene. Han hadde stillingen inntil 1860, da dårlig helse gjorde at han måtte fratre og også som redaktør for Archæologia.I 1836 startet han tidsskriftet Numismatic Journal som på tiden var det eneste engelske tidsskrifter av sitt slag, og som han hovedsakelig bekostet selv. Det ble utgitt to bind med ham som redaktør. Han hjalp med å danne Numismatic Society of London, som holdt sitt første regulære møte i desember 1836. Akerman var sekretær fram til 1860, og redaktør for samfunnets tidsskrift, som utkom for første gang i 1838 som Numismatic Chronicle. Fra 1869 bodde Akerman i Abingdon hvor han døde.


== Bibliografi (utvalg) ==
Akerman utga en stor mengde verk om spesialiserte tema. De viktigste var: 
Catalogue of Roman Coins (1839);
Numismatic Manual (1840);
Roman Coins relating to Britain (1844);
Ancient Coins--Hispania, Gallia, Britannia (1846);
Numismatic Illustrations of the New Testament (1846).Han skrev også:
The Adopted Son; A Legend of the Rebellion of Jack Cade (1842) (under pseudonymet "Paul Pindar")
Glossary of Words used in Wiltshire (1842);
Wiltshire Tales, illustrative of the Dialect (1853);
Remains of Pagan Saxondom (1855).


== Referanser ==


== Kilder ==
Denne artikkelen inneholder materiale fra Dictionary of National Biography, en publikasjon som nå er offentlig eiendom.
Denne artikkelen inneholder materiale fra Encyclopædia Britannica Eleventh Edition, en publikasjon som nå er offentlig eiendom.


== Eksterne lenker ==
rns.dircon.co.uk/history.htm
Østerfjellet

Østerfjellet (også skrevet Østrefjellet, svensk: Österfjället) er et fjell på grensen mellom Engerdal kommune i Innlandet og Älvdalen kommune i Dalarnas län, Sverige. Toppunktet ligger på norsk side av grensen og rager 1 100 meter over havet. Vel 300 meter nordøst for toppunktet ligger riksrøys 135 som markerer grensen mellom de to landene.


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Grødemfoss kraftverk

Grødemfoss kraftverk er vannkraftverk i Eigersund kommune i Rogaland.
Det utnytter fallet fra Smievatnet til Svåvatnet. Honnefoss kraftverk ligger lengre opp i samme vassdrag.
Installert effekt er 4 MW fra to francisturbiner. Årsproduksjon er 17,5 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Informasjonstavle ved kraftverket
Arkeologiåret 1645

Arkeologiåret 1645 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1645.


== Utforskninger ==


== Utgravninger ==


== Funn ==


== Publiseringer ==


== Andre hendelser ==


== Fødsler ==
25. mars – Marco Battista Battaglini, italiensk katolsk biskop og antikvar (død 1717)


== Dødsfall ==
6. april – William Burton, engelsk antikvar, mest kjent som forfatter av Description of Leicester Shire (1622) (født 1575)
Arkeologiåret 1550

Arkeologiåret 1550 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1550.


== Fødsler ==
Francisco Desquivel, spansk erkebiskop og arkeolog (død 1624)
Ca. 1550 – Richard Rowlands, nederlandsk-engelsk antikvar (død 1640)


== Dødsfall ==
4. januar –  Christopher Barker, engelsk antikvar og  heraldiker (ukjent fødselsår)


== Referanser ==
Arkeologiåret 1565

Arkeologiåret 1565 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1565.


== Utforskninger ==


== Utgravninger ==


== Funn ==


== Publiseringer ==


== Andre hendelser ==


== Fødsler ==
Ca. 1565 – Edward Brerewood, engelsk matematiker, logiker og antikvar (død 1613)


== Dødsfall ==
Arkeologiåret 1529

Arkeologiåret 1529 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1529.


== Fødsler ==
11. desember – Fulvio Orsini, italiensk humanist, historiker og arkeolog (død 1600)
John Joscelyn (eller John Joscelin), engelsk prest og antikvar (død 1603)
Ca. 1529 – Henry Lyte, engelsk botaniker og antikvar (død 1607)


== Dødsfall ==