jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ronny Janssen

Ronny Janssen (født 4. desember 1972) er en norsk musiker, keyboardist, plateprodusent, lydtekniker og låtskriver. Han har spilt keyboard, synthesizer, vært låtskriver, tekniker og plateprodusent på flere plateutgivelser, deriblant for Jentegruppa Seven, Emeline og Sunniva, Kylie Minogue, Chinook Lamers, Alan Walker, Iselin Løken Solheim, Tini Mykland, Michelle McManus, John Ivar Bye, Nicole Lacy, Johns Quijote, Maria Arredondo, Raylee, Ina Wroldsen og Calvin Harris. Han har også jobbet med musikk for forskjellige amerikanske TV-programmer som America's Next Top Model, The Kardashians, Chef Roble, 10 on Top og reklame og filmmusikk. Han driver til daglig SnakeHips Studio.


== Diskografi ==

Skrik: Sjalu (1998)
Squid: Super (1998)
Push: Nova (1998)
Johns Quijote: Forløper (2000)
D:Koder: Paralooped; Jennie Jones Part III (2001)
Nicole Lacy: It Was Me (2002)
Nicole Lacy: Dynamite (2003)
Synne: Alle monner drar (2004)
Kristin Frogner: Just Another Girl (2005)
Bye: Sanatorium (2005)
Tony Gulbrandsen: Reach Out (2006)
Emeline og Sunniva: Sammen med deg! (2006)
The Blackbirds: Riddles & Affairs (2006)
David Aaserud: Beautiful King (2007)
Maria Arredondo: For a Moment (2007)
Jentegruppa Seven: Bare herlig (2008)
Emeline og Sunniva: Det beste jeg vet (2008)
4U: Bedre sammen (2009)
Lotta: Min egen stil (2009)
Jentegruppa Seven: Ellevill (2009)
Jentegruppa Seven: Vi vil feire (2010)
Sweet Sunday: Desire (2010)
Emeline og Sunniva & Jentegruppa Seven: Julen er her (2010)
Lotta: Bevis at du tør (2011)
Emeline og Sunniva & Jentegruppa Seven: Inntil deg (2011)
Savannah & Seven-jentene: Tommel opp! (2012)
Barnekoret BIT: Joy Peace Love (2013)
Emeline og Sunniva med familie: Sammen i lovsang (2013)
Chaley: Get Ya Heels On (2013)
Seven: Musikalen Moses – Prinsen av Egypt (2015)
Alan Walker: Faded (2015)
Frøder: Frøder (2016)
Skare: Kom hjem (2016)
Raylee: Love Me (2016)
Barnekoret BIT: Colorful (2017)
Seven-jentene: Shalalei – Drammens offisielle sommerskolelåt (2017)
Seven-jentene: Unik (2017)
Gåte: Attersyn (2017)
Gåte: Stolt solvår (2018)
Gåte: Rideboll og Gullborg (2018)
Seven-jentene: Grønne enger (2018)
Gåte: Kom no Disjka (2018)
Gåte: Svevn (2018)


== Eksterne lenker ==
(en) Ronny Janssen på Internet Movie Database 
(en) Ronny Janssen hos waterfallmusic.no
Gimsøydaleren

Gimsøydaleren er navnet på Norges første daler, og er en stor mynt av sølv som ble preget i 1546. Mynten måler rundt 3,5 centimeter i diameter og veier 30 gram. Adversen (forsiden) viser et portrett av kong Christian III, mens reversen (baksiden) viser det norske riksvåpenet; løven med krone og øks. Denne mynten finnes i dag i 18 eksemplarer; tolv eid av museer og seks i privat eie. En Gimsøydaler har en verdi på mellom én og to millioner norske kroner.


== Historie ==
Gimsøydaleren ble preget i Gimsøy kloster ved Skien. Gimsøy var tidligere et nonnekloster, men etter reformasjonen i Norge i 1537 ble klostervirksomheten forbudt. Grunnen til at Gimsøy ble brukt til myntproduksjon, var sølvforekomstene i Telemark. Kong Christian overtok etter reformasjonen et kobberverk i Gullnes ved Sundsbarmvatnet i Seljord, som før hadde tilhørt biskopen i Hamar. Her satte kongen i gang utvinning av sølv i 1539 ved hjelp av bergfolk fra Sachsen. Noe av sølvet kom også trolig fra Fyresdal. Mye av dette sølvet ble ført til Gimsøy, hvor det ble startet myntproduksjon i 1543, under ledelse av myntmester Jørgen Kock.


== Norges første daler ==
Gimsøydaleren er Norges første daler. De første dalerne i Europa ble preget i Joachimsthal i Bøhmen i 1519 og ble kalt joachimstalere. Både myntene og navnet ble raskt etterlignet i andre land, og i Norge ble de altså kalt daler. Amerikanske dollar har samme opprinnelse. Myntene i middelalderen i Norge var ofte små og hadde lavt sølvinnhold. Gimsøydaleren derimot, var på grunn av sitt høye sølvinnhold en internasjonalt gangbar mynt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Gimsøydaleren - Norges mest ettertraktede mynt, artikkel hos Norgeshistorie.no
Prisrekord for norsk mynt, artikkel hos NRK.no 23.11.09, besøkt 5.12.16
Gimsøydaleren, fotografier hos Digitalt museum
Samfunnsbedriftene

Samfunnsbedriftene (fra 2001 til 2020: KS Bedrift) er en nærings- og arbeidsgiverforening for samfunnsbedrifter i Norge. Foreningen hadde 569 medlemsbedrifter per 3. oktober 2022, fordelt på aksjeselskaper, samvirkeforetak, interkommunale selskaper, kommunale og fylkeskommunale foretak (KF/ FKF), § 27-selskaper, men også ideelle organisasjoner og stiftelser. Bedriftene er fordelt på flere bransjer, som energi, avfall, havn, brann og redning, vann og avløp, revisjon, helse og eiendom. Samfunnsbedriftene er ledet av administrerende direktør Øivind Brevik. Styreleder er Pål Smits, administrerende direktør i Lindum AS. Per 3. oktober 2022 hadde Samfunnsbedriftene 32 årsverk. Inntil 31. desember 2013 var KS Bedrift en del av KS. Fra 1. januar 2014 har Samfunnsbedriftene (da KS Bedrift) vært en selvstendig organisasjon.


== Arbeidsgiverservice ==
Samfunnsbedriftene yter arbeidsgiverservice til sine medlemmer, og er motstykket til fagforeninger for ansatte i bedriftene under forhandlinger av tariffavtaler. Medlemsbedriftene i Samfunnsbedriftene er i dag tilknyttet én av fire selvstendige tariffavtaler: Hovedtariffavtalen (HTA), Hovedtariffavtalen for konkurranseutsatte bedrifter (Bedriftsavtalen), og Energiavtale I og II.


== Næringspolitikk ==
Næringspolitisk jobber Samfunnsbedriftene spesifikt for følgende bransjer: avfall, energi, havner samt brann og redning. Målet er å sikre gode rammevilkår for medlemsbedriftene. Det utøves påvirkningsarbeid mot Stortinget, embetsverket og andre beslutningsorganer. Samfunnsbedriftene er medlem av ulike interesseorganisasjoner i Brussel, og har gjennom disse en påvirkningskanal inn mot relevante beslutningsorganer i EU. Samfunnsbedriftene har egne bransjestyrer for henholdsvis avfall, energi, havn samt brann og redning. Disse er satt sammen av medlemsbedriftene. Bransjestyrene jobber med spesifikke næringspolitiske saker i medlemmenes interesse. Representanter for bransjestyrene deltar også i tarifforhandlinger.


== Juridiske tjenester ==
Samfunnsbedriftene har advokater som yter juridisk service og advokattjenester til medlemsbedriftene, blant annet knyttet til selskapsorganisering. 


== Historikk ==
Samfunnsbedriftene fikk sitt navn i 2020, da organisasjonen endret navn fra KS Bedrift. KS Bedrift ble i sin tur formelt opprettet i 2001, da organisasjonen ble utskilt fra KS. KS Bedrift var opprinnelig representert i sentrale styringsorganer i KS, men ble 1. januar 2014 en egen juridisk enhet med samarbeidsavtale med KS. Navnet KS Bedrift går tilbake til 1995, da det ble opprettet en egen seksjon i KS som tok seg av de kommunalt eide bedriftenes behov. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
KS-Bedrifts offisielle nettsted
Wearable art

Wearable art (norsk: kroppsbåret kunst) omfatter smykker, masker og plagg, der verkets uttrykk er viktigere enn funksjonalitet. I mange tilfeller er plagget eller smykket kun ment for utstilling. Materialene kan være ulike former for tekstil, lær, plast, fjær, metall, pels og ekte og uekte stener, og teknikkene som brukes er like varierte.
Wearable art-bevegelsen utviklet seg mot slutten av 1960-årene. Store sosiale, politiske og kulturelle omveltninger ga god grobunn for personlige uttrykk og utforskning når det gjaldt utsmykning. Bevegelsen blomstret i 1970-årene, og er fortsatt aktuell etter 2000.Kunstnere som Isamaya Ffrench og Magnhild Kennedy (Damselfrau) lager eksperimentelle masker som wearable art, av materialer som legoklosser (Ffrench); plastgjenstander, pomponger, gamle blonder og hår (Kennedy).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Whitley, Lauren (2005). «Wearable art». Encyclopedia.com (engelsk).
Snefjellå kraftverk

Snefjellå kraftverk er et vannkraftverk ved Langvatnet i Rana kommune i Nordland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 233 meter i Snøfjellåga.
Installert effekt er 2,7 MW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 7,6 GWh.
Aventron Norway AS er majoritetseier i Snefjellåkraft AS.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Trekkfly

Et fly bygget som trekkfly, en traktor konfigurasjon har motoren og propellen montert i fronten, slik at flyet blir «trukket» gjennom luften, i motsetning til skyvekonfigurasjon, der motoren og propellen er montert bak og "skyver" flyet fremover.
I de tidlige årene av var både traktor og pusher vanlig. Imidlertid, ved midten av første verdenskrig dominerte traktor-konfigurasjon. I dag domminerer propelldrevene fly av trekk-varianten.


== Tidlig bruk av begrepet ==
Så tidlig som i 1910, i flyvningens tidlige år ble det ble skilt mellom de to. I Royal Flying Corps ble trekkfly kalt  «Bleriot type» etter Louis Bleriot for å skille dem fra «Farman-type».
...


== Militær luftfart i første verdenskrig ==
Fra et militært synspunkt var problemet med en-motors trekkfly det at det ikke var mulig å skyte gjennom propellbuen uten å skade propellbladene. Tidlig løsninger omfatter montering våpenet (rifler eller maskingevær) utenfor propellbuen, enten i en vinkel til siden som gjorde sikting vanskelig, eller på toppen vingen på en dobbeldekker, slik at kulene gikk over toppen av propellbuen.
Det første systemet for å skyte gjennom propellen ble utviklet av den franske ingeniøren Eugene Gilbert for Morane-Saulnier og omfafftet montering metall "deflektorkanter" på propellbladene av en Morane-Saulnier L monoplan. Det ble antatt med umiddelbar suksess av den franske flyver Roland Garros og ble også brukt på minst en Sopwith Tabloid av Royal Naval Air Service.
Den endelige løsningen ble  synkroniseringsutstyr, mer kjent som en synkroniser, utviklet av Anthony Fokker og montert i en Fokker E. I  monoplan i 1915. De første Britiske "traktor" som var spesielt konstruert med synkroniseringsutstyr var Sopwith 1½ Strutter som ikke kom inn i tjeneste før tidlig i 1916.
Andre løsninger for å unngå propellbuen omfattet skyting gjennom propellakslen (i flyets nese) – først brukt i det franske SPAD S. XII – eller montering av våpen på vingene. Den siste løsningen ble vanligvis brukt fra begynnelsen av 1930 og er vanlig i dag


== Se også ==
Skyvefly
Push-pull konfigurasjon
Metsamor (elv)

Metsamor (også kalt Sevdsjur) er en elv i den vestlige delen av Armenia. Elvas kilde er ansett å være våtmarkene vest for innsjøen Ajghr i provinsen Armavir. Elva flyter i en lengde av 38 kilometer i en sørøstlig retning over Araratsletten og munner ut i Araks 625 kilometer oppstrøms fra dennes munning i Det kaspiske hav. Elva faller gjennomsnittlig bare 1 meter per kilometer. Sideelven Kasagh møter Metsamor fra venstre 26 kilometer før munningen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Metsamor River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Leksaren

Leksaren er et ringformet tunanlegg fra jernalderen.
Tunanlegget ligger på vestsiden av og grenser mot Jærbanen på Reiestad rett sør for tettstedet Varhaug i Hå kommune, og er et av mange anlegg som er på en liste over kulturminner i Hå. 


== Etymologi ==
Kanskje inneholder dette navnet ordet leik, gno. leikr m., jf. Leikvoll, Leikvang og lignende, med bakgrunn i tevlinger i samband med tidligere sammenkomster og kanskje sakrale handlinger. En mulig tolking kan være gno. *Leiksgardr, sammensatt av gno. leikr m. og gardr m. ‘gard, gjerde’, jf. liknende lydutvikling i etterleddet i Kjengaren, som er gno. *Hjalmgardr, brukt om gamle lagringsstader for høy, korn, og annet.


== Referanser ==
Arkadij Rotenberg

Arkadij Romanovisj Rotenberg (russisk: Аркадий Романович Ротенберг, 1951) er en russisk forretningsmann og oligark. 
I 2015 eide han 51% av Stroygazmontazh (SGM-gruppen), et bygningsselskapet for gassledninger og infrastruktur av strøm i Russland, med Gazprom som største kunde. I 2014 var han nummer 375 på listen av verdens rikeste menn av tidsskriftet Forbes, med en personlig formue anslått til 4 milliarder dollars. Senere har han overført store verdier til sønnen Boris.Han er regnet som en av Vladimir Putins innerste krets med konfidanter. De er barndomsvenner, og har hatt judo som felles interesse. Etter studier tok han seg jobb som judotrener, og fikk med Putins hjelp på 1990-tallet startet judoklubben «Yavara-Neva» i St Petersburg, men internasjonal suksess. I 2000 var Putin blitt president, og fikk stiftet «Rosspirtprom», et statseid selskap som kontrollerte 30% av Russlands vodkaproduksjon, med Rotenberg som direktør. I 2001 stiftet de to brødrene Rotenberg banken SMP-bank, og brukte banken til å skaffe seg fotfeste innenfor bygningsindustrien. «Stroigazmontazh» ble stiftet i 2008, da Gazprom solgte fem underselskaper, og ga det nystiftede firmaet spesielt gode vilkår som underleverandør. I forberedelsene til Sotsji-OL fikk firmaer kontrollert av Rotenberg oppdrag verdt syv milliarder dollar. Etter Russlands anneksjon av Krim i 2014 fikk firmaet også i oppdrag å bygge Kertsjbroen. I mars 2014 innførte USA personlige sanksjoner mot firmaene.I 2021 ble Putin anklaget for å ha bygget seg et storslått palass ved Svartehavet. Rotenberg sto da fram, og erklærte at palasset var hans eget.Han er også eieren av det russiske ishockey-klubben FK Dinamo Moskva, og siden 2013 medlem av det internasjonale judo-forbundets hovedstyre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arkady Rotenberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Arkadij Rotenberg på Internet Movie Database
Wine cooler

Wine cooler er en alkoholholdig drikk av vin og fruktsaft, ofte i kombinasjon med en kullsyreholdig drikk og sukker. Den har ofte lavt alkoholinnhold.Drikken er tradisjonelt hjemmelaget, men er blitt tappet på flasker og solgt av kommersielle distributører siden tidlig på 1980-tallet, spesielt i områder der det lave alkoholinnholdet gjør at de kommer inn under mindre restriktivt lovverk enn vin alene. Fordi det meste av smaken i vinen overskygges av frukten og sukkeret, blir det gjerne brukt billig vin.


== Referanser ==
Azat

Azat er en venstre sideelv til Araks i Armenia. Elvas kilde ligger i de sørlige hellingene av Asjdahak i Geghamfjellene sentralt i landet. Elva flyter sørvestlig og har etter 40 kilometer samløp med Araks på Araratsletten. I midten av løpet har en demning skapt vannreservoaret med samme navn som elva. Vannet blir brukt til vannkraft og vanning.
Azat er kjent i Armenia for sin skjønnhet, spektakulære fossefall og den svært steinete elvebunnen. Elva renner gjennom en nasjonalpark (Khosrov) og en canyon ved landsbyen Garni.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Azat River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Garnigeghard.com: Gorge of Garni (The Gorge of the Azat River)
Khosrovreserve.am: Khosrov Forest State Reserve Arkivert 19. juli 2019 hos Wayback Machine.
Lebedyn

Lebedyn er småby i Sumy oblast i det nordøstlige Ukraina. I Sovjet-tiden var byen spesielt kjent for sin militær-industri som ga jobb til cirka 50.000 mennesker. I den forbindelse ble det bygget en lokal flystripe for militære formål. I dag har flystripen forfalt og blir ikke brukt. Etter Sovjet har byen gradvis mistet innbyggere og har i dag rundt 29 000 innbyggere. 
Det går buss og tog til Sumy og buss til Kyiv, Dnipro og Kharkiv.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Lebedyn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Shimabara-opprøret

Shimabaraopprøret (japansk: 島原の乱, shimabara no ran) var et væpnet opprør rundt den nåværende byen Shimabara på vestre Kyushu i Japan som varte fra 1637 til 1638. Opprørene var for det meste katolske kristne bønder, men også herreløse samuraier, ronin, sluttet seg til opprøret. Opprøret ble til slutt knust av Tokugawashogunatet som også fikk marin artilleristøtte av nederlandske fartøy.
Årsakene til opprøret var blant annet feilslåtte avlinger, hungersnød, og av vanstyre av daimyoen, den lokale lensherren. Daimyoen tok ut høye skatter av befolkningen og de som ikke kunne betala skatten ble levende brent. Fra å ha begynt som et bondeopprør, utviklet opprøret seg raskt til en religiøs krig. Shimabarahalvøya hadde en stor andel kristne som tok opp våpen mot shogunatet, som hadde forbudt kristendommen over hele Japan i år 1614. Mange opprørere stred også under stridsbannere som avbildet Jesus og jomfru Maria.Lederen for opprøret var Amakusa Shiro, en blott 17 år gammel samurai. Shiros menn inntok borgen Hara sør på Shimabarahalvøya, og Tokugawastyrkene svarte med å beleire borgen. Shogunatet seiret til slutt og fikk også hjelp av nederlandske fartøyrt som utsatte borgen og opprørerne for tungt bombardement.
Etter opprøret måtte kristne japanere utøve sin religion i hemmelighet, så kalte kakure kirishitan («skjulte kristne»), frem til 1850-årene. Katolske portugisere ble utvist fra landet, noe som førte til at nederlenderne, som takk for at de hjalp myndighetene med å slå ned opprøret, ble det eneste vesterlendingene som fikk tillatelse til å drive handel med Japan.


== Litteratur ==
Matthew E. Keith: The logistics of power. Tokugawa response to the Shimabara rebellion and power projection in seventeenth-century Japan, Ohio State University, 2006.
Ludwig Riess: Der Aufstand von Shimabara, in: Mitteilungen der Deutschen Gesellschaft für Natur- und Völkerkunde Ostasiens, Bd. 5, Heft 45 (Januar 1891), S. 191–214.
Roland Habersetzer: Amakusa Shirō – Gottes Samurai: Der Aufstand von Shimabara. Historischer Roman.  Palisander Verlag, 2013, ISBN 978-3-938305-19-5.
Roland Habersetzer: Die Krieger des alten Japan – Berühmte Samurai, Rōnin und Ninja. Palisander Verlag, 1. Auflage 2008, ISBN 978-3-938305-07-2. Enthält eine umfangreiche, auf historischen Quellen beruhende Erzählung über den Shimabara-Aufstand.
Toda, Toshio: Amakusa, Shimabara no ran – Hosokawa-han shiryō ni yoru. Tōkyō, Shin Jinbutsu Ōraisha, 1988.


== Referanser ==
Pavlo Altukhov

Pavlo Altukhov (født 23. desember 1995) er en ukrainsk padler som konkurrerer i kano.
Han representerte Ukraina under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 5 i C-1 1000 meter.Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 12 på C-1 1000 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pavlo Altukhov – Olympics.com 
(en) Pavlo Altukhov – Olympic.org 
(en) Pavlo Altukhov – Olympedia 
(en) Pavlo Altukhov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Pavlo Altukhov – ICF (slalom)
Gerasim Kochnev

Gerasim Kochnev (født 20. mars 1987) er en usbekisk padler som konkurrerer i kano.
Han representerte Usbekistan under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 7 i C-1 1000 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gerasim Kochnev – Olympics.com 
(en) Gerasim Kochnev – Olympic.org 
(en) Gerasim Kochnev – Olympedia 
(en) Gerasim Kochnev – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Gerasim Kochnev – ICF (slalom)
Buly Da Conceição Triste

Buly Da Conceição Triste (født 4. juli 1991) er en saotomesisk padler som konkurrerer i kano.
Han representerte São Tomé og Príncipe under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i semifinalen i C-1 1000 meter.Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer utslått i kvartfinalen på C-1 1000 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Buly Da Conceição Triste – Olympics.com 
(en) Buly Da Conceição Triste – Olympic.org 
(en) Buly Da Conceição Triste – Olympedia 
(en) Buly Da Conceição Triste – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Buly Da Conceição Triste – ICF (slalom) 
(en) Buly Da Conceição Triste – TheSports.org
Mussa Chamaune

Mussa Chamaune (født 19. august 1992) er en mosambikisk padler som konkurrerer i kano.
Han representerte Mosambik under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i semifinalen i C-1 1000 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mussa Chamaune – Olympedia 
(en) Mussa Chamaune – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Adrien Bart

Adrien Bart (født 4. september 1991) er en fransk padler som konkurrerer i kano.
Han representerte Frankrike under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han kom til B-finalen i C-1 1000 meter.Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 4 på C-1 1000 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Adrien Bart – Olympics.com 
(en) Adrien Bart – Olympic.org 
(en) Adrien Bart – Olympedia 
(en) Adrien Bart – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(fr) Adrien Bart – Frankrikes olympiske komité 
(en) Adrien Bart – ICF (slalom)
Vincent Farkaš

Vincent Farkaš (født 13. januar 1993) er en slovakisk padler som konkurrerer i kano.
Han representerte Slovakia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han kom til B-finalen i C-1 1000 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vincent Farkaš – Olympedia 
(en) Vincent Farkaš – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Dagnis Iļjins

Dagnis Iļjins (født 20. august 1992) er en latvisk padler som konkurrerer i kano.
Han representerte Latvia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han kom til B-finalen i C-1 1000 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dagnis Iļjins – Olympics.com 
(en) Dagnis Iļjins – Olympic.org 
(en) Dagnis Iļjins – Olympedia 
(en) Dagnis Iļjins – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(lv) Dagnis Iļjins – Latvias olympiske komité 
(en) Dagnis Iļjins – ICF (slalom)
Angel Kodinov

Angel Kodinov (født 4. september 1997) er en bulgarsk padler som konkurrerer i kano.
Han representerte Bulgaria under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han kom til B-finalen i C-1 1000 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Angel Kodinov – Olympedia 
(en) Angel Kodinov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Martin Marinov

Martin Marinov (født 25. oktober 1967) er en bulgarskfødt australsk padler som konkurrerer i kano.
Han representerte Australia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han kom til B-finalen i C-1 1000 meter. Han representerte Bulgaria til 2000-tallet og gjorde comeback i 2016. Han tok bronse under Sommer-OL 1988 og 1992.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Martin Marinov – Olympics.com 
(en) Martin Marinov – Olympic.org 
(en) Martin Marinov – Olympedia 
(en) Martin Marinov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Martin Marinov – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Martin Marinov – Australian Olympic Committee
Henrik Vasbányai

Henrik Vasbányai (født 16. juli 1991) er en ungarsk padler som konkurrerer i kano.
Han representerte Ungarn i Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han kom til B-finalen i C-1 1000 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Henrik Vasbányai – Olympedia 
(en) Henrik Vasbányai – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Henrik Vasbányai – ICF (slalom)
Emil August av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Augustenborg

Emil August, prins av Augustenborg (også Æmil)  (født 3. august 1722, død 6. desember 1786) var en dansk general. 
Han var sønn av hertug Christian August (1696–1754) og dennes hustru Frederikke Louise (1699–1744) født grevinne Danneskjold-Samsøe. Etter først å ha vært i hollandsk tjeneste ble han dansk offiser. I 1747 ble han oberst for det sjællandske regiment fotfolk, 1750 generalmajor, 1755 generalløytnant og 1763 general. Da han ble avskjediget i 1784 hadde han kun deltatt i ett felttog; Mecklenburg i 1762. 
Han var bror av Frederik Christian av Holstein-Augustenburg (1721-94), som 1754 ble hertug, og som også var dansk general, og som i 1762 ble gift med prinsesse Charlotte  Wilhelmine av Slesvig-Holsten-Pløn (1744 Pløn-1770 Augustenborg), fra hvem den videre slekt nedstammet, datter av hertug Friedrich Karl av Pløn og Christina Armgard comtesse Reventlow, hvis bror, Conrad Detlev greve Reventlow til grevskapet Reventlow og baroniet Brahetrolleborg etc. (1704-50) ble gift i 1731 med Wilhelmine Augusta prinsesse av Slesvig-Holstein-Pløn (1704-49), en søster av hertug Fr. Karl. 
Emil August døde ugift den 6. desember 1786. På hans kiste i Augustenborgernes kapell i Sønderborg leses: «... Weiland Fürsten und Herrn Aemil August Erben zu Norwegen Herzogs zu Schleswig Holstein Sonderburg, geb. den 3. Augusti 1722 gest. den 6. Decbr. 1784.»


== Referanser ==