I.A.L. Diamond

Itek Dommnici (født 27. juni 1920, død 21. april 1988), bedre kjent som I.A.L. Diamond, var en manusforfatter i Hollywood fra 1940- til 1980-tallet.
Han samarbeidet med regissøren og manusforfatteren Billy Wilder i totalt tolv filmer, inkludert Noen har det hett (1959), Ungkarsleiligheten (1960), Irma la Douce (1963), Kyss meg, tosken (1964) og Hold ryggen stiv! (1966).


== Tidlig liv ==
Diamond ble født Itek Dommnici i Ungheni i Iași i regionen Bessarabia i daværende Romania. I dag tilhører denne regionen Moldova. Da han var ni år gammel emigrerte familien hans til USA og byttet etternavn til Diamond. De slo seg ned i Crown Heights i Brooklyn. Diamond studerte ved Boys High School, der han brukte fornavnet Isadore. Han fikk også kallenavnet «Iz». Diamond var spesielt dyktig i matematikk, og deltok i delstatsmesterskapet i Mathematics Olympiads i 1936-37, der han vant flere priser.
Diamond studerte ved Columbia University, og ble uteksamert i 1941. I denne perioden skrev han for Columbia Daily Spectator, under pseudonymet I.A.L. Diamond, var redaktør for humormagasinet Jester of Columbia og var medlem i Philolexian Society. Initialene I.A.L. stod for «Interscholastic Algebra League». Diamond ble også den første studenten som egenhendig skrev fire påfølgende oppsetninger av den årlige revyen, Varsity Show. Som følge av dette endret han planen om å studere til en mastergrad ved Columbia, og aksepterte i stedet tilbudet om en korttidskontrakt i Hollywood.


== Karriere og senere liv ==
De neste årene hadde Diamond flere korttidskontrakter, blant annet med Paramount Pictures. Der jobbet han med flere prosjekter, men fikk ikke kreditering. I 1944, mens han jobbet for Universal Pictures, fikk han sin første kreditering for et filmmanus, for Murder in the Blue Room.  Året etter jobbet han for Warner Bros., og fikk han sin første suksess med Never Say Goodbye i 1946.  Diamond jobbet for 20th Century Fox fra 1951 til 1955, før han bestemte seg for å jobbe som uavhengig manusforfatter.
I 1957 startet han sitt lange samarbeid med regissøren og manusforfatteren Billy Wilder, med filmen  Kjærlighet om ettermiddagen. Deretter fulgte de suksessfulle filmene Noen har det hett (1959), Ungkarsleiligheten (1960), som han vant Oscar for beste originalmanus for, En, to, tre (1961), Irma la Douce (1963), Kyss meg, tosken (1964), den Oscar-nominerte Hold ryggen stiv! (1966) og Sherlock Holmes privat (1970). Diamond hadde også suksess alene med Kaktusblomsten (1969), der manuset var basert på teaterstykket med samme navn.
Diamond og Wilder skrev totalt tolv filmer sammen over en periode på 25 år. Noen av disse filmene inneholder rollefigurer som, selv om de er venner, stadig krangler litt med hverandre, slik som Joe og Jerry i Noen har det hett og Holmes og Watson i Sherlock Holmes privat. Diamonds enke hevdet at dette var basert på ektemannens forhold til Wilder.
I 1980 ble Diamond og Wilder belønnet med Writers Guild of Americas Laurel Award for deres karrierer som manusforfattere. Wilder hadde vunnet en WGA Laurel Award i 1957 for sitt samarbeid med Charles Brackett.
Diamond døde av kreft 21. april 1988 i sitt hjem i Beverly Hills i California.


== Filmografi ==


== Priser og nominasjoner ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) I.A.L. Diamond på Internet Movie Database 
(sv) I.A.L. Diamond i Svensk Filmdatabas 
(da) I.A.L. Diamond på Filmdatabasen 
(da) I.A.L. Diamond på Scope 
(en) I.A.L. Diamond på AllMovie 
(en) I.A.L. Diamond hos The Movie Database 
(en) I.A.L. Diamond hos Internet Broadway Database 
(en) I.A.L. Diamond på Internet Broadway Database
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata