jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Norsk fagoversetterforening

Norsk fagoversetterforening (NORFAG) ble stiftet i 2012. Foreningen organiserer oversettere som har seriøs bakgrunn innen fagoversettelse, ofte inkludert relevant fagutdannelse. De fleste har status som selvstendig næringsdrivende og er registrert i Enhetsregisteret eller tilsvarende registre i utlandet. Foreningen søker å sikre kvaliteten på oversettelser og kundenes interesser ved å stille krav til medlemskapet.
NORFAG ønsker å:

organisere og fremme interessene til næringsdrivende fagoversettere
arbeide for et godt norsk fagspråk i næringslivet og det offentlige
arbeide for bedre og ryddigere kontakt mellom fagoversettere og kunder
arbeide for å styrke yrkets anseelse
arbeide for å styrke norsk språk i forhold til fremmedspråk
fremme samarbeid og kommunikasjon mellom fagoversettere
arrangere kurs for medlemmene
innhente tilbud på nyttige produkter/tjenester på vegne av medlemmene


== Eksterne lenker ==
NORFAGs hjemmeside
Bernhard Horwitz

Bernhard Horwitz (født 10. mai 1807 i Neustrelitz, død 29. august 1885 i London) var en tysk-engelsk sjakkspiller og sjakkskribent.
Horwitz ble født i Neustrelitz, og gikk på skole i Berlin, hvor han studerte kunst. Fra 1837 til 1843 var han med  i en gruppe tyske sjakkspillere kjent som die Plejaden.
Han flyttet til London i 1845. I 1846 tapte han en kamp mot den besøkende sjakkmesteren Lionel Kieseritzky, og en annen mot Howard Staunton med sifrene 15.5-8.5. Hans beste sjakkresultat var seier i en kamp mot  Henry Edward Bird i 1851. Han spilte i den første internasjonale sjakkturneringen i London i 1851 og slo Bird i første runde, men tapte mot Staunton i andre og mot József Szén i tredje.
I samarbeid med Josef Kling fikk Horwitz i 1851 utgitt boka Chess Studies, en samling 208 sluttspillstudier. Etter Klings død ga Horwitz i 1884 ut den utvidede Chess Studies and End-Games, som er en grunnstein for moderne sluttspillteori. Begge forfatterne regnes som grunnleggere av moderne sluttspillstudier.
Horwitz var en betydelig komponist av sjakkoppgaver og studier som etter eget utsagn komponerte over 200 studier fra 1855. Oppgavene ble publisert i tidsskrifter som Westminster Papers, The City of London Chess Magazine og The Chess Monthly.

Med følgende bidrag vant han sjakkhistoriens første studieturnering, organisert av Johann Jacob Löwenthal:

Løsning:1. c3xd4+ Kc5-d52. c2-c4+ Kd5-e63. Tf3xf6+ De7xf64. d4-d5+ Ke6-d65. Kg2-f1 Df6-f46. Sh6-f7+ vinner (siden svart nå mister dronningen i en springergaffel)


== Verk ==
Kling / Horwitz: Chess studies; or endings of games. London 1851


== Referanser og noter ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bernhard Horwitz – chessgames.com 
(en) Bernhard Horwitz – 365Chess.com 
Komposisjoner av Bernhard Horwitz, Die Schwalbe, utgitt av Schwalbe, den tyske problemsjakkforeningen
Filosofiåret 1863

Filosofiåret 1863 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1863.


== Hendelser ==


== Publiseringer ==


== Fødsler ==
4. januar – Giuseppe Amato Pojero, italiensk filosof (død 1940)
13. januar - Viktor Nesmelov, russisk teolog og filosof (død 1937)
25. januar - Rufus Jones, forfatter, College-professor, mystiker, filosof og kveker fra USA (død 1948)
27. februar - George Herbert Mead, filosof, sosiolog og psykolog fra USA (død 1931)
24. april - Giovanni Vailati, italiensk filosof, matematiker og historiker (død 1909)
25. mai - Heinrich Rickert, tysk filosof (død 1936)
6. juni – Wincenty Lutosławski, polsk filosof (død 1954)
27. september - Hans Cornelius, tysk filosof og psykolog (død 1947)
16. november - Antonin-Dalmace Sertillanges, fransk filosof og teolog (død 1948)
2. desember - Franz Hillebrand, østerriksk filosof (død 1926)
16. desember – George Santayana, spansk filosof og forfatter (død 1952)


== Dødsfall ==
24. februar - Anton Günther, østerriksk filosof (født 1783)
17. desember - Émile Saisset, fransk filosof (født 1814)
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==
Sekstifiredelsnote

En sekstifiredelsnote er i musikknotasjon en note som tilsvarer 1/64 (én sekstifiredel) av verdien til en helnote. Med andre ord går det 64 sekstifiredelsnoter på den tiden det tar å spille en helnote. En enkel sekstifiredelsnote er avbildet med hode, hals og fire faner festet til halsen. Det er imidlertid svært uvanlig å spille verk med enslige sekstifiredelsnoter i vanlig klassisk musikk. Som regel opptrer de i grupper, der alle notene festes sammen ved hjelp av fire notebjelker. På den måten blir det også mye lettere for musikere å lese partiturer hvor notene forekommer.
Fylkesskolekasse

Fylkesskolekasser ble opprettet i hvert fylke i Norge fra og med 1860 (amtsskolekasser fram til 1919). Fylkesskolekassen bestod av tilskudd fra både stat og fylkeskommune. Midlene ble brukt til ulike tiltak overfor allmueskolen, men også til støtte for høyere allmueskoler og arbeidsskoler. Fylkesskolekassen falt bort med skoleloven av 1936. Folkeskolen fikk deretter tilskudd fra staten.


== Historie ==
Ved Lov om Almueskolevæsenet paa Landet av 1860 ble det opprettet amtsskolekasser i hvert amt (fylke fra 1919): «Ethvert Amt, eller hvor et Amt er deelt i flere Amtsformandskabsdistricter, ethvert saadant District, danner en større Skolekommune med en særskilt Skolekasse» (§ 39). 
Amtsskolekassen bestod av tilskudd fra både amtskommunen og staten, etter en fordelingsnøkkel. Dersom amtsformannskapet bevilget et visst minimum, forpliktet staten seg til å bevilge det dobbelte (§ 40). Bevilget amtet mere, hadde man likevel krav på samme beløp fra staten. Det var amtsformannskapet som bevilget beløpet, etter budsjettforslag fra stiftsdireksjonen. Stiftsdireksjonen dannet etter loven amtkommunens ”Skolebestyrelse” (§ 79). Budsjettforslaget ble satt opp på grunnlag av forslag fra prostene, som igjen hadde innhentet uttalelser fra de kommunale skolekommisjonene (§ 79). 
Loven hadde detaljerte bestemmelser om hva amtsskolekassens midler kunne brukes til (§ 41). Det var alderstillegg til lærernes lønn, bidrag til høgre allmueskoler og arbeidsskoler, bidrag til oppføring av skolebygg med eller uten lærerbolig, anskaffelse av jordveg til lærerne, bidrag til skolevesenet i «uformuende» prestegjeld og godtgjørelse til lærerne for utdanning av lærerlærlinger. Dersom det var tale om bevilgning til noe annet formål innen skolevesenet enn det som var nevnt i loven, måtte det godkjennes av stiftsdireksjonen (§ 41). 
Amtsskolekassen skiftet navn til fylkesskolekassen i 1919.  Med av Lov om folkeskulen på landet av 16. juli 1936 falt fylkesskolekassen bort.


== Arkiv ==
Arkivmateriale etter amtsskolekassen/fylkesskolekassen vil i hovedsak være regnskap, fram til 1936. Regnskapet ble først ført av fogden, senere av fylkeskasserer (opprettet på ulikt tidspunkt i fylkene). Regnskapsmaterialet vil derfor befinne seg i forskjellige arkiver ettersom hvem som var regnskapsfører. Det vil også finnes dokumentasjon om fylkesskolekassene i arkivene til fylkesskolestyret, skoledirektøren, fylkesmannen og i fylkestingsforhandlingene. Arkivmaterialet vil i hovedsak være avlevert et statsarkiv. Det kan også være dokumentasjon i et fylkesarkiv. 


== Se også ==
Fylkeskommune
Fylkesskolestyre
Amtsinspektør


== Kilder ==
Lov om Almueskolevæsenet paa Landet, 16. mai 1860
Lov um folkeskulen på landet, 16. juli 1936


== Litteratur ==
Liv Mykland: Håndbok for brukere av statsarkivene. Riksarkivarens skriftserie 19. Universitetsforlaget 2005.
Liv Mykland og Kjell-Olav Masdalen: Administrasjonshistorie og arkivkunnskap – kommunene. Universitetsforlaget 1987
Filosofiåret 1843

Filosofiåret 1843 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1843.


== Hendelser ==


== Publiseringer ==
Frygt og Bæven av Søren Kierkegaard


== Fødsler ==
17. januar - Sebastiano Maturi, italiensk filosof (død 1917)
12. mars – Gabriel Tarde, fransk filosof, sosiolog og jurist (død 1904)
2. juli - Antonio Labriola, italiensk filosof (død 1904)
19. november – Richard Avenarius, tysk filosof (død 1896)


== Dødsfall ==
30. januar – Friedrich von Adelung, tyskrussisk jurist og filosof (født 1768)
10. august – Jakob Friedrich Fries, tysk filosof (født 1773)
2. november - Atsutane Hirata, japansk forfatter og filosof (født 1776)
		
		
		
		
		


== Referanser ==
Trettitodelsnote

En trettitodelsnote er i musikknotasjon en note som tilsvarer 1/32 (én trettitodel) av verdien til en helnote. Med andre ord går det 32 trettitodelsnoter på den tiden det tar å spille én helnote. En enkelt trettitodelsnote er avbildet med hode, hals og tre faner festet til halsen. Som regel opptrer trettitodelsnotene i grupper, der alle notene er bundet sammen ved hjelp av tre vannrette notebjelker. På den måten blir det også mye lettere for musikere å lese partiturer hvor notene forekommer.
Hundreogtjueåttedelsnote

En hundreogtjueåttedelsnote er i musikknotasjon en note som tilsvarer 1/128 (én hundreogtjueåttedel) av verdien til en helnote. Med andre ord går det 128 hundreogtjueåttedelsnoter på den tiden det tar å spille én helnote. En enkel hundreogtjueåttedelsnote er avbildet med hode, hals og fem faner festet til halsen. Det er imidlertid svært uvanlig å spille verk med enslige hundreogtjueåttedelsnoter i vanlig klassisk musikk. Som regel opptrer de i grupper, der alle notene festes sammen ved hjelp av fem notebjelker. På den måten blir det også mye lettere for musikere å lese partiturer hvor notene forekommer.
Åttedelsnote

En åttedelsnote er i musikknotasjon en note som tilsvarer 1/8 (én åttedel) av verdien til en helnote. Med andre ord går det 8 åttedelsnoter på den tiden det tar å spille én helnote. En enkel åttedelsnote er avbildet med hode, hals og fem faner festet til halsen. Når åttedelsnoter opptrer sammen, gjøres sammenbindingen ved hjelp av en notebjelke.
Filosofiåret 1833

Filosofiåret 1833 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1833.


== Hendelser ==


== Publiseringer ==


== Fødsler ==
12. januar - Karl Eugen Dühring, tysk økonom og filosof (død 1921)
28. februar - Carl Hilty, sveitsisk filosof og statsrett (død 1909)
29. oktober - Tommaso Maria Zigliara, fransk kardinal, teolog og filosof (død 1893)
19. november - Wilhelm Dilthey, tysk filosof, pedagog, psykolog og kulturhistoriker (død 1911)


== Dødsfall ==
14. januar - Gottlob Ernst Schulze, tysk filosof (født 1761)
11. september – Anders Gamborg, dansk filosof (født 1753)
28. mars – William Thompson, engelsk filosof (født 1775)
		
		
		


== Referanser ==
Andre slag om Loc Ninh

Andre slag om Loc Ninh var et mindre slag under Påskeoffensiven under Vietnamkrigen. Det sto også et slag om landsbyen 29. oktober til 10. desember 1967.


== Påskeoffensiven ==

Påskeoffensiven var en militær offensiv under Vietnamkrigen som ble iverksatt av Nord-Vietnam gjennom Vietnams folkehær og FNL rettet mot de posisjonene som ble hold av Sør-Vietnams hær (ARVN) og amerikanske styrker i perioden 30. mars til 22. oktober 1972.
Slaget endte med at de nordvietnamesiske styrkene erobret Lộc Ninh 32 km nord for An Lộc ved grensen til Kambodsja hvor FNL satte opp et nytt hovedkvarter.
Dette dannet et utgangspunkt for ytterligere avansement mot Saigon, noe som første til slaget om An Lộc 13. april til 20 juli samme år, hvor den nordvietnamesiske framrykningen ble stoppet.


== Ettervirkninger ==
Seieren i An Lộc var imidlertid ikke fullstendig, da sørvietnameserne ikke  lyktes i åpne veien til Saigon før i juli. Den 18. sørvietnamesiske divisjonen ble sendt til byen, for å erstatte den utslitte 5. divisjon. Den 18. divisjonen ble spredt mer ut fra An Lộc for å presse de nordvietnamesiske styrkene lengre unna og stabilisere området. Slaget viste hvor avhengig de sørvietnamesiske styrkene fortsatt var av amerikansk luftstøtte. For de nordvietnamesiske styrkene viste slaget nordvietnamesernes logistikkproblemer, da de måtte avbryte kampene etter hvert angrep for å få fram nye forsyninger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
After Action Report / The Battle of Loc Ninh 4–7 April 1972, av major Mark A. Smith
Thiet Giap! The Battle of An Loc, April 1972, av oberstløytnant James H. Willbanks
Biografi av oberstløytnant Richard S. Scott, drept ved Loc Ninh 7. april 1972, inneholdende den personlige kamprapporten av kaptein M. Smith – POW Network
Filosofiåret 1823

Filosofiåret 1823 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1823.


== Hendelser ==


== Publiseringer ==


== Fødsler ==
20. januar – Moritz Eisler, tysk filosof (død 1902)
21. februar – Pierre Laffitte, fransk filosof (død 1903)
28. februar – Ernest Renan, fransk filosof, filolog og religionshistoriker (død 1892)
30. april – Paul Janet, fransk filosof (død 1899)
14. juli - Pjotr Lavrov, russisk filosof og sosiolog (død 1900)
6. desember - Friedrich Max Müller, tysk filosof, filolog og religionshistoriker (død 1900)
Joseph Neuhäuser, tysk filosof (død 1900)


== Dødsfall ==
10. april - Karl Leonhard Reinhold, østerriksk filosof og forfatter i den tyske opplysningstiden (65, født 1757)
24. september - Johann Baptist Andres, tysk historiker, teolog, filosof og kanonist (55, født 1768)
		
		
		
		
		


== Se også ==
Filosofi på 1800-tallet


== Referanser ==
Villa Senar

Villa Senar er navnet på en eiendom ved Vierwaldstättersee i Sveits som komponisten Sergej Rakhmaninov fikk bygget i 1932. Navnet stammer fra de to første bokstavene i hvert av fornavnene til ekteparet, etterfulgt av første bokstav i etternavnet: Sergej/Natalia Rakhmaninov.
Eiendommen var utformet for å minne dem begge om hjemlandets kjære Ivanovka, Rakhmaninov-familiens faste sommerresidens som flittig var i bruk før revolusjonen i 1917. Ved Senar ble det blant annet anlagt både park og en flott rosehage. Familien tilbrakte hver sommer her fram til deres endelig utvandring til USA i 1939 på grunn av krigsutbruddet. To av Rakhmaninovs aller største verk ble skrevet her; Paganini-rapsodien (1934) og hans tredje symfoni (1936). Flere kjente russiske personer besøkte villaen, deriblant Ivan Bunin og Vladimir Horowitz. Rakhmaninov selv forlot Senar for godt den 16. august 1939 for å sette kurs mot Paris og senere New York. Han døde av kreft fire år senere, 69 år gammel.


== Kilder ==
En artikkel om Villa Senar fra windowstoworldhistory.weebly.com
Suttungstein

Suttungstein var en eiendom i Gamle Oslo. På kart fra 1830-årene ses Suttungstein beliggende sør for Oslo Hospital, og sørøst for Oslo Havn. Kjøpmand Jacob Dybwad eide eiendommen fram til 1881, da den ble solgt for kr. 19 100,-.
Navnet på eiendommen tilsier at den har eksistert siden førkristen tid. Nærliggende er å anta at historien fra norrøn mytologi om Suttungs Mjød er bakgrunnen for stedsnavnet. Vi kan tenke oss en stein som skulle gi visdom, på samme vis som mjøden til Jotunkjempen Suttung gjorde. Mjøden var laget av blodet til den vise Kvasir, og Suttung stjal den.


== Eksterne lenker ==
Kart over enkelte forsteder 1857 hos Oslo Byarkiv
Kjøbmand Jacob Erasmus Dybwads familielegat
Vinsonella

Vinsonella er en slekt av biller som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En liten, avlang, mørkbrun hjortebille med sterkt reduserte fasettøyne, trolig blind. Hannens kjever er bare litt forstørrede, hodet likevel ganske bredt. Pronotum er svært grovt punktert, matt. Dekkvingene er avlange og parallellsidige med markerte lengderader av grove punkter.


== Levevis ==
Arten lever i jorda.


== Utbredelse ==
Den er bare kjent fra Mauritius.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Figulini
Slekten Vinsonella Arrow, 1940
Vinsonella caeca Arrow, 1930


== Kilder ==
Liste over artene
Bildegalleri


== Eksterne lenker ==
(en) Vinsonella caeca i Global Biodiversity Information Facility 
Vinsonella caeca – detaljert informasjon på Wikispecies
Vikan

Vikan er et område 3,7 kilometer øst for bygrensene i Bodø kommune, og har en avstand på 14 kilometer til byens sentrum. Vikan er et lite område, og har administrasjonen og et miljøtorg for byen gjennom det interkommunale selskapet Iris Salten, samt asfaltfabrikken til Nordasfalt.


== Referanser ==
Lena Anderssen

Lena Anderssen (født 26. september 1974 i Tórshavn) er en færøysk/canadisk sanger. Hun har færøysk mor og norsk/canadisk far. Da hun var to år gammel flyttet hun med familien til Canada, hvor hun bodde til hun var 17 og flyttet tilbake til Færøyene med sin mor og tre søsken. Hun har gitt ut fire album. Flere av sangene hennes er med i TV-serier som 90210, Scrubs, Felicity, Nikita, Alias og Miami Social.


== Diskografi ==
Long Distance (1998)
Can't Erase It (2005)
Let Your Scars Dance (2008)
Letters From The Faroes  (2011)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lena Anderssen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lena Anderssen på Discogs 
(en) Lena Anderssen på MusicBrainz 
(en) Lena Anderssen på Songkick 
Lena Anderssen på Myspace
Tassilo von Heydebrand und der Lasa

Tassilo von Heydebrand und der Lasa (født 17. oktober 1818 i Berlin, død 27. juli 1899 i Storchnest ved Lissa i provinsen Posen) var en tysk diplomat og sjakkmester/-teoretiker, for ettertida mest kjent som utgiver av sjakkboka Handbuch des Schachspiels (1843).


== Liv og virke ==
Von der Lasa studerte jus i Bonn og Berlin. Fra 1845 var han diplomat for kongeriket Preussen med stasjonering i Stockholm, København og Rio de Janeiro.
Lasa var med i «Den berlinske sjustjerna», ei gruppe med sju mesterspillere i Berliner Schachgesellschaft. Gruppa fikk stor sjakkhistorisk betydning, spesielt innen åpningseori. Andre kjente navn i «die Plejaden» var Ludwig Bledow, Wilhelm Hanstein og Carl Mayet. 
Rundt midten av 1800-tallet var Lasa en av verdens  beste sjakkspillere. Hans høyeste historiske  Elo-tall på 2630 ble oppnådd i januar 1852. På den i ettertid beregnede Elo-lista lå han som verdens høyest rangerte spiller fra oktober 1851 til desember 1852. Han spilte en lang rekke partier, særlig med Carl Mayet og Wilhelm Hanstein. I matcher vant han over betydelige sjakkmestere som Howard Staunton og Adolf Anderssen.


=== Handbuch des Schachspiels ===
For den moderne sjakkverden er Lasa mest kjent som utgiver av Handbuch des Schachspiels («Håndbok i sjakkspill»). Paul Rudolf von Bilguer, en av medlemmene i «Sjustjerna», fikk ideen til boka, men han døde før arbeidet kom skikkelig i gang. Lasa overtok arbeidet og var den reelle hovedforfatter og redaktør av førsteutgaven fra 1843. For å ære sin venn, valgte Lasa å oppføre Bilguer som forfatter, og i Tyskland gikk boka lenge under navnet der Bilguer. I senere utgaver var Lasa oppført som medforfatter.


== Verk i utvalg ==
Paul Rudolph von Bilguer: Handbuch des Schachspiels. Redigert av  Tassilo von Heydebrand und der Lasa. Verlag von Veit und Comp., Berlin 1843 (digitalisering). Ettertrykk: Edition Olms, Zürich 1979, ISBN 3-283-00013-1.
Leitfaden für Schachspieler. 2. opplag. Veit & Comp., Berlin 1857 (digitalisering).
Berliner Schach-Erinnerungen nebst den Spielen des Greco und Lucena. Veit & Comp., Leipzig 1859 (digitalisering).
Zur Geschichte und Literatur des Schachspiels. Veit & Comp., Leipzig 1897 (digitalisering).


== Referanser ==


== Kilder ==
(de) Wilhelm Uhl: «Heydebrand: Tassilo von H. und der Lasa». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 50, Duncker & Humblot, Leipzig 1905, s. 297–305.
Jeremy P. Spinrad: Baron von Heydebrand und der Lasa, Wayback Machine


== Eksterne lenker ==
(en) Tassilo von Heydebrand und der Lasa – chessgames.com 
(en) Tassilo von Heydebrand und der Lasa – 365Chess.com
Jean Chacornac

Jean Chacornac (født 21. juni 1823 i Lyon, død 23. september 1873 i St Jean en Royans) var en fransk astronom. 
Mens han arbeidet i Marseille og Paris oppdaget han seks asteroider, samt kometen C/1852 K1 som er en mulig kilde til meteorsvermen Eta Eridanidene. Asteroiden 1622 Chacornac og månekrateret Chacornac er oppkalt etter ham.


== Referanser ==
Dødt kjøpesenter

Et dødt kjøpesenter er et kjøpesenter med høy andel ikke utleide lokaler eller lav kundetilstrøming, eller at det er utdatert eller forfaller på ett eller annet vis.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Article about the Dead Malls Competition
Labelscar, Retail History
Lộc Ninh

Lộc Ninh er en liten by i det sørlige Vietnam med rundt 700 innbyggere. Den er en del av de landlige distriktene i Bình Phước provinsen i Sørøstregionen (Dong Nam Bo) i Vietnam. 
Byen er særlig kjent for andre slag om Loc Ninh, nær grensen mot Kambodsja under påskeoffensiven i 1972 under Vietnamkrigen.


== Eksterne lenker ==
Byens offisielle nettsider
Bomansius

Bomansius er en slekt av biller som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Middelsstore (11,5 - 17,5 millimeter), korte og brede, blanke, brune til svarte hjortebiller. Hodet hos hannene er omtrent dobbelt så bredt som langt, firkantet, med sigdformede kjever (mandibler) som mer omtrent så lange som hodet og har en liten tann på oversiden. Hodet er glatt uten ribber eller knøler, svakt innbuktet foran. Pronotum er rektangulært, nø innbuktet foran, forholdsvis tett, men ikke særlig kraftig punktert. Dekkvingene er korte (mindre enn halve kroppslengden), rundede. Artene har reduserte flygevinger og kan ikke fly. Bein er korte og kraftige.


== Utbredelse ==
Artene er utbredt i Vanuatu.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Aegini Huang and Chen, 2013
Slekten Bomansius Lacroix, 1979
Bomansius cheesmanae Kakinuma, 2019 
Bomansius gabrieli Lacroix, 1979


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bomansius i Global Biodiversity Information Facility 
Bomansius gabrieli – detaljert informasjon på Wikispecies 
Oversikt over artene
Bildegalleri over noen av artene
Ticinesisk franco

Ticinesisk franco (flertallsform franchi) var en valuta som ble benyttet i den italienskspråklige sveitsiske kantonen Ticino.


== Historie ==
Ved Napoleons Acte de médiation og oppløsningen av Den helvetiske republikk i 1803 fikk kantonene egen myntrett. Ticinesisk franco var én av en rekke regionale valutaer innen det sveitsiske forbund i denne perioden, og var Ticinos valuta fra 1813 inntil sveitsisk franc ble gjeninnført som en fellesvaluta i 1850.


== Myntenhet ==
1 franco var delt i 20 soldi. 1 soldo var igjen delt i 12 denari. 1 denaro var den minste inndelingen av myntenheten, og det gikk følgelig 240 denari på en ticinesisk franco.


== Referanser ==
Runeklokken fra Åmotsdal

Runeklokken fra Åmotsdal er en liten klokke i malm som stammer fra Åmotsdal i Telemark. Innskriftens karakter og klokkens form antyder at den stammer fra omkring 1200.


== Beskrivelse ==
Klokken er ca. 17 cm høy og 17,5 cm tvers over munningen. Dens opprinnelige bøyleoppheng er nå avbrutt, og kolben den henger i er satt på senere. Nederst ved klokkemunningen strekker seg et bånd, hvorpå hviler et ornament som ses på begge sider av klokken. Dekorasjonen kan gi assosiasjoner til en bispehue over to korslagte bispestaver eller til et liljeornament. Teksten i båndet er støpt opphøyet, skrevet med runer og leses:

UNNULFER PERÞE (GERÞE) KLOKO ÞESSA
eller: Unnulf gjorde denne klokke.


== Proveniens ==
Klokken kom til Nationalmuseet i København i 1876 fra Kolding i Jylland, hvor den hadde tjent som portklokke i Thomsens Gjæstgivergaard. Den ble tatt ned i forbindelse med en reparasjon, og dermed ble man oppmerksom på runeinnskriften. Klokken stammer opprinnelig fra den gamle stavkirke i Aamotsdal, Sillegjord (Seljord) Præstegield, som ble revet ned i 1744, og gjenoppbygget i ny form. Forfatter og prest Hans Jacob Wille, som omtaler klokken, hevder at den hang sammen med en annen klokke i klokketårnet, og at den i katolsk tid, ble brukt til å ringe med, når presten gikk på prekestolen.  Etter 1786 er den formentlig blitt solgt ved en auksjon, og på en eller annen måte er den havnet i Jylland.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Undset, Ingvald: Runeklokken fra Aamotsdal, Ny Illustreret Tidende no. 32, Kristiania, 6te August, 1876