jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Radinskya

Radinskya er en utdødd primitiv slekt med hovdyr (Perissodactyla), som ikke hører hjemme i noen av de etablerte familiene og som verken kan klassifiseres som Tapiromorpha eller Hippomorpha. Den levde under sen paleocen i Kina.
Før Radinskya ble oppdaget spekulerte forskerne i et amerikansk opphav for Tethytheria-lignende hovdyr, men funnet av den primitive Radinskya i det sørlige Kina gjorde det klart at linjen må ha startet i Asia, for så å spre seg til Europa, Afrika og Amerika under eocen.
Slekten, som er oppkalt etter paleontologen Leonard Radinsky som døde i 1985, er kun kjent fra deler av en skalle og tenner i overkjeven, noe som gjør det vanskelig å stadfeste slektskapet til andre fossiler. Tennene (tannkronene) viser imidlertid slående likhetstrekk med hovdyr, selv om det også finnes likhetstrekk med den utdødde familien Phenacodontidae (Altungulata).


== Overskriftstekst ==
Etterkommertreet nedenfor er i henhold til Holbrook, L.T. and J. LaPergola (2011) og viser slektens posisjon i forhold til sine antatt nærmeste slektninger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Radinskya i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Radinskya hos Fossilworks 
(en) Kategori:Radinskya – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Jeanne Louise Henriette Campan

Jeanne-Louise-Henriette Campan, født Genest (født 6. oktober 1752 i Paris, død 16. mars 1822 i Mantes-la-Jolie) var en fransk hoffdame, memoarforfatter og pedagog.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Hennes far, Edme-Jacques Genet, som var en fattig sekretær og tolk i utenriksdepartementet, gav henne en fin utdannelse. I alder av femten år kunne kun flytende engelsk og italiensk.


=== Hoffdame, forfatter ===
I 1768 sikret dette henne utnevnelse til oppleser for Ludvig XVs døtre, de såkalte mesdames Adélaïde, Victoire og Sophie, og i 1770 som hoffdame for Marie-Antoinette. Hun ble svært populær ved hoffet, ble i 1786 første hoffdame og fulgte Marie Antoinette fram til stormingen av Tuileriene i 1792, da også hennes eget hjem ble angrepet, plyndret og brent. 
Hun giftet seg i 1774 med Pierre Dominique François Berthollet, kalt Campan, sønnen til en sekretær ved det kongelige råd, men ekteskapet var ulykkelig og paret ble separert i 1790.Hun levde i skjul på landsbygden 1792-94. Etter Robespierres fall vendte hun tilbake til Paris og grunnla for å finansiere sitt livsopphold en skole i Saint-Germain-en-Laye, der blant annet Napoleons stedatter Hortense de Beauharnais og datteren til den amerikanske sendemann James Monroe fikk sin skolegang. Napoleon I, som beundret hennes metode, utnevnte henne til forstander for Æreslegionens oppfostringsanstalt for offisersdøtre i Ècouen (1807). Hun tapte dette vervet i 1814 og trakk seg siden tilbake til Mantes, skandalisert for sitt samarbeid med Napoleon.


== Posthume utgivelser ==
I 1823 utkom hennes memoarer, Mémoires sur la vie privée de Marie-Antoinette, suivis de souvenirs et anecdotes historiques sur les règnes de Louis XIV, de Louis XV et de Louis XVI, som gav et grundig innblikk i den franske adels liv før den franske revolusjon, og i særdeleshet kastet lys over Halsbåndsprosessen. Det ble også offentliggjort anekdoter fra hofflivet, portretter av europeiske personligheter (deriblant Aleksander I av Russland, Robespierre og Napoleon); og hennes brevveksling med dronning Hortense.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Svensk uppslagsbok. Lund 1930
BRA-veien

BRA-veien eller B R A veien (sistnevnte stavemåte er den offisielle, selv om den ikke følger vanlige skriveregler for norsk) er den vestlige biten av Haldens ringveisystem, som omgir byen på tre kanter og holder seg oppe på høydedragene, med stikkveier som går inn mot den lavereliggende bykjernen.
Det finnes to forskjellige forklaringer på navnet. Den mest sannsynlige er at store deler av veitraseen følger den gamle kirkeveien mellom kirkesognene Berg, Rokke og Asak i tidligere Berg herred, nå Halden. Den alternative forklaringen er at det meste av veien går over eller Bak RA'et.
Idag tar BRA-veien av fra riksvei 204 (fra E6 og inn til Halden), ved Høgskolen i Østfold, ved Remmen. Den utgjør nå fylkesvei 921. Veien går nordøst- og østover gjennom strøkene Karrestad, Brødløs, Hjortsberg og Grimsrødhøgda, der veien bytter navn før den fortsetter mot Veden og Tistedal. 
BRA-veien skifter navn før Tistedal, men ringveien i seg selv fortsetter over Øberg til fylkesvei 22 på Iddesletta.


== Referanser ==
Pendant

Pendang dirigeres hit - men Pendang er også et distrikt i Malaysia.Pendant eller pendang (fra gammelfransk pendre og opprinnelig fra latin pendere, «henge ned») er egentlig noe som henger og som er et motstykke til en annen sak, for eksempel slik som en øredobb (fransk: pendant d'oreille) har et motstykke hengende fra det andre øret. Den vanligste bruken var om visse typer smykker.
Det kan i videre forstand også være et prydformål eller et kunstverk som er tiltenkt å henge i par eller midt i mot et annet.


== Eksterne lenker ==
(en) Pendants (jewellery) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Isectolophidae

Isectolophidae er en utdødd familie av meget primitive hovdyr (Perissodactyla) som levde under eocen. Det er gjort fossile funn av arter i denne gruppen i både Eurasia og Nord-Amerika.
Familien tilhører Tapiromorpha og regnes som nærmeste slektninger til dannelsen av Rhinotapiromorpha (gruppen som omfatter tapirer og nesehorn. Familien er trolig parafyletisk og har gitt opphavet til senere Rhinotapiromorper.. Rhinotapiromorpha førte siden fram dannelsen av Ancylopoda og Ceratomorpha.


== Fylogeni ==
Etterkommertreet nedenfor er i henhold til Holbrook, L.T. and J. LaPergola (2011).

Slektstreet nedenfor er i henhold til Holbrook, L.T. and J. LaPergola (2011) og viser familiens posisjon i forhold til sine antatt nærmeste slektninger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Isectolophidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Isectolophidae hos Fossilworks
Ancylopoda

Ancylopoda er en utdødd gruppe med hovdyr (Perissodactyla) som levde under eocen og oligocen. Det er gjort fossile funn av arter i denne familien i både Eurasia og Afrika.
Ancylopoda besto av noen merkelige hyenelignende skapninger, som kunne minne om en blanding hest, bjørn og gorilla. Hodet var hestelignende, mens kroppen altså minnet om en bjørn/gorilla-blanding, med lange gorillalignende framlemmer og en bjørnaktig kropp og bakpart. Ancylopoda hadde tre krummede, klolignende hover på hver fot.
De mest primitive formene, som Eomoropus og Grangeria, dukket opp under eocen, men kan være parafyletiske.


== Fylogeni ==
Slektstreet nedenfor er i henhold til Holbrook, L.T. and J. LaPergola (2011) og viser gruppens posisjon i forhold til sine antatt nærmeste slektninger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ancylopoda hos Fossilworks 
(en) Ancylopoda hos Fossilworks
Aage Stentoft

Aage Stentoft Christensen (født 1. mai 1914 i Holbæk, død 8. juli 1990 i Spania) var en dansk komponist og teaterregissør. Han er først og fremst kjent for sine mange revyviser. Totalt skrev Stentoft mer enn 700 sanger, hvorav mange er fortsatt populære i dag.


== Liv og virke ==
Etter studenteksamen fra Stenhus Kostskole ville Stentoft studere jus, men da han trengte penger, begynte han å komponere musikk til reklamefilmer. I 1934 begynte Stentoft å jobbe som akkompagnatør og komponist for et revyteater med navn Co-Optimister. Mange av sangene hans ble raskt populære og han gjorde gode penger på å komponere og senere produsere revyer. Hans melodi til «Luk dine små uskyldige øjne» var inspirert av sosietetskvinnen Varvara Hasselbalch.Stentoft ble direktør for en rekke forskejllige teatre - Frederiksberg Teater, Dagmar Teatret, Det ny Scala og Apollo Teater. I 1961 emigrerte Stentoft til Spania. I 1973 vendte han tilbake til Danmark som leder av Tivoli Teater - en stilling han beholdt til i 1981 han pensjonerte seg og returnerte til Spania. Han døde i sitt hjem i nærheten av Malaga i 1990.
Noen av sangene hans har fått norske tekster, slik som «Molak molak molak mak mak mak» fra 1937 som på norsk har tittelen «Ole Dole Doff» med Einar Rose (1937) og «Dyrene i Afrika» med The Monn Keys (1954) med tekst av Thorbjørn Egner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aage Stentoft på Internet Movie Database 
(sv) Aage Stentoft i Svensk Filmdatabas 
(da) Aage Stentoft på Filmdatabasen 
(da) Aage Stentoft på danskefilm.dk 
(da) Aage Stentoft på danskfilmogtv.dk 
(da) Aage Stentoft på Scope 
(en) Aage Stentoft på AllMovie 
(en) Aage Stentoft hos The Movie Database
Kristian S. Hæggernes

Kristian S. Hæggernes (født 17. april 1972) er en norsk forfatter. Han har utgitt noveller og dikt, og han debuterte med diktsamlingen tyngde av fallende skygge (2004). Hæggernes er bosatt i Bergen.


== Bibliografi ==
2004 tyngde av fallene skygge, dikt, Cappelen Damm ISBN 9788202236533
2008 med vinterstemme, dikt, Cappelen Damm ISBN 9788202286040
2010 Kassadamer jeg har elsket og andre fortellinger, noveller, Cappelen Damm ISBN 9788202331160
2012 Skogen åpner lenge før jeg våkner, kortprosa, Cappelen Damm ISBN 9788202368067
2013 Urne, dikt, Cappelen Damm ISBN 9788202423315
2015 Fettere & kusiner, roman, Cappelen Damm
2016 Alle skrittene et helt liv krever, dikt, Cappelen Damm ISBN 978-82-02-50953-8
2017 Ida & Oda og andre fortellinger, noveller, Cappelen Damm ISBN 978-82-02-56173-4
2018 Gaute & Veronika, roman, Cappelen Damm ISBN 978-82-02-59977-5
2020 Vekstsesonger, dikt, Cappelen Damm
2021 Fotballspillet og andre fortellinger, noveller, Cappelen Damm


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Kristian Hæggernes i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne kilder ==
Digitaliserte bøker av Kristian S. Hæggernes hos Nasjonalbiblioteket
Lophiodontidae

Lophiodontidae er en utdødd familie med tapirlignende (Tapiromorpha) hovdyr som levde i Eurasia under eocen, blant annet i Tyskland og Kina. Lophiodontidae tilhører gruppen Ancylopoda.


== Fylogeni ==
Slektstreet nedenfor er i henhold til Holbrook, L.T. and J. LaPergola (2011) og viser gruppens posisjon i forhold til sine antatt nærmeste slektninger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lophiodontidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Lophiodontidae hos Fossilworks 
Lophiodontidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Isaac Kiese Thelin

Isaac Kiese Thelin (født 24. juni 1992) er en svensk fotballspiller som spiller for Malmö FF.


== Karriere ==


=== Klubbkarriere ===


==== Tidlige år ====
Thelin begynte sin karriere i Örebro-klubben Karlslunds IF, hvor han hadde spilt siden han var fem år. Thelin har spilt for klubben i Division 1, Division 2 og Division 3. I 2011 gikk han til den nyopprykkede Allsvenskan-klubben IFK Norrköping. Thelin hadde sitt gjennombrudd i klubben da han i 2012-sesongen spilte elleve kamper og scoret to mål. I 2013-sesongen spilte han 25 kamper og scoret fire mål. Etter kun å ha spilt sporadisk i 2014-sesongen, ble det 4. juni 2014 kjent at Thelin hadde signert en fireårskontrakt med regjerende svenske mestre, Malmö FF.


==== Malmö FF ====
Da overgangen til Malmö FF var kjent, ble det kunngjort at Malmö FF var i forhandlinger med IFK Norrköping for å få fullført overgangen før kontrakten løp ut, som var ved sesongslutt. Det ble 5. juli klart at Thelin ville slutte seg til klubben 15. juli.Thelin fikk sin debutkamp for klubben 16. juli 2014, i første møte i andre kvalifiseringsrunde til Mesterligaen 2014/2015, hvor Malmö FF møtte latviske FK Ventspils. Tre dager senere scoret Thelin i sin første seriekamp for Malmö FF.


=== Landslagskarriere ===
Thelin har tre kamper og en scoring for Sveriges U17 lag fra 2009. Thelin spilte U21-kamper for Sverige i 2014, hvor han står notert med to scoringer på to kamper.
Han ble tatt ut i Sveriges tropp til VM i fotball 2018 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Isaac Kiese Thelin – UEFA 
(en) Isaac Kiese Thelin – Transfermarkt 
(en) Isaac Kiese Thelin – national-football-teams.com 
(en) Isaac Kiese Thelin – WorldFootball.net 
(en) Isaac Kiese Thelin – FootballDatabase.eu 
(en) Isaac Kiese Thelin – Soccerway 
(en) Isaac Kiese Thelin – EU-Football.info 
(en) Isaac Kiese Thelin – Tyrkias fotballforbund 
(en) Isaac Kiese Thelin – FBref 
«Isaac Kiese Thelin», profil på Malmö FFs hjemmeside (sv)
Ekte multe

Ekte multe (Mugil cephalus) er en fiskeart.
Utseende og levevis er ganske likt andre multer. Den har velutviklede fettfolder rundt øynene. Overleppa er smal og uten vorter. Ryggen er blågrønn, og sidene og buken er sølvfarget. Den har som regel langsgående striper. Arten kan bli 100 cm lang, og vanlig lengde er rundt 50 cm.
Ekte multe har en kosmopolitisk utbredelse i varme hav og finnes blant annet i Øst-Atlanteren fra Biscayabukta til Sør-Afrika og i Middelhavet og Svartehavet. Den ble satt ut i Det kaspiske hav i 1902, men utsettingen var mislykket fordi vannet er så lite salt at eggene synker til bunns.
Dette er den økonomisk viktigste multearten. I 2012 ble det fisket 130 139 tonn, og landene med størst fangst er Sør-Korea og Venezuela. Ekte multe er også viktig i akvakultur med en produksjon i 2012 på 141 730 tonn.


== Kilder ==
(en) Mugil cephalus Linnaeus, 1758 Flathead grey mullet - FishBase Besøkt 20. juli 2014.
Ekte multe i FAO FishFinder Besøkt 20. juli 2014.
B.J. Muus og P. Dahlstrøm (1978). Europas ferskvannsfisk (2 utg.). Gyldendal. s. 168–169. ISBN 82-05-10975-3. 
B.W. Coad. «Mugil». Freshwater Fishes of Iran. Besøkt 20. juli 2014. 


== Eksterne lenker ==
(en) ekte multe – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) ekte multe i Encyclopedia of Life 
(en) ekte multe i Global Biodiversity Information Facility 
(en) ekte multe hos Fauna Europaea 
(en) ekte multe hos FishBase 
(en) ekte multe hos Fossilworks 
(en) ekte multe hos ITIS 
(en) ekte multe hos NCBI 
(en) Kategori:Mugil cephalus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Mugil cephalus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Mugil cephalus – detaljert informasjon på Wikispecies
Ole Jacob Frich

Ole Jacob Frich (født 4. juni 1954 i Cooma i Australia, død 19. august 2015) var en norsk politiker og statssekretær for Arbeiderpartiet i Helse- og sosialdepartementet fra 1992 til 1996.
Han var utdannet fra Sagene lærerskole (Høgskolen i Oslo og Akershus) og var fra 2000 direktør for kommunikasjon i KLP.
Frich var medlem av Oslo bystyre i 16 år, var politisk rådgiver fra 1982 til 1986, da han ble kommunalråd for Ap i Oslo. Han var styreleder i NOAS og Dissimilis og nestleder i Vålerenga Fotball, leder av Vestre Aker Ap og medlem av Oslo Arbeiderpartis styre.


== Referanser ==


== Kilder ==
Ole Jacob Frich 60 år. Fødselsdagsomtale i Aftenposten 4. juni 2014 side 67


== Eksterne lenker ==
(no) Ole Jacob Frich hos Norsk senter for forskningsdata
Felles etterretnings- og kontraterrorsenter

Felles etterretnings- og kontraterrorsenter (FEKTS), tidligere Felles kontraterrorsenter, er et norsk statlig organ opprettet i februar 2014. Senteret er et samarbeid mellom Etterretningstjenesten (ETJ) og Politiets sikkerhetstjeneste (PST). Det ledes av PST.Etter terrorangrepene i 2011 anbefalte 22. juli-kommisjonen å styrke og formalisere samarbeidet mellom etterretnings- og sikkerhetstjenestene. Justis- og beredskapsdepartementet og Forsvarsdepartementet besluttet derfor å opprette et felles kontraterrorsenter.Ved Felles kontraterrorsenter jobber ansatte fra ETJ og PST. Lederen av Felles kontraterrorsenter er fra PST mens nestlederen er fra ETJ. De ansatte arbeider på sine respektive tjenesters rettsgrunnlag. Senteret skal ha ti ansatte fra begge tjenester i løpet av 2014.Det skal ha vært Felles kontraterrorsenter som avdekket terrortrusselen mot Norge i juli 2014. Senteret offentliggjorde også en trussel mot norske øvrighetspersoner og uniformert personell i november 2014.I 2021 ble Felles kontraterrorsenter utvidet til også å favne om etterretning, og skiftet med det navn til Felles etterretnings- og kontraterrorsenter (FEKTS).


== Referanser ==
Emmanuel Armand de Vignerot du Plessis

Emmanuel Armand de Vignerot du Plessis de Richelieu, hertug av Aiguillon (født den 31. juli 1720 i Paris, død der den 1. september 1782 samme sted) var en fransk offiser og statsmann.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Aiguillon var sønn av Armand Louis de Vignerot du Plessis (1683–1750) og hans hustru Charlotte de Crussol de Florensac (1700–1772). Han var nevø til  marskalk Richelieu. Som 17-åring trådte han inn i den franske hær.


=== Karrière ===
Som 19-åring ble han utnevnt til oberst i Bries regiment. Han tjenestegjorde i felttogene i Italia under den østerrikske arvefølgekrig, og ble alvorlig såret i 1744 i slaget ved Pierrelongue ved Chateau-Dauphin. I 1746 ble han tatt til fange.

Hans ekteskap i 1740 med Louise Félicité de Bréhan, datter av comte de Plélo, likesom hans bånd til familien Richelieu, gav ham et viktig innpass i det kongelige franske hoff. Han var medlem av det såkalte parti dévot, fraksjonen mot Madame de Pompadour, jansenistene og parlamentet.  
Hertugen av Aiguillon ble utnevnt til feltmarskalk i 1748 Han ble i 1753 guvernør i Bretagne, der han energisk representerte statsintressene mot kravene om landskapsprivilegier. 
I 1768 ble han tvunget til å fratre av César Gabriel de Choiseul, men etter dennes fall i 1771, og delvis på grunn av Madame du Barrys innflytelse, ble han utnevnt til utenriksminister. Sammen med René Nicolas de Maupeou og Joseph Marie Terray hadde de Aigullon ansvaret for Frankrikes ledelse i årene 1768-1774. Dette såkalte triumviratet som bestemt motarbeidet alle reformforsøk, ble ytterst upopulært, ikke minst på grunn av de Aiguillons svake utenrikspolitikk, som blant annet lot Frankrikes gamle allierte, Polen, gå sin undergang i møte uten å gripe inn. 
De Aiguillons eneste fremgang var Gustav IIIs statskupp; man medvirket i forberedelsene, og da situasjonen etter revolusjonen ble kritisk for Sverige, stilte han fransk hjelp i utsikt og bidro dermed i betydelig grad til at Gustav III kunne stabilisere sitt verk. I 1774 ble De Aigullon, etter å ha fått dronning Marie Antoinette mot seg, avsatt og forvist fra hoffet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lucien Laugier: Le duc d’Aiguillon,  Albatros, Paris 1984
Alain Paraillous: Le duc d'Aiguillon (1720–1788)., Editions Sud Ouest, Bordeaux 2010, ISBN 978-2-8177-0005-2
Svensk uppslagsbok, Lund 1929
Armand Marc de Montmorin Saint-Hérem

Armand Marc de Montmorin Saint-Hérem (født 13. oktober 1745 i Paris, død 2. september 1792 i prison de l'Abbaye samme sted) var en fransk greve og politiker.
Montmorin var ambassadør i Spania, og ble derfra kalt til å etterfølge Charles Gravier de Vergennes som utenriksminister i 1787, og fungerte også som sådan 1789-91. Montmorin var Honoré Gabriel Riqueti de Mirabeaus talsmann i regjeringen. Etter regjeringens avgang var han Ludvig XVIs hemmelige rådgiver.
Han ble fengslet 10. august 1792 og drept i massakeren i september i Prison de l'Abbaye.
Montmorins datter, Pauline Montmorin, gift med greve C. F. de Beaumont, ble kjent for å ha vært elskerinne til François-René de Chateaubriand.


== Referanser ==
ISUs mesterskapsdommere og mesterskapsstartere

ISUs mesterskapsdommere og mesterskapsstartere er de høyest rangerte dommerne og starterne i hurtigløp på skøyter i International Skating Union. Det er disse dommerne som dømmer OL, VM, EM og verdenscupfinalene.


== ISUs mesterskapsdommere ==
Dette er ISUs mesterskapsdommere som er godkjente fra 1. august 2014.
Personer i kursiv kan kun brukes som assisterende mesterskapsdommer i tillegg som dommer i andre internasjonale og nasjonale konkurranser.
Personer i fet skrift er kvinner.


== ISUs mesterskapsstartere ==
Dette er ISUs mesterskapsstartere som er godkjente fra 1. august 2014.
Personer i fet skrift er kvinner.


== Referanser ==
Kapp Formentor

Kapp Formentor (Cap de Formentor) er en odde på nordøst på den baleariske øyen Mallorca i Middelhavet øst kysten av Spania. Halvøyen Formentor utgjør den nordlige delen av fjellkjeden Serra de Tramuntana. Halvøyen er preget av høye klipper og vakre strender. Det er bygget en vei som slynger seg langs fjellrekken med en rekke spektakulære utkikkspunkter. 
Ved odden kontrolleres båttrafikken via fyret Far de Formentor.
Gunnar Nordby

Gunnar Nordby (født 21. juli 1942) er en norsk typograf og fagforeningsmann. Nordby arbeidet i mange år i avisen Aftenposten hvor han var formann i Aftenposten Grafiske Klubb fra 1981 til 2006. Han har også vært styremedlem i Oslo grafiske fagforening og forbundsstyremedlem i Norsk Grafisk Forbund. Fra 1989 var han de ansattes representant i Schibsted ASA og var konsernstyremedlem fra 1991 til 2006.Nordby ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i 2005.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Trykket stemning», artikkel i Dagbladet 5. januar 2002
«Trakk seg etter 25 år som klubbformann», artikkel i VG 4. desember 2005
De hundre sveitsergardister

Cent-Garde, Cent-Suisses, eller de hundre sveitsergardister (tysk: Hundertschweitzer), var en styrke som ble opprettet i 1480 da kong Ludvig XI av Frankrike avdelte en gruppe sveitsergardister som sin personlige vaktstyrke. I 1496 dreide seg om hundre infanterisoldater og om lag 27 offiserer og sersjanter. Deres viktigste oppgave var beskyttelsen av kongen inne i hans slott som garde du dedans du Louvre (Louvres innendørsvakt), men tidligere hadde de også ledsaget kongen under krig. Under slaget ved Pavia (1525) falt alle kong Frans I' cent-gardes før kongen ble fanget og ført til Apania.
De hundre sveitsergardister delte oppgaven om det innendørs vakthold med kongens livvakter (Garde du Corps), som bestod av franskmenn.
De hundre sveitsergardister var bevæpnet med hellebarder; deres blader hadde det kongelige våpen i gull. De hadde også sverd med skjefter av gull. Deres seremonielle uniformer ble båret til 1789, og var en forseggjort 1600-talls sveitsisk drakt dekket med broderier og livré med blonder. En mindre ornamentert blå og rød  uniform med bjørneskinnshodeplagg ble brukt under vanlig tjeneste.
Cent Suisses ble oppløst etter Ludvig XVI forlot Versailles i oktober 1789.
Styrken ble imidlertid gjenopprettet den 15. juli 1814 med oppsettelsen av en enhet med 136 vaktmannskaper og åtte offiserer. De ledsaget Ludvig XVIII til eksil i Belgia året etter, og returnerte med ham til Paris etter Slaget ved Waterloo. Enheten gjenopptok sine tradisjonelle rolle som palassvakter ved Tuileriene, men de ble i 1817 erstattet av en ny vaktstyrke bestående av menn utvalgt fra franske regimenter og fra kongens garde.


== Referanser ==
Liza (multer)

Liza er en slekt av multer.
Flere analyser av mitokondrielt DNA hos multer i Middelhavet plasserer tykkleppet multe (Chelon labrosus) midt i Liza. Det kan derfor være riktig å slå sammen Liza og Chelon til én slekt. Chelon er det eldste navnet og har prioritet.


== Kilder ==
«Liza». FishBase. Besøkt 21. juli 2014. 
A.V. Semina, N.E. Polyakova og V.A. Brykov (2007). «Analysis of mitochondrial DNA: taxonomic and phylogenetic relationships in two fish taxa (Pisces: Mugilidae and Cyprinidae)». Biochemistry (Mosc). 72 (12): 1349–55. ISSN 1608-3040. PMID 18205618. 


== Eksterne lenker ==
(en) Liza – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Liza i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Liza hos Artsdatabanken 
(sv) Liza hos Dyntaxa 
(en) Liza hos Fauna Europaea 
(en) Liza hos Fossilworks 
(en) Liza hos ITIS 
(en) Liza hos NCBI 
(en) Kategori:Liza – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Liza – detaljert informasjon på Wikispecies
Nshenyi

Nshyeni var ett av seks uavhengige kongedømmer som ble etablert etter at kongedømmet Mpororo falt i 1752. Det ble styrt av en omukama. Nshyeni ble en del av kongedømmet Ankole i 1901.


== Se også ==
Igara
Kajara
Obwera
Rujumbura
Rukiga


== Kilder ==
World Statesmen.org