jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hans Lindbom

Hans Lindbom (født 12. februar 1953 er en svensk tidligere fotballspiller og fotballtrener. Lindbom spilte for IS Halmia i Allsvenskan i 1979. Han har også spilt landslagsfotball i aldersbestemte klasser for Sverige. Han ble senere trener for IF Elfsborg og Jönköpings Södra IF, for begge lag i Superettan.


== Karriere som klubbspiller ==
Lindbom, som startet karrieren i Tranås BoIS, spilte for Östers IF, Åtvidabergs FF og Jönköpings Södra IF, før han i 1979 gikk til IS Halmia. I 1979-sesongen spilte han tolv kamper for klubben i Allsvenskan. IS Halmia rykket ned, og Lindbom spilte sesongen etter for Huskvarna Södra IS, senere for Råsunda IS.


== Karriere som landslagsspiller ==
Lindbom har spilt to kamper for Sveriges U19-lag.


== Karriere som trener ==
Lindbom hadde et engasjement for Sveriges fotballforbund som forbundskaptein for Sveriges ungdomslandslag fra 1998 av. Lindbom har selv trent flere svenske klubber, hvorav IF Elfsborg og Jönköpings Södra IF mens de befant seg i Superettan. Lindbom var sportssjef i Jönköpings Södra IF fram til 2012, da klubben ikke lenger ønsket å forlenge engasjementet. Lindbom har en mentorrolle i klubbens ungdomsakademi.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Alsiö, Martin (2011). 100 år med Allsvensk fotboll (svensk). Idrottsförlaget. ISBN 978-91-977326-7-3.
Gattilusi

Gattilusi (entallsform: Gattilusio) var en innflytelsesrik slekt fra Genova som kontrollerte flere besittelser i det nordlige Egeerhavet fra 1355 og frem til midten av 1400-tallet. Familien utviklet tette forbindelser med den bysantinske herskerslekten Palaiologos — over fire generasjoner var det Gattilusi som giftet seg inn i Palaiologos-slekten; to til keiseres døtre, en til en keiser, og én til en despot som senere ble keiser.Francesco I Gattilusio var den som takket være sine tette bånd til den bysantinske keiser klarte å etablere familiens regionale makt i Egeerhavet. Keiseren gav ham og hans arvinger herredømmet over øya Lesbos. Senere kunne Gattilusislekten utvide sin makt til Ainos, Lemnos, Thasos, Samothraki og Phokaia, der de grunnla genovesiske kolonier. Ved sin ekteskapspolitikk ble forbindelsene mellom det bysantinske herskerhus og den kristne adel styrket i middelhavsområdet. 
Med osmanenes fremmarsj på 1400-tallet tapte slekten makt og innflytelse i Egeerhavet. Aller sist, i 1462, måtte de gi slipp på Lesbos, som de hadde styrt siden 1355. De hadde den siste håndfull år, etter Konstantinopels fall i 1453, hersket der som osmanenes vasaller.


== Litteratur ==
Miller, William (1913). «The Gattilusj of Lesbos (1355–1462)». Byzantinische Zeitschrift. 22. 
Christopher Wright, The Gattilusio lordships and the Aegean world 1355-1462 (Leiden: Brill, 2014). ISBN 978-9004264694


== Referanser ==
Norsk Cockpitforbund

Norsk Cockpitforbund var et norsk fagforbund som organiserte piloter fra i alt fem fagforeninger med tilsammen ca. 500 medlemmer. Cockpit ble tatt opp som LO-medlem nummer 24 17. februar 2015. I 2016 ble Norsk Cockpitforbund og Norsk Flygerforbund slått sammen til Norsk Flygerforbund.


== Formål ==
Forbundets formål var å ivareta medlemmenes faglige, økonomiske og sosiale interesser, og virke for forbedringer. Forbundet skulle herunder søke å treffe avtaler og overenskomster om lønn og ansettelsesvilkår samt overvåke medlemmenes interesser overfor arbeidsgivere, myndigheter og andre.
Norsk Cockpitforbunds første formann var Jens Lippestad, fra 2015 Yngve Carlsen.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
«Ønsker Norsk Cockpit Forbund velkommen til LO». LO - Informasjons- og rådgivningsavdelingen. 17. februar 2015. Arkivert fra originalen 8. desember 2015. Besøkt 3. desember 2015. 
«Nytt LO-forbund: Norsk Cockpitforbund». LO - Informasjons- og rådgivningsavdelingen. 2. april 2015. Arkivert fra originalen 4. februar 2016. Besøkt 3. desember 2015.
Palaiologiske dynasti

Palaiologos  (gresk: Παλαιολόγος, Palaiologos, flertall: Παλαιολόγοι Palaiologoi) - Palaeologene) var en bysantinsk herskerfamilie som tilhørte de godseierslekter som fra 1000-tallet utgjorde den mektige føydaladelen i Lilleasia.
Slekten kom til politisk innflytelse med Georgios Palaiologos, som støttet Alexios I Komnenos ved hans tronbestigning i 1081. Et århundre senere giftet Alexios III Angelos bort sin datter med en Palaiologos som var tiltenkt som tronfølger, men Det fjerde korstog tilintetgjorde denne planen. Dette parets datter ble gift med Andronikos Palaiologos, høyeste befalingsmann under den nikeanske keiser Johannes III Dukas Vatatzes under hans felttog mot Salonika og Bulgaria, og deretter stattholder i Salonika over Nikeas europeiske besittelser. 
Andronikos' sønn, Mikael VIII Palaiologos med tilnavnet «Dobbeltpaleologen» på grunn av sin doble nedstamming fra palaeologene, ble stamfar for den siste bysantinske keiserætten med de følgende keiserne Andronikos II, Andronikos III Palaiologos, Mikael IX Palaiologos, Andronikos III Palaiologos, Johannes V Palaiologos, Andronikos IV Palaiologos, Johannes VII Palaiologos, Manuel II Palaiologos, Johannes VIII Palaiologos og Konstantin XI.
Etter Konstantinopels fall overlevde det paleologiske despotat i Mistra fortsatt i noen år. Despotene, Demetrios Palaiologos og Thomas Palaiologos svekket imidlertid sine krefter ved innbyrdes strider. Den tyrkiske seierherre Mehmet II tok Demetrios datter til ekte og Demetrios døde i kloster. Thomas flyktet til Roma. Hans datter Sofia giftet seg med Ivan III av Moskva, som gjennom dette anså seg berettiget til å kunne gjøre krav på den bysantinske trone. Sønnen Andreas solgte sin arvede keisertittel til kongene av Aragón og Frankrike, og gikk til grunne i elendighet. Den andre sønnen, Manuel, vendte tilbake til Konstantinopel. Hans sønn ble muhammedansk slave.


== Litteratur ==
Edmund Fryde: The Early Palaeologan Renaissance (1261–1360). Leiden u. a. 2000.
Donald M. Nicol: The Last Centuries of Byzantium, 1261–1453. Cambridge 1993, ISBN 0-521-43991-4.
Peter Schreiner: Palaiologen. In: Lexikon des Mittelalters. Bd. 6, Sp. 1629 (Literatur).
E. Trapp o.a. (utg.): Prosopographisches Lexikon der Palaiologenzeit. 15 Bde., Wien 1976–1996 (CD-ROM-Version Wien 2001).
G. Kapriev: Die “Konservativen” und die “Neuerer” in der Palaiologenzeit, i: Philosophia: E-Journal of Philosophy and Culture, 2/2012.
Carlquist, Gunnar, red. (1937). Svensk uppslagsbok. Bd 20. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB. s. 1140-41.
Tunisia under VM i friidrett 2015

Tunisia deltok under VM i friidrett 2015 (utendørs) fra 22. august til 30. august 2015 i Beijing i Kina.


== Medaljevinnere ==


== Resultater ==
(q – kvalifisert, NM – ikke noe gyldig resultat, SB – årsbeste)


=== Menn ===
Bane- og landeveisøvelser


=== Kvinner ===
Bane- og landeveisøvelser


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Offisielt nettsted til IAAF-konkurransen
Stabslege

Stabslege er en militær offisergrad eller tjenestestilling for en lege i sanitetstjeneste. Som navnet antyder er det gjerne en lege som jobber i stabsfunksjoner, dvs. med lederoppgaver.
I Norge er det ikke i seg selv en militær grad, men en tjenestestilling for en lege. Vanligvis innplasseres stabsleger med majors (OF-3) eller oberstløytnant/kommandørkapteins (OF-4) grad.
Tittelen er også brukt i andre land. I det tyske forsvaret, Bundeswehr, er stabslege (Stabsarzt) en militær grad på kaptein/kapteinløytnants (OF-2) nivå. Historisk ble graden i Tyskland oppnådd etter tre forfremmelser fra inngangsstillingen som lege i militæret og rangerte over gradene underlege (overfenrik/offiserskadett), assistentlege (løytnant) og overlege (premierløytnant); i dag kan graden stabslege tidligst oppnås tre år etter inntreden i løpet som sanitetsoffiser. Siden den er en militær grad oversettes den gjerne som kaptein/kapteinløytnant eller tilsvarende i andre NATO-land. Stabslege (Stabsarzt) var også en militær grad i Østerrike-Ungarns hær på majors (OF-3) nivå. Tittelen stabslege (Staff Surgeon) ble tidligere også brukt i Storbritannias forsvar; i engelskspråklige land viser surgeon i militær sammenheng til enhver lege, ikke bare til utøvere av den moderne spesialiteten kirurgi, noe som skyldes den historiske utviklingen av begrepet.


== Referanser ==
Intelligent transportsystem

Et intelligent transportsystem (ITS) omfatter systemer og tjenester som kan medvirke til en mere effektiv trafikkavvikling,  øket trafikksikkerhet og tilrettelegging for framtidens transportsystem.


== ITS i infrastrukturen ==
ITS kan benyttes til å registrere og formidle den aktuelle trafikksituasjonen. Dette dekker innsamling av informasjon om den aktuelle trafikkavvikling. Denne informasjonen kan formidles videre via tavler på veien, trafikkradio og internettet, så trafikantene kan optimere reiseplaner og rutevalg. Denne informasjonen behøver ikke være begrenset til allerede observert trafikk, men kan også være om forventede kødannelser og andre hendendelser som påvirker trafikken.
Tavlene behøver ikke kun benyttes til å informere, men kan benyttes til å justere fartsgrenser, begrense mengden av trafikk fra ramper (rampedosering) og inndragelse av nødspor.
Styring av lyssignaler, så det etableres «grønne bølger», er også basert på ITS.
ITS benyttes også til å lage såkalte «vendbare vognbaner», hvor køreretningen i noen baner skifter avhengig av behovet.


== ITS i kjøretøyet ==
Mange biler er i dag bygget med intelligente systemer som hjelper føreren, for eksempel ABS, ESP, avstandssensorer og vognbaneskiftalarm. Hertil kommer systemer som overvåker kjørselen, som for eksempel intelligent fartstilpasning (ISA) og sorte bokser.
Ruteveiledningsystemer, som baserer seg på GPS, er også ITS. Disse systemene kan lages så de tar høyde for de aktuelle trafikksituasjonene. Dessuten kan systemene i de enkelte kjørertøyer utveksle informasjon om trafikken.


== ITS til oppkrevning av veiavgifter m.v. ==
ITS kan benyttes til oppkrevning av veiavgift. I Danmark benyttes veiavgifter på Storebæltsbroen og Øresundsbroen.
ITS er også brukt til road pricing, hvor avgiften kan avhenge av tidspunkt, sted og kjøretøystype. Bompenger kjennes fra London, hvor veinettet oppdeles i forskjellige betalingssoner.


== Se også ==
Small Aircraft Transportation System til styring av mindre luftfartøyer (Moller Skycar, fly...)
Interesseorganisasjonen ITS Norway
Konferansen Smarte Veger & Samferdsel 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Intelligente TransportSystem i Statens Vegvesen
Interesseorganisasjonen for ITS i Norge ITS Norway
SINTEF sin ITSportal  sintef.no/prosjekter/2017/its-tjenester
VM i friidrett 2015 – Stavsprang kvinner

Øvelsen Stavsprang damer ved VM i friidrett 2015 ble avholdt på Beijing Nasjonalstadion 24. (kvalifisering) og 26. august (finale) med 29 utøvere fra 19 nasjoner.


== Medaljevinnere ==


== Kvalifiseringskrav ==


== Program ==
Alle klokkeslett er lokal tid (UTC+8)


== Resultater ==


=== Kvalifisering ===
Kvalifisering: 4,60 m (Q) eller de tolv beste utøverne (q).


=== Finale ===
Finalen startet kl. 19.00.


== Referanser ==
Andronikos III Palaiologos

Andronikos III Palaiologos (gresk: Ανδρόνικος Γ' Παλαιολόγος, født 25. mars 1297 i Konstantinopel, død 15. juni 1341 samme sted) var en bysantinsk keiser som regjerte årene 1328-1341. Under hans regjering inntok de osmanske tyrkerne i 1330 Nicæa og utvidet sin makt helt til Bosporos, under det at serberne erobret Bulgaria, Makedonia og Epirus.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Under ungsomsårene var den sportslig anlagte Andronikos så voldelig at hans bestefar etter farens død i 1320 ekskluderte ham fra tronfølgen. Andronikos gjorde opprør mot dette. Han gjorde byen Didymoticho som sin tilbaketrukne sikre base mot Konstantinopel. 


=== Medregent ===
Etter en borgerkrig ble han i 1325 kronet til sin bestefars medregent. Stridigheter brøt ut igjen etter kort tid, og til tross for støtte fra den  bulgarske tsar Mikael III Sjisjman ble den eldre Andronikos tvunget til å trekke seg tilbake i 1328.


=== Keiser ===
Andronikos' høyeste minister var Johannes Kantakuzenos, den senere keiser Johannes VI. Andronikos IIIs regjeringstid ble en pustepause for Det bysantinske rikes pågående forfall. 
Han var stadig forviklet i kriger, fremfor alt mot osmaneen, som utvidet sitt herrskapsområdet betraktelig og som erobret nesten det bysantinske Lilleasia, med unntak av noen få enklaver. I 1332 tapte han i og med slaget ved Rusokastro mot den bulgatske tsar Ivan Aleksander. Dette var det siste større slaget under de bysantinsk-bulgarske kriger. 
Andronikos annekterte frem til 1337 store deler av de latinsk-dominerte Thessalia og Epirus, som imidlertid allerede i 1348 gikk tapt igjen, erobret av serberne under Stefan Dušan. 
Andronikos nyorganiserte den bysantinske marine. I 1329 gjenerobret han fra republikken Genova øyene Khíos og Samos, og 1336 dessuten Lesbos.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Svensk uppslagsbok. Lund 1929
Teray Smith

Geralhiri (født 28. september 1994 i Freeport) er en bahamansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Han representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der han ble slått ut i de innledende rundene på 200 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Teray Smith – Olympedia 
(en) Teray Smith – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Teray Smith – Commonwealth Games Federation 
(en) Teray Smith – World Athletics
Sydney Siame

Sydney Siame (født 7. oktober 1997) er en zambisk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Han representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der han ble slått ut i de innledende rundene på 200 meter.I 2021 representerte han Zambia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, der han ble utslått i forsøksheatet på 200 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sydney Siame – Olympics.com 
(en) Sydney Siame – Olympic.org 
(en) Sydney Siame – Olympedia 
(en) Sydney Siame – World Athletics
VM i friidrett 2015 – Sleggekast kvinner

Øvelsen Sleggekast damer ved VM i friidrett 2015 ble avholdt på Beijing Nasjonalstadion 26. (kvalifisering) og 27. august med 31 utøvere fra 21 nasjoner.Norge var ikke representert i øvelsen.


== Medaljevinnere ==


== Kvalifiseringkrav ==


== Program ==
Alle klokkeslett er lokal tid (UTC+8)


== Resultater ==


=== Kvalifisering ===
Kvalifisering: Utøvere som klarte direktekvalifiseringskrav på 72,50 m (Q) eller blant de 12 beste utøvrner (q) gikk videre til finalen.


=== Finale ===
Finalen startet kl. 19.00


== Referanser ==
Mohammed Abukhousa

Mohammed Abukhousa (født 30. desember 1992) er en palestinsk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Han representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der han ble slått ut i de innledende rundene på 200 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mohammed Abukhousa – Olympedia 
(en) Mohammed Abukhousa – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Mohammed Abukhousa – World Athletics
Luka Rakić

Luka Rakić (født 2. august 1991) er en montenegrinsk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Han representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der han ble slått ut i de innledende rundene på 200 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Luka Rakić – World Athletics
Mohammad Hossein Abareghi

Mohammad Hossein Abareghi (født 5. januar 1995) er en iransk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Han representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der han ble slått ut i de innledende rundene på 200 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mohammad Hossein Abareghi – World Athletics
Tatenda Tsumba

Tatenda Tsumba (født 12. november 1991) er en zimbabwisk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Han representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der han ble slått ut i de innledende rundene på 200 meter. Tsumba representerte Zimbabwe Under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble slått ut i de innledende rundene på 200 m.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tatenda Tsumba – Olympics.com 
(en) Tatenda Tsumba – Olympic.org 
(en) Tatenda Tsumba – Olympedia 
(en) Tatenda Tsumba – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Tatenda Tsumba – World Athletics
Phearath Nget

Phearath Nget (født 27. mars 1993) er en kambodsjansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Han representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing og VM i friidrett 2017 i London.


== Idrettskarriere ==


=== 2015 ===
Nget deltok i Sørøstasialekene 2015 i Singapore. På 100 meter satte han personlig rekord i forsøksheatet, og fikk 12. beste tid med 10,87, men gikk ikke videre til finalen. Også på 200 meter satte han personlig rekord, med 21,91, som var niende beste tid, men gikk heller ikke her til finalen.Han deltok i Universiaden 2015 i Sør-Korea, men ble diskvalifisert i forsøksheatet på 100 meter, på grunn av tyvstart. På 200 meter løp han på 21,89 i forsøksheatet, som var personlig rekord. Tiden hans var 37. beste tid, og han gikk ikke videre til kvartfinalene.Under VM i friidrett 2015 fikk han 51. beste tid i forsøksheatet, og gikk ikke videre i mesterskapet. 


=== 2017 ===
Han løp i innledende runde under VM i friidrett 2017, og fikk 17. beste tid av de 28 som løp i denne runden, og han kvalifisere se med det ikke til forsøksheatene. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Phearath Nget – World Athletics 
(en) Profil hos Universiaden 2015
(en) Profil hos Sørøstasialekene 2015
Libohovë slott

Libohovë slott (albansk: Kalaja e Libohovës) er et slott og en festning i landsbyen Libohovë i Gjirokastërdistriktet i det sørøstlige Albania. Slottet ble bygd mellom 1796 og 1798, og var en gave fra Ali Pasha til hans søster, Shanishanë, som giftet seg i landsbyen. 
Festningen er firkantig med polygonale tårn i hvert hjørne og sidelengder på sytti og femti meter. Veggene har en tykkelse på over 1,40 meter. Den har de siste tiårene vært preget av forfall, og stein fra konstruksjonen har blitt brukt til husbygging. I 2013 ble det påbegynt renoveringsarbeid.


== Referanser ==
Mauriel Carty

Mauriel Carty (født 29. mai 1997) er en anguillansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Han representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der han ble slått ut i de innledende rundene på 200 meter.


== Eksterne lenker ==
(en) Mauriel Carty – World Athletics 
(en) Mauriel Carty – Power of 10
Jerai Torres

Jerai Torres (født 25. mai 1994) er en gibraltisk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Han representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der han ble slått ut i de innledende rundene på 200 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jerai Torres – Commonwealth Games Federation 
(en) Jerai Torres – World Athletics
Beouch Ngirchongor

Beouch Ngirchongor (født 1994) er en friidrettsutøver fra Nord-Marianene som konkurrerer i sprintløp. Han representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der han ble slått ut i de innledende rundene på 200 meter.


== Eksterne lenker ==
(en) Beouch Ngirchongor – World Athletics
Ahmed Ali (friidrettsutøver)

Ahmed Ali (født 15. november 1993) er en sudansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Han representerte landet sitt under VM i friidrett 2015 i Beijing, der han ble slått ut i de innledende rundene på 200 meter.


== Eksterne lenker ==
(en) Ahmed Ali – Olympedia 
(en) Ahmed Ali – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ahmed Ali – World Athletics
Ferguson Rotich

Ferguson Cheruiyot Rotich (født 30. november 1989) er en kenyansk friidrettsutøver som konkurrerer i mellomdistanseløp, hovedsakelig 800 meter. Hans fremste internasjonale resultat er i sølv i 800-meter i Sommer-OL 2020.


== Idrettskarriere ==
Rotich begynte sent med friidrett, og markerte seg først i 2013, da han vant 800 meter i Meeting Grand Prix IAAF de Dakar, der han satte personlig rekord på 1.45,40. Han løp første gang i Europa i Golden Spike Ostrava, der han løp inn til fjerdeplass, og løp sitt første løp under 1.45. I det kenyanske VM-uttaket forbedret han sin personlige rekord til 1.44,38, og kom på andreplass bak Anthony Chemut, men sikret seg plass i VM.I VM i friidrett 2013 i Moskva kvalifiserte han seg til semifinalen på 800 meter, men ble diskvalifisert for å ha tråkket utenfor sin bane. Han deltok også i Diamond League 2013, der han kom på tredjeplass i Weltklasse Zürich og Memorial Van Damme, og han kom på femteplass sammenlagt. Løpet hans i Memorial Van Damme, der han løp på 1.43,22, var personlig rekord, og gjorde ham til den tredje raskeste utøveren i verden denne sesongen.Han deltok i IAAF World Relays 2014, som var første gang dette stafettmesterskapet ble arrangert. Kenya vant her 4 × 800 meter stafett, med tiden 7.08,40, foran Polen og USA. Videre kom han på niendeplass i Samveldelekene 2014, og fjerdeplass i Afrikamesterskapet 2014.
I det kenyanske VM-uttaket i 2015 vant han 800 meter, og slo blant andre verdensrekordholder David Rudisha. Han ble dermed kvalifisert for VM i friidrett 2015 i Beijing. I VM kom han på fjerdeplass i finalen, der han løp på 1:46,35.
Rotich vant sølv for landet sitt på 800 meter, med tiden 1:45,23, i Sommer-OL 2020 i Tokyo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ferguson Cheruiyot Rotich – Olympics.com 
(en) Ferguson Cheruiyot Rotich – Olympic.org 
(en) Ferguson Cheruiyot Rotich – Olympedia 
(en) Ferguson Cheruiyot Rotich – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ferguson Cheruiyot Rotich – Commonwealth Games Federation 
(en) Ferguson Cheruiyot Rotich – World Athletics 
(en) Ferguson Cheruiyot Rotich – Diamond League 
(en) Profil hos AllAthletics Arkivert 30. mars 2015 hos Wayback Machine.
Benno Magnusson

Lars Benno Magnusson (født 4. februar 1953 i Ålem) er en svensk tidligere fotballspiller. Magnusson, som var midtbanespiller, spilte for 1. FC Kaiserslautern og Hertha BSC Berlin i tysk Bundesliga, samt for Åtvidabergs FF og Kalmar FF i Allsvenskan. Magnusson er også tidligere landslagsspiller for Sverige, og var en del av troppen til VM i 1974.


== Karriere som klubbspiller ==
Magnusson slo gjennom som fotballspiller i Åtvidabergs FF, hvor han ble svensk mester i 1972 og 1973. I 1974 ble Magnusson utenlandsproff, da han gikk til Bundesliga-klubben 1. FC Kaiserslautern. Han ble imidlertid lånt ut til Hertha BSC Berlin, også de i Bundesligaen, etter 16 kamper for Kaiserslautern, da klubbens kvote for utenlandske spillere hadde blitt for høy.Magnusson vendte tilbake til Allsvenskan og Åtvidabergs FF i 1976. Magnusson spilte sammenlagt i begge periodene for klubben 64 kamper i Allsvenskan, samt scoret elleve mål. I forkant av 1977-sesongen gikk han til Kalmar FF. I løpet av hans tid i klubben spilte han 169 seriekamper, og scoret 37 mål, hvorav 150 kamper og 31 scoringer fant sted i Allsvenskan.


== Landslagskarriere ==
Daværende landslagstrener for Sverige, Georg Ericson, ble oppmerksom på Magnussons framgang i forbindelse med Åtvidabergs suksess i hjemlig serie, samt klubbens deltakelse i kontinentale cuper, og Magnussen ble tatt ut til landslaget første gang i 1973. Han ble senere tatt ut til Sveriges tropp til VM i 1974, og han spilte to av sluttspillkampene. Magnusson spilte sammenlagt elleve landslagskamper for Sverige.


== Privat ==
Magnussons bror, Roger Magnusson, er også en tidligere profesjonell fotballspiller.


== Meritter ==
Åtvidabergs FFSvensk mester (2): 1972, 1973
Svenska cupen (2): 1970, 1971Kalmar FFSvenska cupen (1): 1981


== Referanser ==


== Litteratur ==
Alsiö, Martin (2011). 100 år med Allsvensk fotboll (svensk). Idrottsförlaget. ISBN 978-91-977326-7-3. 


== Eksterne lenker ==
(en) Benno Magnusson – FIFA 
(en) Benno Magnusson – Transfermarkt 
(en) Benno Magnusson – national-football-teams.com 
(en) Benno Magnusson – FootballDatabase.eu 
(de) Benno Magnusson – fussballdaten.de 
(en) Benno Magnusson – EU-Football.info 
(en) Benno Magnusson – FBref