jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Leiopus

Leiopus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Små til middelsstore, brun- eller gråaktige trebukker. Antennene er lange, særlig hos hannene. Pronotum er nærmest tønneformet med en liten pigg litt bakenfor midten av siden. Dekkvingene er gjerne brune med et lysgrått tverrbånd.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved av løvtrær.


== Utbredelse ==
Slekten har en holarktisk utbredelse.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Acanthocinini Thomson, 1860
Slekten  Leiopus Audinet-Serville, 1835
Underslekten Carinopus Wallin, Kvamme & Lin, 2012
Leiopus campbelli (Gressitt, 1937)
Leiopus fallaciosus Holzschuh, 1993
Leiopus flavomaculatus Wallin, Kvamme & Lin, 2012
Leiopus holzschuhi Wallin, Kvamme & Lin, 2012
Leiopus multipunctellus Wallin, Kvamme & Lin, 2012
Leiopus nigrofasciculosus Wallin, Kvamme & Lin, 2012
Leiopus nigropunctatus Wallin, Kvamme & Lin, 2012
Leiopus ocellatus Wallin, Kvamme & Lin, 2012
Leiopus shibatai Hayashi, 1974
Underslekten Leiopus (i snever forstand) - i Norden:
Leiopus linnei Wallin, Nylander & Kvamme, 2009
Småflekket løvtrebukk, Leiopus nebulosus (Linnaeus, 1758)
Leiopus punctulatus (Paykull, 1800)
Ikke-nordiske arter:
Leiopus albivittis Kraatz, 1879
Leiopus andreae Sama, 1994
Leiopus bedeli Pic, 1892
Leiopus convexus Melzer, 1935
Leiopus evgeniyi Danilevsky & Skrylnik, 2014
Leiopus femoratus Fairmaire, 1859
Leiopus floccidus Erichson, 1847
Leiopus histrionicus Gistel, 1848
Leiopus kharazii Holzschuh, 1974
Leiopus lisae Rapuzzi & Sama, 2012
Leiopus marcelamonneae Audureau & Demez, 2015
Leiopus masaoi Tamura & Tamura, 1992
Leiopus montanus Hayashi, 1968
Leiopus pleuriticus White, 1855
Leiopus settei Sama, 1985
Leiopus soricinus Fairmaire & Germain, 1859
Leiopus stillatus (Bates, 1884)
Leiopus syriacus Ganglbauer, 1884
Leiopus wrzecionkoi Sama & Rapuzzi, 2011


== Kilder ==
Danilevsky, M.L. 2006. Systematic List of Longicorn Beetles (Coleoptera, Cerambycoidea) of Europe. [1]
Liste over slektene
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Leiopus – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Leiopus i Encyclopedia of Life 
(en) Leiopus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Leiopus hos Artsdatabanken 
(sv) Leiopus hos Dyntaxa 
(en) Leiopus hos Fauna Europaea 
(en) Leiopus hos ITIS 
(en) Leiopus hos NCBI 
(en) Kategori:Leiopus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Leiopus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Hoskovec, M. og Rezek, M. Cerambycidae. Longicorn Beetles of the West Palaearctic Region. Stort fotogalleri med bilder av ca. 600 arter.
Slottet Shopping

Slottet Shopping var et kjøpesenter i Kvadraturen i Kristiansand.  Slottet Shopping  lå i enden av byens hovedgate, Markens gate, med adresse Tordenskjolds gate 9. I Slottsquartalet fantes det, foruten kjøpesenteret også kontorer, boliger og et av byens største parkeringshus. Senteret la ned 2020.
På folkemunne har bygningsmassen lenge vært kalt «Slottet».  Bakgrunnen for det er at det opprinnelige byggets posisjon ble sammenliknet med Karl Johans gate i Oslo, der Det kongelige slott markerer enden av hovedgaten.
Slottet Shopping hadde ni butikker som var åpne mandag til fredag 09:00–19:00 og lørdager 10:00–17:00. Kjøpesenteret ble eid av Skeie Real Estate AS.
Fra august 2021 skal Noroff bruke bygget som skolebygg. 


== Eksterne lenker ==
Slottet Shopping, hjemmeside | Butikksider på Internet Web Archive
Jubileumsmedaljen i anledning av 60-året for seieren i Den store fedrelandskrigen 1941–1945

Jubileumsmedaljen i anledning av 60-året for seieren i Den store fedrelandskrigen 1941–1945  (russisk: Юбилейная медаль «60 лет Победы в Великой Отечественной войне 1941–1945 гг.») er en medalje innstiftet av Russlands president Vladimir Putin ved dekret datert 28. februar 2004. Medaljen ble tildelt krigsveteraner og andre som bidro til krigsinnsatsen i anledning av 60-årsjubileet for seieren i andre verdenskrig.


== Utforming ==
Medaljen er utformet i tambak. Advers har som motiv ordenstegnet for Seiersordenen. Seiersordenen ble innstiftet i 1943 og tildelt for den aller fremste militære ledelsesinnsats under andre verdenskrig. Under ordenstegnet står årstallene «1945–2005». Reversen bærer innskriften «60 лет Победы в Великой Отечественной войне 1941–1945"» (60-året for seier i Den store fedrelandskrigen 1941-1945) over sju linjer. Innskriften er omgitt av en laurbærkrans.
Medaljen er opphengt i et rødt bånd med oransje og svarte kantstriper. Fargene oransje og svart er fargene i båndet til Sankt Georgsordenen fra tsartiden og er en fargekombinasjon som på grunn av dens store militære prestisje ble overtatt av Sovjetunionen og er videreført av Russland i våre dager.


== Tildeling ==
Jubileumsmedaljen ble tildelt både militære krigsveteraner og personer som i sivilt arbeid bidro til krigsinnsatsen. Partisaner og geriljasoldater i motstandsgrupper kunne også hedres med medaljen, likeledes fanger i konsentrasjonsleirer og ghettoer. Personer som tidligere var tildelt minnemedaljer for innsats i verdenskrigen, kvalifiserte også til denne medaljen. 


=== Norske mottagere ===
I løpet av 2005 og 2006 ble i overkant av 150 personer i Norge tildelt medaljen.


== Referanser ==
Computer and Video Games

Computer and Video Games (ofte forkortet til CVG, C&VG eller C+VG) var et britisk videospilltidsskrift som ble gitt ut mellom 1981 og 2004. Tidsskriftet fortsatte som en nettside, computerandvideogames.com fra 1999 opptil februar 2015.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Jubileumsmedaljen i anledning av 70-året for seieren i Den store fedrelandskrigen 1941–1945

Jubileumsmedaljen i anledning av 70-året for seieren i Den store fedrelandskrigen 1941–1945  (russisk: Юбилейная медаль «70 лет Победы в Великой Отечественной войне 1941–1945 гг.») er en medalje innstiftet av Russlands president Vladimir Putin ved dekret datert 21. desember 2013. Tildelingskriteria ble fastsett ved dekret datert 4. juni 2014. Medaljen ble tildelt krigsveteraner og andre som bidro til krigsinnsatsen i anledning av 70-årsjubileet for seieren i andre verdenskrig.


== Utforming ==
Medaljen er utformet i sølv. Advers har som motiv ordenstegnet for Fedrelandskrigens orden. Under ordenstegnet står årstallene «1945–2015». Reversen bærer innskriften «70 лет Победы в Великой Отечественной войне 1941–1945"» (70-året for seier i Den store fedrelandskrigen 1941-1945) over sju linjer. Innskriften er omgitt av en laurbærkrans.Medaljen er opphengt i et rødt bånd med to moaréstriper og kantstriper i oransje og svart. Fargene oransje og svart er fargene i båndet til Sankt Georgsordenen fra tsartiden og er en fargekombinasjon som på grunn av dens store militære prestisje ble overtatt av Sovjetunionen og er videreført av Russland i våre dager.


== Tildeling ==
Jubileumsmedaljen ble tildelt både militære krigsveteraner og personer som i sivilt arbeid bidro til krigsinnsatsen. Partisaner og geriljasoldater i motstandsgrupper kunne også hedres med medaljen, likeledes fanger i konsentrasjonsleirer og ghettoer. Personer som tidligere var tildelt minnemedaljer for innsats i verdenskrigen, kvalifiserte også til denne medaljen. 


=== Norske mottagere ===
I tilknytting til markeringen av 70-årsjubileet for seieren i andre verdenskrig ble medaljen tildelt flere norske veteraner.


== Referanser ==
Zero Punctuation

Zero Punctuation er en serie med videospillanmeldelser lagd av den engelsk-australske komedieforfatteren Ben «Yahtzee» Croshaw. Siden serien begynte i 2007, har over 500 episoder blitt lagd, og blitt publisert ukentlig i videospilltidsskriftet The Escapist. Episodene er vanligvis rundt fem minutter lange og gir kritikk til videospill på en satirisk måte, med fokus på kritikk og humor.


== Referanser ==
GameDaily

GameDaily (GD) var en amerikansk videospillnettside.
Den ble startet opp i 1995 av Mark Friedler med navnet Gigex. Da fokuserte den på gratis spilldemoer.I 2011 ble siden stengt ned, og de ansatte ble flyttet sammen med Joystiq.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Minigun

M134 Minigun er et maskingevær med seks løp som skyter mellom 2000 og 6000 skudd per minutt. Den bruker 7.62×51mm NATO-patroner. Den bruker samme løpedesign som gatlingvåpenet, med roterende løp drevet av en ekstern kraftkilde, vanligvis en elektrisk motor.Den er i bruk i flere grener av USAs forsvar. Den er vanligvis designert som M134 og XM196 av United States Army, og som GAU-2/A og GAU-17/A av U.S. Air Force og U.S. Navy.
Våpenet er i bruk i Norge på luftforsvarets Bell 412 helikoptre.


== Referanser ==
Norgesmesterskapet i skiskyting 1959

Norgesmesterskapet i skiskyting 1959 ble arrangert på Løvenskioldbanen i Bærum den 1. februar 1959 av HV-02 Stor-Oslo.Det ble kun avholdt 20 km normaldistanse for menn, og ettersom rennet ble avholdt tidlig i skiskytterhistorien var det standplass på 3,5 km, 15 km, 18 km og 20 km. I tillegg ble det lagt til 2 minutter i tilleggstid per bom.


== Resultat ==


== Referanser ==
Sandens

Sandens er et kjøpesenter i Kvadraturen i Kristiansand.  Sandens senter har hovedinngang fra hjørnet av Markens gate og Tollbodgata og inngang fra hjørnet Kirkegata og Tollbodgata.  Det er egen parkeringsgarasje med innkjøring fra Dronningens gate.  I Sandens kjøpesenter er det  35 butikker fordelt på tre etasjer, med til sammen et areal på omkring 25 000 m².  I 2015 hadde Sandens 2,4 millioner besøk og en omsetning på 332 millioner NOK.
Sandens har et variert vareutvalg, men det satses særlig på salg av moteklær.  Sandens eies av Olav Thon Gruppen.


== Butikker ==
Oppdatert: mars 2021


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sandens hjemmeside
Hardcore Gamer

Hardcore Gamer er et amerikansk videospilltidsskrift gitt ut av Steve Hannley. Det ble startet opp i 2005, og ga ut 35 utgaver før det ble til en nettside.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
GameFront

GameFront (tidligere FileFront) er en videospillnettside som lagrer patcher, demoer, modifikasjoner og annet brukergenerert innhold relatert til spill.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Vägbas

En vägbas, ofte kalt «flygraka», er en enkel flyplass med start- og landingsmuligheter for militære fly i Sverige. Som vägbaser ble det fra begynnelsen brukt rette, brede veistrekninger. Vägbaser var en viktig del av den svenske forsvarsplanleggingen i etterkrigstiden og skulle bidra til at en angriper ikke skulle kunne slå ut størstedelen av flyvåpenet i ett eneste samordnet overraskningsangrep. Et bidragende eksempel var seksdagerskrigen i 1967 der Israel på noen timer slo ut Egypts flybaser.
I det svenske Bas 60-systemet og det senere Bas 90-systemet var hovedlandingsbaner på krigsbaser typisk 2000–2300 m lange og 30–40 m brede. For å komplettere hovedlandingsbanene og ha reserve-landingsplasser i tilfelle bombing ble det bygd kortbanor og reservvägbasar. 


== Reservvägbas ==
Mange veier i landet ble gjort bredere og satt i stand slik at det ble en rett strekning på cirka 1500 m, hvilket muliggjorde anvendelse som reservvägbaser. Denne vägbas behøvde å kompletteres med personell, materiell, drivstoff og dessuten med visse feltarbeid for å kunne anvendes. Resurser for dette måtte omprioriteres fra den ordinære basens virksomhet.


== Kortbaner ==

Kortbanor var i likhet med reservvägbaserna også en del av det allmenne veisystemet. Forskjellen var at disse var kortere og kunne anvendes uten større forberedelser. Typisk ble det bygget 2-3 kortbaner i nærheten av hver flybase. Flyet Viggen og senere Gripen var tilpasset tll å kunne anvende disse korte banene, til forskjell fra Draken som krevde lengre baner.
I Bas 60 var en kortbana 1500-2000 m lang og 12 m bred, mens i Bas 90 var en kortbana 800 m lang og 17 m bred. Disse veiene ble naturligvis ganske brede og uten midtrabatt. Til sammenligning har en vanlig norsk vei med gul stripe og to kjørefelt (ett i hver retning) en beskjeden bredde på rundt 6 m til 7 m, som er nesten en tredjedel.


== Utenlands ==

Vägbaser finnes bygget i andre land, ettersom man har innsett sårbarheten hos ordinære flybaser. Disse er vanligvis lengre og bredere enn i Sverige, ofte innbygget i motorveier, der man gjennom å ta bort midtdeleren kan få en bane for tyngre fly. Blant annet har Tyskland og Finland adskillige vägbaser. Mange land har én eller noen få.


== Eksempler på svenske vägbaser ==
Eneryda flygbas
Balsjö vägbas


== Se også ==
Kortbanenettet i Norge


== Eksterne lenker ==
Fortifikationsverkets rapport om Sveriges reservvägbaser
Fortifikationsverkets rapport om svenska vägbaser
CraveOnline

CraveOnline er en livsstilsorientert nettside rettet mot menn med hovedkontor i Los Angeles. Nettsiden er eid av Evolve Media, LLC. CraveOnline eier rundt et dusin nettsider og har partnerskap med flere. Hver av nettsidene fokuserer på forskjellige ting.
CraveOnline.com ble lansert sent i 2004 av nettmediaselskapet AtomicOnline. Det opprettholder et nettverk med andre nettsider, blant annet ComingSoon.net, Spiked Humor, Sherdog, ActionTrip, WrestleZone, Hockey's Future, HoopsVibe, DrinksMixer og andre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Axel Rudi Pell

Axel Rudi Pell (født 27. juni 1960 i Bochums bydel Wattenscheid, Nordrhein-Westfalen, Tyskland) er en tysk heavy metal-gitarist som oppnådde moderat suksess med bandet Steeler (som ikke skal forveksles med det amerikanske bandet Steeler som Yngwie Malmsteen var med i) gjennom fire album i perioden 1984-87, men oppnådde for alvor anerkjennelse hovedsakelig fra sitt andre soloalbum, Nasty Reputation fra 1991.På soloutgivelsene har Pell samarbeidet med sangerne Charlie Huhn, Rob Rock, Jeff Scott Soto og Johnny Gioeli.Hans album fra 2007, Diamonds Unlocked, kom ut etter at Pell hadde kollapset på scenen og havnet på sykehus og inneholder kun coverlåter.


== Albumutgivelser ==


=== Steeler ===

Steeler (1984)
Rulin' the Earth (1985)
Strike Back (1986)
Undercover Animal (1988)


=== Solo ===

Wild Obsession (1989)
Nasty Reputation (1991)
Eternal Prisoner (1992)
Between the Walls (1994)
Black Moon Pyramid (1996)
Magic (1997)
Oceans of Time (1998)
The Masquerade Ball (2000)
Shadow Zone (2002)
Kings and Queens (2004)
Mystica (2006)
Diamonds Unlocked (2007)
Tales of the Crown (2008)
The Crest (2010)
Circle of the Oath (2012)
Into the Storm (2014)
Game of Sins (2016)


== Referanser ==
Sokushinbutsu

Sokushinbutsu (japansk 即 身 仏) var en religiøs øvelse blant visse japanske, buddhistiske munker for å mumifisere seg selv gjennom årelang faste, streng meditasjon og langsom forgiftning. Skikken var knyttet til shingon-shū, en japansk buddhistisk tradisjon som tilhører den esoteriske vajrayana-retningen, i Yamagata-regionen i Nord-Japan fra 1000- til 1800-tallet.


== Metode og utbredelse ==
Sokushinbutsu-prosessen har bestått av tre hoveddeler. Første del innebar tusen dager med streng diett bestående av nøtter og frø kombinert med religiøse øvelser og trening for å kvitte seg med kroppsfett. Deretter fulgte nye tusen dager på bark, røtter og te av giftig sevje som førte til oppkast, uttørking og vern mot seinere skadedyr. Til sist ble utøveren, sittende i lotusstilling, kapslet inn i en trang steingrav med lufttilførsel og en liten bjelle som skulle ringes med hver dag. Når en ikke lenger fikk livstegn fra graven, ble den forseglet. Kroppen ble først hentet ut etter tusen dager. De likene som ikke var råtnet og ødelagt, ble stilt ut i templene som «levende buddhaer», relikvier iført religiøs drakt.
De troende skal ikke ha ansett handlingen som rituelt selvmord, men en form for åndelig opplysning. Gjennom ekstrem smerte og selvfornektelse skulle ritualet føre munkene til Nirvana og endelig forening med Buddha i utøvernes egen jordiske kropp. De som lyktes, ble dyrket, men også de som ikke klarte det, nøt stor respekt for forsøket.
En antar at flere hundre kan ha forsøkt å gjennomføre sokushinbutsu, men bare mellom 16 og 24 slike mumier er hittil kjent. Ritualet kan også ha hatt en viss utbredelse i Kina, og det skal ha blitt oppdaget en levning etter en tilsvarende prosess i India. I 1903 døde den siste japanske, buddhistiske presten i utøvelsen av ritualet. Skikken ble forbudt av japanske myndigheter sist på 1800-tallet.


== Liknende levninger og skikker ==

Det er flere typer «buddhist-mumier», det vil si levninger etter buddhistiske munker og nonner der kroppen er bevart uten forråtnelse. Det gjelder også lik som ikke har spor etter aktiv mumifisering. Et eksempel er «den mumifiserte munken» Luang Pho Daeng, en buddhistmunk fra Thailand som døde under meditasjon i 1973. Kroppen hans er utstilt i et buddhisttempel på øya Ko Samui sør i landet. Den «konserverte» kroppen er ikke resultat av bevisst sokushinbutsu.
«Selvmumifisering» og liknende forsøk på å bevare lik etter hellige personer forekommer også i andre religioner, blant annet i den romersk-katolske og ortodokse kirken der relikvietradisjonen fortsatt er levende


== Se også ==
Shingon-shū
Mumifisering
Balsamering
Selvpining
Rituelt selvmord
Sigurd Bjørkedal

Sigurd Bjørkedal  (født 6. mai 1920 i Volda, død 15. mars 2011) var en norsk båtbygger og bonde. Som praktiserende båtbygger var han sentral i å ta vare på den gamle båtbyggertradisjonen i Bjørkedalen. Sammen med brødrene Saxe og Jakob holdt han ved like kunnskapen om å bygge snedbetning, den gamle sunnmørsbåten. Byggingen av en sunnmørsottring til Sunnmøre Museum på 1950-tallet hadde stor betydning, siden de da kunne rådføre seg med eldre båtbyggere.
I 1973 bygde han en kopi av Kvalsundskipet. Fra 1981, da han bygde en ny sunnmørsottring, samarbeidet han med og overførte mye kunnskap til sønnene som har ført tradisjonen videre etter faren.
I 1983 bygde de knarren «Saga Siglar» til Ragnar Thorseth. Det var et vikingskip bygd etter «Skyldelev 1» som ble funnet ved Roskilde i Danmark. Med dette skipet gjennomførte Thorseth blant annet en jordomseiling.
Senere overtok sønnen Jakob ansvaret for båtbyggingen. Sigurd var likevel en viktig medhjelper da det ble bygd kopi av Osebergskipet i 1987, og av Gokstadskipet i 1990. Etter at «Saga Siglar» forliste i 1992 ble to nye knarrer, søsterskipene «Borgundknarren» (1993) og «Kvitserk» (1994), bygd i Bjørkedalen for Ragnar Thorseth.I 2009 fikk Sigurd Bjørkedal kongens fortjenstmedalje i sølv.


== Referanser ==


== Kilder ==
Karl Anders Halsbåndet: Kongens sølv til Sigurd Bjørkedal. KYSTEN Nr 1 2010
Beit Alfa

Beit Alfa (hebraisk בֵּית אַלְפָא, også kalt Bet Alpha) er en kibbutz i Nord distrikt i Israel, nær Gilboafjellet. Det ligger ruiner av en eldgammel synagoge i kibbutzen, og den fikk navnet fra den arabiske landsby som en gang sto her, Khirbet Bait Ilfa.


== Plassering ==
Kibbutzen ligger på østkammen av Haroddalen, som ligger mellom Jezreeldalen og Beth She'andalen i Nedre Galilea. I sør og vest ligger de bratte fjellsidene av Gilboafjellet. De nærmeste fjelltoppene er Har Barkan (497 meter) og Har Gefet (318 m). Området nord og øst for kibbutzen er flatt, men faller østover mot Jordandalen. Nord for kibbutzen flyter elven Harod. 2,5 km sørvest for kibbutzen går muren som skiller de israelske territoriene fra de palestinske selvmyndighetene. I nærheten ligger kibbutzene Heftziba, Sde Nahum, Nir David og Ma'alt Gilboa. På den palestinske siden ligger landsbyen Fakua.


== Historie ==
På 500-tallet var det en jødisk bebyggelse her og fra denne står ruinene av en synagoge tilbake. Bebyggelsen ble etterfulgt av den arabiske landsbyen Bait Ilfa, som etter hvert ble fraflyttet.
Kibbutzen ble grunnlagt den 4. november 1922 av Hashomer Hatzair-pionerer. De første medlemmene kom fra Polen. De hadde all erfaring fra 1921 da de deltok i opprettingen av kibbutzen Geva. Den første tiden var hard for pionerene, siden stedet lå i nærheten av et myrområde som gjorde de utsatte seg for malaria. I april 1927 var kibbutzen besøkt av den tsjekkoslovakiske presidenten Tomáš Masaryk. Det var første gangen en statsleder besøkte Palestinamandatet. I 1928 oppdaget medlemmene i den nærliggande kibbutzen Heftziba ruinene av Beth Alpha-synagogen, som lå på deres område. Under arabreropprøret i 1929 ble kibbutzen angrepet og åkrene ble ødelagt. Da arabareropprøret brøt ut på ny i april 1936, satte arabrere igjen markene i brann.
I 1940 flyttet noen av medlemmene, som tilhørte Hashomer Hatzair, til kibbutz Ramat Yohanan, i bytte mot støtten Mapai fra Ramat Yohanan. I de neste årene var kibbutzen et av de sentre  som ble brukt av den jødiske paramilitære organisasjonen Haganah.

Den 1. april 1948 ble kibbutzen angrepet av arabere med bombekaster. Arabrene trakk seg tilbake da en tropp britiske fallskjermjegere nærmet seg stedet.
Etter krigen i 1948-49 ble Gilboa utdannelsesinstitutt grunnlagt i den nordlige delen av kibbutzen. Under krigen mellom Israel og Hisbollah i 2006 tok kibbutzen i mot evakuerte fra grenselandsbyene som hadde blitt angrepet med rakettene til Hizbollah fra Sør-Libanon. Etter krigen ble det opprettet et oppsamlingssenter for etopiske emigranter her. Rundt 600 emigranter bor her og lærer hebraisk og forbereder seg for det israelske samfunnet.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted   (he)
Bet Alfa, cirka 1925
Pure Nintendo Magazine

Pure Nintendo Magazine (PNM) er et videospilltidsskrift som slippes ut annen hver måned og fokuserer på Nintendo-relaterte nyheter og spill.  Den første utgaven av tidsskriftet ble gitt ut i oktober 2011 av Pure Media, LLC.  Tidsskriftet har også applikasjoner for iOS og Android-enheter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Burgtheater

Burgtheater er et statsteater i Østerrikes hovedstad Wien, og blir regnet som landets nasjonalscene. Det ble opprinnelig grunnlagt i 1748, og flyttet inn i sin nåværende bygning ved Ringstraße i 1888.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 

(fr) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(en) Burgtheater – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Burgtheater – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Music4Games

Music4Games var en videospillmusikknettside som ble startet opp i 1999. Den fokuserte på videospillmusikkindustrien og påsto å være rettet mot dedikerte videospillere, musikkfans, audiofile og lignende. I desember 2009 ble nettsiden stengt ned uten advarsel eller oppgitt grunn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Game Developer (tidsskrift)

Game Developer var et tidsskrift rettet mot videospillutviklere og aspirerende videospillutviklere. Det ble gitt ut mellom 1994 og 2013.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Game Developer (magazine) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons