jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Brannen i Grenfell Tower

Brannen i Grenfell Tower brøt ut natt til 14. juni 2017 i London-bydelen Kensington. Brannen startet i en av de nederste etasjene i Grenfell Tower, en boligblokk på 24 etasjer. Brannen spredte seg raskt til de øvrige etasjene og resulterte i 72 døde og 108 tilskadekomne. Stuart Cundy fra Metropolitan Police Service opplyste 16. juni at seks av de omkomne ble funnet nedenfor bygningen. To døde på sykehus.Hundrevis av brannfolk og 45 brannbiler rykket ut for å slukke brannen. 65 mennesker ble reddet ut av brannvesenet. Ca. 40 familier måtte tilbringe natten i krisesentre.
Det ble anslått at det på tidspunktet da brannen startet befant seg opptil 600 personer i de 120 leilighetene (med ett eller to soverom). Bygningen er fra 1970-årene og ble renovert i 2016, da det blant annet ble tilføyd ny fasadekledning, som menes å ha bidratt til den hurtige spredningen av brannen.


== Årsak og brannsikkerhet ==
Allerede i 1999 ble det reist spørsmål om brannsikkerheten i Grenfell Tower. Umiddelbart etter brannen kritiserte borgermesteren i London, Sadiq Khan, bygningens sikkerhetsforanstaltninger, som ved brann rådet beboere til å forbli i sine leiligheter. Ved renovering av bygget i 2016 skal det ha blitt brukt fasadekledning med brennbar kjerne, av en type som blant annet i USA er forbudt i bygg over 12 meter høyde. Den flammehemmende varianten skal ha kostet omkring 2 pund mer per kvadratmeter, tilsvarende kr 55 000 for hele blokken. Invitasjon på anbud for renovering av bygget ble lagt ut i 2014. Oppdraget gikk til det britiske selskapet Rydon som tilbød seg å gjøre arbeidet for 8,7 millioner pund, 2,5 millioner lavere enn konkurrenten Leadbitter. Renovering omfattet blant annet ny sentralvarme og utskifting av kledning til en mer energieffektiv type. Rydon leide inn en rekke underleverandører for hver del av oppdraget. Arkitektselskapet Studio E hadde også ansvaret for spesifisering av materialer til renoveringen. Selskapet Harley Curtain Wall påtok seg arbeidet med utskifting av kledning for 2,5 millioner pund. Det amerikanske selskapet Arconix leverte aluminiumsplatene mens det britiske selskapet Celotex leverte isolasjonen. Selskapet Omnis skar til fasadeplatene. Alle de involverte bedriftene blir gransket av britiske myndigheter.Brannen medførte en generell diskusjon om brannsikkerhet i høyhus.
Grenfell Action Group advarte allerede i 2013 eieren av bygningen, Royal Borough of Kensington og Chelsea (RBKC) og Kensington and Chelsea Tenant Management Organisation, om bygningens mulige sikkerhetsproblemer. Dette ble da oversett.Den 16. juni opplyste politiet i London at intet tydet på at brannen var påsatt. Samtidig ble opplyst at  Storbritannias statsminister, Theresa May, hadde beordret en gjennomgripende og åpen granskning av brannen, i tillegg til at politiet hadde åpnet en undersøkelse.Brannen begynte i et kjøleskap i fjerde etasje. Den spredte seg på utsiden av bygget ved at kledningen tok fyr.


== Referanser ==
Alocoderus semienensis

Alocoderus semienensis er en art av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Levevis ==
Disse billene lever i møkk og er hyppigst på steder der husdyr beiter.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Etiopia innen den afrotropiske faunaregion.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien gjødselbiller, Aphodiinae Leach, 1815
slekten Alocoderus Schmidt, 1913
Alocoderus baleensis Bordat, 2005
Alocoderus ballerioi Bordat, 1997
Alocoderus carinifrons (Reitter, 1892)
Alocoderus decrepidus Petrovitz, 1975
Alocoderus digitalis (Kozhantschikov, 1894)
Alocoderus elongatulus (Fabricius, 1801)
Alocoderus gilleti (Schmidt, 1909)
Alocoderus holdereri (Reitter, 1900)
Alocoderus hydrochaeris (Fabricius, 1798)
Alocoderus imitator (Kozhantschikov, 1916)
Alocoderus luangensis Emberson & Stebnicka, 2001
Alocoderus machatschkei Balthasar, 1960
Alocoderus mineti Clement, 1981
Alocoderus semenowi (Reitter, 1887)
Alocoderus semienensis Bordat, 1990
Alocoderus strigimargo (Reitter, 1892)
Alocoderus teyrovskyi Balthasar, 1935
Alocoderus turbatus (Baudi, 1870)
Alocoderus volubilis Balthasar, 1961
Alocoderus wolfgangi Stebnicka, 1990


== Referanser ==


== Kilder ==
Liste over artene
Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr


== Eksterne lenker ==
(en) Alocoderus semienensis i Encyclopedia of Life 
(en) Alocoderus semienensis i Global Biodiversity Information Facility 
Alocoderus semienensis – detaljert informasjon på Wikispecies
Kari Veiteberg

Kari Veiteberg (født 4. februar 1961) er biskop i Oslo bispedømme. Hun tiltrådte som biskop 17. desember 2017, og var før dette bymisjonsprest i Kirkens Bymisjon i Oslo. 
Veiteberg vokste opp på øya Stord i en lærerfamilie og har fortalt at «mor og far formidla ei raus, solid og sosialetisk forankra kristentru som eg aldri har hatt trong til å ta avstand frå».


== Utdanning ==
Hun er utdannet cand.theol. fra Det teologiske fakultet ved Universitetet i Oslo (UiO) i 1988 og har praktisk-teologiske eksamen på Det praktisk-teologiske seminar i Oslo i 1989. I 2006 ble hun dr.theol. ved Det teologiske fakultet ved UiO med avhandlingen Kunsten å framføre gudstenester. Dåp i Den norske kyrkja. Hun har også mellomfag i teatervitenskap fra Institutt for musikk og teater ved Universitetet i Oslo.


== Virke ==
Veiteberg var etter praktisk-teologisk seminar hjelpelærer i Det nye testamentet ved Det teologiske fakultet ved Universitetet i Oslo fra 1989 til 1991. Siden 1991 har hun hatt en mangfoldig karriere som prest i Oslo, Tempe prestegjeld, Trondheim (kapellan), Dialogsenteret Emmaus, Gildeskål, Kirkens Bymisjon Bergen og fra 2014 i Tøyen kirke i Oslo. Hun har også undervist i liturgikk ved Det praktisk-teologiske seminar ved UiO, i Det nye testamentet ved Institutt for religionsvitenskap ved Den allmennvitenskapelige høgskole, og hun har vært studierektor ved Liturgisk senter i Kirkerådet.Veiteberg har utgitt flere bøker og artikler om teologiske spørsmål. Hun har også holdt flere andakter og prekener på radio og tv, samt deltatt i debatter og samtaler. I mars 2017 holdt hun andakt sammen med gateprest Siv Limstrand på NRK P1.Veiteberg er gift og har to voksne barn.


== Bibliografi ==
Jacob Jervell: Et portrett. Verbum 2013
Kunsten å framføre gudstenester. Dåp i Den norske kyrkja. (Acta Theologica nr. 3, Oslo mars 06).
Evas Døtrer, Det norske Samlaget, Oslo 2001
Bibelens Kvinner, Det norske Samlaget, Oslo 1995
Medforfatter i Hallelujah! Resource for Prayer and Praise developed for use at the 10th Assembly of the World Council of Churches, Genève 2013
«Gudstenesta som ei hending med handlingar» i Hellemo, Geir (red.) Gudstjeneste på ny. Universitetsforlaget, s. 73–78


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Kari Veiteberg hos Sceneweb
Yukitaka Fukita

Yukitaka Fukita (japansk: 吹田 幸隆) (født 28. august 1972) er en japansk tidligere skihopper fra Sapporo som konkurrerte internasjonalt i årene 1990-2002.
Hans beste internasjonale resultater kom i universiaden (studentlekene). Han vant storbakkerennet i universiaden i Zakopane i 1993, ble nummer 4 i normalbakkerennet og fikk 2.-plass i lagkonkurransen. I universiaden i Astún (Jaca) i 1995 vant han det individuelle rennet og ble igjen nummer 2 i lagkonkurransen. I verdenscupen var hans beste enkeltplassering 9.-plass i storbakken i Sapporo 23. januar 1999. Hans beste plassering sammenlagt i verdenscupen var 42.-plass i 1994/95. I verdenscupen i skiflyging 1995/96 ble han nummer 30 sammenlagt. Han fikk 37.-plass sammenlagt i sommer-Grand Prix 1996 og 61.-plass sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka 1996/97.Fukita vant til sammen fire renn i kontinentalcupen. Hans beste sammenlagtplasseringer i kontinentalcupen var 12.-plass i 1996/97 og 16.-plass i 2000/01.Sammenlagtplasseringer i verdenscupen (poeng til de 30 beste i hvert renn):


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Yukitaka Fukita – FIS (skihopping)
Niclas Eliasson

Per Niclas Eliasson (født 7. desember 1995) er en svensk fotballspiller som spiller for den greske klubben AEK Athen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Niclas Eliasson – LÉquipe 
(en) Niclas Eliasson – Transfermarkt 
(en) Niclas Eliasson – WorldFootball.net 
(en) Niclas Eliasson – Soccerbase.com 
(en) Niclas Eliasson – FootballDatabase.eu 
(en) Niclas Eliasson – Soccerway 
(en) Niclas Eliasson – PlaymakerStats.com 
(sv) Niclas Eliasson – Sveriges fotballforbund 
(en) Niclas Eliasson – FBref
Atikamekw (språk)

Atikamekw er et algonkinsk språk som snakkes av atikamekwfolket i Québec i Canada. Språket er del av dialektkontinuumet cree–innu–naskapi. Språket snakkes av personer i alle aldre i atikamekwfolket, og står dermed ikke i fare for å dø ut, i motsetning til mange andre urfolksspråk i Nord-Amerika.


== Fonologi ==


=== Konsonanter ===
Konsonantene i atikamekw listes nedenfor i standardortografien med den tilhørende lydverdien i IPA ved siden av.


=== Vokaler ===
Vokalene i atikamekw listes nedenfor:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

Om atikamekws ortografi på LanguageGeek.com
Tomáš Raszka

Tomáš Raszka (født 16. juli 1971) er en tsjekkisk tidligere skihopper fra Frenštát pod Radhoštěm som konkurrerte internasjonalt i årene 1983-1993. Størstedelen av karrieren konkurrerte han for Tsjekkoslovakia.
Han deltok i junior-VM i 1988, 1989 og 1989, og tok to bronsemedaljer - individuelt i Štrbské Pleso i 1990 og i lagkonkurranse for Tsjekkoslovakia i Saalfelden i 1988. Raszka greide aldri å ta poeng i verdenscupen - i hans tid fikk bare de 15 beste i hvert renn poeng. Hans beste rennresultat i verdenscupen var 27. plass i storbakken i Sapporo 15. desember 1991. Han ble nummer 83 sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka 1990/91, og nummer 58 i 1991/92. Sesongen 1991/92 fikk han også sin beste sammenlagtplassering i europacupen, med 17. plass. I Böhmen-turneringen, som var en del av europacupen, ble han nummer 2 sammenlagt i 1992 og nummer 4 i 1991.Junior-VM-plasseringer:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tomáš Raszka – FIS (skihopping)
Allround-NM på skøyter junior 1998

Allround-NM på skøyter junior 1998 ble avholdt 21. og 22. februar 1998 på Skien isstadion, Skien.Teknisk arrangør var Idrettsforeningen Herkules.Norgesmestere ble Hedvig Bjelkevik, Arendal Skøiteklub for damene og Øyvind Gravem, Eidsvold Turnforening for herrene.


== Sammenlagt damer junior ==


== Sammenlagt herrer junior ==


== Referanser ==


== Kilder ==
Eng, Trond; Teigen, Magne, red. (2005). «Kvinner, Junior – Allround». Norske Mesterskap på skøyter 1894–2005 (norsk) (3 utg.). Askim / Veggli. s. 173–174. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 16. juni 2017. 
Eng, Trond; Teigen, Magne, red. (2005). «Menn, Junior – Allround». Norske Mesterskap på skøyter 1894–2005 (norsk) (3 utg.). Askim / Veggli. s. 131–132. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 16. juni 2017. 


== Eksterne lenker ==
(en) Allround-NM på skøyter junior 1998, Junior kvinner – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
(en) Allround-NM på skøyter junior 1998, Junior menn – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
Daniel Danielsen (1894–1980)

Daniel Jacob Christian Danielsen (født 6. juni 1894 i Kvívík, død 12. april 1980 i Sørvágur) var en færøysk lærer, klokker og konservativ politiker (Sb.). Han var medlem av det færøyske Lagtinget 1920–1924.Han var sønn av bonde og kjøpmann Jacob Danielsen og hustru Anna Elisabeth Johansen. Faren var av bondeslekt fra Kvívík og Tjørnuvík, mens moren var datter av klokkeren i Sørvágur. Selv var han bare 13 år da han ble kirketjener i Kvívík. Han var også organist i tre år. Han drog som ung til sjøs og fisket ved Island. Deretter gikk han folkehøyskole i Vrå og lærerseminar i Ranum i Danmark. Danielsen vendte tilbake til Færøyene i 1915 som førstelærer i Sørvágur, Bøur og Gásadalur, fra 1918 bare i Sørvágur. Han ble også klokker og organist. Han giftet seg med Olga Zachariassen fra Bøur. Han avgikk med pensjon fra lærerstillingen i 1964, men fortsatte som klokker, noe han var i nærmere 70 år.Bare 26 år gammel ble han innvalgt på Lagtinget fra Vágar for perioden 1920–1924. Noen av hans andre offentlige verv var som medlem av kommunestyret i Sørvágur 1927–1930 og 1935–1938, medlem av menighetsrådet, revisor for kommuneregnskapene og sykekassen. Han var en flittig skribent i Dimmalætting og talte for tette bånd mellom Færøyene og Danmark.Han var utnevnt til ridder av Dannebrogordenen.


== Referanser ==
Liste over færøyske lagtingsmedlemmer 1920–1924

Liste over færøyske lagtingsmedlemmer 1920–1924. Det ble valgt 20 medlemmer av Lagtinget på Færøyene for perioden 1920–1924. Sambandsflokkurin og Sjálvstýrisflokkurin hadde 10 representanter hver. Dessuten møtte prost Jákup Dahl, som stemte med Sjálvstýrisflokkurin. Dette var den siste perioden der Lagtingets forhandlinger ble ledet av Færøyenes amtmann, Elias Olrik.


== Referanser ==
Okselva (Sør-Varanger)

Okselva (kvensk: Sonnijoki, nordsamisk: Vuoksajohka) er ei elv i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den renner mot nordøst fra Store Oksvatnet (156 moh.) til munningen i Lille Sameti (95 moh.). Okselva er ei tilløpselv til Sametielva og er 12,6 kilometer lang (26,4 km regnet fra fjerneste kilde).


== Referanser ==
Myrbekken (Sør-Varanger)

Myrbekken er ei elv i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den er ei sideelv til Sametielva. Elva har sine kilder på Brannfjellet, og renner renner i sørlig retning over Sametimyra, hvor den mottar mange mindre tilløp fra Sametifjellet i vest. Rundt en halv kilometer fra munningen kommer Gaivobekken inn fra øst. Myrbekken løper sammen med Sametielva rundt fire kilometer nordvest for Melkefoss. Elva er 9,8 kilometer lang.


== Referanser ==
Portrett av fru Roxanda

Portrett av fru Roxanda er et veggmaleri av mesteren Dobromir og hans verksted fra omkring 1526. 
Bildet er en del av et større hele fremstillet til katedralen Curtea de Argeș i Romania som for samtid og ettertid viser kirkens grunnleggere som bærere av den bysantinske kultur og tradisjon. 
På slutten av 1800-tallet ble katedralen restaurert og det var nødvendig å demontere de best bevarte og viktigste veggmaleriene. De fleste av disse er nå i Romanias nasjonale kunstmuseum.


== Motiv ==
Portrettet forestiller en stående fru Roxanda, datter av Neagoe Basarab, voivod av Wallachia i årene 1512–21. Opprinnelig sto hun overfor et portrett av sin ektemann voivod Radu av Afumaţi som regjerte i årene 1521–29, men hans del av bildet mangler. 
Roxanda er kledd i bysantinsk stil med en åpen, gylden krone dekorert med rubiner, safirer og perler. Stilen er et forsøk på å knytte et visuelt bånd til den keiserlige, bysantinske tradisjon. I hendene bærer hun som giver en modell av Curtea de Argeș, Wallachias hoved- og fyrstelige gravkirke på begynnelsen av 1500-tallet. 


== Referanser ==
Paul Manafort

Paul John Manafort jr. (født 1. april 1949) er en amerikansk advokat, lobbyist og politisk rådgiver. Han var leder for valgkampanjen til Donald Trump under presidentvalget i 2016. Han har tidligere vært rådgiver for presidentvalgkampanjene til republikanerne Gerald Ford, Ronald Reagan, George H.W. Bush og Bob Dole.
Manafort har ofte drevet lobbyvirksomhet på vegne av kontroversielle utenlandske ledere, som Ukrainas president Viktor Janukovitsj, diktatorene Ferdinand Marcos og Mobutu Sese Seko, og geriljalederen Jonas Savimbi. Lobbyvirksomhet for utenlandske personer og organisasjoner krever registrering hos Justisdepartementet, men ifølge Associated Press hadde Manafort, per 2. juni 2017, ikke registrert seg.I 2019 ble han dømt til 7⅓ år i fengsel i to separate straffesaker, for henholdsvis skatteunndragelse og bedrageri og vitnepåvirkning.


== Referanser ==
Spurvbekken

Spurvbekken (også kalt Spurvelva, nordsamisk: Šiššajohka) er ei elv i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den er ei sideelv til Pasvikelva og er 6,6 kilometer lang (16,2 km regnet fra fjerneste kilde). Elva har utspring fra Store Spurvvatnet og renner først mot sør ned til Lille Spurvvatnet, og derfra mot øst ned til munningen i innsjøen Vaggatem ved Hauge i Pasvikdalen.
Spurvbekken krysses av Fylkesvei 885 like før munningen.


== Referanser ==
Acanthogammarinae

Acanthogammarinae er en underfamilie av familien Acanthogammaridae. Overfamilie er Gammaroidea (parvorden Gammaridira, infraorden Gammarida) - innenfor Senticaudata-gruppen av amfipoder. Gruppens arter lever som bentiske bunndyr og kjennes fra Gammaridea-arter på avvikende morfologi i halepartiet. Denne gruppens arter lever bare i ferskvann.


== Gruppens taksonomi ==
Gruppen ble systematisert på ny i 2003. 
En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i WoRMS-databasen.
Rekke: KREPSDYR (Crustacea) - 67 000 arter
KLASSE storkreps (Malacostraca) - +25 000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - 9 725 arter, 1 900 i ferskvann Latreille, 1816
Underorden Senticaudata - 22 overfamilier, 95 familier Lowry & Myers, 2013
Infraorden Gammarida
Parvorden Crangonyctidira Bousfield, 1973
Parvorden Gammaridira Latreille, 1802
Overfamilie Gammaroidea  Latreille, 1802 (Bousfield, 1977)
Familie Acanthogammaridae Garjajeff, 1901
Underfamilie Acanthogammarinae Garjajeff, 1901
Slekt Acanthogammarus Stebbing, 1899
Slekt Boeckaxelia Schellenberg, 1940
Slekt Brachyuropus Stebbing, 1899
Slekt Brandtia Bate, 1862
Slekt Carinurus Sowinsky, 1915
Slekt Cheirogammarus Sowinsky, 1915
Slekt Coniurus Sowinsky, 1915
Slekt Cornugammarus Kamaltynov, 2002
Slekt Dedyuola Kamaltynov, 2002
Slekt Diplacanthus Kamaltynov, 2002
Slekt Dorogammarus Bazikalova, 1945
Slekt Dorogostaiskia Kamaltynov, 2002
Slekt Issykogammarus Chevreux, 1908
Slekt Metapallasea Bazikalova, 1959
Slekt Oxyacanthus Kamaltynov, 2002
Slekt Ctenacanthus Garjajeff, 1901 = Boeckaxelia Schellenberg, 1940
Slekt Polyacanthus Garjajeff, 1901 = Acanthogammarus Stebbing, 1899
Slekt Spinacanthus Dorogostaisky, 1930 = Dorogostaiskia Kamaltynov, 2002


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Acanthogammarinae – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Acanthogammarinae hos NCBI 
Acanthogammarinae – detaljert informasjon på Wikispecies
Skjellbekken

Skjellbekken (nordsamisk: Skálžojohka, historisk også Skalžujåkka) er ei elv i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den er ei sideelv til Pasvikelva og er 18,9 kilometer lang. Elva begynner som en rekke små bekker sør og øst for Oksfjellet og renner først mot nordøst og passerer gjennom Kiltjørnan. Like sør for Skjelvatnet snur elva mot sør og fortsetter ned til munningen i Hasetjørna i Pasvikdalen.
Skjellbekken krysses av Fylkesvei 885 rundt 2,5 kilometer nord for elvemunningen.


== Referanser ==
Christian Cabrol

Christian Cabrol (født 16. september 1925 i Chézy-sur-Marne i Frankrike, død 16. juni 2017 i Paris) var en fransk kirurg som var en av pionerene innen hjertekirurgi. Han var også politiker, først for Rassemblement pour la République og senere for Union pour un mouvement populaire.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Christian Cabrol stammet fra en bondefamilie. Impulsen til medisinstudiet fikk han fra sin bestefar, som var lege.


=== Lege, hjerte-lunge-spesialist ===
Christian Cabrol ble doktor i medisin i 1954. Etter legeeksamen arbeidet Cabrol ved en rekke sykehus i Paris. Av stor betydning for hans utvikling henimot hjerte-lunge-kirurgi bidto fremfor alt Gaston Cordier og, under et utenlandsopphold i 1956 i Minneapolis, Clarence Walton Lillehei. Under USA-oppholdet knyttet han ogsp kontakt med Norman Shumway og Christiaan Barnard.
Cabrol ble professor i anatomi i 1964.Han var sjef på kirurgimottaket på Hôpital de la Pitié-Salpêtrière i Paris da han utførte den første hjertetransplantasjonen i Europa den 27. april 1968. Pasienten var en 66 år gammel trailersjåfør, Clovis Roblain, som døde 53 timer senere av lungeemboli.Deretter var Cabrol Frankrikes fremste hjertekirurg. Han grunnla og var sjef på hjertemottaket på Hôpital de la Pitié-Salpêtrière i Paris i perioden 1972–1990. I 1974 ble han professor i hjertekirurgi.
I 1982 utførte han Frankrikes første hjerte-lungetransplantasjon og i 1986 landets første artifisielle hjertetransplantasjon.
Han skrev bøker om sine erfaringer som kirurg og var ordførende i France Transplant, en organisasjon som fremmer organdonasjon.


=== Politiker ===
Christian Cabrol hadde også en karriere som politiker, først for Rassemblement pour la République og senere for Union pour un mouvement populaire. Han satt i Paris' kommunefullmektige 1989–2008 og i Europaparlamentet 1994–1999.


== Verker i utvalg ==
De tout cœur, Éditions Odile Jacob, Paris 2006, ISBN 2-7381-1658-2
Une histoire de cœur, Éditions les Belles Lettres, Paris1999 (Autobiographie), ISBN 2251441468
Le don de soi, ISBN 2012370403
La bataille pour la vie
Parole de médecin, ISBN 2-2530-6291X
Les nitrates et l’homme, ISBN 295200871X
Mangeons vrai, ISBN 2863918109
Anatomie appareil locomoteur, ISBN 2257102517
Guide familial de la santé, ISBN 2010213866
Au cœur de la vie, itinéraire d’un chirurgien d’exception, Vorwort von Simone Veil Flammarion, 2012 ISBN 978-2-08127013-8


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Christian Cabrol hos Europaparlamentet
Jeg stjal en million

Jag stjal en million (originaltittel The Lavender Hill Mob) er en britisk komediefilm fra 1951, regissert av Charles Crichton. Alec Guinness og Stanley Holloway gestalter hovedrollene. Audrey Hepburn medvirker også i en liten rolle.


== Handling ==
Henry Holland (Alec Guinness) har jobbet på samme bank i snart 20 år hvor han er ansvarlig for å levere gullbarrer. Sammen med kompisen Pendlebury (Stanley Holloway) setter han i gang en plan for å stjele gullbarrene og smelte dem til små eiffeltårn-suvenirer, for deretter å smugle dem til Paris. Ved et uhell selges suvenirene til en besøkende skoleklasse fra England. De klarer å kjøpe tilbake alle suvenirene bortsett fra én, som visstnok befinner seg på en politimesse. Henry Holland og Pendlebury klarer å få tak i den siste suveniren, men de har en mistenksom politimann i hælene. Henry flykter til Sør-Amerika, men blir til slutt arrestert.


== Medvirkende ==
Alec Guinness som Henry «Dutch» Holland
Stanley Holloway som Alfred «Al» Pendlebury
Sid James som Lackery Wood
Alfie Bass som Shorty Fisher
Marjorie Fielding som Mrs. Chalk
Edie Martin som Miss Evesham
John Salew som Parkin
Ronald Adam som Turner
Arthur Hambling som Wallis
Gibb McLaughlin som Godwin
John Gregson som Farrow
Clive Morton som Station Sergeant
Sydney Tafler som Clayton
Marie Burke som Senora Gallardo
Audrey Hepburn som Chiquita


== Om filmen ==
T.E.B. Clarke vant Oscar for beste originalmanus for manusarbeidet. Guinness ble nominert til Oscar for beste mannlige hovedrolle for sin rolleskildring.Den engelske tittelen The Lavender Hill Mob kommer i fra området Lavender Hill i Sør-London.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jeg stjal en million på Internet Movie Database 
(no) Jeg stjal en million hos Filmfront 
(sv) Jeg stjal en million i Svensk Filmdatabas 
(da) Jeg stjal en million i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Jeg stjal en million på Allociné 
(nl) Jeg stjal en million på MovieMeter 
(en) Jeg stjal en million på AllMovie 
(en) Jeg stjal en million på Turner Classic Movies 
(en) Jeg stjal en million på Rotten Tomatoes