jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tudor George

Tudor George (født Tudor Georgescu 3. februar 1926 i Ulmeni, Călărași, døde 10. januar 1992 i București) var en rumensk dikter og oversetter.


== Biografi ==
Han studerte ved «Marele Voievod Mihai»-gymnaset i București og ved Fakultetet for retts- og administrative vitenskaper ved Universitetet i București (avsluttende eksamen i 1949).Han ble kalt Ahoe av sine venner og var en av bohemene i sin generasjon sammen med bl.a. Leonid Dimov, Virgil Mazilescu, Teodor Pîcă, Florin Pucă, Dumitru Țepeneag.Han var også en god rugbyspiller, og ble senere trener for ungdomslaget til førstedivisjonslaget Locomotiva Grivița Roșie.En premie for idrettslitteratur er oppnevnt etter ham.


== Bøker ==
Legenda cerbului, 1957
Bob auriu, 1959, barnebok
Balade, 1967
Veverițe de foc, 1967, barnebok
Copacul descătușat, 1968
Balade ,1969
Țara migrenelor, 1970
Balade singaporene, Ed. Tritonic, 1970
Țara migrenelor, 1970
Sonetele aeriene, 1972
Armura de sudoare, 1972
Bazarul cu măști, Ed. Eminescu, 1973
Imnuri olimpice, 1972
Parfumul timpului, 1972
Sub semnul lui Hercule. Sport și liră, 1976
Catehismul iubirii, 1977
Imaculatul panegiric, 1978
Cupola Bărăganului, 1979
Scarabeul sacru, 1979
Dicționar de omonime și de familii de cuvinte, ușor de învățat, pe rime, la care să luați aminte,1980, barnebok
Ierbarul amorului. Blazoane, imnuri, elegii, sonete, Ed. Junimea, 1981
Inventar celest sau Taraba marelui talcioc cu hârburi strânse la un loc sau Turnanta frescă picarescă, 1982
Dacica (1984)
Cetatea de sidef, 1985, barnebok
Olympia (cu Virgil Ludu), Ed. Sport-Turism, 1985
Turmele soarelui, 1985
Cartea Sonetului 1, Ed. Cartea Românească, 1987
Patriarhale și exotice, 1988
Cartea Sonetului 2 , Ed. Cartea Românească, 1990
Jurnal singaporean, 2003


== Oversettelser ==
Kiss Jenö, Poezii, ESPL, 1957, sammen med Teodor Pîcă, Alexandru Andrițoiu
Giosuè Carducci, Scrieri alese, (1964) (sammen med Barbu Solacolu og Nina Fațon)
Mark Gallai, Peste bariere nevăzute, (1965) (sammen med Gleb Bocunescu)
Ady Endre, Poezii, București, 1965
Aldo Palazzeschi, Surorile Materassi, (1969) (sammen med Marilena Munteanu)
Philip Sidney, Astrophel și Stella, (1980)
Cecco Angiolieri, Cantonierul, (1982)
Poeți letoni contemporani, (1987) (sammenn med Ioan Covaci)
Domenico di Giovannini, Rime (1991)


== Referanser ==
Piletrær i Chiajna

Piletrær i Chiajna (rumensk: Sălciile din Chiajna) er et landskapsmaleri fra 1905 av den rumenske maleren Ștefan Luchian (1868–1916). Det forestiller en gruppe piletrær ved landsbyen Chiajna utenfor București i det sydøstlige Romania og ble malt på en dag. De sterke farver og tykke lag maling er typiske for Luchians arbeider.Bildet tilhører Kunstmuseet i Cluj-Napoca.


== Referanser ==
Tropikkfugler

Tropikkfugler (Phaethon) er en slekt med mellomstore pelagiske sjøfugler i tropikkfuglfamilien (Phaethontidae), som er eneste familie i ordenen Phaethontiformes, som en av to klader i Eurypygimorphae.


== Beskrivelse ==
Tropikkfugler er mellomstore pelagiske fugler med lange, smale vinger og ekstra lange sentrale halefjær. Fjærdrakten er hovedsakelig hvit, med innslag av sort og grått (avhengig av art). Fuglene måler omkring 70-105 cm og har føtter med svømmehud. Artene lever i tropiske og subtropiske farvann.


== Arter ==
Tropikfuglene består av tre arter og 13 taxa.
Rødnebbtropikkfugl (Phaethon aethereus)
Rødhaletropikkfugl (Phaethon rubricauda)
Småtropikkfugl (Phaethon lepturus)


== Taksonomi ==
De tre artene med tropikkfugler er svært nært beslektet og kan være et resultat av et såkalt supertaxon (superart/overart). De eldste fossile beviser man har for tropikfugler stammer fra eocen og er omkring 50 millioner år gamle. Det ble funnet i England og er stadfestet som en fjerde, nå utdødd art i denne slekten.Tropikkfuglene ble tidligere regnet til pelikanfuglene sammen med blant annet pelikaner, skarver og suler, men genetiske studier viser de står utenom denne gruppen.


== Fylogeni ==
Fylogenien under er i henhold til Jarvis m. fl. (2014).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) tropikkfugler – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) tropikkfugler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) tropikkfugler hos Artsdatabanken 
(en) tropikkfugler hos Fauna Europaea 
(en) tropikkfugler hos Fossilworks 
(en) tropikkfugler hos ITIS 
(en) tropikkfugler hos NCBI 
(en) Kategori:Phaethon – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Phaethon – detaljert informasjon på Wikispecies
Koba Gvenetadze

Koba Gvenetadze (født 26. desember 1971) er en georgisk økonom, som siden mars 2016 har vært sentralbanksjef i Georgias nasjonalbank.


== Utdanning og yrkeskarriere ==
Gvenetadze har en mastergrad (Master of Arts) i samfunnsøkonomi fra American University i Washington i USA. Han deltok her på universitetets US Government Edmund S. Muskie Graduate Scholarship Program. Han har også en Bachelor of Arts-grad i finans fra Tbilisi State University.
Han startet sin yrkeskarriere som økonomispaltist i avisen Iveria Express i 1993-94. I 1994 begynte han for første gang å jobbe i sentralbanken, da som seniorøkonom. Han forlot sentralbanken i 1996 for å jobbe i IMF, og han jobbet der fram til 2000. Fra 2000 til 2001 var han visefinansminister i Georgia, deretter var han deputy state minister fram til 2002. Han jobbet for IMF igjen fra 2002 til 2015, som seniorøkonom. Der jobbet han med Midtøsten og Sentral-Asia. I 2015 begynte han som økonomirådgiver hos Galt & Taggart, en avdeling under den private banken JSC Bank of Georgia. 
Da sentralbanksjef Giorgi Kadagidzes termin utløp 25. februar 2016 ble Gcenetadze utnevnt til ny sentralbanksjef. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Presentasjon på sentralbankens hjemmeside
Bruno Pontekorvo

Bruno Pontekorvo var en italiensk-russisk fysiker. 
Han ble utdannet i Italia og siden i England. Han var tilknyttet den anglo-kanadiske forskergruppen som arbeidet med utviklingen av kjernefysisk energi i Montréal fra 1943 til 1946, og var siden ved det kanadiske forsyningsdepartmentet frem til 1949. Han hadde en ledende forskerstilling ved atomforskingsinstituttet i Harwell i Storbritannia i 1949-1950. Han forlot i hemmelighet Storbritannia i 1950 og reiste til Sovjetunionen hvor han ble tilknyttet Vitenskapsakademiet i Moskva og instituttet for kjernefysikk i Dubna. Fra 1956 var han gruppeleder ved instituttet hvor han har arbeidet med utvikling av akselerratortyper.


== Referanser ==


== Kilder ==
(no) Bruno Pontekorvo i Store norske leksikon
August Christian Baumann

August Christian Baumann (født 25. mai 1770, død 3. november 1831) var en tysk-norsk mineralog, verksmester og stortingsmann.
Baumann ble født i Bodenteich nær Lüneburg i Tyskland. Han utdannet seg til farmasøyt og slo seg i ung alder ned i Kristiania, begynte som provisor ved Elefantapoteket. Etter råd fra Bernt Anker studerte han fra rundt 1797 mineralogi, først på Kongsberg, deretter i Falun og var så på rundreise til større tyske bergverk. Ved hjemkomsten  til Norge ble han bestyrer av bergverk som tilhørte det Ankerske fideikommiss, med Hakadal Verk som det viktigste. År 1812 ble han bergverksmester i østre sønnafjelske distrikt. Fra 1816 var han en av lederne i Kongsberg Sølvverk, bergvererksdirektør fra 1824.
Baumann var opprinnelig suppleant (varamann) til Stortinget 1821, men møtte da representanten Kofoed hadde sykdomsforfall. Han var medlem av syv komitéer, mellom annet om bergverkslovem, loven om brannforsikring og om skjønn- og takstmenn.
Han døde på Kongsberg i 1831.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) August Christian Baumann hos Norsk senter for forskningsdata
Landskap med blomster

Landskap med blomster (slovakisk: Krajina s kvetmi) er et maleri fra 1930 av den slovakiske maler Zoltán Palugyay (1898–1935). Motivet er et nærbilde av orangerøde blomster i et landskap, og stammer fra Palagyays mest produktive periode på 1930-tallet.Bildet tilhører Det slovakiske nasjonalgalleriet.


== Referanser ==
Collage 65

Collage 65 var Norges bidrag til Underholdningsfestivalen i Montreux i 1965. Programmet var ved Harald Tusberg. Man unngikk mest mulig verbalinnslag og la hovedvekten på situasjonene, fordi bidraget var beregnet på et internasjonalt publikum. Det ble vist på NRK TV 19. april 1965.Tusberg beskrev bidraget slik i  Programbladet i 1965:

Man tar et element, føyer et annet til og av dette får man et tredje.  Slik er programmet bygd opp, derav tittelen. Alle innslagene henter sine emner fra våre dager - et kjent fenomen, en aktuell situasjon - som vi viser i et trollspeil, det vil si vrir litt på det og får et vrengebilde av det hele.


== Innhold ==
«Vikings on the Rocks» var nærmest en dobbeltbunnet fabel, som brakte tanken til «vår» tid.«Politisk sirkus» var en politisk tegnefilm.Bidraget inneholdt også en parodi på Eurovision Song Contest-finalen i 1965, med blant annet Rolf Just Nilsen.I «The Beatles» fleipet man med det britiske imperiet, som stadig skrumpet inn, mens The Beatles-herredømmet vokste for hver dag.«Kirurgkongress» inneholdt god gammeldags «bløtkakekomikk» med en legekongress i Sveits som ramme.«Penible situasjoner» og «Pratebobler» var titlene på to andre innslag.Svenske Ynge Gamlin medvirket i «Kgl. reisebyrå», hvor hans fabelaktige språksans kom til sin rett, da han dirigerte kjente personer rundt i luftkorridoren.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Collage 65 på NRK TV
Saga (fjell)

Saga er et fjell i Kinn og Bremanger kommuner i Vestland. Det har en høyde på 1 318 meter over havet.


== Referanser ==
Jean Ravelonarivo

Jean Ravelonarivo (født 17. april 1959) er en gassisk politiker som var statsminister på Madagaskar fra 17. januar 2015 til 10. april 2016. Han ble etterfulgt av Olivier Mahafaly.I september 2021 ba straffedomstolen ved Antananarivo-antikorrupsjons-instansen seks personer og et selskap om å møte for rettsforhandlinger. For Jean Ravelonarivo, statsminister mellom 2015 og 2016 og direkte mottaker av uredelige kontrakter, ble det nedlagt påstand om fem års fengsel. De tiltalte ble dømt til å betale totalt 6 milliarder Ariary i erstatning til CNAPS, sivilparten i denne saken.
Ravelonarivo rømte siden til Mayotte med fransk visum.


== Referanser ==
Victor-François de Broglie

Victor-François de Broglie var en fransk aristokrat og soldat, likeledes marskalk av Frankrike. Han tjenestegjorde under sin far, François-Marie de Broglie i Parma og Guastalla og i 1734 ble han oberst.
Under Den østerrikske arvefølgekrig deltok han  i stormingen av Praha i 1742 og ble utnevnt til brigader. I 1744 og 1745 tjente han ved Rhinen og tok over for faren som hertug av Broglie, etter at faren døde i 1745. Han ble maréchal de camp, og tjente så under Moritz av Sachsen i Nederlandene hvor han overvar Roucoux, Val og Maastricht. Mot slutten av krigen var han blitt generalløytnant.
Under Syvårskrigen tjente han først under Louis Charles César Le Tellier-Estrées, Charles de Rohan-Åp Soubise og  Contades, og overvar alle slagene fra Hastenbeck og fremover. Etter seieren hans over prins Ferdinand i Bergen auf Rügen (1759) ble han utnevnt til marskalk av Frankrike av kong Ludvig XV og fikk tittelen Reichsfürst av keiser Frans I.
I 1759 vant han slaget ved Bergen i 1759 og fulgte opp dette med å erobre byen Minden. Senere kjempet han i slaget ved Minden under Contades, som han senere skulle overta for. I 1760 vant han ved Korbach, men ble slått ved Villinghausen i 1761. Etter krigen falt han i unåde og ble ikke kalt inn til tjeneste før i 1778, da han fikk kommando over tropper som skulle krige mot England. Han spilte en stor rolle i den franske revolusjonen, som han var sterkt imot. Han kommanderte troppene ved Versailles i juli 1789 og tjente kort tid som krigsminister under Ludvig XVI før han flyktet fra Frankrike. Etter utflyttingen ble han en kort stund kommandant for «prinsearmeen» (1792).
Siden den eldste sønnen til hertugen, Charles-Louis-Victor de Broglie, døde under terrorveldet, ble han etterfulgt av barnebarnet Victor de Broglie. Han døde i Münster i 1804.


== Referanser ==


== Litteratur ==
J. Balteau, Dictionnaire de biographie française, 1933
Paul Theroff. «Broglie Genealogy». Paul Theroff's Royal Genealogy Site. Arkivert fra originalen 22. desember 2008.  Arkivert 22. desember 2008 hos Wayback Machine.
Kamosjøen

Kamosjøen (japansk: 加茂湖 – Kamo-ko) er en brakkvanns-innsjø på øya Sado i Japanhavet utenfor kysten av Honshu i Japan. Innsjøen er den største i prefekturet Niigata.
Opprinnelig var Kamosjøen en ferskvannssjø, men ble åpnet mot havet i Meijiperioden for å unngå flommer, og vannet ble således brakk. Sjøen er kjent for østersdyrking, som har pågått her siden 1932.
Kamosjøen er rangert blant de 100 mest berømte landskaper i Japan.


== Referanser ==
Rhythm Inside

«Rhythm Inside» (norsk oversettelse: rytmen på innsiden) er en popsang som var Belgias bidrag i Eurovision Song Contest 2015. Sangen ble sluppet for nedlasting og strømming 10. mars 2015.


== Eurovision Song Contest 2015 ==
3. oktober 2014 offentliggjorde den franskspråklige kringkasteren Radio Télévision Belge de la Communauté Française (RTFB) at de internt hadde valgt ut Loïc Nottet til å representere landet i Wien. 10. mars 2015 ble låten sluppet.«Rhythm Inside» deltok i den første semifinalen, som fant sted 19. mai i Wiener Stadthalle i Wien. Belgia var land nummer tre til å fremføre sin låt. Det belgiske bidraget kom på andreplass med 149 poeng og var ett av ti som kvalifiserte seg fra første semifinale til finalen 22. mai.
Under finalen ble låten fremført som nummer 13, og den endte til slutt på fjerdeplass i finalen med 217 poeng. Dette var Belgias beste resultat på tolv år.


== Referanser ==
École nationale supérieure de techniques avancées Bretagne

École nationale supérieure de techniques avancées Bretagne (forkortet ENSTA Bretagne, tidligere ENSIETA) er en fransk grande école som uteksaminerer ingeniører øst i Frankrike (Brest), og som er medlem av Conférence des grandes écoles.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) ENSTA Bretagne – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Liste over innsjøer i Japan

Dette er en liste over innsjøer i Japan som har et flateinnhold større enn 4 km². Opplysningene stammer fra en liste utgitt av det japanske Ministry of Land, Infrastructure, Transport and Tourism (MLIT). 


== Andre innsjøer ==
Okutama (奥多摩湖) – en kunstig innsjø i prefekturene Tokyo og Yamanashi.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lakes of Japan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Venilton Teixeira

Venilton Torres Teixeira (født 6. september 1995) er en brasiliansk taekwondoutøver. Han har ingen større internasjonale titler, men tok bronse under verdensmesterskapet i taekwondo i 2015.


== Eksterne lenker ==
(en) Venilton Teixeira – Olympedia 
(en) Venilton Teixeira – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(pt) Venilton Teixeira – Brasils olympiske komité 
(en) Venilton Teixeira – Taekwondo Data
Mona Fagerås

Mona Lill Fagerås (født 9. januar 1972) er en norsk lærer og politiker (SV). Hun ble i 2015 fylkesråd for næring i Nordland. I stortingsvalget 2017 var hun SVs førstekandidat i Nordland. og ble valgt inn for perioden 2017-2021.
Mona Fagerås er fra Vestvågøy i Lofoten. Hun er utdannet lærer fra Høgskolen i Tromsø, og har også studert sosiologi ved Universitetet i Tromsø. Siden 1996 har hun arbeidet som lærer ved flere skoler, og blant annet vært rektor ved Buksnes og Opdøl skole.Fagerås har vært medlem av kommunestyret i Vestvågøy kommune siden 2003, siden 2011 også av formannskapet. I 2014 ble hun valgt til nestleder i Nordland SV.Etter kommunestyre- og fylkestingsvalget 2015 inngikk SV samarbeid med Ap, KrF og SP i Nordland, og Fagerås gikk inn i fylkesregjeringen som fylkesråd for næring og regional utvikling.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mona Fagerås – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Mona Fagerås hos Stortinget 
(no) Mona Fagerås hos Norsk senter for forskningsdata
Til kjæresten

«Til kjæresten» (slovakisk: Za frajerom) er et portrettmaleri fra 1900 av den slovakiske kunstneren Jozef Hanula (1863–1944). Bildet forestiller en ung kvinne i folkedrakt med en bok i den ene hånden og en blomst i den annen.  
Portrettet var en stor suksess ved utstillingen av slovakiske og moraviske kunstnere i Hodonin i 1902. Det tilhører Det slovakiske nasjonalgalleriet.


== Referanser ==
Grand Funk Railroad

Grand Funk Railroad, ofte forkortet til Grand Funk, er et arenarockband fra Flint, Michigan, USA som ble dannet i 1968 og gjorde seg bemerket gjennom 1970-tallet med stort platesalg til tross for dårlig kritikk. De slo også publikumsrekorder i USA som hadde stått siden The Beatles. De har tre album som har kommet blant de førti mest solgte på VG-lista og over et dusin album blant de 200 mest solgte i USA. Åtte album utgitt i perioden 1969-1972 innbrakte dem fem platinaplater og tre gullplater.


== Historie ==
Gitarist og låtskriver Mark Farner stiftet Grand Funk Railroad sammen med trommeslager Don Brewer og fikk med seg bassisten Mel Schacher. Etter at de opptrådte gratis på Atlanta Pop Festival i 1969, fikk de platekontrakt hos Capitol Records. De ble lite spilt på radio og oppnådde i stedet sitt store plateselskap gjennom omfattende konsertopptredener.De fikk med seg Craig Frost på keyboards før albumet Phoenix kom ut i 1972. Deres første topplassering på hitlistene kom i 1973 med «We're an American Band» fra albumet med samme navn, produsert av Todd Rundgren.Bandet ble oppløst i 1976, men gjenforent flere ganger og aktivt i dag. Nåværende besetning er Bruce Kulick, Mel Schacher, Don Brewer, Max Carl og Tim Cashion.


== Albumutgivelser ==
On Time (1969)
Grand Funk (1970)
Closer to Home (1970)
Live Album (1970)
Survival (1971)
E Pluribus Funk (1971)
Phoenix (1972)
We're an American Band (1973)
All the Girls in the World Beware!! (1974)
Shinin' On (1974)
Caught in the Act (1975)
Good Singin', Good Playin' (1976)
Born to Die (1976)
Grand Funk Lives (1981)
What's Funk? (1983)
Grand Funk Railroad (1992)
Bosnia (1997)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Grand Funk Railroad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Grand Funk Railroad på Discogs 
(en) Grand Funk Railroad på MusicBrainz 
(en) Grand Funk Railroad på SoundCloud 
(en) Grand Funk Railroad på Spotify 
(en) Grand Funk Railroad på Songkick 
(en) Grand Funk Railroad på Last.fm 
(en) Grand Funk Railroad på Genius — sangtekster 
(en) Grand Funk Railroad på AllMusic 
Grand Funk Railroad på Facebook 
Grand Funk Railroad på YouTube
Power-up

En power-up er i videospill et objekt som kan plukkes opp eller tilegnes som gir en spillfigur en umiddelbar fordel. Noen kjente eksempler inkluderer de større blinkende kulene i Pac-Man, som også er den første forekomsten av power-ups i videospill, og supersoppen fra Super Mario Bros.


== Referanser ==
Nattevandrere ved korset

Nattevandrere ved korset (slovakisk: Noční pútnici pri kríži) er et maleri fra 1880 av den ungarske maleren László Mednyánszky (1852–1919). 
Bildet viser tre personer med bøyde hoder som ber ved et kors i en mørk skog nattestid. Komposisjonens monumentale skala understrekes av figurenes størrelse samt av månelyset.Motivet med et kors i en skog – som her symboliserer døden – ses jevnlig i Mednyánszkys arbeider.Bildet ble formentlig skapt i den første halvdel av 1880. Det tilhører Det slovakiske nasjonalgalleriet.


== Referanser ==
Florentius Radewijns

Florentius Radewijns (født ca 1350 i Leerdam ved Utrecht; død 24. mars 1400 i Deventer) var en hollandsk kirkereformator.
Som den fremste student av Geert Groote i Deventer overtok Radewijns etter ham i 1384 ledelsen av Brødrene av Felleslivet. Radewijns virkeliggjorde Grootes planer ved det at han grunnla nye grupper, av særlig betydning de i Zwolle og Windesheim.


== Referanser ==


== Litteratur ==
(de) Friedrich Wilhelm Bautz: «FLORENTIUS Radewijns» i Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Bind 2, Hamm 1990, ISBN 3-88309-032-8, sp. 63.
(de) Jacob Cornelis van Slee: «Florentius Radewynsz». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 7, Duncker & Humblot, Leipzig 1877, s. 130 f.
CD Leganés

Club Deportivo Leganés, SAD er en spansk klubb fra byen Leganés 10 km sørvest for sentrum av Madrid. Klubben ble stiftet 26. juni 1928. Klubben spiller sine hjemmekamper på Estadio Municipal de Butarque som åpnet 14. februar 1998 og har en tilskuerkapasitet på 8,138 tilskuere


== Spillerstall ==
Oppdatert 26. oktober 2022.


=== Utlånte spillere ===


== Tidligere kjente spiller som har spilt for Leganés ==
 Samuel Eto'o


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Club Deportivo Leganés – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Epicasta (slekt)

Epicasta er en liten slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Nokså store (gjerne 20-25 millimeter), slanke trebukker med antenner som er omtrent dobbelt så lange som kroppen. På farge er de grå- eller brunaktige. Dekkvingene har rettvinklede "skuldre" og er jevnt avsmalnende bakover.


== Utbredelse ==
Epicasta lever på Borneo og Java.


== Systematisk inndeling ==
Disse artene blir noen ganger regnet til Desmiphorini.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Epicastini J. Thomson, 1864
Slekten Epicasta J. Thomson, 1864
Epicasta ocellata Thomson, 1864
Epicasta turbida (Pascoe, 1866)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 7. april 2014 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Epicasta i Encyclopedia of Life 
(en) Epicasta i Global Biodiversity Information Facility 
Epicasta – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Epicasta ocellata Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
Bilder av Epicasta turbida Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
Iquiracetima

Iquiracetima er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Nokså små, brune trebukker. De er kamuflasjefarget, ligner kvister og er noe knudrete. Antennene er kortere enn kroppen. Pronotum er tønneformet uten pigger på sidene. Dekkvingene er parallellsidige.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sør-Amerika. Alle lever i Amazonas-bekkenet i Brasil, Peru, Ecuador og Bolivia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Eupromerini Galileo & Martins, 1995
Slekten Iquiracetima Galileo & Martins, 1995
Iquiracetima aspasia Galileo & Martins, 1995
Iquiracetima brachialis (Thomson, 1868)
Iquiracetima cerari Galileo & Martins, 2008
Iquiracetima egeri Wappes, Galileo & Santos-Silva, 2017
Iquiracetima rana Galileo & Martins, 2008
Iquiracetima tuberosa (Belon, 1896)
Iquiracetima venturai Santos-Silva et al., 2020


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri
(en) Iquiracetima i Encyclopedia of Life 
(en) Iquiracetima i Global Biodiversity Information Facility 
Iquiracetima – detaljert informasjon på Wikispecies