jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Eija Koskivaara

Eija Koskivaara (født 7. mai 1965 i Virmo) er en finsk tidligere orienteringsløper. Koskivaara er verdensmester i orientering.


== Karriere ==
Eija Koskivara var i 1985 for første gang med i verdensmesterskapet i orientering. Hun fikk løpe den klassiske distansen i australske Bendigo og ble nummer 27 i sin VM-debut. I det påfølgende verdensmesterskapet, i Gérardmer i Frankrike i 1987 løp hun på det finske stafettlaget som ble nummer fire. To år senere tok hun sin første VM-medalje. Den kom på stafetten under VM i Skövde i form av en bronsemedalje. På den klassiske distansen i 1989 ble Koskivaara nummer fem. Etter et medaljeløst VM i Tsjekkoslovakia i 1991, tok Koskivaara to medaljer i amerikanske West Point i New York i 1993. Her ble det sølv på stafett og bronse på kortdistanse for den finske kvinnen. I tyske Detmold i 1995 tok Koskivaara VM-gull på stafett sammen med Kirsi Tiira, Reeta-Mari Kolkkala og Annika Viilo. På den klassiske distansen delte hun sølvmedaljen med britiske Yvette Hague. De ble kun slått av ungarske Katalin Oláh. Koskivaara avsluttet sin internasjonale karriere med 11.-plass på kortdistanse under VM i Inverness i 1999 og endte dermed opp med ett gul, to sølv og to bronse fra VM i orientering.
Koskivaara tok to medaljer under nordisk mesterskap i Sibbo i 1993. Hun tok sølvmedalje på klassisk distanse og bronse på kortdistansen. Hun vant den prestisjetunge femdagerskonkurransen O-Ringen i 1995.
Sammen med sin daværende klubb, Pargas IF, var Eija Koskivaara i 1998 med på å bli nummer to i verdens største orienteringsstafett, Venla. Med Turun Suunnistajat oppnådde hun samme plassering i 2003.


== Eksterne lenker ==
(en) Eija Koskivaara – World of O
Europas sterkeste mann

Europas sterkeste mann er en årlig internasjonal konkurranse for styrkeutøvere innen sporten strongman. Konkurransen ble første gang ble arrangert i 1980, i Englands hovedstad London. Deltakerne konkurrerer i ulike øvelser som krever ekstrem kroppslig muskelstyrke. Konkurransen arrangeres ulike stede i Europa, og bare europeiske strongmanutøvere får delta. Mariusz Pudzianowski er per 2016 den som med sine seks EM-titler har vunnet konkurransen flest ganger. Žydrūnas Savickas, Geoff Capes og Riku Kiri har tre EM-titler hver.


== Resultater fra Europas Sterkeste Mann ==


== Resultater fra vektklassebasert ESM ==
Klasse -105 kg

Klasse -90 kg


== Referanser ==
Žydrūnas Savickas

Žydrūnas Savickas (født 15. juli 1975 i Biržai, Litauen) er en litauisk strongman og styrkeløfter. Han er mest kjent for flere ganger å ha vunnet både Verdens sterkeste mann og Europas sterkeste mann. Innen styrkeløft har han vunnet flere sølvmedaljer i store internasjonale mesterskap.


== Referanser ==
Sixten Sild

Sixten Sild (født 19. juni 1964 i Tartu i Sovjetunionen (nå: Estland)) er en estisk, tidligere sovjetisk orienteringsløper som representerte den svenske orienteringsklubben OK Triangeln, det sovjetiske og det estiske landslaget. Han er faren til orienteringsløperne Lauri Sild og Timo Sild.


== Karriere ==
Sixten Sild var med å prege internasjonal orienteringssport i flere sesonger. Han debuterte i VM-sammenheng i svenske Skövde i 1989 hvor han var med på Sovjetunionens lag som ble nummer fire på stafetten. Høydepunktet i karrieren kom i 1991, da han tok bronsemedalje på den klassiske distansen under VM i tsjekkoslovakiske Marienbad. Han ble kun slått av den svenske duoen Jörgen Mårtensson og Kent Olsson. Sild tok i løpet av sin karriere to verdenscupseire, i 1996 og 1998.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sixten Sild – World of O
Université de Pont-à-Mousson

Université de Pont-à-Mousson ble grunnlagt den 5. desember 1572 i hertugdømmet Lorraine i Pont-à-Mousson, og ble flyttet i 1769 til Nancy.


== Historie ==
Idet det ikke lot seg gjennomføre å forhindre at reformasjonen fikk utbredelse også i Lorraine, forsøkte den katolske kirke å holde på sin innflytelse i området og tilrettelegge for rekatolisering av de områder som var blitt protestantiske. Et av de tiltak som ble benyttet var jesuittenes grun nleggelse av et universitet i Pont-à-Mousson.Hertug Karl III og hans nevø kardinal Charles de Lorraine-Guise ble sammen enige om stifelsen av universitetet, som de ønsket seg halvveis mellom Metz og Nancy. Pave Gregor XIII nølte en tid, men bestemte seg så for denne fordelaktige stiftelse og utstedte i 5. desember 1572 opprettelssbullen In Supereminenti som grunnlag for kollegium og universitet der.Universitetet omdattet fire fakulteter, hvorav to - kunst og teologi - var direkte understilt jesuittene, mens de to andre - rettslære og medisin - hadde sekulær ledelse; det overordnede ansvar lå hos jesuittene..
Etter at området ble innordnet under Frankrike i 1766, etter Stanislaus I Leszczyńskis død, ble universitetet i 1769 ved edikt gitt av kong Ludvig XV flyttet til Nancy.


== Referanser ==
Big Hole (gruve)

Big Hole eller Open Mine eller Kimberley Mine, er en tidligere diamantgruve i Kimberley i Sør-Afrika. Gruven er den største diamantgruven i Sør Afrika, og dagbruddet er et av de største hull som er gravd ut av mennesker.Big Hole har en overflate på 170 dekar og er 463 meter bredt. Det ble gravd ut til en dybde på 240 meter, men ble deretter delvis fylt igjen med overskuddsmateriale som førte til at dybden ble redusert til om lag 215 meter. Siden har det kommet til vann i en dybde på ca. 40 meter som gjør at den synlige høyden på kanten av gruven er ca. 175 m.Gruvedriften opphørte i 2006 og er nå et museum og en turistattraksjon.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Big Hole mine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ole Martin Hansen

Ole Martin Hansen (født 13. januar 1981) er en norsk strongman, mest kjent for å ha vunnet Norges sterkeste mann fire år på rad fra 2012 til 2015.


== Resultater og meritter i strongman ==


=== Norges sterkeste mann ===


== Referanser ==
Biobessoides

Biobessoides er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, kraftige, brune trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum har tann midt på sidekanten. Dekkvingene er parallellsidige.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige og østlige Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Crossotini J. Thomson, 1864
Slekten Biobessoides Téocchi, 1992
Biobessoides albomaculatus (Breuning, 1938)
Biobessoides pujoli Téocchi, 1992


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 9. mai 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 19. oktober 2016 hos Wayback Machine.
(en) Biobessoides i Encyclopedia of Life 
(en) Biobessoides i Global Biodiversity Information Facility 
Biobessoides – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Crossotini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Scaposerixia

Scaposerixia er en slekt av biller som tilhører den store underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utbredelse ==
Slekten er bare kjent fra Vietnam.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Desmiphorini J. Thomson, 1860
Gruppen "Apodasyini" Lacordaire, 1872
Slekten Scaposerixia Pic, 1932
Scaposerixia bicolor (Pic, 1926)
Scaposerixia pubicollis (Pic, 1932)


== Referanser ==


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 7. april 2014 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri (så langt med ganske få arter Arkivert 19. oktober 2016 hos Wayback Machine.
(en) Scaposerixia i Encyclopedia of Life 
(en) Scaposerixia i Global Biodiversity Information Facility 
Scaposerixia – detaljert informasjon på Wikispecies
Hemierana

Hemierana er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor, sylindrisk, gulgrå til svart trebukk med lysere ytterkant. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum er sylindrisk uten tenner på sidene.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i det sørlige og sørøstlige USA, mot nord til Kansas og vest til Texas.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Hemilophini J. Thomson, 1868
Slekten Hemierana Aurivillius, 1923
Hemierana marginata (Fabricius, 1798)
Hemierana marginata marginata (Fabricius, 1798)
Hemierana marginata ardens (LeConte, 1859)
Hemierana marginata suturalis (Linell, 1896)
Hemierana rileyi Heffern, Botero & Santos-Silva, 2019


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri
(en) Hemierana i Encyclopedia of Life 
(en) Hemierana i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Hemierana hos ITIS 
(en) Kategori:Hemierana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hemierana – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Hemilophini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Robert Recorde

Robert Recorde (ca. 1512–1558) var en walisisk fysiker og matematiker. Han oppfant likhetstegnet (=).


== Publikasjoner ==

Recorde publiserte en rekke arbeider innen feltene matematikk og medisin, hovedsakelig i formen av den dialog mellom professor og student, slik som:

The Grounde of Artes, teachings the Worke and Practise, of Arithmeticke, both in whole numbers and fractions (1543), den første engelske algebrabok.
The Pathway to Knowledge, containing the First Principles of Geometry ... bothe for the use of Instrumentes Geometricall and Astronomicall, and also for Projection of Plattes (London, 1551)
The Castle of Knowledge, containing the Explication of the Sphere both Celestiall and Materiall, etc. (London, 1556) En bok som forklarer Ptolemasik astronomi mens den kopernikanske heliosentrike modellen nevnet i forbifarten.
The Whetstone of Witte, whiche is the seconde parte of Arithmeteke: containing the extraction of rootes; the cossike practise, with the rule of equation; and the workes of Surde Nombers (London, 1557). Dette er boken som introduserte likhetstegnet. Som et resultat av utgivelsen av denne boken er Recorde blitt kreditert for å ha introdusert algebra i England.
et medisinsk arbeide, The Urinal of Physick (1548), ofte gjengitt.Sherburne sier at Recorde også utgav Cosmographiae isagoge, og at han skrev bøker ved navn De Arte faciendi Horologium og De Usu Globorum et de Statu temporum. Recordes hovedbidrag til utviklingen av algebra var måten å systematisere dens notasjon.


== Se også ==
Likhetstegn
Ligning (matematikk)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Robert Recorde – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
St. Andrew's University Maths History biography
Robert Recorde and other Welsh Mathematicians
100 Welsh Heroes –  Robert Recorde
Earliest Uses of Symbols of Relation
Earliest Known Uses of Some of the Words of Mathematics This contains numerous quotations from Recorde.
RECORDE (Robert) in Charles Hutton's Mathematical and Philosophical Dictionary
Robert Recorde's life and works on h2g2
Current publisher of Robert Recorde's books in the form of original reproductions
(en) Verker av Robert Recorde i Prosjekt Gutenberg
Anipocregyes

Anipocregyes er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, kraftige, gråbrune trebukker. Kroppsformen er kort og plump, beina nokså korte og kraftige. Antennene hos hannene er noe lengre enn kroppen. Pronotum er tønneformet uten tenner på sidene. Dekkvingene er parallellsidige med avrundet rettvinklede "skuldre".


== Levevis ==
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Laos og Sumatra).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Mesosini Thomson, 1860
Slekten Anipocregyes Breuning, 1939
Anipocregyes albifrons Yamasako & Makihara, 2017
Anipocregyes kawakamii Yamasako & Makihara, 2017
Anipocregyes laosensis Breuning, 1965
Anipocregyes multifasciculatus Breuning, 1939
Anipocregyes rondoni (Breuning, 1965)
Anipocregyes seminivea (Breuning, 1965)
Anipocregyes wakabyashii Yamasako & Makihara, 2017


== Kilder ==
Katalog med utbredelsesdata
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri
(en) Anipocregyes i Encyclopedia of Life 
(en) Anipocregyes i Global Biodiversity Information Facility 
Anipocregyes – detaljert informasjon på Wikispecies
Honoratus

Honoratus (Saint Honorat eller Saint Honoré; født ca. 350, død 6. januar 429) var en tidlig erkebiskop av Arles som også var abbed av abbediet Lérins. Han æres som hellig i den katolske kirke.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Det er en uavklart uenighet om hans fødested, og dødsdatoen kan det også være litt strid om. Det antas at han ble født i det nordlige Gallia og at han stammet fra en romersk konsulfamilie. Honoratus fikk en fremragende utdannelse.


=== Kristen ===
Han konverterte til kristendommen sammen med sin bror Venantius, og seilte med ham fra Marseille rundt år 368, under ledelse av en hellig mann ved navn Caprasius, for å besøke de hellige steder i Palestina og dessuten lauræ i Syria og Egypt. Men så døde Venantius plutselig i Methone i provinsen Achaia, og dermed kunne de ikke reise videre. De vendte tilbake til Gallia via Italia, og etter et opphold i Roma på veien, dro Honoratus til Provence.


=== Eneboer ===
Der, etter oppmuntring fra biskop Leontius av Fréjus, slo han seg ned på en av Lérinsøyene (nå kalt Île Saint-Honorat) i den hensikt å bo der som eneboer.
Mange disipler flokket seg snart om ham, blant dem Lupus av Troyes, Eucherius av Lyon og Hilarius av Arles. slik oppstod abbediet Lérins, som skulle bli så berømt, og på 400- og 500-tallet var inkubasjonsstedet for mange fremstående biskoper og bemerkelsesverdige kirkelige forfattere. Hans Regel var for det meste bygget på St. Pachomius' regel. Det antas at St. Patrick fikk opplæring her for sitt misjonsarbeid i Irland.


=== Erkebiskop ===
Honoratus' ry for stor hellighet var så stor i det sørøstlige Gallia at han i 426, etter mordet på erkebiskop Patroclus av Arles, ble kalt ut av sitt eneboerliv og gjort til hans etterfølger på erkebispestolen, som var blitt alvorlig rokket av ariansk og manikeistisk tankegods. Hsn synes å ha lyktes med å gjenopprette orden og ortodoksi, og samtidig utøve ledelsen fra anstand over munkene i Lérins. Imidlertid er det ikke blitt bevart noe skriftlig fra hans styre.
Han døde i Hilarius' armer. Dette var en av hans disipler og sannsynligvis en slektning, som så etterfulgte ham på erkebispestolen i Arles. Hilarius skrev Sermo de Vita Sancti Honorati sannsynligvis rundt år 430.


== Billedgalleri ==

		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Attwater, Donald and Catherine Rachel John. The Penguin Dictionary of Saints. 3rd edition. New York: Penguin Books, 1993. ISBN 0-14-051312-4.
Falsotrachystola

Falsotrachystola er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, kraftige, nokså knudrete trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum er omtrent så langt som bredt, innsnevret i den bakerste delen med rundede sider og en tann midt på hver sidekant. Oversiden er ganske ujevn. Dekkvingene er parallellsidige, tvert avkuttede bak slik at de ikke dekker hele bakkroppen, med en buet rad av opphøyde knøler.


== Utbredelse ==
Slekten er bare kjent fra Yunnan-provinsen i Kina.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Morimopsini Lacordaire, 1869
Slekten Falsotrachystola Breuning, 1950
Falsotrachystola asidiformis (Pic, 1915)
Falsotrachystola dongi Huang, 2019
Falsotrachystola torquata Holzschuh, 2007


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata


== Eksterne lenker ==
(en) Falsotrachystola i Encyclopedia of Life 
(en) Falsotrachystola i Global Biodiversity Information Facility 
Falsotrachystola – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Morimopsini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bilder av arter i slekten
Heterostrigidae

Heterostrigidae er en utdødd familie av ugler (Strigiformes). Fossilene ble oppdaget i Tatsin Gol-dalen i Mongolia og er datert til omkring 33,9–28,4 Ma.Heterostrigidae er søstergruppen til Bradycnemidae  (sen kritt, cirka 71–65 Ma), Protostrigidae (50,3–28,4 Ma) og Sophiornithidae (58,7–55,8 Ma), samt de to eksisterende familiene Strigidae (uglefamilien) og Tytonidae (tårnuglefamilien).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Heterostrigidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Heterostrigidae hos Fossilworks 
Heterostrigidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Alexera

Alexera er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, brunlige trebukker. Dekkvingene har markerte, utsående, rettvinklede "skuldre". Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum er trapesformet uten pigger på kantene.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Sør-Amerika, fra Guyana i nord til Bolivia i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen OncideriniJ. Thomson, 1860
Slekten Alexera Dillon & Dillon, 1945
Alexera barii (Jekel, 1861)
Alexera secunda Martins & Galileo, 2007


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 11. april 2016 hos Wayback Machine.
(en) Alexera i Encyclopedia of Life 
(en) Alexera i Global Biodiversity Information Facility 
Alexera – detaljert informasjon på Wikispecies
De allierte

De allierte kan vise til:

Ententemaktene, som sloss mot sentralmaktene under første verdenskrig
De allierte (andre verdenskrig) som sloss mot aksemaktene under andre verdenskrig
Allierte (film) fra 2016


== Se også ==
Allianse
Watergate-kvartalet

Watergate-kvartalet er et kvartal på fire hektar i Foggy Bottom i Washington, D.C., bestående av fem bygninger beliggende rett nord for John F. Kennedy Center for the Performing Arts. Kvartalet ble utviklet av et italiensk firma, og bygningene fra 1990-tallet er bygningene eid av flere ulike selskaper.

Watergate West (borettslag)
Watergate Hotel and Office Building (kontorer og hotell)
Watergate East (borettslag)
Watergate South (borettslag)
Watergate Office Building (kontorer)Bygningene ble reist mellom 1963 og 1971.


== Referanser ==
Nodulosoma

Nodulosoma er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Små, brune trebukker. Antennene er lange og kraftige.  Dekkvingene er hvelvede, nærmest pæreformede.


== Levevis ==
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.


== Utbredelse ==
Slekten lever på New Zealand.


== Systematisk inndeling ==
Denne slekten blir ofte plassert som en underslekt av Somatidia.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Parmenini Latreille, 1825
Slekten Nodulosoma Broun, 1880
Nodulosoma angusta (Broun, 1880)
Nodulosoma flavidorsis Broun, 1917
Nodulosoma halli Broun, 1914
Nodulosoma helmsi Sharp, 1882
Nodulosoma laevinotata Broun, 1917
Nodulosoma laevithorax Breuning, 1940
Nodulosoma maculata Broun, 1921
Nodulosoma picticornis Broun, 1895
Nodulosoma pinguis Broun, 1917
Nodulosoma posticalis Broun, 1913
Nodulosoma rufescens Breuning, 1940
Nodulosoma spectabilis Broun, 1917
Nodulosoma suffusa Broun, 1917
Nodulosoma testacea Broun, 1909


== Kilder ==
Katalog over Lamiini Arkivert 23. april 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Nodulosoma i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Nodulosoma hos NCBI 
Nodulosoma – detaljert informasjon på Wikispecies
Danny & The Red Hots

Danny and the Red Hots er et norsk rock and roll band som startet i 1978. De ble fort kjent for å spille autentisk 50-talls rock 'n roll og ble populære på rockeklubber på Østlandet.
I 1980 kom filmen 1958 med handling fra oppvekst i Oslo på 50-tallet. Danny and the Red Hots medvirket i filmen og vokalist Steinar Raaen hadde en av hovedrollene. Filmen ble en umiddelbar suksess og bandet hadde nå sin storhetstid. De bidro med flere sanger på filmens soundtrack og gav også i 1980 ut sitt eneste album Down the Line.


== Oppstart og tidlig periode (1978–80) ==
På midten av 70-tallet spilte Ståle Sødal i Uncle John's Band (Lillestrøm) og ble kjent med Steinar Raaen da han var gjestevokalist ved en konsert (rockeklubben på Busy Butler i Vika, Oslo). De ble enige om å starte et band dedikert til autentisk 50-talls rock 'n roll. De fikk med seg gitarist Tor Schjong. Etter å ha testet flere på trommer/bass falt det endelige valg på Harald Dalseth (trommer) og Odd Nergård (bass).


== Utgivelser ==
1958 (1980) - Soundtrack for filmen 1958
Down the Line (1980) - Polydor ‎– 2382 110
På hjul med din glede - Philips 6327 031


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Danny & The Red Hots på Discogs 
Danny and the Red Hots på rockipedia.no