jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Chilomazus

Chilomazus er en slekt av biller som lever i død ved. De tilhører gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Middelsstore, langstrakte, jevnbrede biller. På farge er de svarte eller mørkebrune. Hodet er stort og bredt med små, runde fasettøyne. Midt i pannen sitter det et kort horn. Overleppen (labrum) og kjevene (mandiblene) er sterkt utviklet, de sistnevnte godt synlige ovenfra. Antennene er 10-leddete, C-formede, men ikke knebøyde, de ytterste fem leddene har bladlignende utskudd og danner en løs vifte som ikke kan lukkes. Brystskjoldet (pronotum) er avrundet firkantet sett ovenfra, bredere enn langt, blankt, med en lengdefure i midten. Det er et tydelig, smalt skille mellom brystskjoldet og dekkvingene. Dekkvingene er ganske lange, parallellsidige, blanke, med kraftige punktrader.


== Levevis ==
Voksne og larver lever sammen i råtnende ved, og danner en slags samfunn. Dette kalles subsosialitet og er uvanlig hos biller. De voksne billene tygger trefliser som de fôrer til larvene, og hjelper dermed fordøyelsen. Både voksne og larver spiser dessuten de voksne billenes avføring (såkalt koprofagi). Dette øker næringsutbyttet siden avføringen har blitt infisert med mikroflora (bakterier og andre mikroorganismer) som frigjør næringsstoffer fra treet. De voksne billene hjelper også larvene til å bygge et puppekammer der de kan forvandle seg til en puppe. Voksne og larver kommuniserer seg imellom med lyd, og minst 14 forskjellige lydytringer er identifisert. De voksne billene lager lyd bed å gni bakkroppen mot vingene, larvene ved å gni det bakre beinparet mot hoftene til det midtre beinparet.


== Utbredelse ==
Slekten lever på Sri Lanka.


== Systematisk inndeling ==
Slekten blir ofte plassert som en underslekt av Aceraius.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
Familien Passalidae - totalt 70 slekter
Underfamilien Macrolininae
Slekten Chilomazus Zang, 1905
Chilomazus comptoni (Kaup, 1868)
Chilomazus flachi (Kuwert, 1891)


== Eksterne lenker ==
Oversikt over artene
(en) Chilomazus i Global Biodiversity Information Facility
Saltets pris

Saltets pris (org: The Price of Salt) er en bok skrevet av Patricia Highsmith, men ble først publisert under hennes dekknavn Claire Morgan. Saltets pris fikk også nytt navn i senere tid og er nå kjent som Carol.
Carol handler om en ung jente som jobber i en lekebutikk med navn Therese. En dag møter hun en eldre kvinne med navn Carol og de forelsker seg. Carol er i midten av en skilsmisse og de har begge mye å miste.
Boken ble oversatt til norsk Ika Kaminka og gitt ut av Pax i 2003.
Grenland Fotballkrets

Grenland Fotballkrets er en tidligere krets i Norges Fotballforbund.
Grenland Fotballkrets ble skilt ut fra Vestfold Fotballkrets 12. mai 1907. 
I 1915 ble kretsen delt i to, da klubbene i Øvre Telemark gikk ut og dannet Telemarkens Fotballkrets. 
De to kretsene ble i 1920 samlet til Telemark Fotballkrets, men i 1923 ble kretsen igjen delt i Grenland Fotballkrets og Øvre Telemark Fotballkrets.
Grenland Fotballkrets og Øvre Telemark Fotballkrets ble slått sammen til Telemark Fotballkrets i 1967.


== Kretsens ledere ==
Formenn i Grenland Fotballkrets (1907-1919):

Ludvig Forvald, Odd (1907–1908)
Carl Christiansen, Urædd (1909–1910)
S. Svensson, Larvik Turn (1911)
Guttorm Hol, Odd (1912)
Hans Fjeld, Urædd (1913–1916)
Øivind Stensrud, Odd (1917)
Otto Christiansen, Fram Larvik (1918–1919)Formenn i Grenland Fotballkrets (1923-1966):

Per Bryhne, Urædd (1923–1925)
Berdon Rohde, Odd (1926–1931)
Per Bryhne, Urædd (1932–1933)
Kristen Barth, Pors (1934–1936)
Alf Wesseltoft, Odd (1937–1939)
Hardy Bjercke, Urædd (1940)
Halvor Teksten, Pors (1946–1951)
Rolf Gulliksen, Urædd (1952–1966)


== Kilder ==
Asbjørn Halvorsen (red.) (1948). Norges Fotball-leksikon Bind II. Oslo: Prent. 
Ingvar Skobba (2005): Telemark-Fotball! Telemark fotballkrets 100 år 1905 - 2005. Bø i Telemark: Varsko forlag. ISBN 8299332265.
Øvre Telemark Fotballkrets

Øvre Telemark Fotballkrets er en tidligere krets i Norges Fotballforbund.
Kretsen ble dannet i 1915 da klubbene i Øvre Telemark gikk ut av Grenland Fotballkrets og dannet Telemarkens Fotballkrets. 
De to kretsene ble i 1920 samlet til Telemark Fotballkrets, men i 1923 ble kretsen igjen delt i Grenland Fotballkrets og Øvre Telemark Fotballkrets.
Grenland Fotballkrets og Øvre Telemark Fotballkrets ble slått sammen til Telemark Fotballkrets i 1967.


== Kretsens ledere ==
Formenn i Telemarkens Fotballkrets (1915-1920):

Johannes Øien, Snøgg (1915)
Johs. Sagafoss, Skotfoss (1916)
B. Lie, Snøgg (1917)
Nils Larsson, Kjapp Rjukan (1918–1919)Formenn i Øvre Telemark Fotballkrets (1923-1966):

Magnus Jacobsen, Snøgg (1923–1926)
Aksel Skogstad, Snøgg (1927–1930)
Magnus Jacobsen, Snøgg (1931–1934)
D. Munch-Andersen, Snøgg (1935)
Magnus Jacobsen, Snøgg (1936)
Lars Svarstad, Snøgg (1937–1960)
Knut Hogga, Skade (1961–1963)
Roar Eriksen, Snøgg (1964–1966)


== Kilder ==
Asbjørn Halvorsen (red.) (1948). Norges Fotball-leksikon Bind II. Oslo: Prent. 
Ingvar Skobba (2005): Telemark-Fotball! Telemark fotballkrets 100 år 1905 - 2005. Bø i Telemark: Varsko forlag. ISBN 8299332265.
Protomocoelus

Protomocoelus er en slekt av biller som lever i død ved. De tilhører gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
Middelsstore, langstrakte, jevnbrede biller. På farge er de svarte eller mørkebrune. Hodet er stort og bredt med små, runde fasettøyne. Midt i pannen sitter det et kort horn. Overleppen (labrum) og kjevene (mandiblene) er sterkt utviklet, de sistnevnte godt synlige ovenfra. Antennene er 10-leddete, C-formede, men ikke knebøyde, de ytterste fem leddene har bladlignende utskudd og danner en løs vifte som ikke kan lukkes. Brystskjoldet (pronotum) er avrundet firkantet sett ovenfra, bredere enn langt, blankt, med en lengdefure i midten. Det er et tydelig, smalt skille mellom brystskjoldet og dekkvingene. Dekkvingene er ganske lange, parallellsidige, blanke, med kraftige punktrader.


== Levevis ==
Voksne og larver lever sammen i råtnende ved, og danner en slags samfunn. Dette kalles subsosialitet og er uvanlig hos biller. De voksne billene tygger trefliser som de fôrer til larvene, og hjelper dermed fordøyelsen. Både voksne og larver spiser dessuten de voksne billenes avføring (såkalt koprofagi). Dette øker næringsutbyttet siden avføringen har blitt infisert med mikroflora (bakterier og andre mikroorganismer) som frigjør næringsstoffer fra treet. De voksne billene hjelper også larvene til å bygge et puppekammer der de kan forvandle seg til en puppe. Voksne og larver kommuniserer seg imellom med lyd, og minst 14 forskjellige lydytringer er identifisert. De voksne billene lager lyd bed å gni bakkroppen mot vingene, larvene ved å gni det bakre beinparet mot hoftene til det midtre beinparet.


== Utbredelse ==
Slekten lever på Ny-Guinea, Molukkene og Salomonøyene og i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
Familien Passalidae - totalt 70 slekter
Underfamilien Macrolininae
Slekten Protomocoelus Zang, 1905
Protomocoelus australis (Boisduval, 1835)
Protomocoelus heynei (Kuwert, 1891)
Protomocoelus labrinotus (Kuwert, 1891)
Protomocoelus otiosus (Kuwert, 1898)
Protomocoelus schraderi (Kuwert, 1898)
Protomocoelus solomonis (Kaup, 1871)
Protomocoelus sternbergi Zang, 1905
Protomocoelus triumphator (Zang, 1904)


== Eksterne lenker ==
Oversikt over artene
(en) Protomocoelus i Encyclopedia of Life 
(en) Protomocoelus i Global Biodiversity Information Facility
Mayrornis

Mayrornis er ei slekt i monarkfamilien (Monarchidae) som tilhører underfamilien Monarchinae (monarker og nære slektning). Slekten teller tre arter, og alle er trelevende og endemiske for Salomonøyene og Fiji.


== Inndeling ==
Inndelingen av monarker følger HBW Alive og er i henhold til Coates et al. (2017). Alle norske navn følger Norsk navnekomité for fugl (NNKF) og er i henhold til Syvertsen et al. (2008), med unntak for navn gitt i parentes. Disse har fortsatt ikke fått avklart sitt norske navn og må derfor kun betraktes som beskrivende uttrykk.

Passeriformes, spurvefugler
Passeri, sangfugler
Corvoidea
Monarchidae, monarkfamilien
Monarchinae, (monarker og nære slektninger)
Mayrornis
M. schistaceus, vanikoromonark
M. versicolor, ogeamonark
M. lessoni, skifermonark


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mayrornis i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Mayrornis hos Artsdatabanken 
(en) Mayrornis hos ITIS 
(en) Mayrornis hos NCBI 
(en) Kategori:Mayrornis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Mayrornis – detaljert informasjon på Wikispecies
«St. Raphael» (fly)

«St. Raphael» var et  Fokker F.VII monoplan brukt i 1927 i et forsøk på en transatlantisk flyvning fra England til Canada som det første til å krysse Atlanterhavet fra øst til vest. Prinsesse Anne av Löwenstein-Wertheim-Freudenberg som finansierte foretaket fulgte som passasjer. Flyet forlot RAF Upavon, Wiltshire kl 7:30  den 31. august 1927 med Frederick F. Minchin og Leslie Hamilton som besetning. «ST. Raphael»s siste bekreftede posisjon var vest for Irland, om lag 1 200 miles fra Upavon kl 21:44, observert fra  SS «Josiah Macy». Etter flere resultate søk og ubekreftede rapporter var verken flyet eller de ombord sett igjen.


== Se også ==
«Old Glory»


== Referanser ==
Clytorhynchus

Clytorhynchus er ei slekt i monarkfamilien (Monarchidae) som tilhører underfamilien Monarchinae (monarker og nære slektning). Slekten teller fem arter, og alle er trelevende og endemiske for øyene i Melanesia og det vestre Polynesia.


== Inndeling ==
Inndelingen av monarker følger HBW Alive og er i henhold til Coates et al. (2017). Alle norske navn følger Norsk navnekomité for fugl (NNKF) og er i henhold til Syvertsen et al. (2008), med unntak for navn gitt i parentes. Disse har fortsatt ikke fått avklart sitt norske navn og må derfor kun betraktes som beskrivende uttrykk.

Passeriformes, spurvefugler
Passeri, sangfugler
Corvoidea
Monarchidae, monarkfamilien
Monarchinae, (monarker og nære slektninger)
Clytorhynchus
C. pachycephaloides, grønnebbmonark
C. vitiensis, fijimonark
C. sanctaecrucis, (mangler norsk navn)
C. nigrogularis, svartstrupemonark
C. hamlini, rennellmonark


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Clytorhynchus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Clytorhynchus hos Artsdatabanken 
(en) Clytorhynchus hos Fossilworks 
(en) Clytorhynchus hos ITIS 
(en) Clytorhynchus hos NCBI 
(en) Kategori:Clytorhynchus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Clytorhynchus – detaljert informasjon på Wikispecies
Monarcha

Monarcha (egentlige monarker) er ei slekt i monarkfamilien (Monarchidae) som tilhører underfamilien Monarchinae (monarker og nære slektning). Slekten teller sju arter, og alle er trelevende og endemiske for Australasia.


== Inndeling ==
Inndelingen av monarker følger HBW Alive og er i henhold til Coates et al. (2017). Alle norske navn følger Norsk navnekomité for fugl (NNKF) og er i henhold til Syvertsen et al. (2008), med unntak for navn gitt i parentes. Disse har fortsatt ikke fått avklart sitt norske navn og må derfor kun betraktes som beskrivende uttrykk.

Passeriformes, spurvefugler
Passeri, sangfugler
Corvoidea
Monarchidae, monarkfamilien
Monarchinae, (monarker og nære slektninger)
Monarcha, (egentlige monarker)
M. cinerascens, øymonark
M. castaneiventris, kastanjebukmonark
M. megarhynchus, (mangler norsk navn)
M. ugiensis, (mangler norsk navn)
M. richardsii, kalottmonark
M. frater, svartvingemonark
M. melanopsis, svartmaskemonark


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Monarcha i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Monarcha hos Artsdatabanken 
(en) Monarcha hos ITIS 
(en) Monarcha hos NCBI 
(en) Kategori:Monarcha – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Monarcha – detaljert informasjon på Wikispecies
Metabolus

Metabolus er ei slekt i monarkfamilien (Monarchidae) som tilhører underfamilien Monarchinae (monarker og nære slektning). Slekten teller tre arter, og alle er trelevende og endemiske for noen få øyer i Melanesia.


== Inndeling ==
Inndelingen av monarker følger HBW Alive og er i henhold til Coates et al. (2017). Alle norske navn følger Norsk navnekomité for fugl (NNKF) og er i henhold til Syvertsen et al. (2008), med unntak for navn gitt i parentes. Disse har fortsatt ikke fått avklart sitt norske navn og må derfor kun betraktes som beskrivende uttrykk.

Passeriformes, spurvefugler
Passeri, sangfugler
Corvoidea
Monarchidae, monarkfamilien
Monarchinae, (monarker og nære slektninger)
Metabolus
M. takatsukasae, tinianmonark
M. godeffroyi, yapmonark
M. rugensis, trukmonark


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Metabolus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Metabolus hos Artsdatabanken 
(en) Metabolus hos ITIS 
(en) Metabolus hos NCBI 
(en) Kategori:Metabolus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Metabolus – detaljert informasjon på Wikispecies
«Old Glory» (fly)

«Old Glory» var en Fokker F.VII, enmotors monoplan som ble brukt i 1927 i et forsøk på en transatlantisk flyvning fra New York, USA  til Roma, Italia. Flyvningen var sponset av William Randolph Hearst som reklame for sin avis, New York Daily Mirror. Flyet skulle egentlig starte fra Roosevelt Field, New York, men på grunn av vekten ble en lenger flystripe i Old Orchard Beach, Maine benyttet.Den 6. september 1927 tok «Old Glory» av fra Old Orchard Beach, Maine for Roma. Det ble fløyet av James DeWitt Hill, med Lloyd W. Bertaud som telegrafist og New York Daily Mirror redaktør Philip Payne som passasjer. Bertaud rapporterte over radio kl. 14.55 at alt var bra, men kl. 15.55 rapporterte han problemer med det tungt lastede flyet. «Old Glory» var sist sett av «California» kl. 23.57 samme dag, 550 km øst av Cape Race, Newfoundland.Kl. 03.57 og 04.03 sendte flyet ut nødsignal. Nærmeste skip var  «Transylvania», som triangulerte posisjonen etter de to nødsignalene og satte kurs mot den antatte posisjon, 110 km unna. været var dårlig med sterk vind og regn da «Transylvania» kom frem etter fem timer. Ytterligere fire skip sluttet seg til søket, men etter tretti timer ble det avlyst. Hearst leide SS «Kyle» til å lete på nytt, og den 12. september fant de vraket av flyet, men ingen tegn til de ombord. Det eneste som ble funnet var en 10 meter lang seksjon av vingen som ble funnet 1100 km øst for Cape Race.


== Se også ==
«St. Raphael» (fly)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
newenglandaviationhistory.com: "The Loss Of The Old Glory – 1927"
Vanuatumonark

Vanuatumonark  (Neolalage banksiana) er en fugl i  monarkfamilien (Monarchidae) og eneste art i slekten Neolalage. Arten er monotypisk og endemisk for Banksøyene (sør til Éfaté) i Vanuatu. Vanuatumonarken tilhører underfamilien Monarchinae, som består av monarker og nære slektninger.


== Biologi ==
Arten blir omkring 15 cm lang og har hvitt hode med sort isse og nakke, som ender på ryggen i ei sort skulderkappe som når helt rundt og ender i et bånd under den hvite strupen. Resten av kroppen er dekt med gule fjær, men både skuldrene og vingene, og spesielt håndsvingfjærene, har innslag av sort og hvitt. Stjerten er sort, men gul ved roten og ytterst. Nebbet, øynene og de undre ekstremitetene er sorte. Hunnen ligner hannen, men er dusere. Hun har også mindre hvitt på vingene.
Vanuatumonarken er standfugl og trives i primærskog og sekundærvekst i høyder fra havnivået og opp til cirka 1 200 moh. Den er vanlig i villahager, overgrodde plantasjer og fuktig krattskog.Arten hekker i perioden august–januar. Redet er skålformet og plasseres gjerne 2–5 meter over bakken. Hunnen leger 2 egg, som er hvitaktige til kremfargede med rødbrune til purpurfargede spetter i den tykkeste enden, men lite er kjent om inkubasjonstiden og tiden etter klekking.


== Inndeling ==
Inndelingen av monarker følger HBW Alive og er i henhold til Coates et al. (2017). Alle norske navn følger Norsk navnekomité for fugl (NNKF) og er i henhold til Syvertsen et al. (2008), med unntak for navn gitt i parentes. Disse har fortsatt ikke fått avklart sitt norske navn og må derfor kun betraktes som beskrivende uttrykk.

Passeriformes, spurvefugler
Passeri, sangfugler
Corvoidea
Monarchidae, monarkfamilien
Monarchinae, (monarker og nære slektninger)
Neolalage
N. banksiana, vanuatumonark


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vanuatumonark i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Vanuatumonark hos Artsdatabanken 
(en) Vanuatumonark hos ITIS 
(en) Vanuatumonark hos NCBI 
(en) Kategori:Neolalage banksiana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Neolalage banksiana – detaljert informasjon på Wikispecies
Eugenia Malinnikova

Eugenia Malinnikova (født 23. april 1974 i St. Petersburg, Russland) er en russisk matematiker og forsker. Hun er professor ved Institutt for matematiske fag, NTNU. Hennes forskingsinteresser er: potensialteori; elliptiske partielle differensialligninger; kompleks og harmonisk analyse.Malinnikova har en phd.-grad i matematikk (1999) fra Statsuniversitetet i St. Petersburg.
Hun ble tilknyttet Institutt for matematiske fag, NTNU i 2001, i første omgang som postdoktor (2001–2003). Fra 2004 ble hun ansatt som førsteamanuensis samme sted, og fra 2016 er hun ansatt som professor ved instituttet.
I 2017 ble hun tildelt Clay Research Award, som den første ved noe norsk universitet. Hun har samarbeidet med matematikeren Aleksandr Logunov ved universitetet i Tel Aviv, og mottar prisen sammen med ham.
Prisen henger ufattelig høyt. Det blir ikke mye gjevere enn dette

Allerede som svært ung utmerket hun seg innenfor matematikk. Da hun var 14 år, vant hun konkurransen Leningrad matematikkolympiade, i klassen for dem som var et år eldre enn henne. Hun kvalifiserte seg dermed til den nasjonale matematikkolympiaden, og etter å ha vunnet førstepris også der, ble hun tatt ut til det sovjetiske laget som deltok i Den internasjonale matematikkolympiaden (IMO). Hun var to år yngre enn resten av laget. Hun vant gullmedalje både første gang hun deltok, i 1989, og i de to påfølgende årene. I 1989 var hun ett poeng fra å ha alt rett, mens hun både i 1990 og 1991 hadde «perfect score».


== Bibliografi ==
(no) Publikasjoner av Eugenia Malinnikova i BIBSYS
(no) Publikasjoner av Eugenia Malinnikova i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin


== Referanser ==


== Kilder ==
Krokstrand, Mats (19. april 2017). «Eugenia vant prestisjetung matte-pris». Universitetsavisa.no. Arkivert fra originalen 20. april 2017. Besøkt 20. april 2017. 
Malinikovas profilside, med CV, på NTNU.no
Lloyd Bertaud

Lloyd W. Bertaud (født 20. september 1895 i Alameda i California i USA, død 6. september 1927 i Atlanterhavet) var en amerikansk flyver.


== Liv og virke ==
Bertaud arbeidet som test- og prøveflyver, blant annet for Junkers-Larsen-selskapet. Han og Edward Stinson satte den 29. desember 1921 verdensrekord i utholdninghetsflyvning uten tankning over Roosevelt Field på Long Island. Pilotene brukte et Junkers-Larsen JL-6 monoplan. Flytiden ble på 26 timer, 19 minuter og 35 sekunder til de ble tvunget ned på grunn av snøstorm over New York.   
Den 16. november 1924 ble han ansatt som postflyver med fast plassering i Cleveland i Ohio. Han forlot stillingen som postflyver 2. juli 1927 for å sammen med Clarence Chamberlin gjennomføre en flyvning over Atlanterhavet. I de år han fløy post logget han 1 443 flytimer.Chamberlin og Bertaud planla å fly et et fly som ble døpt «Columbia». Flyet var et enmotors monoplan konstruert av Giuseppe Bellanca. Målet var å gjennomføre den første non-stopflyvningen mellom New York og Paris og vinne Orteigprisen. Startplassen, Roosevelt Field, ble valgt som base fremfor to konkurrerende alternativer. De tre ventet på bedre vær. Tidig på morgenen den 20. mai 1927 var det en pilot som syntes at været hadde klarnet nok. Klokken 7,45 startet Charles Lindbergh med sin «Spirit of St. Louis» på sin tur til Paris. (Chamberlin genomførte flyvningen med sin Bellanca, og Charles Levine landet i Eisleben i Tyskland, mens Bertaud hoppet av forsøket.)
Sammen med James DeWitt Hill bestemte de seg for å gjøre en lengre flyvning enn Lindbergh, med start i New York og målgang i Roma i Italia. 
Med økonomisk støtte av avismannen William Randolph Hearst kunne de kjøpe en Fokker F.VII  som de døpte «Old Glory». De flyttet startplassen til Orchard Beach i Maine hvor flyet ble klargjort av Bertaud og Hill. Som passasjer fulgte journalisten og Hearsts representant, Philip Payne fra avisen New York Daily Mirror. 
Man startet ved lunchtid 6. september 1927. Like før midnatt ble flyet sett fra et fartøy øst for Cape Race i Newfoundland. Runt kl. 4 på morgenen hørte et fartøy et nødanrop fra flyet. Flyet var utstyrt med en vanntett radiosender som kontinuerlig sendte ut flyets kallesignal (WRH - William Randolph Hearst). Tanken med senderen var at man skulle kunne følge flyets ferd. Nå kom den til å bli brukt for å lokalisere hvor flyet hadde havarert. Da det første fartøyet kom fram til den antatte plassen for havariet fant man ingen spor etter flyet eller besetning og passasjeren. Ettersom det blåste opp til storm ble søket avbrutt. 
Den 12. september sendte Hearst ut fartøyet SS «Kyle» for å lete etter spor og overlevende. Man lyktes å finne noen vrakdeler fra flyet, men ingen spor etter besetning eller Payne.


== Referanser ==
Våre dansende døtre

Våre dansende døtre (originaltittel: Our Dancing Daughters, er et amerikansk stumfilmdrama fra 1928 regissert av Harry Beaumont, med Joan Crawford og John Mack Brown i hovedrollene.


== Handling ==
Diana Medford er tilsynelatende flamboyant og populær, men innvendig er hun fremdeles dydig og idealistisk. Hun er flere ganger nedlatende ovenfor foreldrene sine, ved å fortelle dem å ikke være ute om kvelden alt for seint. Hennes beste venninne Ann er derimot bare interessert i velstående gutter, og er like amoralsk som moren sin.
Diana og Ann er begge tiltrukket av Ben Blaine. Men han velger å gifte seg med Ann, som har løyet om sine egne dyder. Bea, en felles venninne av Diana og Ann, møter og gifter seg med en velstående frier ved navn Norman som elsker henne. Diana blir fortvilet en stund over ekteskapene til vennene hennes, med tvilsom fortid. Hun bestemmer seg for å reise bort en stund.
Bea arrangerer derfor en bon voyage-fest ved yacht-klubben. Men Ben nekter å delta på festen, og dette får Ann også til å takke nei. Samme kveld håper Ann å møte den nye kjæresten sin, Freddie, men forteller ektemannen sin at hun ønsker å besøke sin syke mor. Når moren hennes ringer (og Ben innser at Ann har løyet for ham igjen) oppstår det en intens krangel, og Ann stormer ut for å møte Freddie. Ben bestemmer seg derfor for å stikke innom festen, hvor han og Diana endelig innser kjærligheten til hverandre. Men Diana ønsker fremdeles å reise sin vei.


== Medvirkende ==
Joan Crawford som Diana "Di" Medford
John Mack Brown som Ben Blaine
Nils Asther som Norman
Dorothy Sebastian som Beatrice "Bea"
Anita Page som Ann "Annikins"
Kathlyn Williams som Anns mor
Edward J. Nugent som Freddie
Dorothy Cumming som Dianas mor
Huntley Gordon som Dianas far
Evelyn Hall som Freddies mor
Sam De Grasse som Freddies far


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Våre dansende døtre på Internet Movie Database 
(nl) Våre dansende døtre på MovieMeter 
(en) Våre dansende døtre på AllMovie 
(en) Våre dansende døtre på Rotten Tomatoes
Nils Asther

Nils Anton Alfhild Asther (født 17. januar 1897 i Sankt Matteus forsamling i København, død 13. oktober 1981 i Farsta i Stockholm) var en svensk skuespiller. 


== Filmer (i utvalg) ==
1916 – Vingarne
1923 – De fire paa hybelen (Norrtullsligan)
1928 – Våre dansende døtre (Our Dancing Daughters)
1929 – Ville orkidéer (Wild Orchids)
1929 – Den nye moral (The Single Standard)
1932 – Den siste natt (Letty Lynton)
1932 – General Yens bitre te (The Bitter Tea of General Yen)
1945 – Lassies sønn (Son of Lassie)
1960 – Nå mørket faller på (När mörkret faller)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nils Asther på Internet Movie Database 
(sv) Nils Asther i Svensk Filmdatabas 
(da) Nils Asther på Filmdatabasen 
(da) Nils Asther på danskefilm.dk 
(da) Nils Asther på danskfilmogtv.dk 
(da) Nils Asther på Scope 
(fr) Nils Asther på Allociné 
(en) Nils Asther på AllMovie 
(en) Nils Asther hos The Movie Database