jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Den sovjetiske antarktisekspedisjonen

Den sovjetiske antarktisekspedisjonen (SAE eller SovAE) (russisk Советская антарктическая экспедиция, САЭ, Sovjetskaja antarktitsjeskaja ekspeditzija) var en del av Arktisk og Antarktisk Forskingsinstitutt i Den sovjetiske komiteen for antarktisforsking i Det sovjetiske vitenskapsakademiet.
Sjøfartsdepartementet i Sovjetunionen var ansvarlig for ledelsen, logistikken og forsyningen til ekspedisjonene.
Den første sovjetiske kontakten med Antarktis var i januar 1947 da hvalbåten «Slavet» begynte hvalfangst i Sørishavet.


== Stasjoner ==
Den første sovjetiske stasjonen i Antarktis, Mirny, ble opprettet nær kysten den 13. februar 1956. I desember 1957 ble en ny stasjon, «Vostok» bygd i de indre områdene nær den sørlige geomagnetiske polen.


=== Helårstasjoner ===
Mirny (opprettet 13. februar 1956)
Vostok (opprettet 16. desember 1957)
Novolazarevskaya (opprettet 18. januar 1961)
Molodyozhnaya (opprettet 14. januar 1963)
Bellinghausen (opprettet 22. februar 1968)
Leningradskaya (opprettet 25. februar 1971)
Russkaya (opprettet 9. mars 1980)
Progress (opprettet 1. april 1988)


=== Sommerstasjoner ===
Komsomolskaja (opprettet 6. november 1957)
Pionerskaya (established May 27, 1956)
Druzjnaja I (på Filchnerisen i Weddellhavet)
Druzjnaja II (ved Weddellhavet)
Sovetskaja
Den utilgjengelige pol-stasjonen


== Ekspedisjoner ==

Sovjetunionen drev ekspedisjoner til Antarktis fra 1955 til oppløsningen. Etter dette ble de sovjetiske stasjonene i Antarktis tatt over av Russland.


== Kilder ==
Boczek, B. A. (October 1984) "The Soviet Union and the Antarctic Regimer" in The American Journal of International Law, 78(4):834–58
Voronin, V. I. (1948) "The first Antarctic whaling expedition of the Slavet flotilla" in Proceedings of the Soviet Geographical Society, 80(3):213–222
Nudel'man, A. V. (1959). Soviet Antarctic Expeditions 1955-1959. Moscow: Izdatel'stvo Akademii Nauk SSSR.
Gwendoline Christie

Gwendoline Christie (født 28. oktober 1978 i Worthing i West Sussex) er en britisk skuespiller og modell. Siden 2012 spiller hun rollen som Brienne of Tarth i TV-serien Game of Thrones. Christie, som er 191 cm høy, har sagt at hun brukte høyden sin for å spille figuren. Hun har også spilt i filmene The Imaginarium of Doctor Parnassus og The Zero Theorem, og har rollen som Captain Phasma i både Star Wars: The Force Awakens og Star Wars: The Last Jedi.
Hun er vel 190-191 cm høy (6 fot 3 tommer).


== Filmografi ==
2007 – The Time Surgeon
2009 – The Imaginarium of Doctor Parnassus
2012–2014 – Wizards vs Aliens (TV-serie)
2012–2017 – Game of Thrones (TV-serie)
2013 – The Zero Theorem
2015 – The Hunger Games: Mockingjay – Part 2
2015 – Star Wars: The Force Awakens
2016 – Swallows and Amazons
2017 – Star Wars Episode VII


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gwendoline Christie – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gwendoline Christie på Internet Movie Database 
(no) Gwendoline Christie hos Filmfront 
(sv) Gwendoline Christie i Svensk Filmdatabas 
(da) Gwendoline Christie på Scope 
(fr) Gwendoline Christie på Allociné 
(en) Gwendoline Christie på AllMovie 
(en) Gwendoline Christie hos Turner Classic Movies 
(en) Gwendoline Christie hos Rotten Tomatoes 
(en) Gwendoline Christie hos The Movie Database 
(en) Gwendoline Christie hos Behind The Voice Actors
Nemophas

Nemophas er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore til store (10-40 millimeter), slanke, fargerike trebukker. Artene er lette å kjenne på at de er tverrstripete i gult eller oransje og svart. Antennene er lange, hos hannene gjerne betydelig lengre enn kroppen. Pronotum har en pigg midt på den avrundede sidekanten. Beina er forholdsvis lange.


== Levevis ==
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Monochamini Aurivillius, 1921
Slekten Nemophas Thomson, 1864 - 20 arter
Underslekten Nemophas (i snever forstand)
Nemophas ammiralis Schwarzer, 1931
Nemophas batoceroides Thomson, 1864
Nemophas bennigseni Aurivillius, 1908
Nemophas bicinctus Lansberge, 1880
Nemophas cyanescens Jordan, 1898
Nemophas forbesi Waterhouse, 1884
Nemophas grayii (Pascoe, 1859)
Nemophas helleri Hauser, 1904
Nemophas incensus Pascoe, 1866
Nemophas leuciscus Pascoe, 1866
Nemophas nigriceps Vitali, 2013
Nemophas rosenbergii Ritsema, 1881
Nemophas sumbaensis Vitali, 2013
Nemophas tomentosus (Buquet, 1859)
Nemophas tricolor Heller, 1896
Nemophas trifasciatus Heller, 1919
Nemophas websteri Jordan, 1898
Nemophas zonatus Lansberge, 1880
Underslekten Pilomophas Wallin, Kvamme & Nylander, 2014Nemophas ramosi Schultze, 1920


== Referanser ==


== Kilder ==
Catalog of the lamiines of the world - Monochamini
Katalog over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Nemophas i Encyclopedia of Life 
(en) Nemophas i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Nemophas – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Nemophas – detaljert informasjon på Wikispecies
Flame Towers

Flame Towers ('Flammetårna') er tre skyskrapere i Baku i Aserbajdsjan, bygget på en høyde over byen. Det høyeste tårnet har en høyde på 190 meter. Bygningene er de høyeste i Baku og i hele Kaukasus. Bygningene er ment å etterligne flammer, som er nasjonalsymbolet i landet. Tårnene har en estimert kostnad på 350 millioner US-dollar. Byggingen av tårnene startet i 2007 og var utvendig ferdig i 2012.


== I kulturen ==
Bygningen var dokumentert i en episode av Extreme Engineering på Discovery Channel og Science Channel. Episoden ble kalt «Azerbaijan's Amazing Transformation».


== Eksterne lenker ==
(en) Flame Towers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Azerbaijan's Amazing Transformation - om byggingen av tårnene.
Youtube.
Melanopolia

Melanopolia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore til store (10-40 millimeter), slanke, mørke trebukker. Antennene er lange, hos hannene gjerne betydelig lengre enn kroppen, det tredje leddet med en dusk av mørke hår. Pronotum har en pigg midt på den avrundede sidekanten. Beina er forholdsvis lange.


== Levevis ==
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Monochamini Aurivillius, 1921
Slekten Melanopolia Bates, 1884 - 12 arter
Underslekten Melanopolia
Melanopolia brevicornis Dillon & Dillon, 1959
Melanopolia catori Jordan, 1903
Melanopolia cincta Jordan, 1903
Melanopolia cotytta Dillon & Dillon, 1959
Melanopolia frenata Bates, 1884
Melanopolia freundei Dillon & Dillon, 1959
Melanopolia ligondesi Lepesme, 1952
Melanopolia longiscapa Breuning, 1935
Melanopolia lysida Dillon & Dillon, 1959
Melanopolia ruficornis Breuning, 1955
Underslekten Pellamnia
Melanopolia convexa Bates, 1884
Melanopolia gripha (Jordan, 1894)


== Kilder ==
Catalog of the lamiines of the world - Monochamini
Katalog over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Melanopolia i Encyclopedia of Life 
(en) Melanopolia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Melanopolia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Melanopolia – detaljert informasjon på Wikispecies
Team Hegdal

Team Hegdal er en norsk jazzkvartett ledet av saksofonist Eirik Hegdal. Kvartetten ble startet i 2009 og bestod foruten Hegdal i starten av saksofonist André Roligheten, Kontrabassist Rune Nergaard og trommeslager Gard Nilssen. Negaard ble erstattet av Ole Morten Vågan i 2012.
Kvartetten har gitt ut tre album, og vant Spellemannprisen 2015 i klassen jazz for albumet Vol 3 hvor også pianist Oscar Grönberg medvirket som gjesteartist.


== Diskografi ==
Vol 1 (2010, Øra Fonogram/Musikkoperatørene)
Vol 2 (2011, Øra Fonogram/Musikkoperatørene)
Vol 3 (2015, Particular Recordings)


== Medlemmer ==
Eirik Hegdal: saksofoner og klarinett
André Roligheten: saksofoner og bassklarinett
Gard Nilssen: trommer
Ole Morten Vågan: kontrabass (2012-)


=== Tidligere medlemmer ===
Rune Nergaard: kontrabass (-2012)


=== Gjestemusikere ===
Mattias Ståhl: vibrafon, medvirker på Vol 2
Ola Kvernberg: fiolin, medvirker på Vol 2
Oscar Grönberg: piano, medviker på Vol 3
Per Zanussi: kontrabass
Thomas T. Dahl: gitar
Axel Dörner: trompet


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Team Hegdal på Discogs 
(en) Team Hegdal på MusicBrainz 
(en) Team Hegdal på Songkick 
Hjemmeside Erik Hegdal
Ringed Nunatak

Ringed Nunatak er en liten, men lett kjennelig nunatak som ligger i isfallet ved toppen av Gatlinbreen i Cumulus Hills i Antarktis. Den fikk dette navnet av Texas Tech Shackleton Glacier Expedition (1964–65) fordi en morenering fullstendig omslutter nunataken.


== Referanser ==
Mjölkvattsfjället

Mjölvattsfjället (sørsamisk: Mealhkantjahke) en fjelltopp i Sösjöfjellene nordøst i Åre kommune, Jämtlands län i Sverige. Fjellet har fått navn fra Mjölkvattnet like på østsiden, på grensen mellom Åre og Krokom  kommuner.


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Westling, Rikard. «Mjölkvattsfjället 27.12.2015». Besøkt 12. mars 2016.
White Island (Ross Archipelago)

White Island er en øy i Ross Archipelago, ca. 30 kilometer lang, som stikker opp gjennom Rossbarrieren like øst for Black Island i Antarktis. Den ble oppdaget av Discoveryekspedisjonen (1901–04) og fikk dette navnet av dem på grunn snøkappen som dekker den.


== Referanser ==
Strandpysjamas

Strandpysjamas er fritidsklede for kvinner som ble lansert i 1920-årene. Et slikt antrekk består av løse padjamainspirerte bukser med en jakke til. Under kunne en ha badedrakt, solliv eller armeløs bluse. Som navnet viser, var dette typiske strandklær. Antrekket var et av de første i vestlig drakttradisjon hvor det ble akseptert at kvinner gikk i langbukser.

Det var moteskaperen Coco Chanel som introduserte vide bukser for kvinner på 1920-tallet. Strandpysjamas ble først tatt i bruk på Rivieraen rundt 1927, og ble utbredt i løpet av 1930-tallet.


== Eksterne lenker ==
«Twenties • Beach Pyjamas», photodetective.co.uk


== Kilder ==
«Strandpyjamas» (2009, 15. februar), Store norske leksikon Hentet 7. juli 2013.
The introduction of the Beach Pyjama Arkivert 13. mars 2016 hos Wayback Machine., glamoursplash.com
The Cats Meow: Kirsten Dunst’s Chanel Style Beach Pyjamas, clothesonfilm.com
Beauty and the Beach: A Guide to Pyjama Dressing, The British Pathé Archive
Elfring Peak

Elfring Peak er en fjelltopp med en høyde opp mot 2 600 moh. mellom den nedre delen av Della Piabreen og Asterbreen, hvor de to breene møter Thomasbreen på østsiden av Sentinel Range i Ellsworth Mountains, Antarktis. Den ble navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names i 2006 etter Christine A. Elfring, direktør i Polar Research Board i National Academy of Sciences, 1996–2006.


== Referanser ==
Pasteur Peninsula

Pasteur Peninsula er en halvøy 9 km lang fra nord til sør, og 15 km bred, beliggende mellom Guyou Bay og Bouquet Bay, på nordenden av Brabant Island i Det antarktiske arkipel. Den ble kartlagt av Den franske antarktisekspedisjonen 1903–05, og navngitt av Charcot til ære for Louis Pasteur, den kjente franske kjemiker.
Deliathis

Deliathis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore (25-40 millimeter), slanke, fargerike trebukker, kroppen ofte farget i hvitt, gult eller oransje og svart. Antennene er lange, hos hannene gjerne betydelig lengre enn kroppen. Pronotum har en pigg midt på den avrundede sidekanten. Dekkvingene er avlange med markerte "skuldre". Beina er forholdsvis lange.


== Levevis ==
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Monochamini Aurivillius, 1921 eller Lamiini
Slekten Deliathis Thomson, 1860 - 14 arter
Deliathis batesi Gahan, 1888
Deliathis bifurcatus Dillon & Dillon, 1941
Deliathis buqueti (Tasté, 1841)
Deliathis diluta Gahan, 1892
Deliathis flavis Dillon & Dillon, 1941
Deliathis impluviatus (Lacordaire, 1869)
Deliathis incana (Forster, 1771)
Deliathis neonivea Santos-Silva & Botero, 2018
Deliathis nigrovittata Breuning, 1980
Deliathis nivea Bates, 1869
Deliathis parincana Breuning, 1971
Deliathis pulchra Thomson, 1865
Deliathis quadritaeniator (White, 1846)
Deliathis superbus Franz, 1954


== Kilder ==
Catalog of the lamiines of the world - Monochamini
Katalog over artene, Amerika
Bildegalleri


== Eksterne lenker ==
(en) Deliathis i Encyclopedia of Life 
(en) Deliathis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Deliathis hos NCBI 
(en) Kategori:Deliathis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Deliathis – detaljert informasjon på Wikispecies
Mandible Cirque

Mandible Cirque er en dalbunn på kysten av Daniell Peninsula 9 km vest-sørvest for Cape Phillips i Victoria Land i Antarktis. Den ble navngitt i 1966 av New Zealand Antarctic Place-Names Committee (NZ-APC) etter utseendet. Mandible er engelsk for kjeveben.
Sivjeebreen

Sivjeebreen er en isbre i Antarktis. Den er 19 km lang og begynner på nordøstsiden av Hunt Mountain i Churchill Mountain og flyter nordover langs vestsiden av Stark Ridge og ut i Starshotbreen sør for Mount Hoskins.Breen ble navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter Gulamabas G. Sivjee, en forsker i United States Antarctic Program (USAP) på spektroskopiske og interferometriske studier av himmellys og polarlys i den øvre atomsfæren over den geografiske Sydpolen i 1991-2001.


== Se også ==
Liste over isbreer i Antarktis


== Referanser ==
Grand Hotel (2016)

Grand Hotel er en norsk dramakomedie fra 2016. Filmen er regissert av Arild Fröhlich med manus skrevet av Megan Gallagher. Hovedrollene spilles av Atle Antonsen, Vera Vitali og Håkon Bøhmer. Filmen hadde norsk kinopremiere 8. april 2016.


== Handling ==
Den forfengelige alkoholikeren Axel Farstad sjekker inn på Grand Hotel for å skrive - og for å dø. Men planene hans blir forstyrret av en tiåring med Tourettes. Det eneste de to har til felles er at de er vanskelige å like og at de begge søker tilflukt på det samme hotellet.
Mens Axel vil skrive sin siste og beste bok i fred, stikker Noah av fra SFO for å slippe å bli minnet om at han er verdens minst populære tiåring. I resepsjonen på Grand Hotel venter begge på resepsjonisten Hannah, men Hannah har to problemer: Noah skal ikke være på hotellet og Axel har ikke dekning på kredittkortet sitt.
Det dukker opp en uventet løsning, og i løpet av en uke oppstår et vennskap mellom Noah og Axel som forandrer det meste - et vennskap mot alle odds.


== Rolleliste ==
Atle Antonsen som Axel Farstad
Vera Vitali som Hannah
Håkon Bøhmer som Noah
Gard Eidsvold
Arthur Berning
Tone Mostraum
Lars Jørgensen


== Eksterne lenker ==
Grand Hotel på facebook
(en) Grand Hotel på Internet Movie Database 
(no) Grand Hotel hos Filmfront 
(no) Grand Hotel på NRK TV 
Grand Hotel (2016) på filmweb.no
Neste stopp for Atle Antonsen (46) etter «Tryllefløyten», er «Grand Hotel»
Psacothea

Psacothea er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore til store (gjerne 15-20 millimeter), brunspraglete trebukker. Antennene er lange, hos hannene gjerne betydelig lengre enn kroppen. Pronotum har en pigg midt på den avrundede sidekanten. Dekkvingene er parallellsidige med markerte, rettvinklede "skuldre".


== Levevis ==
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia. Psacothea hilaris har nylig etablert seg i Italia og flere andre land. Den er et fryktet, potensielt skadedyr.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Monochamini Aurivillius, 1921
Slekten Psacothea Gahan, 1888 - 14 arter
Psacothea hilaris (Pascoe, 1857) - delt inn i 12 underarter
Psacothea nigrostigma Wang, Chiang & Zheng, 2002
Psacothea rubra Gressitt, 1938


== Kilder ==
Catalog of the lamiines of the world - Monochamini
Katalog over artene, Gamle verden


== Eksterne lenker ==
(en) Psacothea i Encyclopedia of Life 
(en) Psacothea i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Psacothea hos NCBI 
(en) Kategori:Psacothea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Psacothea – detaljert informasjon på Wikispecies
Diomedea Island

Diomedea Island  er en liten øy som ligger i Ardley Cove i Fildes Peninsula på King George Island i den antarktiske øygruppen Sør-Shetlandsøyene. Den sovjetiske antarktisekspedisjonen kalte den «Ostrov Al'batros» eller «Albatrossøya» i 1968, men det engelske navnet fantes alt i Bay of Isles. For å unngå forveksling anbefalte UK Antarctic Place-Names Committee det nye navnet i 1979. Diomedea er navnet på en av albatross-artene.


== Referanser ==
Sunndalsnipa

Sunndalsnipa er et fjell sørøst i Volda kommune, Møre og Romsdal fylke. Fjellet har på samme måte som andre fjell i området, et nokså flatt platå på toppen.


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Sunndalsnipa». Hjørundfjordportalen. Besøkt 12. mars 2016.
Ferrari F40

Ferrari F40 (1987–92) er en serie italienske sportsbiler levert som to-seter coupe med ordentlig tak og to dører. Betegnelsen F40 markerte fabrikken Ferraris 40-årsjubileum.

Den var en såkalt superbil og var basert og bygd på 288 GTO Evoluzione. I overkant av 1 300 eksemplarer ble laget. Neste superbil fra Ferrari var Ferrari F50, som kom i 1995.
F40 fra 1987 hadde en 2,9-liters twinturbo V8 som produserte 472 hestekrefter. For at den skulle gå raskt hadde den hverken dørhåndtak, gulvteppe eller stereoanlegg. De første bilene hadde vinduer som var laget av plast, og i stedet for vindusheiser, kunne man åpne en liten luke for hånd. Den hadde et høyt drivstofforbruk på over 20 liter pr. 100 km (2 L/mil) ved bykjøring. Noen få ble solgt i Norge, en av disse til Dag Høili.F40 Competizione fra 1989 ble bestilt til franske kunder.  De to første ble kalt F40 LM og hadde større motor, men det var også en F40 GTE.
I 2015 utkom en Lego-modell av F40.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ferrari F40 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Aristobia

Aristobia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore (10-25 millimeter), kraftige trebukker. Artene i slekten er ganske ulike på farge. Flest arter er brunspraglete, men de kan også være svarte med gule flekker, helt kledt med okergul bestøving, eller ganske mørke. Antennene er lange, hos hannene gjerne betydelig lengre enn kroppen. Det tredje leddet har en dusk av svarte hår. Pronotum har en pigg midt på den avrundede sidekanten. Dekkvingene er avlange med markerte "skuldre". Beina er forholdsvis lange.


== Levevis ==
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken. 
Noen av artene er alvorlige skadedyr da de borende larvene kan drepe unge trær.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==
 

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Monochamini Aurivillius, 1921
Slekten Aristobia Thomson, 1868 - 13 arter
Aristobia angustifrons Gahan, 1888
Aristobia approximator (Thomson, 1865)
Aristobia freneyi Schmitt, 1992
Aristobia hispida (Saunders, 1853)
Aristobia horridula (Hope, 1831)
Aristobia laosensis Jiroux, Garreau, Bentanachs & Prévost, 2014
Aristobia quadrifasciata Aurivillius, 1916
Aristobia tavakiliani Jiroux, Garreau, Bentanachs & Prévost, 2014
Aristobia testudo (Voet, 1778)
Aristobia umbrosa (Thomson, 1865)
Aristobia vietnamensis Breuning, 1972
Aristobia voetii Thomson, 1868


== Kilder ==
lamiinae.org - Aristobia. Med liste over artene [1]
Katalog over artene, Gamle verden


== Eksterne lenker ==
(en) Aristobia i Encyclopedia of Life 
(en) Aristobia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Aristobia hos NCBI 
(en) Kategori:Aristobia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Aristobia – detaljert informasjon på Wikispecies
Säämi suuvâ laavlâ

Säämi suuvâ laavlâ (nords. Sámi historien lávlla) er den samiske nasjonalsangen, skrevet av Isak Saba. Matti Morottaja har oversatt teksten til  enaresamisk.

1.
Tääbbin tavveen Távgái vyelni
missede lien stuorrâ Säämieennâm.
Tuodâr liäbbáá tuoddâr tyehin,
jävri šiärráá jäävri alda.
Čoheh čielgijn, čoroh čuumâin
alanedeh alme vuástá.
Šäävvih juuvah, šuveh vyevdih,
cäähih ciägu stälinjaargah
meendu muávroo meerâ siis.2.
Tälviv tääbbin puolâšpiegah,
muotâpuurgah merettemeh.
Säämi suuhâ siäloin mieláin
iäccá kuittâg enâmijdis.
Má háliist láá mánutteveh,
ki ordeijee kuovsâkkâsah,
ruoškâs, ruovgâš roo oin kulloo,
juucâ jaavrijn, jolgâdâsâin,
kerrisskaalâ maa ij mield.
3.
Já ko kesipiäiváš páštá
meecijn, meerâin, merâriddoin,
kol siste kuálásteijeeh
suiloh
 meerâin, suiloh jaavrijn.
Kull čyevih čäcilodeh,
silbân kolgeh Säämi juuvah,
šiälguh čyeimih, šaleh ááiruh,
lyeštih almaah lávlustâlân
kiäv áid, kuoškâid, kuánilijd.
4.
Säämieennâm suhâkodde
tot lien killám toijuuhánnáá
koddee čuu ijd, karokaavpijd,
viehis veriviäru väldeid.
Tiervâ tunjin, si hes suuhâ!
Tiervâ tunjin, ráávhu ruotâs!
Tust láá suá ih så âhánnáá,
viiljâin vorrâ vardehánnáá.
Sijvo suuhâ sämmilâš!5.
Madâräijiheh láá tovle
vuáittâm verrušeijee vievâid.
Vuástálistup viiljah mij-uv
si hesvuo áin suárdálâsâid
Peeivi parnij noonâ nääli,
iä tuu vyeiti vajaliihkin,
jis tun toolah kollekielâd,
muštáh maddârijdâd sääni:
Säämieennâm sämmiláid!.k