jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Markråker

Markråker eller markråkefamilien (Brachypteraciidae) er en familie med mellomstore terrestriele råkefugler, som er endemiske for Madagaskar.


== Beskrivelse ==
Markråkene er mellomstore fugler (24–47 cm) med normalt store hoder og relativt nøytrale fjærdrakter. De har kort nebb, korte lemmer, korte vinger og lang stjert.


== Arter og utbredelse ==
Markråkefamilien består fem arter fordelt i fire slekter.
Brachypteracias Lafresnaye, 1834
Tykknebbmarkråke, Brachypteracias leptosomus, det østlige Madagaskar
Geobiastes Sharpe, 1871
Skjellmarkråke, Geobiastes squamiger, det østlige Madagaskar
Uratelornis Rothschild, 1895
Langhalemarkråke, Uratelornis chimaera, det sørvestlige Madagaskar
Atelornis Pucheran, 1846
Pittamarkråke, Atelornis pittoides, det østlige Madagaskar
Rustmarkråke, Atelornis crossleyi, det østlige Madagaskar


== Atferd ==
Markråkene er territoriale standfugler som bare opptrer i par i hekketiden (september–februar), og da er fuglene monogame. Ellers i året lever artene solitært. Som kråkefugler flest graver artene seg bol i grunnen, med unntak av tykknebbmarkråken, som alltid bygger rede i hule trestammer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) markråkefamilien i Encyclopedia of Life 
(en) markråkefamilien i Global Biodiversity Information Facility 
(no) markråkefamilien hos Artsdatabanken 
(en) markråkefamilien hos Fossilworks 
(en) markråkefamilien hos ITIS 
(en) markråkefamilien hos NCBI 
(en) Kategori:Brachypteraciidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Brachypteraciidae – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Brachypteraciidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Operational Mentor and Liaison Team

Operational Mentor and Liaison Team var en del av ISAF- og NATO-styrkenes bidrag til Krigen i Afghanistan. OMLT-gruppene besto av 15-30 mann fra ulike land, som har en mentorrolle overfor grupper av Afghanistans nasjonalhær.I tidligere konflikter har soldater med en tilsvarende funksjon blitt omtalt som «militære rådgivere».
OMLT består av styrker fra 27 land, blant annet Frankrike, Tyskland, Spania, Romania, Storbritannia, Australia, Nederland, Belgia, Canada, Kroatia, Italia, Sverige, Norge, Slovenia, Polen, Ungarn, Bulgaria, Serbia, Latvia og Portugal.
Det tilsvarende bidraget fra USA omtales som Embedded Training Teams (ETT).


== Se også ==
Military Transition Teams for tilsvarende militæroperasjoner under Irak-krigen.


== Referanser ==
Paramartha

Paramārtha (sanskrit: परमार्थ, tradisjonell kinesisk: 真諦, forenklet kinesisk: 真谛, pinyin: Zhēndì, født 499 i Ujjain i kongedømmet Malwa i India, død 569 i India) var en indisk buddhistisk munk, som er best kjent for sine profilerte oversettelser av tekster til kinesisk. Blant oversettelsene kan nevnes Vasubandhu's Abhidharmakośa. Han betraktes som en av de største oversettere i kinesisk buddhisme, sammen med Kumārajīva og Xuanzang.
Februarmotstrømmen

Februarmotstrømmen (kinesisk: 二月逆流; pinyin: Èryuè nìliú) under kulturrevolusjonen, på engelsk gjengitt som The February Countercurrent eller February Adverse Current, er de felles anstrengelser fra en gruppe av kommunistiske partiveteraner for å motsette seg den ultra-venstre radikalismen som utfoldet seg tidlig under kulturrevolusjonen.
De hendelser som skulle få betegnelsen februarmotstrømmen var en rekke stormfulle møter mellom Politbyrået og Folkerepublikken Kinas ledende militære, og som fant sted i perioden januar og februar 1967. Her stod de kommunistiske revolusjonsgeneralene Tan Zhenlin, Chen Yi, Xu Xiangqian, Nie Rongzhen og andre mot maoistiske radikalere anført av Lin Biao, Kang Sheng, Jiang Qing og Zhang Chunqiao. Veteranene fremholdt at Kulturrevolusjonen var i ferd med å kaste landet inn i kaoset, og at dens egentlige siktemål åpenbart var å få foretatt utrenskninger i toppledelsen av kommunistpartiet og de væpnede styrker. Mao Zedong kom ikke i konflikt ansikt til ansikt med generalene, men misbilliget stilltiende deres fremferd.
Generalene ble fordømt av forsvarsminister og visestatsminister Lin Biao under det 11. plenum av den 8. partikongress i september 1967 for sin «farlige anti-parti-aksjon».I 1972 slo Mao retrett hva gjaldt den offisielle karakterisering av februarmotstrømmen etter general Chen Yis død. Dette skjedde på et tidspunkt da Mao opplevde seg stadig mer politisk isolert. Mao hastet ut av sengen for å rekke å foreta en uventet fremtreden ved Chen Yis begravelse. Dette ble sett på et signal på en vilje om å strekke ut hånden til sine gamle kamerater fra borgerkrigstiden og som nå var blitt utrensket eller på annet vis kommet til skade under Kulturrevolusjonen.
Etter Maos død reverserte etterhvert kommunistpartiet sin dom over de som stod for den såkalte februarmotstrømmen. Saken er senere for det meste gått i det offisielle Kinas glemmebok.


== Referanser ==
Materialismen og empiriokritisismen

Materialismen og empiriokritisismen (russisk: Материализм и эмпириокритицизм, Materializm i empiriokrititsizm) er et verk skrevet av Lenin i 1909 som et forsvar av den marxistiske dialektiske materialisme mot dem som ved århundrets begynnelse påsto at oppdagelsen av blant annet radioaktiv nedbrytning fornektet materialismen.Ernst Mach var i Lenins øyne representant for empiriokritisismen og ble avfeid i verket som idealistisk.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Alfred Schmidt: Editorische Vorbemerkung zu Max Horkheimer, Über Lenins Materialismus und Empiriokritizismus. I: Alfred Schmidt og Gunzelin Schmid Noerr (utg.): Max Horkheimer. Gesammelte Schriften. 18 bind. Frankfurt am Main 1985ff. Bind 11, s. 171–174.
Alfred Schmidt: Unter welchen Aspekten Horkheimer Lenins Streitschrift gegen den „machistischen“ Revisionismus beurteilt. I: Horkheimer. Bind 11, s. 418–425.
Louis Althusser: Lenin und die Philosophie. In: Lenin und die Philosophie. Rowohlt, Reinbek 1974. (französische Ausgabe als Lenin et la Philosophie. François Maspero, Paris 1968.)
Evald Vasiljevitsj Iljenkov: Leninist Dialectics and the Metaphysics of Positivism. Reflections on Lenin’s book: „Materialism and Empirio-Criticism“. 1979. Russisk utgave 1980. Engelsk utgave: New Park Publications, 1982, ISBN 0-86151-026-7.
Empiriokritisisme

Empiriokritisisme er en positivistisk filosofisk retning som hevder at den rene sanseerfaring er grunnlaget for all kunnskap om virkeligheten. Således avvises såvel hva man betegner som «metafysiske spekulasjoner» som vitenskapelige forsøk på å utlede bakenforliggende årsak.
Richard Avenarius anses som empiriokritisismens grunnlegger, og Ernst Mach var blant dens fremste talsmenn. Lenin rettet heftig kritikk mot empiriokritisismen i sitt skrift Materialismen og empiriokritisismen (1909).


== Kilder ==
Avenarius, Richard i Nordisk familjebok (2. utgave, 1904)
Śrāvaka

Śrāvaka (sanskrit), eller sāvaka (singalesisk: Shravaka, kinesisk: 聲聞,pinyin: shēngwén), betyr lytter eller mer generelt disippel. Begrepet brukes i buddhismen og jainismen. I jainismen er en śrāvaka en hvilken som helst legmann. Begrepet er derfor brukt om jainfellesskapet som sådan.
I buddhismen er begrepet noen ganger reservert for distinkte disipler av Buddha. Innenfor mahayana har begrepet noen ganger en negativ betydning, og brukes i motsetning til bodhisattva.
Śarīra

Śarīra er i buddhismen den generiske benevnelsen på relikvier, selv om det ellers refererer til en perle eller krystallignende kjedeformede objekter som også blir funnet i den kremerte asken til buddhistiske spirituelle mestere. Relikvier etter Buddha blir kalt dhātu i Mahāyāna mahāparanirvāna sūtraen. Śarīra hevdes å emanere velsignelser hos dem som er forbundet med dem. I den himalayiske buddhistiske tradisjon sies det også at de beskytter mot onde ånder.


== Referanser ==
Chaitya

Chaitya er et buddhistisk tempel eller en bønnehall med en stupa i den ene enden. I moderne tekster om indisk arkitektur, er begrepet chaitya-griha ofte brukt om et forsamlingshus eller en bønnehall som huser en stupa.


== Referanser ==
Vajra

Vajra er et sanskrit-ord som betyr både lynstråle og diamant. Som våpen er det brukt som et rituelt objekt for å symbolisere kvalitetene til både en diamant (uforgjengelighet) og en lynstråle (uimotståelig kraft).
Vajra er symbolsk brukt i buddhismen, jainismen og hinduismen for å presentere fasthet i sinnet og spirituell makt.


== Referanser ==
Sør-Sudan under OL

Sør-Sudan deltok i Olympiske leker for første gang under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro. Sør-Sudans nasjonale olympiske komité (NOK) ble medlem av Den internasjonale olympiske komité (IOK) 2. august 2015.
Sør-Sudan var en del av Sudan til 2011. I januar 2011 ble det holdt en folkeavstemning om regionen skulle løsrive seg fra Sudan og bli en selvstendig stat. Flertallet stemte for løsrivelse og staten Sør-Sudan ble erklært 9. juli 2011. Utøvere fra Sør-Sudan har deltatt som en del av Sudan fra 1960 til 2008. Under Sommer-OL 2012 i London deltok Guor Marial fra Sør-Sudan under OL-flagget som Uavhengige deltakere under Sommer-OL 2012. Han kom på 47.-plass i maraton.


== Medaljeoversikter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sør-Sudans OL-statistikk på Olympedia.org
Sør-Sudan på IOKs nettsted Olympic.org
Ekōttarāgama

Ekōttarāgama (sanskrit, kinesisk: 增壹阿含經, pinyin: zēngyī-ahánjīng), ordrett «nummererte foredrag», er en tidlig indisk buddhistisk tekst som bare er bevart i en kinesisk oversettelse. Navnet refererer til tekstens organisatoriske prinsipp. Den er en av fire agamaer i den kinesiske buddhistiske kanon.
Tekstens tilhørighet har vært omdiskutert. Både Sarvāstivāda og Mahasanghika har vært foreslått. Teksten inneholder også regler for munker som bare samsvarer med Mahāsāṃghika.
I Theravadaskolens palikanon tilsvarer den Anguttaranikaya eller den fjerde tekstsamlingen i Sutta pitaka.


== Referanser ==
Sør-Sudans olympiske komité

Sør-Sudans olympiske komité er den nasjonale olympiske komiteen i Sør-Sudan. Den ble grunnlagt 8. juni 2015 i Juba og ble anerkjent av Den internasjonale olympiske komité (IOK) 2. august 2015. President er Wilson Deng Kuoirot og komiteen har et medlemskap på sju idrettsforbund; basketball, bordtennis, fotball, friidrett, håndball, judo og taekwondo.
Sør-Sudan planlegger å delta under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, noe som vil bli deres første deltakelse i Olympiske leker.


== Referanser ==


== Se også ==
Sør-Sudan under OL


== Eksterne lenker ==
Sør-Sudan på IOKs offisielle nettsted
Kosovo under OL

Kosovo deltok i de olympiske leker for første gang ved Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro. Kosovos nasjonale olympiske komité (NOK) ble stiftet i 1992 og ble medlem av Den internasjonale olympiske komité (IOK) i 2014.
Fra 1920 til Vinter-OL 2002 deltok utøvere fra Kosovo som en del av Jugoslavia. Etter oppløsningen av Jugoslavia har de deltatt som en del av Serbia og Montenegro og Serbia.
Kosovo fikk sin første olympiske medalje under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro da Majlinda Kelmendi tok gull i 52-kilosklassen for kvinner i judo.


== Medaljeoversikter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kosovos OL-statistikk på Olympedia.org
Kosovo på IOKs nettsted Olympic.org
Kosovos olympiske komité s offisielle nettsted
Aconopterus

Aconopterus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, brungrå trebukker. Antennene er ganske kraftige og litt lengre enn kroppen. Pronotum er sylindrisk uten tenner på sidene eller med en kort, butt tann. Dekkvingene er bredest ved roten, jevnt tilsmalnende bakover, spissen skrått avkuttede slik at ytterhjørnene blir spisse.


== Utbredelse ==
Slekten er endemisk for Chile.


== Systematisk inndeling ==
Gruppen Apodasyini blir noen ganger regnet som en underguppe av stammen Desmiphorini.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Apodasyini Lacordaire, 1872 eller Desmiphorini
Slekten Aconopterus Blanchard, 1851
Aconopterus cristatipennis Blanchard, 1851
Aconopterus strandi Breuning, 1943


== Kilder ==
Liste over slektene (Desmiphorini)
Cermabycidae.org - Apodasyini
Liste over artene Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Aconopterus i Encyclopedia of Life 
(en) Aconopterus i Global Biodiversity Information Facility 
Aconopterus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bildegalleri Arkivert 4. juni 2016 hos Wayback Machine.
Lophopoeum

Lophopoeum er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, brun- eller gråaktige trebukker. Antennene er ganske lange, særlig hos hannene. Pronotum er bredest bak midten, med en butt tann nær bakhjørnet. Dekkvingene er bredest ved roten, jebnt tilsmalnende bakover.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Acanthocinini Thomson, 1860
Slekten  Lophopoeum Bates, 1863 - 15 arter
Lophopoeum bituberculatum (White, 1855)
Lophopoeum bruchi Monné & Martins, 1976
Lophopoeum carinatulum Bates, 1863
Lophopoeum centromaculatum Monné & Martins, 1976
Lophopoeum circumflexum Bates, 1863
Lophopoeum forsteri Tippmann, 1960
Lophopoeum freudei (Gilmour, 1959)
Lophopoeum fuliginosum Bates, 1863
Lophopoeum humerosum Monné & Martins, 1976
Lophopoeum meridianum Fisher, 1938
Lophopoeum monticulum Monné & Martins, 1976
Lophopoeum saronotum Bates, 1872
Lophopoeum scopiferum Bates, 1872
Lophopoeum timbouvae Lameere, 1884
Lophopoeum w-flavum Bates, 1885


== Kilder ==
Liste over artene Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Lophopoeum i Encyclopedia of Life 
(en) Lophopoeum i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Lophopoeum hos NCBI 
(en) Kategori:Lophopoeum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lophopoeum – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bildegalleri Arkivert 4. juni 2016 hos Wayback Machine.(en) Lophopoeum i Encyclopedia of Life 

(en) Lophopoeum i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Lophopoeum hos NCBI 
(en) Kategori:Lophopoeum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lophopoeum – detaljert informasjon på Wikispecies
Filosofiåret 1912

Filosofiåret 1912 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1912.


== Hendelser ==


== Publiseringer ==
Bertrand Russell – The Problems of Philosophy (Filosofiens problemer)


== Fødsler ==


== Dødsfall ==

		


== Referanser ==
Livet er godt

Livet er godt er et album av Ellen, Olav og Aasmund Nordstoga, utgitt i 1994. Albumet inneholder tolkninger av Aasmund Olavsson Vinjes tekster.
I 2013 ga Aasmund Nordstoga ut Guten - songar av Aasmund Olavsson Vinje, hvor han nok en gang tolket Vinjes tekster.


== Sporliste ==
«Leitande etter Blaamann» – 2:54
«Uppvoksteren» – 1:10
«Gamle moder» – 1:36
«Faderen til den heimfarande sonen» – 2:25
«Tyteberet» – 2:33
«So skal det vera» – 0:41
«Langs ei aa» – 2:20
«Den særde» – 0:51
«Eit syn» – 1:48
«Til langferd» – 0:40
«Ved Rundarne» – 7:00
«Grauten på grut» – 3:34
«Hjonlaus» – 4:26
«Frå brev til Aslak Uppistog Vinje» – 3:16
«So skal gjenta have det» – 2:16
«Attersyn» – 1:34
«Den dag kjem aldri» – 1:56
«Skreppa» – 1:59
«Livet er godt» – 2:20
«Vaarflaumen - frå "Dølen"» – 2:28
«Det fyrste du hever at gjera» – 3:31
«Mi fyrste nott i Trondheim» – 2:58
«Yr» – 2:52
«Vaaren» – 2:09
«Blå evighet» – 4:26


== Personell ==
Ellen Nordstoga - Sang
Aasmund Nordstoga - Sang
Olav Nordstoga - Opplesning
Per Egil Hovland - Fløyte
Katrine Ganer Skaug - Piano
Sidsel Walstad - Harpe
Per Sæmund Bjørkum - Fele
Marius Lilleslåtten - Cello


== Referanser ==
Sentral-Australia

Sentral-Australia kan vise til et tidligere territorium, en nåværende region i Nordterritoriet i Australia, eller et ikke nærmere definert område rundt det geografiske sentrum av det australske fastland.


== Territorium (1927-1931) ==
Sentral-Australia (engelsk: Central Australia) var et territorium i Australia fra 1927 til 1931. George Pearce, innenriksminister i Australias føderale regjering på 1920-tallet, mente at Nordterritoriet var for stort til å kunne styres på en tilfredsstillende måte. Så den 1. februar 1927 ble Nordterritoriet delt i to separate territorier, Nord-Australia og Sentral-Australia. Sentral-Australia hadde en stedlig representant fra regjeringen og sin egen administrasjon, basert ved The Residency i Alice Springs. Grensen mellom de to territoriene gikk langs 20°S. Den 12. juni 1931 ble imidlertid de to territoriene slått sammen, og fikk det gamle navnet Nordterritoriet.


== Alice Springs-regionen ==
Alice Springs-regionen (engelsk: Alice Springs Region), også kalt Sentral-Australia, er en av fem regioner i det nåværende Nordterritoriet. Området blir noen ganger også kalt Centralia, og innbyggerne centralians. Regionen ligger i den sørlige delen av Nordterritoriet, og strekker seg fra grensa mot Vest-Australia i vest til grensa mot Queensland i øst. Regionen har et areal på 546 046 km², og utgjør 40 prosent av Nordterritoriet.
Hovedbyen er Alice Springs, som ligger omtrent midt i regionen. En rekke mindre steder ligger i ørkenområdene rundt Alice Springs. Noen av disse, som Barrow Creek, er kvegstasjoner (rancher), men de aller fleste aboriginerbosetninger. Mens befolkningen i Alice Springs overveiende er anglo-keltiske australiere, så er rundt 40-45% av innbyggerne i regionen som helhet aboriginere.
Regionen består av følgende kommuner (Local Government Areas):

Town of Alice Springs
Central Desert Region
MacDonnell Region
YularaRegionen er svært tørr, med en gjennomsnittlig årsnedbør på 150 mm regn.


== Australias geografiske sentrum ==
Uttrykket Sentral-Australia brukes også for å beskrive området rundt Australias geografiske sentrum. Noe offisielt definert senterpunkt for Australia finnes ikke, men konseptet har eksistert siden tidlig i den europeiske utforskningen av kontinentet. Central Mount Stuart, for eksempel, fikk sitt navn fordi det var antatt å befinne seg i Australias geografiske senter. Beregninger i nyere tid har gitt varierende resultater, men stort sett konkluderes det med et område mellom Alice Springs og grensa mot Sør-Australia.


== Referanser ==
Brent Burns

William Brent Burns (født 9. mars 1985) er en canadisk profesjonell ishockeyspiller som for tiden spiller for Carolina Hurricanes i National Hockey League (NHL). 
Han har tidligere spilt for San Jose Sharks og Minnesota Wild.
Burns ble valgt som nr 20 totalt i NHL-draften 2003 av Minnesota Wild.
Han spilte deretter syv sesonger for Minnesota Wild. Før 2011/12-sesongen ble han byttet bort til San Jose Sharks, og han skrev da en femårskontraktmed Sharks som var vedt 5,76 millioner dollar per sesong.Han har representert Canada i junior-VM i 2004 hvor han vant sølvmeddaljer, og i Ishockey-VM 2008 i Quebec, hvor han vant sølv og ble kåret til beste forsvarsspiller. Han deltok videre i Ishockey-VM 2010 i Tyskland, hvor de endte på en skuffende 7.-plass, i Ishockey-VM 2011 i Slovakia, hvor de endte på 5.-plass, og var med å bli verdensmester i Ishockey-VM 2015 i Tsjekkia. Han ble også her utnevnt til beste forsvarsspiller og kom på all star-laget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Brent Burns – National Hockey League (NHL) 
(en) Brent Burns – Eurohockey.com 
(en) Brent Burns – Hockeydb.com 
(en) Brent Burns – Hockey-Reference.com 
(en) Brent Burns – Legends of Hockey 
(en) Brent Burns – Eliteprospects.com
Bondeøks

Bondeøksen eller bondestridsøksen er et verktøy og våpen fra Norge, og var en viktig del av bondebevæpningen til forsvaret av Norge på 1600-tallet.


== Beskrivelse ==
Bondeøksen har et rett skaft som er bøyd i nærheten av bladet. Bladet er kurvet som en halvmåne med en enkelt egg. Det antas at øksen er en videreutvikling av vikingøksen, også kalt daneøksen. Formen på skaftet favoriserer kutteeffekten til bladet. Bondeøksene er ofte rikt utsmykkede og dekorerte, og hadde høy status i den norske kulturen som et symbol på bondens frihet.


== Galleri ==

		
		
		


== Se også ==
Daneøks
Skjeggøks
Fløterhake


== Referanser ==


== Litteratur ==
Norheim, Per Terje, Fuglseth, Erik: Våpen i Norge, Damm forlag (2000) ISBN 8251205239
Mathisen, Trygve: Fra bondeoppbud til legdshær, Gyldendal (1952)
Kong Christian den Fjerdes norske Lovbog af 1604
George Cameron Stein, Donald J. LaRocca: En Ordliste med Bygging, Innredning og Bruk av Våpen og Rustninger: i Alle Land og til Alle Tider.  Verlag Courier Dover Publications, 1999, ISBN 978-0-486-40726-5 (Opptrykk), side 80.


== Eksterne lenker ==
Økser som våpen hos Maihaugen
Bildegalleri på DigitaltMuseum
Polytypisk taxon

Polytypisk taxon er, innenfor zoologisk taksonomi, et begrep som refererer til et taxon som har mer enn en undergruppe, på et lavere systematisk nivå. En art med flere underarter er altså et polytypisk taxon. Motsatsen er et monotypisk taxon, for eksempel en art med kun ett taxon.


== Se også ==
Oligotypisk taxon
Biologisk type
Biologisk systematikk
Vi elsker ABBA: Thank you for the Music

Vi elsker ABBA: Thank you for the Music er et show med Inger Lise Rypdal, Rita Eriksen, Jannike Kruse, Espen Grjotheim og Tommy Fredvang. Espen Grjotheim ble byttet ut med Knut Marius Djupvik i januar 2018.


== Referanser ==
Dryoctenes

Dryoctenes er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor, kraftig, lyst gråbrun trebukk. Antennene er kraftige innerst, tynne i spissen, noe kortere enn kroppen hos hunnen og rundt en og en halv gang så lange som kroppen hos hannen. Pannen har et par litt uregelmessig formede, svarte flekker. Pronotum er omtrent sekskantet, mye bredere enn langt, med en kraftig, utstående tann på hver side. Midtfeltet er vanligvis svart, denne svarte flekkens form er ganske varierende. Dekkvingene har markerte, rundede "skuldre" og er jevnt tilsmalnende bakover, med to fine, opphøyde lengderibber og to noe uregelmessige, ofte avbrutte, svarte tverrbånd.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved.


== Utbredelse ==
Arten er vidt utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Acanthoderini 
Slekten Dryoctenes Audinet-Serville, 1835
Dryoctenes scrupulosus (Germar, 1824)


== Kilder ==
Danilevsky, M.L. 2006. Systematic List of Longicorn Beetles (Coleoptera, Cerambycoidea) of Europe. [1]
Liste over slektene


== Eksterne lenker ==
(en) Dryoctenes i Encyclopedia of Life 
(en) Dryoctenes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Dryoctenes hos NCBI 
(en) Kategori:Dryoctenes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dryoctenes – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av arten Arkivert 4. juni 2016 hos Wayback Machine.