Hanne Haavind

Hanne Haavind (født 25. mai 1945 i Oslo) er en norsk psykolog med doktorgrad. Hun er professor emerita ved Psykologisk institutt ved Universitetet i Oslo der hun var professor fra 1992.Hun er også tilsatt som professor II i tverrfaglig kjønnsforskning ved KVINNFORSK ved UiT – Norges arktiske universitet. Haavind har sin utdannelse fra Universitetet i Oslo hvor hun tok sin embetseksamen i psykologi i 1970. Hun reiste til Tromsø i 1971 hvor hun jobbet som psykolog i barne- og ungdomspsykiatrien i to år, før hun ble tilsatt som universitetslektor på det nyetablerte Universitetet i Tromsø ved Institutt for samfunnsvitenskap. Hun tok sin dr.philos. ved Universitetet i Oslo i 1989. Hun var tilsatt som førsteamanuensis samme sted fra 1984, og professor fra 1992. Hun har også vært forskningsleder ved Forskningsrådets sekretariat for kvinneforskning. Parallelt med sin forskervirksomhet har hun arbeidet som psykologspesialist og hatt deltidspraksis som psykoterapeut.


== Forskning ==
Haavind er en internasjonalt anerkjent kjønnsforsker og har en omfattende produksjon av forskningsartikler og bokutgivelser bak seg. Hun har hatt spesiell interesse for barns oppvekst og utvikling, foreldreskap og omsorg, makt og kjærlighet i forhold mellom menn og kvinner, personlige og sosiale endringer i kvinnelivet og fortolkende metoder i psykologisk forskning. Blant hennes mest kjente publikasjoner er boka «Liten og stor» fra 1987 (som også ble doktoravhandlingen) og antologien «Myten om den gode mor» (1973). Haavind vakte tidlig oppsikt da hun stilte spørsmål ved psykologiens rådende oppfatning om at mors sentrale rolle i foreldreskapet var tuftet på biologiske forutsetninger som kun gjaldt kvinner. Hun er kjent for å ha utviklet forskningsmetoden livsformsintervjuet. Det er utviklet som en metodisk innfallsvinkel for å få satt lys på menneskers emosjonelle forhold til hverdagshendelser. Metoden synliggjør forbindelsen mellom kunnskap om samfunn og familieliv og parforhold og oppvekst for å forstå hvordan barn og voksne både påvirker og påvirkes av sine livsbetingelser. 
Haavind har vært gjesteforsker ved flere utenlandske universiteter: Department of Psychology ved UCLA, USA, Institute of Human Development ved UC Berkeley, USA, Institut for psykologi ved Københavns Universitet, Danmark og Department of Psychology ved University of Adelaide i Sør-Australia i Australia. 


== Utmerkelser ==
I 2016 ble Haavind slått til Ridder 1. klasse av Den Kongelige Norske St. Olavs Orden for sin innsats for kjønnsforskning. Hun har også mottatt Bjørn Christiansens minnepris for artikkelen «Midt i tredje akt? Fedres deltakelse i det omsorgsfulle foreldreskap».


== Verv ==
Hennes politiske engasjement har fokus på forskningspolitikk. Hun har blant annet vært styreleder ved Norges allmennvitenskapelige forskningsråds Sekretariat for kvinneforskning hvor en av hovedmålsettingene har vært å integrere kjønnsperspektiv i flere forskningsfelt. 

2009–2013: Styremedlem ved Universitetet i Oslo
2007-2013: Styreleder, Senter for teknologi, innovasjon og kultur (TIK), UIO
2007-forts.: Medlem, Billighetserstatningsutvalget, Bærum kommune; Oppreisningsutvalget Akershus fylkeskommune
2007-2008: Medlem, Barnelovutvalget. Barne- og likestillingsdepartementet
2005-2008: Prodekan, Det samfunnsvitenskapelige fakultet og medlem av fakultetsstyret, UiO
2005-2008: Medlem, Forskningskomitéen, Det samfunnsvitenskapelige fakultet, UiO
2001-2008: Medlem, senere styreleder for Regionalt kompetansesenter for barn og unges psykiske helse i Helseregion Sørøst
1999-2000: Medlem av programstyret for Programmet for velferdsforskning, Norges forskningsråd
1995-1999: Medlem av programstyret for forskningsprogrammet Mental helse, Norges forskningsråd
1994-2001: Styreleder for Senter for kvinneforskning, UiO
1987-1990: Nestleder for styret, Arbeidsforskningsinstituttet
1986-1988: Medlem, Mannsrolleutvalget, Barne- og familiedepartementet
1979-1981: Styreleder, NAVFs sekretariat for kvinneforskning


== Utvalgte utgivelser ==
Haavind, Hanne (1982). Makt og kjærlighet i ekteskapet. I Haukaaa, Hoel og Haavind (red.) Kvinneforskning. Bidrag til samfunnsteori. Oslo: Universitetsforlaget
Haavind, Hanne (1987). Liten og stor. Mødres omsorg og barns utviklingsmuligheter. Oslo: Universitetsforlaget
Haavind, Hanne (2000). Kjønn og fortolkende metode: Metodiske muligheter i kvalitativ forskning (red.) Oslo: Gyldendal Akademisk.
Haavind, Hanne (2002). What is gender about - when women are no longer and not yet?, I C. von Hofsten & L Backman (red.), Psychology at the turn of the Millenium, vol. 2: Social and clinical issues. London: Psychology Press.
Haavind, Hanne (2011). Utvikling og deltakelse. Livsformsintervju som klinisk instrument med barn og unge, I Anna Louise Von der Lippe & Michael Helge Rønnestad (red.). Det kliniske intervjuet. Bind II. Praksis med ulike klientgrupper.  Gyldendal Akademisk. 
Haavind, Hanne & Øvreeide, Haldor (red.) (2016). Barn og unge i psykoterapi, bind 1 og 2. Gyldendal Akademisk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Psykologen med kjønnsbrillene». Kilden. 5. januar 2016. Besøkt 1. mai 2021. 
(no) Publikasjoner av Hanne Haavind i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin 
(no) Publikasjoner av Hanne Haavind i BIBSYS