jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Nygift

Nygift (svensk: Nygifta) er en svensk filmkomedie fra 1941, i regi av Sigurd Wallén. Manuset ble skrevet av Gösta Rodin og Torsten Lundqvist. Norske Vibeke Falk spiller rollen som Eva Bergstrand. Det var hennes første rolle i en svensk film. Falks landsmenn Joachim Holst-Jensen og Sigurd Magnussøn spiller rollene henholdsvis som Stein Gundersen og fabrikant Fritjof Jensen.
Nygift ble filmet senhøsten og vinteren 1940 i AB Centrumateljéerna i Stockholm.
Den hadde svensk premiere på kinoen Spegeln i Stockholm 20. februar 1941.


== Handling ==
Unge arkitekt Gunnar Bergstrand gifter seg med norske Eva mot foreldrenes vilje. Gunnars far, som eier et bygningsfirma, mener at han er for ung til å gifte seg og til å overta firmaet. Evas mor, som har en skilsmisse bak seg, vil ikke at datteren skal forhaste seg. 
et nygifte paret flytter inn i et hus på Gärdet i Stockholm, hvor de får psykoanalytikeren dr. Albert Lundberg og hans elegante hustru Cecilia
som naboer. Hun er forøvrig én av Gunnars tidligere venninner. Det duker opp både for sjalusi- og forsoningsscener.
Gunnar, som er trett av å gå mer eller mindre som springgutt på farens kontor, slutter for å begynne og gjøre egne forretninger. I stedet tar Eva seg en jobb på kontoret, selv om ektemannen vil at hun bare skal være husmor. 
Plutselig får Gunnar en så stor suksess i sin nye virksomhet at hans far trekker seg tilbake og overlater styringen av sitt firma til ham. Når Eva en dag kommer til kontoret blir hun sporenstreks sagt opp den nye sjefen, ektemannen Gunnar. Hennes plass skal heretter være i deres hjem.


== I rollene (kun krediterte) ==
Vibeke Falk - Eva Bergstrand
Sture Lagerwall - Gunnar Bergstrand, hennes mann, arkitekt
Margit Manstad - Doktorinne Cecilia Lundberg, skuespillerinne
Stig Järrel - Doktor Albert Lundberg, hennes mann, psykoanalytiker
Sigurd Wallén - Ingeniør Axel Bergstrand, Gunnars far, byggmester
Joachim Holst-Jensen - Stein Gundersen, Evas far
Einar Axelsson - Ingeniør Oskar Magnusson
Gull Natorp - Ella Gundersen, Evas mor
Sigurd Magnussøn - Fabrikant Fritjof Jensen
Erik Rosén - Kamrer Lundin
Sven Bertil Norberg - Erik «Kirre» Jansson, arkitekt
Artur Cederborgh - Kirres far
Millan Fjellström - Fru Karlsson
Emil Fjellström - Karlsson, hennes mann, portvakt


== Kilder ==
Nygifta (1941) i Svensk Filmdatabas


== Eksterne lenker ==
(en) Nygift på Internet Movie Database 
(no) Nygift hos Filmfront 
(sv) Nygift i Svensk Filmdatabas
Sibeliushuset

Sibeliushuset (finsk: Sibeliustalo) er en kongress- og konsertsal ved bredden av innsjøen Vesijärvi i Lahtis. Den er oppkalt etter komponisten Jean Sibelius.


== Allment ==
Bygningen stod klar i mars 2000. Arkitektene Kimmo Lintula og Hannu Tikka utformet konserthuset som er bygget i tre. Akustikken var det et amerikansk firma, Artec Consultants fra New York, som var ansvarlig for. Konsertsalen har 1 229 sitteplasser. Idéen til bygget oppstod etter en arkitektkonkurranse som stilte krav om at at et gammelt snekkerverksted fra 1907 skulle inkorporeres i nybygget.


== Arrangementer ==
Sibeliushuset var åsted for et uformelt EU-toppmøte i forbindelse med Finlands EU-formannskap i oktober 2006.
Lahtis internasjonalt kjente orgelbyggeri, Grönlunds Orgelbyggeri som holder til i Ristinkirko har også lokaler i Sibeliushuset. Sibeliushusets orgel i fransk-romantisk stil ble tatt i bruk i 2007. Orgelet er bygget  av Grönlunds Orgelbyggeri i Gammelstad (Luleå). Også Sinfonia Lahti (Lahtis byorkester) har sitt sete i Sibeliushuset.


== Referanser ==
Ecotrail Oslo

Ecotrail Oslo er et årlig terrengløp som arrangeres i og utenfor Oslo kommune. Løpet ble arrangert første gang i 2015.
Løpet er over flere distanser;

80 km ultraløp
45 km ultraløp
30/31 km (31 km i 2018)
18/20/21 km (21 km i 2018)
10 km (ny i 2017)
18/20 km gåstaver (ny i 2016)


== Tidligere løp ==


=== 80 km ultraløp ===


=== 45 km ultraløp ===


=== 30/31 km ===


=== 18/20/21 km ===


=== 18/20 km gåstaver ===


=== 10 km ===


== Referanser ==


== Kilder ==
EQ Timing - Ecotrail Oslo 2017 (resultater)
Topptid.no - Ecotrail Oslo 2016 Arkivert 2. juni 2016 hos Wayback Machine. (resultater)
Topptid.no - Ecotrail Oslo 2015 Arkivert 1. juli 2016 hos Wayback Machine. (resultater)


== Eksterne lenker ==
Offisiell hjemmeside
Somewhere

«Somewhere» er en sang fra andre akt av musikalen West Side Story med musikk av Leonard Bernstein og tekst av Stephen Sondheim. Låten gjenspeiler hovedfigurene Tony og Marias idé om utopi, men blir sunget av en anonym stemme bak scenen. Sangen er omgitt av dansesekvenser som illustrerer Tony og Marias ønske om å unnslippe gjengkonfliktene i stykket, men gir samtidig en marerittaktig framstilling om hvordan den drømmen kollapser. Låten slutter med:

Hold my hand and we're halfway there
Hold my hand and I'll take you there
Somehow,
Some day,
Somewhere!De samme linjene gjentas på slutten av musikalen, og den tragiske undertonen i låten har ofte blitt sammenlignet med den kalde krigen.
Sangen var også med i filmversjonen av stykket, og denne versjonen ligger på 20.-plass i det amerikanske filminstituttets liste over tidenes beste filmlåter.
«Somewhere» har blitt tolket av en lang rekke artister gjennom tidene. Barbra Streisand sang låten på studioalbumet The Broadway Album (1985), og det ble en av signaturlåtene i karrièren hennes. Hun spilte den også inn en gang til med Josh Groban for albumet Partners (2014). Idina Menzel og Lea Michele spilte den inn for den tredje sesongen av musikalserien Glee. Alisan Porter vant den amerikanske utgaven av The Voice med denne låten. Phil Collins, The Supremes, Cher, Bee Gees, Celine Dion, Aretha Franklin, Sissel Kyrkjebø og Shirley Bassey har også bidratt med sine tolkninger av sangen.


== Eksterne lenker ==
Sangtekst
Titus Tarău

Titus Tarău (født 2. mars 1946 i Săcădat, Bihor) er en rumensk tidligere basketballspiller som spilte som «center».
Tarău begynte å spille basketball mens han gikk på «Emanuil Gojdu»-gymnaset i Oradea. Der spilte han for Dinamo Oradea. Midtveis, skiftet han skole og gikk på «Sf. Sava»-gymnaset i București. Der spilte han andredivisjonsbasketball for Olimpia București, laget som var sponset av Undervisningsdepartamentet. Etter at han ble ferdig med gymnaset, begynte han på Landbrukshøyskolen, men gikk over til Idrettshøyskolen etter kort tid. Mens han var student, spilte han førstedivisjonsbasketball for ICEF (senere kalt IEFS), Idrettshøyskolens lag. I 1968 skrev han under kontrakt med Steaua, militærets idrettslag, som han vant to landsmesterskaper med, i 1977 og 1979. Han spilte for Steaua til 1980, da han la opp. I 1973 ble han utnevt til «Beste spiller». Etter at han la opp, har han arbeidet for det rumenske basketballforbundet.Han spilte 232 kamper for landslaget, og deltok i minst 4 Europamesterskaper.


== Æresbevisninger ==
Maestru al sportului (Idrettsmester), 1970
Maestru emerit al sportului (Fortjent idrettsmester), 1997


== Referanser ==
Gnathoenia

Gnathoenia er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, mørkfargede trebukker med lyse flekker på dekkvingene. Kroppsformen er bred og kraftig.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sentral- og Vest-Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Ceroplesini J. Thomson, 1860
Slekten Gnathoenia J. Thomson, 1858
Gnathoenia albescens Breuning, 1939
Gnathoenia albomaculata Quedenfeldt, 1881
Gnathoenia alboplagiata Jordan, 1894
Gnathoenia bialbata Fairmaire, 1891
Gnathoenia congoana Belon, 1901
Gnathoenia flavovariegata Breuning, 1935
Gnathoenia schoutedeni Breuning, 1935
Gnathoenia tropica (Duvivier, 1891)
Gnathoenia venerea Thomson, 1858
Gnathoenia zonifera Harold, 1879


== Kilder ==
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 9. mai 2016 hos Wayback Machine.
Liste over slektene


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 9. august 2016 hos Wayback Machine.
(en) Gnathoenia i Encyclopedia of Life 
(en) Gnathoenia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Gnathoenia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Gnathoenia – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Ceroplesini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Apechtes

Apechtes er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, slanke, brunspraglete trebukker. Kroppen er noe knudrete og kamuflasjefarget. Antennene er litt lengre enn kroppen og har en påfallende dusk av mørke hår nær spissen. Hver dekkvinge har en tann ved bakkanten.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Mellom-Amerika (Mexico, Guatemala, Honduras).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Colobotheini J. Thomson, 1860
Slekten Apechtes J. Thomson, 1860
Apechtes championi Bates, 1881
Apechtes mexicanus Thomson, 1861


== Kilder ==
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.
Liste over slektene


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 9. august 2016 hos Wayback Machine.
(en) Apechtes i Encyclopedia of Life 
(en) Apechtes i Global Biodiversity Information Facility 
Apechthes – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Colobotheini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hans Huitfeldt Riddervold

Hans Huitfeldt Riddervold (1927–80) var en norsk avistekniker og direktør for Aftenposten og Schibsted på 1970-tallet.
Han var sønn av Hans Julius Riddervold (1901–1986) og Cathrine Huitfeldt (1904–91) av slekten Huitfeldt. Faren ble sjef i Aftenposten og morfar var Amandus Schibsted.  Etter examen artium i 1946 gikk han og lærte boktrykkeri hos Grøndahl & Søn Forlag som ga svennebrev i 1951. Etter å ha studert til en bachelorgrad ved Carnegie Institute of Technology i Pittsburgh 1951 til 1954, startet han i Aftenposten, men kolliderte i 1956 med Erling Wikborg. Riddervold ble i 1957 teknisk sjef og 1966 teknisk direktør, såvel som innlemmet i direksjonen både i Aftenposten og i Verdens Gang.  Han var administrerende direktør i Aftenposten fra 1970 og i Schibsted fra 1975. Riddervold, som  representerte femte generasjon på eiersiden, gjennomgikk i 1977 en større operasjon, og døde etter lengre tids sykdom i 1980. Han var gift med Tove Baumann (1935–) som også satt i direksjonen.


== Referanser ==
Ballen i øyet

Ballen i øyet (svensk tittel: Bollen i ögat) er en norsk-svensk filmkomedie fra 2010 regissert av Catrine Telle. Manuset ble skrevet av Beate Grimsrud. Det er inspirert av absurd teater.


== Handling ==
Den meget nærsynte fotballspilleren Denise får en dag en ball rett i øyet. Brillene går i stykker og hun mister bevisstheten. Etter at hun våkner opp på sykehuset opplever hun at alle er tvillinger eller dubletter. Denise innser at hun må bli voksen og slutte å spille fotball, men hvordan?


== Rolleliste ==
Laila Goody - Denise Larsen
Bjørnar Teigen - Erik
Marit Adeleide Andreassen - Dafne
Kristin Kajander - Dagfrid
Anne Krigsvoll - Siri
Kjersti Holmen - Solveig
Tom Tellefsen - Herman
Wenche Foss - Den gamle damen
Staffan Göthe - Roland
Staffan Kihlbom - Pål


== Mottakelse ==
Liv Jørgensen  i Dagbladet mente at filmen var oppfinnsom og småmorsom, men uten noen klar retning.Jon Selås  spurte i sin anmeldelse i Verdens Gang om hvorfor denne filmen i alle dager ble laget. Han skriver: «Den virker umiddelbart nokså meningsløs. Og det blir ikke stort bedre etter hvert, når det absurde teateret spilles ut i kaotisk bredde. Det er en film uten stor glede, den formidler intet verdifullt, den gir ingen innsikt, skaper ingen horisonter.»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ballen i øyet på Internet Movie Database 
(no) Ballen i øyet hos Filmfront 
(no) Ballen i øyet på NRK TV 
(sv) Ballen i øyet i Svensk Filmdatabas 
(en) Ballen i øyet på Rotten Tomatoes
Erfjord kraftverk

Erfjord kraftverk er et vannkraftverk ved Bogsfjorden i Suldal kommune i Rogaland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 140 meter.
Installert effekt er 90 kW fra en Vanvik peltonturbin. Årsproduksjon er 0,4 GWh.
Kraftverket ble satt i drift i 2008, med 50 kW fra 45 meter fallhøyde. I 2014 ble fallhøyden øket til 140 meter, og turbinen ble byttet ut. 


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
United States Information Agency

United States Information Agency (USIA) var et føderalt amerikansk byrå med ansvar for USAs offentlige diplomati i perioden 1953-1999.  I motsetning til tradisjonelt diplomati som opererer på stat-til-stat-nivå, blir offentlig diplomati brukt om diplomati rettet mot befolkningen i mottakerlandet.  Det innebefattet blant annet pr-arbeid, utveksling, informasjonsarbeid og kulturdiplomati.


== Historie og formål ==
USAs informasjonsvirksomhet gjennomgikk en omfattende utvikling i løpet av siste halvdel av 1940-tallet. Etter angrepet på Pearl Harbor organiserte president Roosevelt statens informasjonsprogram under Office of War Information (OWI). OWIs kontor i Europa skulle støtte krigsinnsatsen og ble kalt United States Information Service (USIS). Etter andre verdenskrig ble det skåret kraftig ned på informasjonsprogrammets budsjett, men med oppkomsten av den kalde krigen ble det på ny satset på.  
I 1953 ble USIA dannet for å samle all utenlandsk informasjonsaktivitet i ett byrå. USIAs sjef skulle rapportere direkte til presidenten og det nasjonale sikkerhetsrådet. Byråets formål var «to support U.S. national interest by conveying an understanding of what the United States stands for as a nation and as a people, and presenting a true picture of the society, institutions and culture in which the nation’s policies evolve», og «to persuade foreign peoples that it lies in their own interest to take actions which are also consistent with the national obectives of the United States.»Utenfor USA opererte USIA under USIS-navnet, dette blant annet fordi termen Information Agency hadde uønskede konnotasjoner på flere språk, blant annet til etterretning. I nesten alle land hvor det eksisterte amerikanske ambassader, ble det opprettet USIS-poster. Mot slutten av 1950-tallet eksisterte det over 200 poster fordelt på 91 land. USISs primære propagandatemaer verden over var å avvise kommunismen og å fremme kapitalismen og demokratiet. USIS hadde ansvar for det offentlige amerikanske diplomatiet overfor det landet de befant seg i, og drev aktiv informasjonsvirksomhet. 
I 1999 ble USIAs virksomhet intergrert i Department of State.


== United States Information Service i Norge ==
I Norge hadde USIS to kontor, ett på ambassaden i Oslo og ett i Tromsø. Kontoret i Tromsø ble opprettet i 1957 og lagt ned i 1994.  Hovedmålet for det amerikanske propagandaarbeidet i Norge var å støtte det USA-ledede NATO-samarbeidet gjennom å synliggjøre og styrke den fellesskapsfølelsen som fantes mellom Norge og USA.Byrået ble i Norge betraktet som en reorganisering og videreføring av USAs tidligere informasjonsvirksomhet, derfor feiret USIS Oslo tiårsjubileum allerede i 1955. Amerikanerne tok utgangspunkt i etableringen av informasjonsvirksomhet ved ambassaden, som skjedde i Norge i 1945.  Kontorene hadde bok- og filmutleie, organiserte foredrag og informasjonskvelder, ga ut hefter, organiserte turneer, formidlet kontakt, arrangerte mottakelser og utviklet og distribuerte pressemateriale for eksempel i forbindelse med statsstøttede turneer av kulturuttrykk.


== Referanser ==
Nirmāṇakāya

Nirmāṇakāya er et teknisk begrep innenfor buddhismen som betyr «transformasjonslegeme». 
Innenfor mahāyānabuddhismen er nirmāṇakāya den laveste av «de tre kroppene» (trikāya) til Buddha. Det er den skapte kroppen i tid og rom, hvorved de kommer til syne i denne verden.
Wesling 16

Wesling 16 er en 16 fots plastbåt med utenbordsmotor og kalesje. 
Båten er utstyrt med hardtop, og en mye brukt betegnelse på båten er derfor «Wesling 16 HT». Senere modeller bar også betegnelsen «Wesling 490». Båten er konstruert av Jan Herman Linge, som også er kjent for OL-seilbåtene Soling og Yngling, samt Fjordling 17. I likhet med Fjordling 17 har skroget en vanntunnel i kjølen som fylles med vann når båten har en hastighet på under ca. 7 knop. Denne konstruksjonen gjør båten svært stabil når den ligger stille. Båten ble produsert i Grimstad hos Westermoen AS mellom 1971 og 1991 av Sverre Westermoen og Arne Westermoen. Originalfargen på skroget varierer mellom gul for båter produsert mellom 1971 og 1982, blå (1983-1986) og hvit (1986-1991).
Bog mikrokraftverk

Bog mikrokraftverk er et vannkraftverk ved Bogsfjorden i Suldal kommune i Rogaland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på ca 100 meter fra Bogstjørna.
Installert effekt er 90 kW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 0,39 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
UltraBirken løp 2012

Ultraterrengløpet UltraBirken løp 2012 var en del av Birkebeinerløpet 2012, og ble arrangert 8. juni 2013. Løpet var 55 km langt. 
Det var påmeldt 79 herrer, hvorav 69 startet, og 64 fullførte.
Det var påmeldt 19 kvinner, hvorav 13 startet, og alle 13 fullførte.


== Resultater, herrer ==


=== Kvinner ===


== Eksterne lenker ==
Birkebeiner.no - Resultatliste Birkebeinerløpet 2012 (arkivert)
Fuglestein kraftverk

Fuglestein kraftverk er et vannkraftverk ved Jelsafjorden i Suldal kommune i Rogaland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 60 meter.
Installert effekt er 25 kW fra en tverrstrømturbin. Årsproduksjon er 0,1 GWh.


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Chernobyl Diaries

Chernobyl Diaries er en amerikansk skrekkfilm fra 2012, regissert av Brad Parker. Hovedrollene spilles av Jesse McCartney, Jonathan Sadowski, Devin Kelley, Ingrid Bolsø Berdal og Dimitri Diatchenko.


== Sammendrag ==
Chris, kjæresten Natalie og deres felles venn Amanda er på backpacking i Europa. I Kiev besøker de Chris 'bror, Paul før de etter planen skal reise videre til Russland – hvor Chris planlegger å fri til Natalie. Paul foreslår at de reiser til Pripyat, en forlatt spøkelsesby ved Tsjernobyl kjernekraftverk. Chris er skeptisk til forslaget på grunn av den potensielle risikoen, og vil heller reise direkte til Moskva. De møter en guide, Yuri, samt norske Zoe og australske Michael.
Yuri kjører dem gjennom villmarken i Ukraina, før de ankommer Tsjernobyl. De blir nektet videre adgang av ukrainske soldater, men finner en annen vei til den forlatte byen. De stopper ved en elv hvor de ser en stor, mutert fisk som kan leve på land. De er bekymret for stråling og forgiftning, men Yuri har en geigerteller og mener at det er helt trygt. Yuri tar dem med til øverste etasje i en boligblokk, og peker ut Tsjernobyl atomkraftverk som ligger ett godt stykke unna.
Etter noen timer velger de å forlate Pripyat, men bilen deres har blitt ødelagt. Yuri og Chris går ut for å undersøke noen merkelig lyder de hørte. Det ene beinet til Chris blir alvorlig skamfert, og Yuri har forsvunnet. Neste morgen finner de Yuris mishandlede kropp, i en forlatt bygning. Natalie blir hos den skadde Chris, men de andre går etter hjelp. De blir jaget av ville hunder og angrepet av mutante fisk. Når de kommer tilbake til bilen igjen er den ødelagt, og på Natalies videokamera ser de at hun og Chris ble tatt av menneske-lignende mutanter.
De blir omringet av mutanter, og flykter gjennom en underjordisk gang. Ved utgangen av passasjen står de rett ved siden av den ødelagte reaktorkjernen med ekstremt høye strålingsnivåer. De møter ukrainsk militært personell. Blindet av stråleskader, snubler Paul mot soldatene – og han blirr skutt. Amanda besvimer og våkner opp igjen på et sykehus, hos flere leger. De avslører at de muterte skapningene som drepte flere av vennene hennes var pasienter ved sykehuset – før Amanda blir dyttet inn på ett rom, og angrepet av pasienter som har mutert til zombie-lignende skapninger på grunn av den sterke strålingen fra kjernekraftverket.


== Rolleliste ==
Devin Kelley som Amanda
Jonathan Sadowski som Paul
Jesse McCartney som Chris
Olivia Taylor Dudley som Natalie
Nathan Phillips som Michael
Ingrid Bolsø Berdal som Zoe
Dimitri Diatchenko som Yuri


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Chernobyl Diaries på Internet Movie Database 
(sv) Chernobyl Diaries i Svensk Filmdatabas 
(da) Chernobyl Diaries i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Chernobyl Diaries på Allociné 
(nl) Chernobyl Diaries på MovieMeter 
(en) Chernobyl Diaries på AllMovie 
(en) Chernobyl Diaries på Turner Classic Movies 
(en) Chernobyl Diaries på Rotten Tomatoes 
(en) Chernobyl Diaries på Metacritic 
(en) Chernobyl Diaries på Box Office Mojo
Jarhuset

Jarhuset er et forretningsbygg på Jar i Bærum og et av de tidligste og mest karakteristiske funksjonalistiske bygninger i Bærum. Bygningen sto ferdig oppført i 1935 og er tegnet av arktitekt Georg Foss. Bygningen er oppført av brukt murstein fra den tidligere, revne Johannes kirke. Bygget har bevart den opprinnelige gule farge, om enn på pusset mur. Jarhuset står på Bærum kommunes liste over kulturmiljøer.Jarhuset ligger like ved Jar stasjon på Kolsåsbanen med adresse Jarveien 1. I 2013 ble det bygget et nytt parkeringsanlegg, dagligvarebutikk og bygg med 24 leiligheter i tilknytning til Jarhuset.


== Referanser ==
Adeodatus

Adeodatus I (også kjent som Deusdedit I; død 8. november 618 i Roma) var pave fra 19. oktober 615 og til sin død. 


== Liv og virke ==
Han ble født i Roma som sønn av subdiakonen Stephanus. Det er ikke kjent når han ble født. Det fortelles at Adeodatus kan ha vært benediktinermunk, men sikkert er det ikke. Før han ble valgt til pave, virket han som prest i Roma i førti år; han ble kardinal, med Santi Giovanni e Paolo som tittelkirke. Han døde 8. november 618 i Roma og ble begravet i Petersdomen. Dødsårsak er usikker, det formodes at han døde av pesten.


== Legende ==
Kort etter sitt valg, i året 615, ble Roma hjemsøkt av en  lepra-epidemi. Adeodatus tok omsorg for de sykdomsrammede. I Martyrologium Romanum fortelles det at han skal ha helbredet en spedals med et kyss.  


== Pontifikat ==
Han var den første som benyttet et pavelig segl (bulla) på offisielle dokumenter. Det bestod av bly og viste Kristus som den gode hyrde, de greste bokstavene  Alpha og Omega, og påskriften „Deus dedit Pape“.
Fra denne tid dtammer uttrykket pavelig bulle. 
I otsetning til forgjengerne på pavestolen gav han de ledende kirkelige embeder ikke utelukkende til adelige eller rike borgere, men promoverte folk fra det vanlige og enkle kleresi og støttet geistligheten mot politiske overgrep. Det er strid om hans forordning „Hic constituit secundam missam in Clero“ , hvorved han angivelig skal ha bestemt at det i hver og ethvert gudshus ikke kunne feires messe mer enn én gang om dagen. 


== Hellig ==
Han æres som helgen i den katolske kirke, og minnedagen er hans dødsdag, 8. november. Han fremstilles i kunsten med attributtene pavedrakt, tiara og en korsstav med tre tverrbjelker. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
(de) Friedrich Wilhelm Bautz: «Deusdedit (auch als Adeodatus I. bezeichnet)» i Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Bind 1, Hamm 1975, sp. 1274.
Lexikon der Heiligen, S. 16/17, Verlagsgruppe Weltbild, Augsburg, 2005, ISBN 3-8289-4980-0,


== Eksterne lenker ==
(en) Adeodatus I – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kirkehistorie i VaticanHistory
68. Paver i den katolske kirke
CRUX – Covering all things Catholic