jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Großer Feldberg

Großer Feldberg er med 879 moh.det høyeste fjellet i høydedraget Taunus. Det ligger i Hochtaunuskreis i Hessen, Tyskland.
Øverst på toppen er kommunikasjonstårnet Großer Feldberg fra 1937 plassert. Det er del av sendeanleggene på toppen, og ble vernet 1987 på grunn av den spesielle konstruksjonen av betong og tre. Et utsiktstårn byr vid utsikt over Taunusåsene mot nord og vest, og over Rhein-Main-området og videre i sør og øst. En restaurant og en kjosk tilbyr mat og drikke.


== Turisme og innretninger ==
Den skogløse toppen av Großer Feldberg og de omgivende skogene er et populært mål for motorsyklister og syklister om sommeren, for kjelkekjøring og langrenn om vinteren, og for fotturister hele året. I Oberereifenberg blir det om vinteren satt opp to små skitrekk i den nordvestlige åssiden. Tidligere gikk det et større skitrekk nesten opp til toppen som ble nedlagt i 1980-årene, rydningen der skitrekket gikk er populært blant kjelkekjørere.
Toppen er lett tilgjengelig med bil fra Frankfurt i rundt 30 minutter via veier fra Oberursel eller Königstein, eller med busser fra disse byene. I helgene er en mengde mennesker og manglende parkeringsplasser et vanlig syn. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Großer Feldberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Webcam
Kjeltak

Kjeltak (latin: judicium aqvæ ferventis) var en type gudsdom i form av en vannprøve i bevisføring som var nevnt i Gulatingsloven, sammen med jernbyrd. Mens jernbyrd ofte var forbeholdt menn, var kjeltak eller kjeletak med straffeprosessuell betydning forbeholdt kvinner, og innebar at kvinnen tok en gjenstand opp av kokende vann med bare hendene og hvis brannsårene etter en tid verken blødde eller verket, var dette bevis for uskyld.


== Referanser ==
Lydie Salvayre

Lydie Salvayre, opprinnelig Arjona, (født 1948 i Autainville), er en fransk forfatter.
Salvayre ble født i det sørlige Frankrike som datter av en andalusisk far og en katalansk mor. Foreldrene hadde forlatt Spania under den spanske borgerkrigen. Salvayre har tidligere arbeidet som psykiater og begynte å skrive i slutten av 1970-årene. Hun ble publisert i franske litterære tidsskrifter siden 1980-årene. Hun har mottatt flere utmerkelser, og verkene hennes er oversatt til et tjuetalls språk.
I 2014 ble Lydie Salvayre tildelt Goncourt-prisen for romanen Pas pleurer, der handlingen utspiller seg under den spanske borgerkrigen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lydie Salvayre – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lydie Salvayre på Internet Movie Database
Jarle Skullerud

Jarle Skullerud (født 1970 på Gjøvik) er synodeformann i Den Evangelisk Lutherske Frikirke.
Jarle Skullerud ble valgt til synodeformann i Den Evangelisk Lutherske Frikirke 1. november 2014. Synodeformannen er Frikirkens øverste leder og velges av synoden, som er Frikirkens høyeste organ. Synodemøtene avholdes hvert tredje år. Skullerud overtok formannsvervet etter Arnfinn Løyning som da hadde hatt vervet i 16 år. 
Skullerud ble medlem i Frikirken i 2004. Han begynte i stillingen som daglig leder for FriBU (Frikirkens Barn og Unge) samme år. Han sluttet i FriBU i 2010 og fortsatt i Den Evangelisk Lutherske Frikirke som pastor i Bamle menighet fra 2011. Da vervet som synodeformann innebærer full stilling, avsluttet han sin tjeneste som pastor i Bamle i mars 2015.
Skullerud har vært engasjert i flere kristne organisasjoner både som ansatt og med tillitsverv. Han begynte i Norsk Luthersk Misjonssamband som Barne- og ungdomsarbeider, ble siden lærer på bibelskole, bysekretær og områdearbeider i samme organisasjon. Skullerud var også i en periode ansatt i Willow Creek Norge som undervisningskonsulent. Og han har bl.a. hatt tillitsverv i skolelagsbevegelsen NKSS, samt Stiftelsen Skjærgårdsgospel og den internasjonale organisasjonen Mission-net Europa.


== Referanser ==


== Kilder ==
Budbæreren web 13.mars 2013 «En av disse blir synodeformann»


== Eksterne lenker ==
Den Evangelisk Lutherske Frikirke
FriBU Frikirkens Barn og unge
Mission-net Europa
Ida Løkås

Ida Løkås (født 23. september 1985 i Bodø) er en norsk forfatter oppvokst i Stavanger. Hun har en mastergrad i skrivekunst fra Kingston University. 
Hun deltok i Schibsted forlags romankonkurranse med romanen Det fine som flyter forbi. Løkås vant konkurransen og romanen ble publisert i 2012. Hennes andre roman kom ut i 2014, Pappa er et postkort. 
I januar 2015 ble hun utnevnt til årets Stavangerkunstner.


== Bibliografi ==
2012 – Det fine som flyter forbi – roman, Schibsted forlag
2014 – Pappa er et postkort – roman, Schibsted forlag
2016 – Til bølgene – roman, Vigmostad & Bjørke


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Løkås på Dagbladet.no
http://www.schibstedforlag.no/no/Kategorier/Authors/Ida-Lokas/ Arkivert 16. mars 2015 hos Wayback Machine.
Maeva Danois

Maeva Danois (født 10. mars 1993 i Caen) er en fransk friidrettsutøver som konkurrerer på langdistanseløp og hinderløp. Hun har sølv på 3000 meter hinder ved U23-EM i friidrett 2015 som fremste internasjonale meritt. 


== Idrettskarriere ==
Danois forbedret sin personlige rekord på 3000 meter hinder fra 10:45,35 i 2013 til 9:54,91 i 2014, som var ny fransk U23-rekord på denne distansen. Hun ble fransk U23-mester på 3000 meter hinder i 2014.
Hun kom på 3.-plass på 1500 meter ved det franske U23-mesterskapet i 2015. Hun deltok også ved U23-EM i friidrett 2015, der hun kom på 2.-plass på 3000 meter hinder bak tyrkiske Tuğba Güvenç, der hun forbedret den franske U23-rekorden til 9:40,89. Dette var også personlig rekord for henne. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Maeva Danois – World Athletics 

(fr) Maeva Danois – Fédération française d athlétisme 
(en) Maeva Danois – Diamond League 
(en) Maeva Danois – ARRS 
(en) Profil hos European Athletics
(en) Profil hos All-Athletics Arkivert 10. august 2017 hos Wayback Machine.
(fr) Profil hos FFA
Eugen Lewin-Dorsch

Eugen Lewin-Dorsch, også kjent som Eugen Lewin Dorsch, (født 1883 i Berlin, død 2 eller 3. oktober 1941 i Mauthausen) var en tysk forfatter og etnolog. 
Han flyttet fra Tyskland til Italia i 1930-årene. Med hjelp fra den norske konsulen i Roma flyktet han til Norge i september 1939 (1938 er også nevnt av kildene). Han ble arrestert i Norge 9. mai 1941 («på grunn av sin tyskfiendtlige holdning» og beholdning av ulovlige tekster) og ble deportert fra Norge i juni 1941. Han døde i Mauthausen konsentrasjonsleir som den første jøde deportert fra Norge.


== Bøker ==
Die Dollarmännchen 8 Märchen, Berlin,1923
Lenin und Trotzki, Krieg und Revolution (Schriften und Aufsätze aus der Kriegszeit), Zürich,1918 (redaktør og forord)


== Referanser ==
Ernst Josef Albert Weiner

Ernst Josef Albert Weiner (1913–1945) var en tysk SS-offiser (Hauptsturmführer) mest kjent for sin rolle i Sicherheitspolizei (Sipo) i Norge under andre verdenskrig. 
Weiner kom fra Oberpfalz i Bayern og påbegynte en utdanning til katolsk prest, men skiftet studium og avla juridisk embedseksamen i 1936. Han var medlem av NSDAP og fikk en stilling i politiet.Himmler ga Weiner i oppdrag å skrive en troslære for fromme nazister. Like før avreisen til Norge skrev Weiner et utkast som ble godkjent av Hitler personlig. Weiner snakket syv språk godt, og med sitt rolige vesen virket han tillitvekkende på agenter og de arrestertes vettskremte pårørende. Iblant fikk han norske patrioter til å arbeide for seg, mot løfte om at de som ble angitt, ikke ville bli arrestert, et løfte han også holdt. Han var uenig i Fehmers fremgangsmåte med arrestasjoner og mishandling. Wieners egen metode var nøye kartlegging i første omgang. Han slo til først når situasjonen ble kritisk.Som Kriminalrat var Weiner leder for Gestapos agentkontor i Norge, Sipos avdeling «Referat IV» i Oslo, der han vervet nordmenn til infiltrering av motstandsbevegelsen, og var anklager under standretten 8. februar 1945. var Weiner involvert i operasjon Blumenpflücken og foretok personlig likvideringen av Einar Hærland, Sigurd Roll, Gunnar Spangen og Sigrid Hammerø.I 1945 ble Weiner arrestert. Han ble avhørt som en del av det norske landssvikoppgjøret, men aldri dømt, ettersom han skjøt seg selv og en medfange 17. desember 1945.


== Referanser ==
Wasserkuppe

Wasserkuppe er et 950 meter høyt fjell i naturreservatet Hessische Rhön mellom de tyske byene Gersfeld og Poppenhausen og rundt 30 kilometer fra Fulda.
Wasserkuppe er det høyeste fjellet i delstaten Hessen, og elva Fulda har sin kilde der.
Siden 1910 har fjellet vært av betydning for forskjellige former for flysport. De tyske forberedelsene til seilflykonkurransen ved (det avlyste) sommer-OL 1940 fant sted her.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wasserkuppe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sildhopfjellet tunnel

Sildhopfjellet tunnel, ofte omtalt som Basis tunnel, er en tunnel i Sørfold som ble påbegynt under andre verdenskrig, tiltenkt som jernbanetunnel på Polarbanen. Tunnelen skulle gå gjennom Sildhopfjellet mellom de to planlagte stasjonene Gjerdal i sør og Mørsry i nord. Sildhopfjellet tunnel var ment å bli den lengste av tunnelene på Polarbanen, med en samlet lengde på 6 740 meter. Ved krigens slutt i 1945, var det tatt ut 396 meter stoll og åtte meter fullprofil fra tunnelen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Polarbanen, Mørsry
Bilde av Sildhopfjellet tunnel
Carl Ferdinand Gjerdrum

Carl Ferdinand Gjerdrum (født 9. april 1898, død 9. februar 1945) var en norsk jurist. Han var motstandsmann under andre verdenskrig og ble henrettet av den tyske okkupasjonsmakten på Akershus festning som represalier etter likvideringen av politigeneral Karl Marthinsen.
Han var født i Kristiania og sønn av Albert Gjerdrum and Olivia Kloumann. Han var grandnevø av Jørgen og Otto Gjerdrum og oldebarn av Ole Gjerdrum.
Gjerdrum var en jurist og advokat med møterett for Høyesterett, slik som sin far.
Under okkupasjonen av Norge var Gjerdrum involvert i et bredt spekter av arbeid for motstandsbevegelsen. Han forsynte motstandsfolk med falske pass og hjalp dem over grensen til Sverige, han var involvert i etterretningsinnhenting, illegale aviser og med avdekking av norske angivere. Da politigeneral Karl Marthinsen ble likvidert av motstandsbevegelsen 8. februar 1945, ble Gjerdrum arrestert sammen med 33 andre, inkludert Kaare Sundby, Haakon Sæthre og Jon Vislie. Carl Ferdinand Gjerdrum ble skutt på retterstedet på Akershus festning 9. februar 1945.


== Referanser ==
Jon Asbjørn Vislie

Jon Asbjørn Vislie (født 8. oktober 1896, død 9. februar 1945) var en norsk jurist og motstandsmann under andre verdenskrig som ble henrettet av den tyske okkupasjonsmakten på Akershus festning som represalier etter likvideringen av politigeneral Karl Marthinsen.
Han var født i Kristiania og var utdannet jurist og var advokat med møterett for Høyesterett.
Under okkupasjonen av Norge var ble Vislie en økonomisk støttespiller til motstandsbevegelsen. Han hjalp også flyktninger. Da politigeneral Karl Marthinsen ble likvidert av motstandsbevegelsen 8. februar 1945, ble Vislie arrestert sammen med 33 andre, inkludert Kaare Sundby, Haakon Sæthre og Carl Ferdinand Gjerdrum. Vislie ble dømt umiddelbart og skutt på retterstedet på Akershus festning 9. februar 1945. Kroppen hans ble senket i Oslofjorden.


== Referanser ==
Svartknoppkeiserdue

Svartknoppkeiserdue (Ducula myristicivora) er en fugl i duefamilien, i slekta Ducula. Arten er endemisk for øya Yapen i Indonesia..


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) svartknoppkeiserdue i Global Biodiversity Information Facility 
(no) svartknoppkeiserdue hos Artsdatabanken 
(en) svartknoppkeiserdue hos ITIS 
(en) svartknoppkeiserdue hos NCBI 
Ducula myristicivora – detaljert informasjon på Wikispecies
Islendinga saga

Islendinga saga er en islandsk samtidssaga, trolig skrevet av den islandske høvdingen, skalden og historikeren Sturla Tordsson, nevø av den velkjente Snorre Sturlason, forfatter av sagaverket Heimskringla. Sturla skrev trolig ned sagaen en gang mellom 1260 og 1280.


== Bakgrunn ==
Islendinga saga utgjør kjernen i Sturlunga saga, en sagasamling som handler om Sturlungatiden på Island, en periode med borgerkrigslignende tilstander på 11- og 1200-tallet. I vid forstand kan man si denne blodige perioden strakk seg helt fra 1116 til 1264, da Island ble innlemmet i Norgesveldet.


== Om sagaen ==
Islendinga saga omhandler perioden 1183 til 1262. I motsetning til sin onkel Snorre, hvis formål var å skrive underholdende og engasjerende historie, er Sturlas skrivestil mer nøktern og faktapreget. Dette handler nok mye om at Islendinga saga er en samtidssaga der forfatteren er nær hendelsene i tid og rom, og han er også selv deltaker i handlingen. Når Sturla skriver om hendelser der han selv er med, omtaler han seg selv i tredjeperson. Sturla er opptatt av å skildre de ulike hendelsene i detalj. Islendinga saga er derfor regnet som en god kilde til islandsk historie i denne perioden. Sagaen inneholder også mye informasjon om Norge og Norden.


== Innhold ==
Fortellingen i Islendinga saga dreier seg blant annet om Sturlas egen far, Tord Sturlasson, som var en av Islands mektigste høvdinger. Da Tord ble syk og lå for døden i 1237, ble det sendt bud etter sønnene hans, presten Hauk Audunsson og Tords nærmeste venn Åmund Bergsson. På dødsleiet delte Tord ut godset sitt til barna sine, og etterpå ble han salvet av presten Hauk. Denne scenen er et godt eksempel på idéen om den allmektige Gud, som begynte å gjøre seg gjeldende i det norrøne samfunnet på denne tiden. Når man steg ut av denne verden, måtte man forlate sine jordiske besittelser, og bli salvet, altså renset for sine synder.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Jón Viðar Sigurðsson, Det norrøne samfunnet, Pax forlag, Oslo 2008
Sturlunga-Saga edr Íslendínga-Saga hin mikla, Kaupmannahøfn 1817


== Eksterne lenker ==
Sturlunga saga på norrønt
Sturlunga saga på dansk
Luther Dixon

Luther Dixon (født 7. august 1931 i Jacksonville, Florida, død 22. oktober 2009, Jacksonville, Florida) var en amerikansk låtskriver og sanger. Dixon flyttet tidlig til Brooklyn, New York der han lærte å synge i kirken. Hans periode som sanger var relativt kort, og besto av deltakelse i en doo-wop-gruppe ved navn «The Four Buddies». Dixon var baryton og gitarspiller i tillegg til låtskriver sammen med Larry Harrison. Da bandet ble oppløst, fortsatte de to som låtskrivere, og fikk i 1957 en hit med Pat Boone med låten «Why Baby Why», som nådde femteplass på hitlistene. 
Dixon ble etter hvert låtskriver for en rekke kjente stjerner på 1950-tallet, ofte i samarbeid med andre. Sangere som sang sanger han hadde skrevet inkluderte Perry Como, Bobby Darin, Elvis Presley og The Crests. Fra 1960 ble han låtskriver for The Shirelles. To av sangene han var delforfatter på, «Boys» og «Baby It's You» (under psevdonymet Barney Williams),  ble innspilt av The Beatles.
De neste årene prøvde Dixon seg som produsent og låtskriver for forskjellige band, inkludert The Platters, men det ble etter hvert klart at musikkstilen hans var utdatert. Etter hvert som enkelte av sangene hans har kommet tilbake i popularitet, har Dixon har en kortvarig popularitetsbølge. Han ble nominert til Songwriters Hall of Fame kort tid før han døde i 2009.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Luther Dixon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Luther Dixon på Internet Movie Database 
(en) Luther Dixon hos Internet Broadway Database 
(en) Luther Dixon hos Internet Broadway Database 
(en) Luther Dixon på Discogs 
(en) Luther Dixon på Discogs 
(en) Luther Dixon på MusicBrainz 
(en) Luther Dixon på Last.fm 
(en) Luther Dixon på AllMusic 
(en) Luther Dixon på AllMusic 
(en) Luther Dixon på AllMusic 
Opbituary: Luther Dixon, songwriter and producer responsible for a slew of hits including 16 candles
Arthur Alexander

Arthur Alexander (født 10. mai 1940 i Florence, Alabama, død 9. juni 1993 i Nashville, Tennessee) var en amerikansk sanger og komponist. Han hadde et par hitsingler i USA på tidlig 1960-tall, og hans musikk er spilt inn av mange kjente artister. 
Etter singledebuten i 1960, fikk han særlig i 1962 hits med først «You Better Move On», og så «Where Have You Been (All My Life)» og «Anna (Go to Him)», som begge ble mindre framganger. «Anna (Go To Him)» ble året senere spilt inn av The Beatles på debutalbumet Please Please Me, og The Rolling Stones spilte inn «You Better Move On» til deres debut-EP. 
Alexander fikk ingen større karriere etter dette, og tross flere covre av artister som Bob Dylan og Ry Cooder, kunne han ikke leve som artist. På tross av enkelte plateinnspillinger, levde han mot slutten av livet som bussjåfør før han døde i 1993 etter krot tids sykeleie.


== Diskografi ==


=== Album ===
1962: You Better Move On (Dot LP 3434)
1972: Arthur Alexander (Warner Bros. LP 2592)
1989: Arthur Alexander The Greatest (Ace CDCHD 922)
1993: Lonely Just Like Me (Elektra)
2001: The Monument Years (Ace CDCHD 805)
2007: Lonely Just Like Me: The Final Chapter (Reissue; HackTone Records LLC)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arthur Alexander på Internet Movie Database 
(en) Arthur Alexander på Discogs 
(en) Arthur Alexander på MusicBrainz 
(en) Arthur Alexander på Spotify 
(en) Arthur Alexander på Songkick 
(en) Arthur Alexander på AllMusic 
Arthur Alexander på Allmusic¨
The Forgotten Songwriter Who Inspired the Beatles - artikkel på Slate
The Annotated Arthur Alexander - The 120 recordings of Arthur Alexander
Wes Farrell

Wes Farrell (født 21. desember 1939, død 29. februar 1996) var en amerikansk musiker, låtskriver og plateprodusent. Hans mest aktive periode var på 1960- og 70-tallet. Han er mest kjent som medkomponist.
Farrell var en av de mest produktive låtskriverne i sin aktive periode. Over 500 sanger ble knyttet til ham enten som låtskriver, produsent eller utgiver. Blant hans mange hits er Hang On Sloopy (med Bert Russell), Boys (med Luther Dixon) og Baby Let Me Take You Home, også den med Russell. I tillegg jobbet han mye med The Partridge Family.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wes Farrell – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Wes Farrell på Internet Movie Database 
(sv) Wes Farrell i Svensk Filmdatabas 
(en) Wes Farrell på AllMovie 
(en) Wes Farrell på Discogs 
(en) Wes Farrell på MusicBrainz 
(en) Wes Farrell på Last.fm 
(en) Wes Farrell på AllMusic 
An Interview with Wes Farrell (Tiger Beat, 1971)
Bert Russell

Bertrand Russell «Bert» Berns (født 8. november 1929, død 30. desember 1967), kjent som Bert Russell, Bert Berns og av og til Russell Byrd, var en amerikansk låtskriver som var en svært markant låtskriver på 1960-tallet fram til han døde av hjertesvikt  som 38-åring. De mest kjente sangene han har vært medkomponist på var «Twist and Shout», «Piece of My Heart», «Brown Eyed Girl», «Here Comes the Night», «Hang On Sloopy», «Under the Boardwalk» og «Everybody Needs Somebody to Love». 
Russell begynte i Brill Building, før han fikk kontrakt for Atlantic Records, før han ble komponist for flere britiske band og så dannet han sitt eget plateselskap, Bang Records, med vekt på rock and roll, og underselskapet Shout Records med soulmusikk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bert Berns – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bert Berns på Internet Movie Database 
(en) Bert Berns hos Internet Broadway Database 
(en) Bert Berns på Discogs 
(en) Bert Berns på MusicBrainz 
(en) Bert Berns på AllMusic 
Offisiell Bert Berns hjemmeside (engelsk)
The Dark Soul of Bert Berns (engelsk)
Maria Amalie av Sachsen

Maria Amalia av Sachsen (født 24. november 1724 Dresden, død 27. september 1760) var dronning, først av Napoli og Sicilia og senere også dronning av Spania. Hun ble gift med kong Karl III av Spania, tidigere konge av Napoli og Sicilia. Hun var politisk aktiv, og deltok i styret av både Napoli  og Spania.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Maria Amalia of Saxony – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Maria Amalia of Saxony, Queen of Spain – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Carl Haakon Langlie

Carl Haakon Langlie (født 30. juni 1897, død 6. april 1986 i Oslo) var en norsk offiser i hæren. Han er mest kjent som adjutanten til Vidkun Quisling, «føreren» i fascistpartiet Nasjonal samling (NS) og ministerpresident under andre verdenskrig i Norge 1942–1945. Fra 1. mars 1941 fikk Langlie ansvar for Qusilings sikkerhet og hjalp ellers til på Slottet og under reiser. Langlie var også «fylkingsfører » i Hirden, partiets paramilitære tropper.
Langlie ble under landsvikoppgjøret dømt til tvangsarbeid i 6 år, 10 års tap av vanlige rettigheter og fradømt stillingen som kaptein i forsvaret for alltid.

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Carl Haakon Langlie – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mack David

Mack David (født 5. juli 1912, død 30. desember 1993) var en amerikansk tekst- og låtskriver kjent i hovedsak for sin innsats innen film og TV. Han var aktiv fra tidlig 40-tall til tidlig 70-tall, og er tillagt over tusen sanger. Særlig er hans innsats på Disney-filmen Askepott.
David hadde i utgangspunktet ambisjoner om å bli advokat, og studerte ved Cornell Universityog ved St. John's University, men skrev sanger for Tin Pan Alley på 1940-tallet. i løpet av karrieren fikk han åtte Oscar-nominasjoner for sanger fra Askepott, For en gal, gal, gal, gal verden, Cat Ballou og en rekke andre filmer. I tillegg skrev David en rekke hits, blant annet teksten til Baby It's You, som ble en hit for The Shirelles og et fast live-nummer for The Beatles, som også spilte inn sangen på sitt første album.


== Referanser ==


== Kilder ==
Mack David - Songwriters' Hall of Fame
Mack David - Allmusic.com


== Eksterne lenker ==
(en) Mack David på Internet Movie Database 
(sv) Mack David i Svensk Filmdatabas 
(da) Mack David på Filmdatabasen 
(en) Mack David på AllMovie 
(en) Mack David hos The Movie Database 
(en) Mack David hos Internet Broadway Database 
(en) Mack David på Discogs 
(en) Mack David på MusicBrainz 
(en) Mack David på AllMusic
Bobby Scott

Bobby Scott (født 29. januar 1937, død 5. november 1990) var en amerikansk musiker, musikkprodusent og tekst- og låtskriver. Som musiker var han pianist, vibrafonist og sanger, og spilte også flere instrumenter, deriblant trekkspill, cello, klarinett og kontrabass. Han studerte på La Follette School of Music som åtteåring og jobbet profesjonelt som 11-åring. I 1952 turnerte han med Louis Prima og han spilte med Gene Krupa og Tony Scott på 1950-tallet. Han ble etterhvert bandleder og hadde mange innspillinger. 
Som låtskriver fikk han sin første store hit med «Chain Gang» (ikke Sam Cookes sang), og fikk senere anerkjennelse for instrumentalen «A Taste of Honey», som senere ble spilt inn med The Beatles og Barbra Streisand, da med bedarbeidelse sammen med Ric Marlow. Scott skrev også superhiten He Ain't Heavy, He's My Brother.
Scott, som var en baryton, gjorde også opptredener, ofte solo eller med beskjedent akkopanement.


== Referanser ==


== Kilder ==
Bobby Scott - Allmusic.com
Bobby Scott, 53, dies; Composer and singer - New York Times, 11. november 1990


== Eksterne lenker ==
(en) Bobby Scott på Internet Movie Database 
(da) Bobby Scott på Filmdatabasen 
(en) Bobby Scott hos The Movie Database 
(en) Bobby Scott hos Internet Broadway Database 
(en) Bobby Scott på Discogs 
(en) Bobby Scott på MusicBrainz 
(en) Bobby Scott på Songkick 
(en) Bobby Scott på AllMusic
Ric Marlow

Ric Marlow (født Eric Schafler 21. desember 1925 i New York City, død 28. februar 2017 i Palm Springs) var en amerikansk låtskriver. Han er mest kjent for sin innsats på sangen A Taste of Honey, som han og komponist Bobby Scott gjorde til en sang og hit framført blant annet av The Beatles og Barbra Streisand. Marlow har også enkelte TV-opptredener.


== Referanser ==


== Kilder ==
Ric Marlow bio - Internet Movie Database
A Taste of Honey - Songfacts


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ric Marlow – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ric Marlow på Internet Movie Database 
(en) Ric Marlow hos The Movie Database 
(en) Ric Marlow på Discogs 
(en) Ric Marlow på MusicBrainz 
(en) Ric Marlow på Spotify 
(en) Ric Marlow på AllMusic