jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gildor Inglorion

Gildor Inglorion er en fiktiv figur fra JRR Tolkiens bøker. I Ringenes herre møter Gildor på Frodo Lommelun og vennene hans i Hobsyssel hvor han forhindrer en Nazgûls jakt på hobbitene. 
I kapittel tre av Ringens brorskap var Gildor og flere alver på vei hjem fra Kløvendal da de møter Frodo, Sam og Pippin som nesten ble oppdaget av en Nazgul. Alvenes tilstedeværelse gjorde at nazgulen reiste sin vei før den fikk tak i hobbitene. Alvene ga mat og husly til de tre hobbitene. Neste morgen da hobbitene våknet var alvene vekk, men de hadde lagt igjen gaver og mat til hobbitene. Gildor sendte nyheten om hobbitene flukt videre, og blant andre Tom Bombadil fikk høre om Frodos skjebne gjennom Gildor. Aragorn fikk også høre gjennom Gildor at Frodo hadde forlatt Hobsyssel uten følge av trollmannen Gandalf, og at de ble forfulgt av nazguler. Mot slutten av Atter en konge er Gildor en av alvene som reiser sammen med Bilbo Lommelun, Elrond og Galadriel til Lindon.
Gildor Inglorion ble ikke nevnt i Peter Jacksons filmtrilogi Ringenes herre, men den utvidede filmutgaven har en kort scene som viser alvene som er på vei gjennom skogen.
Vysjhorod

Vysjhorod (ukrainsk: Ви́шгород; russisk: Вы́шгород, Vysjgorod) er en by i Kyiv oblast (provins) sentralt i Ukraina. Den er en nordlig forstad til Kyiv ved elven Dnipro (Dnepr). Byen har omkring 25 000 innbyggere (2011). 
Vysjhorod er en historisk by og er i dag det administrative senteret i Vysjhorodskij rajon. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Vyshhorod – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Vasilij Tatisjtsjev

Vasilij Nikititsj Tatisjtsjev (russisk: Василий Никитич Татищев, født 19. april 1686 på slektens gods ved Pskov, død 15. juli 1750 i Boldino utenfor Moskva) var en russisk historiker og statsmann.
Tatisjtsjev var den første som definerte verdensdelen Europas utstrekning til området fra Atlanterhavet i vest til Uralfjellene i øst.


== Liv og virke ==
Han grunnla byene Perm og Jekaterinburg, som vokste til å bli de viktigste byer i Uralfjellene. Også byen Stavropol-Volsjskij (senere Togliatti) ble grunnlagt av Tatisjtsjev.Som eldre statsmann viet han seg til forskeroppfaber. Han mente at russisk historiografi var blitt forsømt, og oppdaget og publiserte flere eldre rettslige dokumenter av stor interesse, som for eksempel Russkaja pravda og Sudebnik av 1550.Hans opus magnum, historieverket Istorija rossijskaja, ble utgitt i fem deler etter hans død (av Gerhard Friedrich Müller, årene 1768-1848).
Han kompilerte også den første ensyklopediske ordbok for det russiske språk.


== Vurderinger ==
Allerede på 1700-tallet hersket det uenighet om kvaliteten av Tatisjtsjevs arbeider. Noen av de kildeskrifter han støttet seg til var nemlig senere gått tapt. Og det har fått den senere historiker Iakov Lur'e til å skrive om «Tatisjtsjev-informasjon», som han betegnet som «data unikt for denne historiker», og at mye av det (som det som stammet fra Ioachimkrøniken) var av tvilsom autentisitet. Det er også sant at Tatisjtsjev ikke hadde bakgrunn for å kunne skjelne mellom ekte kildeskrifter og forforfalskninger, og at han av og til fylte huller i historien med gjetninger fra egen fantasi.Men senere har det tilkommet noen fremstående historikere som har kunnet påvise at Tatisjtsjevs tapte kilder faktisk var til å stole på.


== Minnesmerker ==
Det er blitt oppreist minnesmerker over Tatisjtsjev i alle byene han grunnla. Et monument til hans ære ble avduket i Perm i 2003.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Tatistjev, 1. Vasilij Nikititj i Nordisk familjebok (2. utgave, 1919)
N. Popov: Tatischev and His Time. Moskva 1861.
G. M. Deutch: Vasily Nikitich Tatischev. Sverdlovsk 1962.
S. L. Peshtich: Russian historiography of the 18th century. 2 bind, Leningrad 1961 og 1965.
Andrei Anikin: Los Pensadores Rusos. Ideas Socioeconómicas en la Rusia de los Siglos XVIII y XIX, Editorial Progreso, s. 34-37, URRSS, Moscú, 1990.
Marie-Nicolas Bouillet et Alexis Chassang (dir.): « Vassili Tatichtchev » dans Dictionnaire universel d’histoire et de géographie,‎ 1878
Ragnar Blomquist

Ragnar Blomquist (født 9. februar 1954) er en norsk konsernsjef med innen transport-bransjen. Han er administrerende direktør i Blomquist Bulk Cargo.
Blomquist startet karrièren i familie-selskapet Blomquist Transport i 1972. Dette ble solgt til ERT, og Blomquist ble da daglig leder for European Road Transport (ERT) Norge. ERT fusjonerte så med ASG, og Blomquist ble etter en tid ansvarlig for alle ASG-aktiviteter i Norge. I 1999 ble ASG kjøpt opp av tyske Danzas. Da reiste Blomquist tilbake til Larvik og etablerte BT-Spedisjon. Han hadde i 1989 etablert Blomquist Bulk Cargo sammen med sin bror, men tok senere over eierskapet for selskapet alene. I 2006 solgte han Blomquist Transport og Spedisjon AS til Posten Norge.I 2014 fikk Blomquist åpne den nye strekningen Gulli – Langåker på E18. Blomquist mistet sin datter i en møteulykke på E18 i 2000.


== Referanser ==
Verlegenhuken

Verlegenhuken er en odde på Mosellhalvøya på Ny-Friesland på Svalbard. Det er det nordligste punktet på hovedøyen Spitsbergen, og avstanden til det sydligste, Sørneset, er 390 km. Nord for odden er det åpent hav til isfronten, mot øst ligger Tolkvika og mot vest Lusholmen og Lusodden.
Navnet kommer av det nederlandske Verlegen hoek, som ifølge Stadnamn på Svalbard betyr feilplassert hjørne i den forstand at posisjonen var feilplassert på kartet. En alternativ forklaring kommer av betydningen tilbaketrukket eller beskjedent nes, og hoek benyttes som betegnelse på nes i Hoek van Holland (Hollands nes).


== Eksterne lenker ==
Verlegenhuken Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Engøyholmen Kystkultursenter

Engøyholmen Kystkultursenter er en stiftelse som disponerer Engøyholmen. Stiftelsen ble grunnlagt i 1990 som en del av Fortidsminneforeningen i Rogaland og er medlem i Forbundet KYSTEN. Senteret har hatt et program for vanskeligstilt ungdom. Stiftelsen skal ivareta bygningene på holmen samt et utvalg av fartøy med lokal tilhørighet. Brannbåten MS «Nøkk» og rutebåten Hundvaag 1, blir driftet av senteret. Senteret har også bygd båtene "Meriel" og "Spiren" selv.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Engøyholmen Kystkultursenter
Rygja Kystlag
Zemskij sobor

Zemskij sobor (russisk: зе́мский собо́р, omtrent «landsmøte») var navnet på de russiske stenderforsamlingene på 1500- og 1600-tallet. Forsamlingen besto av representanter fra alle stendene, unntatt de livegne. Forsamlingen møttes ikke regelmessig, men ble ved behov sammenkalt av tsaren, patriarken eller bojardumaen.
Zemskij sobor oppsto med utviklingen av den russiske enhetsstaten, svekkelsen av bojar-aristokratiet, styrkingen av lavadelens politiske makt og framveksten av byborgerskapet.
Den første zemskij sobor trådte sammen i 1549, i regjeringstida til Ivan IV «den grusomme». Denne forsamlingen besto av representanter for geistlige og godseiere. Fra 1560-årene deltok også representanter for de forretningsdrivende, kjøpmannstanden og håndverkerne. I 1598 valgte zemskij sobor Boris Godunov til tsar og i 1613 Mikhail I.
Med framveksten av eneveldet mistet zemski sobor sin funksjon og forsvant tilslutt. 
Som kuriositet kan nevnes at den japansk-kontrollerte provisoriske Amur-regjeringen i 1922 sammenkalte en zemskij sobor som valgte storfyrst Nikolaj Nikolajevitsj Romanov til «tsar».


== Litteratur ==
С.Л. Авалиани. "Литературная история земских соборов". Odessa, 1916.
Земские соборы The encyclopedia Brockhaus and Efron, Moscow, 1993.
Håvard Friis Nilsen

Håvard Friis Nilsen (født 16. april 1969) er en norsk historiker, samfunnsviter og forfatter, han er professor i samfunnsfag ved Høgskolen i Østfold.
Han har studert ved universiteter i Oslo, Strasbourg og Cambridge. Han har mastergrad fra Université Louis Pasteur, og Dr. Philos. fra Universitetet i Oslo. 
Friis Nilsen var redaktør i litterær avdeling sakprosa i Cappelen Damm forlag 2003-06. Han stiftet og var daglig leder for forlaget og tenketanken Res Publica i årene 2007-14. Han har vært gjesteforsker ved University of Cambridge 2000-01 og 2014-15. Han var førsteamanuensis ved Internasjonal avdeling med historie, Høyskolen i Lillehammer fra 2015.


== Eksterne lenker ==
Om Håvard Friis Nilsen på Res Publicas nettsider
Sudebnik av 1550

Sudebnik (russisk Судебник) av 1550, gitt av Ivan IV av Russland, var en revisjon av den lovkodeks instituert av hans bestefar Ivan den store. Denne kodeks kan betraktes som resultat av det første russiske stenderparlament (Zemskij sobor) i 1549. 
Denne Sudebnik av 1550 likviderte aristokratiske rettsprivilegier og styrket statlige rettsinstrumenter. 
Den sørget for aktiv deltakelse i rettsærende fra representanter fra valgte representanter lokale fellesskap (ruralledere, jurymenn, tselovalniki,dvorskie etc.).


== Litteratur ==
Беляев И.Д. Крестьяне на Руси. Исследование о постепенном изменении значения крестьян в русском обществе. М. 1891 Типография Общества распространения полезных книг
Pierce the Veil

Pierce the Veil er et amerikansk post-hardcore/progressiv rock-band fra San Diego i California, stiftet i 2007. Bandet består av vokalist/gitaristene Vic Fuentes og Tony Perry, trommeslageren Mike Fuentes og bassisten/vokalist Jaime Preciado.
Bandet slapp sitt debutalbum A Flair for the Dramatic i 2007 på Equal Vision Records. I juni 2010 slapp de sitt andre album Selfish Machines, og i juli 2012 kom det tredje albumet Collide with the Sky på Fearless Records.


== Diskografi ==
Studioalbum2007: A Flair for the Dramatic (Equal Vision Records)
2010: Selfish Machines (Equal Vision Records, US #106)
2012: Collide with the Sky (Fearless Records, US #12)
2016: Misadventures (Fearless Records)


== Medlemmer ==
NåværendeJaime Preciado – bassgitar, vokaler (2007–present)
Tony Perry – gitar, vokaler (2007–present)
Mike Fuentes – trommer (2007–present)
Vic Fuentes – vokaler, gitar (2007–present)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Pierce The Veil – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Pierce the Veil på Internet Movie Database 
(en) Pierce the Veil på Apple Music 
(en) Pierce the Veil på Discogs 
(en) Pierce the Veil på MusicBrainz 
(en) Pierce the Veil på SoundCloud 
(en) Pierce the Veil på Spotify 
(en) Pierce the Veil på Songkick 
(en) Pierce the Veil på Last.fm 
(en) Pierce the Veil på Last.fm 
(en) Pierce the Veil på Genius — sangtekster 
(en) Pierce the Veil på AllMusic
Den mekaniske appelsin

Den mekaniske appelsin (originaltitel: A Clockwork Orange) er en dystopisk science fiction-bok av Anthony Burgess fra 1962, i norsk oversetting 1993.


== Handling ==
Romanens handling foregår i framtidas (1995) England, kulturen er mørk og influert av russisk kultur, jeg-personen Alex, en femtenåring med en sosiopatisk hang til overdrevet og umotivert vold, seksualforbrytelser, melk «med nogo attåt» – og klassisk musikk, forteller sin historie på en ofte forskjønnende og innsmigrende måte.
Etter en serie voldsepisoder og et mord blir Alex dømt til 14 års fengsel, men settes fri etter to år fordi han har gjennomgått en ny eksperimentell hjernevask-behandling – Ludovico-teknikken – som i løpet av to uker får ham til å bli uvel bare ved tanken på vold eller sex. I slutten av boka er Alex redusert til en harmløs person helt ute av stand til å gjøre onde gjerninger, men dermed også redusert som menneske.Appelsinen (orange) i tittelen henspiller på cockneyfrasen as queer as a clockwork orange og på det malayiske ordet for menneske, orang.
Regissøren Stanley Kubrick filmatiserte boka i A Clockwork Orange i 1971.


== Moralske spørsmål ==
Burgess stiller spørsmålet om det er verre å sosialisere/betinge et menneske slik at det blir grunnleggende godt enn det er å gi det frihet til å velge mellom godt og ondt. Burgess står på frihetens side. Slik blir A Clockwork Orange en fortsettelse av debatten mellom Augustin av Hippo og Pelagius, om mennesket er ondt fra fødselen av (arvesynd) og må forbedre seg, eller om det er fritt til å velge mellom godt og ondt. Innen pelagianismen rangeres friheten til å velge godt eller ondt høyere enn Guds nåde.


== Utgaver ==
Den mekaniske appelsin, oversettelse og etterord av Isak Rogde, 	Tiden pocket 2005, ISBN 82-05-34058-7
A Clockwork Orange, engelsk med ordforklaringer og kommentarer, Reclam, Ditzingen 1992, ISBN 3-15-009281-7


== Referanser ==


== Litteratur ==
A Clockwork Orange: A Play With Music. Century Hutchinson Ltd. (1987). Utdrag på Anthony Burgess from A Clockwork Orange: A play with music (Century Hutchinson Ltd, 1987)
Anthony Burgess (1978). Clockwork Oranges. I 1985. London: Hutchinson. ISBN 0-09-136080-3 (med utdrag)
Vidal, Gore (1988). «Why I Am Eight Years Younger Than Anthony Burgess». At Home: Essays, 1982–1988. New York: Random House. s. 411. ISBN 0-394-57020-0. 
Tuck, Donald H. (1974). The Encyclopedia of Science Fiction and Fantasy. Chicago: Advent. s. 72. ISBN 0-911682-20-1. 
Thomas Nöske: Clockwork Orwell. Über die kulturelle Wirklichkeit negativ-utopischer Science Fiction. Unrast, Münster 1997. ISBN 3-928300-70-9.
Arno Heller: Anthony Burgess: A Clockwork Orange. I Hartmut Heuermann (red.): Der Science-Fiction-Roman in der angloamerikanischen Literatur. Interpretationen. Bagel, Düsseldorf 1986, s. 236–254. ISBN 3-590-07454-X


== Eksterne lenker ==
(en) A Clockwork Orange – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Den mekaniske appelsin, bokelskere.no
(en) A Clockwork Orange, isfdb.org
(en) A Clockwork Orange, sparknotes.com
(en) A Clockwork Orange, Literapedia
(en) A Clockwork Orange (1962) | Last chapter | Anthony Burgess (1917–1993)
Helga Vaneks vei (Oslo)

Helga Vaneks vei (1-15, 2-6) går som blindvei sørover fra Mortensrudveien øst for Mortensrud senter.
Veien fikk navn i 2002 etter lokalpolitikeren Helga Margret Vanek.
På østsiden av veiens nordende er Mortensrud gård, som har gitt navn til området. Mortensrud kirke (fra 2002) har adresse Helga Vaneks vei 15. Ellers er det for det meste vestsiden (oddetallssiden) av veien som har bebyggelse av betydning per 2014, og området for øvrig bærer fortsatt noe preg av å være under utbygging. St. Martin katolske kirke planlegges oppført og vil få adresse til veien.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Helga Vaneks vei». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 240. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015. 
Stedsanalyse for Mortensrud felt 6 (PDF hos Plan- og bygningsetaten)
Thomas Ulvens vei (Oslo)

Thomas Ulvens vei er en vei på Mortensrud i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Den går som blindvei sørover fra Dalsåsen ved Mortensrud bilsenter, øst for Mortensrud gård. Veien går parallelt med E6 og Helga Vaneks vei, mellom disse.
Veien fikk navn i 2008 etter Thomas Ulven, som kjøpte Mortensrud gård i 1921, hvoretter den var i familiens eie til 1991.
Veien ligger i et område som er under utvikling, og har per 2014 ingen bebyggelse av betydning. Omgivelsene er for tiden preget av friarealer, med gressenger i øst og skogholt i vest. Helt i nord hindrer betongsperringer biltrafikk inn i veien, som har vært brukt som snødeponi.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Thomas Ulvens vei». Oslo byleksikon (5 utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 565. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Stedsanalyse for Mortensrud felt 6 (PDF hos Plan- og bygningsetaten)
Vic Fuentes

Victor Vincent Fuentes (født 10. februar 1983 i San Diego i California) er en amerikansk vokalist, gitarist og låtskriver.
Fuentes er mest kjent som vokalist og låtskriver i rockebandet Pierce the Veil, og har sammen med bandet gitt ut fire musikkalbum. I 2008 spilte Vic Fuentes sammen med sin yngre bror Mike i post-hardcore-gruppa Isles & Glaciers. Mellom 1998 og 2006 var Fuentes medlem av Before Today som vokalist og gitarist.


== Diskography ==


=== Before Today ===
2004: A Celebration of an Ending (Equal Vision Records)


=== Pierce the Veil ===
2007: A Flair for the Dramatic (Equal Vision Records)
2010: Selfish Machines (Equal Vision Records)
2012: Collide with the Sky (Fearless Records)
2014: TBA (Fearless Records)


=== Island & Glaciers ===
2010: The Hearts of Lonely People (EP, Equal Vision Records)


== Eksterne lenker ==
(en) Vic Fuentes på Internet Movie Database 
Vic Fuentes på Twitter 
Vic Fuentes på Instagram
Rønningen (turisthytte)

Rønningen er en turisthytte og serveringssted i Bymarka i Trondheim, nærmere bestemt i Leinstrandmarka. Gården har historie tilbake til 1500-tallet. Rønningen har hatt servering fra 1976, og har servering hele året.
Stedet eies av Trondheim kommune, mens Trondhjems Turistforening står for driften.


== Kilder ==
Tur-tips på Kvikk Lunsj-sjokolade-emballasje, Kraft Foods Norge (2014)


== Eksterne lenker ==
Om Rønningen på ut.no
Tomm Murstadbakken (Oslo)

Tomm Murstadbakken (sic) er en gang- og sykkelvei i Nordmarka. Den starter der Øvreseterveien går over i Tryvannsveien, og krysser Holmenkollbanen ved Voksenkollen stasjon før den ender i Voksenkollveien. Den ble tidligere regnet som en del av Tryvannsveien, og fikk sitt nåværende navn etter Tomm Murstad (1915–2001) på 2000-tallet.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Tryvannsveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 569. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (T)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 26. oktober 2014. Besøkt 7. november 2015.
Tryvannsveien (Oslo)

Tryvannsveien (59-61, 64) er en vei i Nordmarka, fra Øvreseterveien og oppover mot Tryvannstårnet. Tidligere var også gangveien ned mot Voksenkollen stasjon på Holmenkollbanen regnet som en del av denne veien, men den fikk navnet Tomm Murstadbakken etter Tomm Murstads død.
Navnet Tryvannsveien hadde vært i bruk i en årrekke, men ble formelt vedtatt i 1951.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Tryvannsveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 582. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (T)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 26. oktober 2014. Besøkt 7. november 2015.
Øvreseterveien (Oslo)

Øvreseterveien er en vei i Nordmarka i Oslo.
Den går fra krysset med Holmenkollveien og Voksenkollveien og opp til Tryvannsveien vest for Øvresetertjern.
Veinavnet ble vedtatt i 1951. Nr. 20 (en avdeling av Holmenkollen dagsenter) er eneste veinummer i bruk.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Øvreseterveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 640. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (Ø)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Johan Frederik Clemens

Johan Frederik Clemens, eller Johann Friderich Clemens (født 29. november 1749 i Golnau nær Stettin, død 5. november 1831 i 
København) var dansk grafiker av tysk herkomst.
Han var elev ved Kunstakademiet i København fra 1761 til 1773 under Johan Martin Preisler og studerte til 1777 i Paris.
Han ble snart Danmarks ledende kobberstikker, utførte blant annet 
illustrasjonene til Ludvig Holbergs Peder Paars etter Johannes Wiedewelt (1772) og til Nils Klims reise til den underjordiske verden etter Nicolai Abildgaard (1789), slagscener etter Christian August Lorentzen og en mengde portretter etter Peder Als, Alexander Roslin, Cornelius Høyer og C.W. Eckersberg, men fremfor alt Jens Juel. I årene 1788–91 arbeidet han i Berlin på et stort blad etter Cunninghams Fredrik den stores revy, og var 1792–95 i London for å stikke John Trumbulls «Montgomerys død». 
Clemens var professor ved kunstakademiet i København fra 1813.


== Referanser ==


== Kilder ==
(no) Johan Frederik Clemens i Store norske leksikon


== Eksterne lenker ==
(en) Johan Frederik Clemens – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Borger Withs gate (Oslo)

Borger Withs gate (1-37, 2-22) er en gate på Sandaker i Oslo. Den går nordøstover fra Hans Nielsen Hauges gate til Birch-Reichenwalds gate.
Gaten fikk navn etter ordfører Borger With i 1952. I 1930- og 1940-årene hadde dette navnet vært brukt om en gatestump på sørsiden av Hans Nielsen Hauges gate. Den sørlige delen av det nåværende gateløpet ble i 1864 regulert til å bli en del av Christies gate, men denne ble aldri forlenget opp til Brettevilles gate, slik det var tenkt. Stykket nord for Brettevilles gate het fra 1879 Thygesons gate.


== Kilder ==
Oslo byleksikon


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (B)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Taksteinsdagen

Taksteinsdagen (fransk: Journée des Tuiles) er en hendelse som fant sted i den franske byen Grenoble den 7. juni 1788. Det var blant de første av folkelige protester før den franske revolusjon og er av noen historikere pekt på som startpunkt for revolusjonen. Blant soldatene i regimentet Royal-La Marine som var stasjonert i byen og ble satt inn mot demonstrantene var Jean Baptiste Bernadotte, som etterhvert ble fransk marskalk og konge over Sverige og Norge.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bjørnskau, Erik: Carl XIV Johan: En franskmann på Nordens trone, Cappelen, Oslo, 1999. ISBN 82-02-17638-7 (Ebok fra bokhylla.no)
Schama, Simon:  Citizens: A Chronicle of the French Revolution, 1989
Lungemos

Lungemos er en kjøttrett, laget av hakket eller malt innmat.
Retten lages tradisjonelt av lunger, hjerte og kjøtt fra grisehode, samt løk. Den krydres med  ingefær, nellik, allehånde og muskat.


== Se også ==
Haggis


== Kilder ==
«Til kamp for lungemosen», aperitif.no
Nordkappgata (Oslo)

Nordkappgata (1-31, 2-38) er en gate på Torshov i Oslo. Den går sørøstover fra Hans Nielsen Hauges gate og dreier etter hvert sørøstover før den ender ved Jolly Kramer-Johansens gate.
Gatenavnet ble vedtatt i 1901.
Bebyggelsen langs gate inngår for en stor del i boligkomplekser i Søndre Åsen. Mest bemerkelsesverdig er muligens nr. 21-31, der den tilstøtende Edvard Griegs allé går gjennom en portal som et hull gjennom i huset, opp fra Sæveruds plass.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Nordkappgata». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 388. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (N)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.