jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Aethiinae

Aethiinae er en underfamilie i alkefamilien (Alcidae) og består av fire slekter, hvorav to (Cerorhinca og Ptychoramphus) er monotypiske. Gruppen teller 9 arter.


== Inndeling ==
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Nettleship & Bonan (2018). Norske navn følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008) og Syvertsen et al. (2017).

Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
Lari, måkefugler, 5 familier, 5 underfamilier, 40 slekter, 155 arter
Dromadidae, krabbeeterfamilien, 1 slekt, 1 art
Glareolidae, brakksvalefamilien, 3 slekter, 17 arter
Stercorariidae, jofamilien, 1 slekt, 7 arter
Alcidae, alkefamilien, 11 slekter, 25 arter
Aethiinae, 4 slekter, 9 arter
Cerorhinca (monotypisk), neshornlunde
Fratercula, lunder, 3 arter
Ptychoramphus (monotypisk), sotalke
Aethia, dvergalker, 4 arter
Alcinae, 7 slekter, 16 arter (hvorav 1 slekt og 1 art er utdødd)
Brachyramphus, dvergteister
Cepphus, teister
Synthliboramphus, stariker
Alca, alker
Pinguinus, geirfugl (†)
Alle, alkekonge
Uria, lomvier
Laridae, måkefamilien, 5 underfamilier, 25 slekter, 105 arter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aethiinae hos Fossilworks 
(en) Aethiinae hos Fossilworks
Alcinae

Alcinae (alker) er en underfamilie i alkefamilien (Alcidae) og består av sju slekter, hvorav to er monotypiske og én er utdødd. Gruppen teller 16 arter, hvorav én er utdødd.


== Inndeling ==
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Nettleship & Bonan (2018). Norske navn følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008) og Syvertsen et al. (2017).

Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
Lari, måkefugler, 5 familier, 5 underfamilier, 40 slekter, 155 arter
Dromadidae, krabbeeterfamilien, 1 slekt, 1 art
Glareolidae, brakksvalefamilien, 3 slekter, 17 arter
Stercorariidae, jofamilien, 1 slekt, 7 arter
Alcidae, alkefamilien, 11 slekter, 25 arter
Aethiinae, 4 slekter, 9 arter
Cerorhinca (monotypisk), neshornlunde
Fratercula, lunder, 3 arter
Ptychoramphus (monotypisk), sotalke
Aethia, dvergalker, 4 arter
Alcinae, 7 slekter, 16 arter (hvorav 1 slekt og 1 art er utdødd)
Brachyramphus, dvergteister
Cepphus, teister
Synthliboramphus, stariker
Alca (monotypisk), alke
Pinguinus (monotypisk), geirfugl (†)
Alle (monotypisk), alkekonge
Uria, lomvier
Laridae, måkefamilien, 5 underfamilier, 25 slekter, 105 arter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alcinae hos Fossilworks
Annonseblokkering

Annonseblokkering er fjerning eller endring av reklame på nettsider eller mobilapplikasjoner ved hjelp av programvare som filtrer innhold. Annonseblokkering er mest brukt som nettlesertillegg. 
Mange aktører i mediebransjen kritiserer eller forsøker selv å blokkere brukere som har installert annonseblokkering. Dette fordi annonseblokkering reduserer medienes inntekter. Brukere som installerer annonseblokkering oppgir raskere nettsider, mindre forstyrrende lesning som hovedgrunner for bruken.


== Se også ==
Personvern
Adware


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Pagefair.com 2017 Adblock Report
Regjeringens minnemedalje for innsats under andre verdenskrig

Regjeringens minnemedalje for innsats under andre verdenskrig («Takk for din innsats 1939–45») er en norsk medalje. 
Medaljen ble opprettet i forbindelse med markeringen i 2015 av at det var gått 70 år siden frigjøringen etter andre verdenskrig. Medaljen skulle i utgangspunktet kun tildeles i jubileumsåret, men ordningen ble videreført de neste årene. Pr. 2017 var minnesmedaljen tildelt omtrent 1 100 personer.Medaljen kan tildeles «norske og utenlandske militære [inkludert handelsflåten] og sivile som anerkjennelse for innsats under andre verdenskrig», så lenge vedkommende «bidro i kampen mot aksemaktene eller til støtte for sivilsamfunnet». Kommunene har som oppgave å utarbeide lister over personer som møter kriteriene, og disse listene danner grunnlaget for vedkommende statsforvalters beslutning om tildeling på vegne av staten. Medaljen utdeles ikke posthumt, og den kan ikke bæres på uniform.


== Se også ==
Artikler på Wikipedia om personer som har mottatt Regjeringens minnemedalje for innsats under andre verdenskrig


== Referanser ==
Altered Carbon (Netflix)

Altered Carbon er en amerikansk nett-TV-serie skapt av Laeta Kalogridis for Netflix og basert på romanen Altered Carbon av Richard K. Morgan. Serien består av ti avsnitt, som ble publisert på Netflix 2. februar 2018. En ny sesong ble bestilt i juli 2018, med Anthony Mackie i hovedrollen.


== Rolleliste ==


=== Sesong 1 ===
Takeshi Kovacs … Joel Kinnaman
Laurens Bancroft … James Purefoy
Kristin Ortega … Martha Higareda
Edgar Poe … Chris Conner
Reileen Kawahara … Dichen Lachman
Vernon Elliot … Ato Essandoh
Miriam Bancroft … Kristin Lehman
Mister Leung … Trieu Tran
Quellcrist Falconer … Renée Elise Goldsberry


=== Sesong 2 ===
Takeshi Kovacs … Anthony Mackie
Trepp … Simone Missick
Ivan Carrera … Torben Liebrecht
Tanaseda Hideki … James Saito


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Altered Carbon på Internet Movie Database 
(en) Altered Carbon på Rotten Tomatoes 
(en) Altered Carbon på Metacritic
Sjelah

For den bibelske personen med lignende navn, se SjelaSjelah (hebraisk: שֶׁלַח – Šǽlaḥ, i pausa שָׁלַח – Šā́laḥ; gresk: Σαλά – Salá; i bibeloversettelsen fra 1930 Salah) er i Bibelen en av forfedrene til Abraham. Sjelah var etterkommer av Sem. Ifølge masoretteksten og den samaritanske Pentateuken var Sjelah sønn av Arpaksjad, men ifølge Septuaginta og Lukasevangeliet var han sønnesønn av Arpaksjad og sønn av Kenan, som ikke må forveksles med sin tipptipptipptipptipptippoldefar ved samme navn.
Sjelah var far til Eber og farfar til Peleg og Joktan.
Procelsterna

Procelsterna er en slekt i underfamilien noddyer (Anoinae), som inngår i måkefamilien (Laridae), og består av to arter. Fuglene forekommer i tropiske og subtropiske havområder. En studie med DNA antyder at de to artene i denne slekten kan flyttes til Anous.


== Inndeling ==
Inndelingen følger i hovedsak Taxonomy in Flux og er i henhold til Boyd (2016), som i all vesentlighet støttes av HBW Alive. Norske navn følger NOF der disse finnes. Norske navn i parentes er ikke offisielle.

Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
Chionidi, slirenebbfugler, 3 familier, 4 slekter, 13 arter
Charadrii, lofugler, 6 familier, 3 underfamilier, 20 slekter, 90 arter
Scolopaci (også kalt Limicoli), snipefugler (også kalt vadefugler), 5 familier, 5 underfamilier, 29 slekter, 112 arter
Turnici, springvaktelfugler, 1 familie, 2 slekter, 17 arter
Lari, måkefugler, 5 familier, 5 underfamilier, 40 slekter, 155 arter
Dromadidae, krabbeeterfamilien, 1 slekt, 1 art
Glareolidae, brakksvalefamilien, 3 slekter, 17 arter
Stercorariidae, 1 slekt, 7 arter
Alcidae, alkefamilien, 11 slekter, 25 arter
Laridae, måkefamilien, 5 underfamilier, 25 slekter, 105 arter
Anoinae, noddyer
Anous
Procelsterna
P. cerulea, blånoddy
P. albivitta, grånoddy
Gyginae, silketerner
Rynchopinae, saksenebber
Sterninae, terner
Larinae, måker


== Referanser ==


== Litteratur ==
Josep del Hoyo, Andrew Elliott, Jordi Sargatal, red. (1996). Handbook of the Birds of the World (Engelsk). Volume 3, Hoatzin to Auks. Barcelona, Spania: Lynx Edicions. s. 821. ISBN 978-84-87334-20-7. HBW0003. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link) [redaktør for Laridae (måkefugler) J. Burger & M. Gochfeld]
Josep del Hoyo, Nigel J. Collar (David A. Christie, Andrew Elliott, Lincoln D. C. Fishpool), red. (juli 2014). HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World (Engelsk). Volume 1, Non-passerines. Barcelona, Spania: Lynx Edicions in association with BirdLife International. s. 904. ISBN 978-84-96553-94-1. ILCHK01. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
David W. Winkler, Shawn M. Billerman, Irby J. Lovette, red. (desember 2015). Bird Families of the World (Engelsk) (A Guide to the Spectacular Diversity of Birds utg.). Barcelona, Spania: Lynx Edicions and Cornell Lab of Ornithology. s. 600. ISBN 978-84-941892-0-3. MON0033. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)


== Eksterne lenker ==
(en) Procelsterna – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Procelsterna i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Procelsterna hos Fossilworks 
(en) Procelsterna hos ITIS 
(en) Procelsterna hos NCBI 
(en) Kategori:Procelsterna – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Procelsterna – detaljert informasjon på Wikispecies
Emil R. Steffensen

Emil Ragnar Steffensen (født i 1957) jobber i Det internasjonale valutafondet (IMF), etter å ha fått permisjon fra Finanstilsynet som direktør for bank- og forsikringstilsyn.Steffensen er utdannet siviløkonom fra Norges Handelshøyskole (NHH) i Bergen og har eksamen fra høyere avdeling med samfunnsøkonomi som hovedfag. Han har også vært stipendiat ved NHHs institutt for samfunnsøkonomi, universitetslektor ved Universitetet i Bergens (UiB) institutt for økonomi, samt forsker ved Samfunns- og næringslivsforskning (SNF).Han ble ansatt i det daværende Kredittilsynet i 1994, og var seksjonssjef for analyse og rapportering fra 1997 til han 1. mai 2008 ble utnevnt som avdelingsdirektør for finans- og forsikringstilsyn etter Sven-Henning Kjelsrud.Steffensen var konstituert finanstilsyndirektør fra 14. april til 15. august 2011, før Morten Baltzersen tok over stillingen på åremål.


== Referanser ==
Han Weiling

Weiling (kinesisk: 渭陵, pinyin: Wèilíng, med dynastimarkør Han Weiling)  er et gravkompleks i Xingping nordvest for Xi'an i Kina fra Handynastiets tid (206 f.Kr.-220). I Weiling er keiser Yuandi (død 33 f.Kr.) begravd..
Keiserens grav er i form av en jordpyramide med plattet topp og et bunnareal på ca 170 x 170 m. Graven er orientert med en grads avvik mot nord-søraksen. UOpe på pyramidens flate topp er det et opphøyd platå. Det verserer en teori om at dette platå har gitt Djingis khan inspirasjon til utformingen av hans grav.Direkte nordvest for keiserens gravpyramide finnes keiserinne Wang Zhengjuns noe mindre gravpyramide.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Imperial mausoleums of China. China National Art Photograph Publishing House. 2006. ISBN 7-80069-732-0.
Dinglingmausoleet

Dinglingmausoleet (kinesisk: 定陵, pinyin: Dìnglíng) er et mausoleum der den kinesiske keiseren Zhongzong er begravd. Dingling er 15 km nord for Fuping utenfor Xi'an i Shaanxiprovinsen i Kina. Dingling er en av atten keisergraver fra Tangdynastiet (618–907) som er plasserte langs et drøyt 140 km langt perlebånd av graver nord for Xi'an.Keiser Zhongzong, som døde og ble begravet i år 710, var Tangdynastiets fjerde keiser. Likesom en stor del av Tangdynastiets keisere er også keiser Zhongzong begravd inne i et naturlig berg.Navnet Dingling er også i bruk for andre kinesiske keisergraver. Mingdynastiets keiser Wanli (død 1620) er begravd i Dingling nord for Beijing, og Qing-dynastiets keiser Xianfeng (død 1861) er begravd i Dingling i de østlige Qinggravene øst for Beijing.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Zhaoling: The Mausoleum of Emperor Tang Taizong (PDF) (engelsk). SINO-PLATONIC PAPERS. 2009.
Dabaotai

Dabaotai (forenklet kinesisk: 大葆台, pinyin: Dàbǎotái) er en keiserlig grav fra det vestlige Han-dynasti (206 f.Kr.–24 e.Kr.) i Beijing i Kina.
Den gravsatte er føydalfyrsten Liu Jian (73–45 f.Kr.) fra den senere del av Vestre Han. Det underjordiske palasset er oppbygd av en trestruktur bestående av om lag 16 000 stokker av sypresser. Trestrukturen er omsluttet av pakket trekull, grafitt og leire, noe som er samme teknikk (黄肠题凑) som ble anvendt for oppførelsen av dynastiets keisergraver.Hele graven opptar 18 000 m2, og det underjordiske palasset er 23 x 18 m, 4.7 m under dagens marknivå. Mer enn tusen artefakter er blitt tatt opp av graven, som gjenstander av kopper, jern, jade, agat, gull, keramikk og tekstilier. I graven er også elleve hester og tre hestevogner begravde.Dabaotai ligger sørvest for Beijings verdenspark utenfor sørvestre Fjerde ringvei i Fengtaidistriktet i sørvestre Beijing. Graven og dens artefakter utstilles på Dabaotai Xi Han Dynasty Tomb Museum (大葆台西汉墓博物馆) som er oppført rundt graven.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Imperial mausoleums of China 中国皇帝陵 (engelsk og kinesisk). China national art photograph publishing house. 2006. ISBN 7-80069-732-0.
Qiaoling

Qiaoling (forenklet kinesisk: 桥陵, pinyin: Qiáolíng, «brograven») er et gravkompleks fra det kinesiske Tangdynastiet der keiser Ruizong er begravd. Keiseren døde i år 716.Qiaoling er en av Tangdynastiets atten keisergraver og ligger som et uthulet fjellrom i Fengfjellet (丰山) i Pucheng i bvyprefekturet Weinan i Shaanxi-provinsen drøyt 80 km nordøst for Xi'an.Navnet Qiaoling er tidligere blett brukt som navn for den mytologiske Gule keisers mausoleum, som for åt unnvike forveksling nå heller kalles Den gule keisers grav (黄帝陵).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Imperial mausoleums of China. China National Art Photograph Publishing House. 2006. ISBN 7-80069-732-0. 
Zhaoling: The Mausoleum of Emperor Tang Taizong (PDF) (engelska). SINO-PLATONIC PAPERS. 2009. 
Imperial Tombs in Tang China, 618-907 (engelsk). Routledge. 2011. ISBN 0415674921.
Tangdynastiets atten keisergraver

Tangdynastiets atten keisergraver (kinesisk: 唐十八陵, pinyin: Táng shíbālíng) eller Guanzhongs atten Tangkeisergraver  (关中十八唐帝陵 / Guānzhōng shíbā Tángdìlíng) er en serie keiserlige gravfelt fra det kinesiske Tangdynastiet (618–907).
De 18 mausolene ligger som perler på en snor i øst- vestlig retning nord for Weifloden i Xianyang- og Weinanprefekturene i Shaanxi-provinsen nord for dagens Xi'an, som også var Tangdynastiets hovedstad under navnet Chang'an.Dynastiets siste to keisere ble ikke begravet i Shaanxi. Keiser Zhaozong (regj. 888–904) ble begravd i mausoleet Heling i Yanshi utenfor Luoyang i Henan, og dynastiets siste keiser Tang Ai (regj. 904–907) i mausoleet Wenling i Heze i Shandong.


== Liste over Tangdynastiets atten keisergraver ==


== Galleri ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Imperial mausoleums of China (svensk). China National Art Photograph Publishing House. 2006. ISBN 7-80069-732-0. 
Zhaoling: The Mausoleum of Emperor Tang Taizong (PDF) (engelska). SINO-PLATONIC PAPERS. 2009. 
Imperial Tombs in Tang China, 618-907 (engelsk). Routledge. 2011. ISBN 0415674921.
Johan Gerhard de Besche

Johan Gerhard de Besche (født 31. mai 1821 på Kongsberg, død 19. februar 1875 på Frognerhaug i Aker) var en norsk lege og aviseier.


== Liv ==
Han var sønn av kjøpmann, senere overtollbetjent Joachim Christopher de Besche og Elizabeth Birgitte Bergh. I 1845 ble han gift med Catharina Marie Hviid (1824–1879), datter av boktrykker Rasmus Hviid og Else Marie Ring. Han var far til Oscar de Besche og farfar til legen Arent Greve de Besche.
Etter å ha blitt cand. med. i 1843 var han et par år fattiglege i Christiania, før han i 1846 ble utnevnt til eskadronskirurg. I 1848 deltok han som frivillig i den første slesvigske krigen. I 1850 ble han utnevnt til korpslege ved opplandske ridende jegerkorps. På denne tiden ble han nærmere kjent med kronprins Karl. Han ble derfor i 1857 utnevnt til kongelig livmedikus, og i 1862 til første livmedikus. Han tok avskjed fra stillingen i 1869.
Som lege tok de Besche del i den faglige diskusjonen i tidsskrifter som Militært Tidsskrift, Magazin for Lægevidenskaben, Den Militære Tilskuer og i avisene. I 1863 arvet han halvparten av eierskapet til avisen Morgenbladet av sin svigermor, enken etter boktrykker Rasmus Hviid. I 1865 kjøpte han den andre halvparten av redaktør Stabells arvinger. Mot slutten av livet brukte han mesteparten av sin tid på den økonomiske driften av Morgenbladet.


== Litteratur ==
S. C. Hammer: «de Besche, Johan Gerhard», i Norsk biografisk leksikon, bind 3. Oslo: Aschehoug, 1926
Oscar de Besche

Oscar de Besche (født 27. mai 1846, død 16. mars 1909) var eier og utgiver av avisen Morgenbladet.


== Liv ==
Han var sønn av militærlegen Johan Gerhard de Besche, som hadde arvet halvparten av eierskapet i Morgenbladet av sin svigermor, og kjøpt den andre halvparten av redaktør Stabells arvinger. Selv var han far til legen Arent Greve de Besche.
Etter farens død i 1875 oppga han universitetsstudiene for å fortsette driften av avisen sammen med broren Jean de Besche. Etter brorens død i 1883 var han eneeier. Han var avisens forretningssjef helt til 1902, da han solgte eierskapet til aksjeselskapet A/S Morgenbladet.


== Litteratur ==
«Oscar de Besche», i Salmonsens konversationsleksikon. Anden Udgave, bind V (1916)
Arent de Besche

Arent Greve de Besche (født 4. desember 1878 i Kristiania, død 16. september 1945) var en norsk lege.
Han var sønn av Morgenbladets utgiver Oscar de Besche og Anna Sophie Løberg, og sønnesønn av legen Johan Gerhard de Besche. I 1914 ble han gift med Anita Iversen. Han var far til legen Arent de Besche (1917–1996).
Etter å ha vært elev ved Aars og Voss' skole ble han cand. med. i 1904. Fra 1906 til 1908 var han assistent ved laboratoriet ved Kristiania kommunale sykehus, og i 1908 studerte han bakteriologi under Georg Gaffky og August von Wassermann ved Robert Kochs institutt i Berlin, og tuberkulose ved sanatoriet i Beelitz. Fra 1909 til 1912 var han assistent ved Rikshospitalets patologisk-anatomiske institutt, og fra 1912 førsteamanuensis. Han fikk doktorgraden for en avhandling om «Bakteriologiske studier ved barnetuberkulose» i 1913.
I 1920 ble han utvevnt til dosent i medisinsk bakteriologi ved Universitetet i Kristiania og sjef for det bakteriologiske instituttet ved Rikshospitalet. Han tok avskjed i 1935.
Han var formann i Det norske medicinske Selskab fra 1930 til 1932, og var en av stifterne av Norske tuberkuloselegers forening.


== Utmerkelser ==
De Besche ble valgt til medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi i 1930.


== Litteratur ==
Norges leger. Oslo: Den norske lægeforening. 1996. 


== Referanser ==
Ruggiero Bonghi

Ruggiero Bonghi (født 21. mars 1826 i Napoli, død 22. oktober 1895 i Torre del Greco) var en italiensk filolog.


== Liv ==
Han var sønn av en advokat. Etter farens død i 1836 giftet moren seg på nytt med dikteren Saverio Baldacchini. Bongi deltok i det liberale, neoguelfiske miljøet i Napoli. I revolusjonsåret 1848 oppholdt han seg i Roma og Firenze, men i 1850 ble han utvist fra Toscana etter oppfordring av regjeringen i Napoli. I de neste årene oppholdt han seg som landflyktig i Torino, Stresa, Paris og London. I 1859 ble han utevnt til professor i logikk ved Universitetet i Pavia. Etter Frans IIs amnesti i 1860 vendte han tilbake til Napoli, hvor han ble redaktør for avisen Il Nazionale.
Etter Garibaldis inntog i Napoli ble Bonghi utnevnt til professor i filsofi ved Universitetet i Napoli. Samtidig ble han valgt til representant i det nye deputertkammeret i det samlede kongeriket Italia. I 1865 ble han utnevnt til professor i latinsk litteratur ved Istituto di Studi Superiori Pratici e di Perfezionamento i Firenze, den nye hovedstaden. Men alt i 1866 flyttet han til Milano, hvor han var redaktør for avisen La Perseveranza til 1874. I årene 1874–1876 var han italiensk undervisningsminister. I 1881 grunnla han tidsskriftet La Cultura.


== Verk ==
Bonghi utga flere lærebøker i historie. Han skrev lenge på en stor Storia di Roma («Romas historie»), men rakk bare å utga de to første bindene. Fragmenter av det tredje bindet utkom posthumt i 1896.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Pietro Scoppola: «BONGHI, Ruggiero», i Dizionario Biografico degli Italiani, bind 12 (1971)
Philippe de Commynes

Philippe de Commynes (født omkring 1447 i Flandern, død 18. oktober 1511 i Argenton) var en fransk diplomat, historiker og rådgiver for kongene Ludvig XI og Karl VIII. Han regnes som en forløper for den moderne historieskrivningen og som den første franske memoarforfatteren.


== Liv ==
Han vokste opp i Flandern, som tilhørte hertugdømmet Burgund. Som ung kom han til hoffet i Brussel, hvor han trådte i hertug Karls tjeneste. I 1472 forlot han hertugen og gikk i tjeneste hos kong Ludvig VIII av Frankrike, som han hjalp med å beseire sin tidligere arbeidsgiver. Han bidro også til å utvikle det franske diplomatiet i Italia, og dro dit selv som sendemann i 1478.
Etter kong Ludvigs død i 1483 var Commynes' stilling svekket for en tid. I denne perioden begynte han å skrive på erindringene fra tiden hos kong Ludvig. I 1492 kunne han imidlertid vende tilbake til hoffet hos kong Karl VIII. I forkant av Karls felttog i Italia ble han sendt som diplomat til Venezia, hvor han forgjeves forsøkte å overtale byrådet til å holde seg utenfor «den hellige ligaen» rettet mot Frankrike. Tilbake i Frankrike fortsatte han å skrive på erindringene, hvor han nå skildret tiden under Karl VIII.
Erindringene ble først utgitt etter hans død, i 1524. De ble lenge ansett som en slags lærebok i politikk og diplomati.
Commynes' erindringer ble oversatt til dansk av Hans Mogenssøn (1524–1595). Oversettelsen ble utgitt på nytt av Poul Nørlund og Kristian Sandfeld (1913–1919). En svensk oversettelse ble utgitt av Johan Schroderus i 1624.


== Referanser ==


== Litteratur ==
«Comines», i Nouvelle biographie universelle depuis les temps les plus reculés jusqu'à nos jours, bind 11 (1852)
Hans Mogenssøn

Hans Mogenssøn (også Mogensen, født omkring 1525 i København, død 30. november 1595) var en dansk prest og den tredje lutherske biskopen i Trondheim.


== Liv ==
Han studerte først ved Københavns Universitet, før han fortsatte studiene ved tyske universiteter og i Paris. I 1558 fikk han magistergraden ble samme år professor i København. Kort etter overtok han undervisningen i gresk. I 1567 ble han sogneprest i Stege, og i 1574 i Lyngby i Skåne.
I 1578 ble han utnevnt til assistent for biskop Hans Gaas i Trondheim, men denne døde alt før Mogenssøn nådde frem. Han måtte derfor overta biskopsembetet og ble ordinert i 1579. En sønn av ham, Mogens Hansen, var sogneprest ved Trondheim domkirke.
I tiden som prest oversatte Mogenssøn flere verker til dansk. Han er mest kjent for sin oversettelse av Philippe de Commynes erindringer. Oversettelsen ble utgitt på ny av Poul Nørlund og Kristian Sandfeld 1913–1919.


== Litteratur ==
R. Paulli: «Hans Mogensen», i Dansk Biografisk Leksikon, 3. utgave
Freestyle under Vinter-OL for ungdom 2016 – Slopestyle gutter

Slopestyle for gutter i freestyle under Vinter-OL for ungdom 2016 ble avholdt i Hafjell Alpinsenter 19. februar 2016.
Nordmannen Birk Ruud vant øvelsen foran Alex Hall fra USA og Finn Bilous fra New Zealand.


== Resultater ==


== Referanser ==
Peter Mundy

Peter Mundy (fl. 1600 – 1667) var en britisk handelsreisende og forfatter som reist mye i Asia, Russland og Europa. Han var den første briten som skrev om å ha drukket chaa (te) i Kina, noe han gjorde i Itinerarium Mundi (Reiserute gjennom verden).


== Referanser ==
Freestyle under Vinter-OL for ungdom 2016 – Slopestyle jenter

Slopestyle for jenter i freestyle under Vinter-OL for ungdom 2016 ble avholdt i Hafjell Alpinsenter 19. februar 2016.
Russiske Lana Prusakova vant øvelsen foran Lou Barin fra Frankrike og Madison Rowlands fra Storbritannia.


== Resultater ==


== Referanser ==