jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Crepe de chine

Crêpe de Chine, Crêpe, Crape eller Krepp, er et silke-, ull- eller polyester-stoff med tydelige kreppede linjer. Det produseres som en toskaft hvor varpen er fintvunnede tråder mens i veften er det hardtvunnede garntråder. Dette bidrar til å gi stoffet sitt karakteristiske rynkede utseende. Stoffet har historisk sett vært brukt til sørgeklær, da særlig i det nittende århundret. Stoffnavnet kommer fra det franske uttrykk for «Krepp fra Kina».


== Referanser ==
Refineria di Korsou

Refineria di Korsou N.V. er et statseid selskap som eier oljeraffineriet og tilknyttet infrastruktur på Curaçao i Karibia. Det har hovedkontor i Willemstad. 
Selskapet ble opprettet etter at Shell i 1985 overlot raffineriet til myndighetene på Curaçao, sammen med terminalanleggene i Bullenbaai og Caracasbaai. Curaçaos øyråd ble eneeier av selskapet. Oljeraffineriet ble samme år utleid til Petróleos de Venezuela (PDVSA). PDVSA drev raffineriet gjennom datterselskapet Refineria Isla Curaçao B.V. Leiekontrakten utløp i 2019.I 2016 inngikk regjeringen på Curaçao en intensjonsavtale med det statskontrollerte kinesiske selskapet Guangdong Zhenrong Energy (GZE) om å overta driften og modernisere raffineriet.  Etter at det kom fram at det kinesiske selskapet manglet tekniske forutsetninger, finansiell styrke og støtte fra den kinesiske regjeringen til å engasjere seg i prosjektet kansellerte Curaçaos regjering avtalen 30. desember 2017.


== Referanser ==
The Unwritten Law

The Unwritten Law er en amerikansk mysteriefilm fra 1932 i regi av Christy Cabanne. I rollene ses blant andre Greta Nissen, Richard «Skeets» Gallagher og Mary Brian.


== Fakta om filmen ==
Arbeidstittelen til denne filmen var The Betrayal.


== Rolleliste ==
Greta Nissen - Fifi La Rue
Richard «Skeets» Gallagher - Pete Brown (kreditert som Skeets Gallagher)
Mary Brian - Ruth Evans
Louise Fazenda - Lulu Potts
Lew Cody - Roger Morgan
Hedda Hopper - Jean Evans
Purnell Pratt - Stephen McBain
Theodore Von Eltz - Val Lewis
Mischa Auer - Abu Zeyd
Arthur Rankin - Frank Woods
Wilfred Lucas - Kaptein Kane
Ernie Adams - Ed Riley
Harold Foshay - Steward
Betty Tyree - Script girl


== Referanser og fotnoter ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Unwritten Law på Internet Movie Database 
(en) The Unwritten Law på Turner Classic Movies
Sequencer

En musikk-sequencer (eller bare sequencer) er en enhet eller applikasjonsprogramvare som kan ta opp, redigere eller spille av musikk ved å håndtere notater og ytelsesinformasjon i flere former, vanligvis CV / Gate, MIDI eller Open Sound Control (OSC), og muligens lyd- og automatiseringsdata for DAWs og plugin-moduler.
The Circus Queen Murder

The Circus Queen Murder er en amerikansk mysteriefilm fra 1933 regissert av Roy William Neill. Manuset ble skrevet av Jo Swerling. Det bygde på Anthony Abbots serie About the Murder of the Circus Queen, a Thatcher Colt Detective Mystery, som ble utgitt i magasinet Liberty. Serien ble utgitt som roman i 1932. Anthony Abbot var et pseudonym for Fulton Oursler. I rollene ses blant andre Adolphe Menjou, Donald Cook og Greta Nissen.


== Innspillingsfakta ==
Filmen ble spilt inn fra 6. til 24. februar 1933.


== Handling ==
Politi-kommissær i New York, Thatcher Colt, bestemmer seg for å ta en ferie etter seks år med kriminalitetsbekjempelse, ledsaget av hans attraktive sekretær, Miss Kelly. På toget underveis til destinasjonen ser de et sirkus "The Greater John T. Rainey Shows" på vei til samme sted. Tre ansatte ved sirkuset er i ett forhold med hverandre: Josie La Tour, hennes ektemann Flandrin (som Josie har til hensikt å skille seg fra) og hennes kjæreste The Great Sebastian, som alle tre er trapesutøvere.
Jim Dugan, sirkusets presseagent, kjenner igjen sin gamle venn Colt i det sirkuset paraderer gjennom byen. Sirkus-eieren Rainey forteller at noen er ute etter å ødelegge showet hans. De viktigste utøverne har mottatt et anonymt notat som ber dem om å ikke opptre dagen etter - fredag ​​den 13. ellers vil de dø. Colt mistenker imidlertid at det hele er et reklamestunt fra Dugan. Rainey informerer også Colt om at La Tour, stjerne-attraksjonen, eier halve sirkuset. Når de går for å finne Flandrin, men finner en lapp som sier at han er "den første til å gå" samt et kule-hull og blod. Imidlertid finner de ingen kropp, noe som vekker Colts mistanker. Dagen etter rapporterer Kelly at blodet ikke er menneskelig.


== Fakta om filmen ==
The Circus Queen Murder var den andre og siste filmen i en opprinnelig planlagt trilogi med «Thatcher Colt»-mysterier produsert av Columbia Pictures. Den første var The Night Club Lady (1932).Filmen innlemmet opptak fra Frank Capras film Rain or Shine for Columbia Pictures i 1930. Paradescenen, hvor Greater John T. Rainey Circus (som også var navnet på sirkuset i Capras film) kommer inn i byen, ble hentet fra denne filmen. Det samme gjelder noen opptak av sirkuset mens det reiser gjennom en regnstorm. Noen opptak av åpningsparaden i sirkusteltet var også hentet fra Rain or Shine, deriblant avstandsopptak av skuespillerinnen Joan Peers, som spilte ryttersken Mary Rainey i Capras film. Den afrikansk-amerikanske skuespilleren Clarence Muse, som spilte Nero i Rain or Shine, kan flyktig ses som én av sirkusarbeiderne som banker ned én av de store teltpålene.


== Rolleliste ==
(Kun krediterte)

Adolphe Menjou- Thatcher Colt
Donald Cook - [The Great] Sebastian
Greta Nissen - [Josie] La Tour
Ruthelma Stevens - [Miss] Kelly
Dwight Frye - Flandrin
Harry Holman - Dugan
George Rosener - Rainey


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Circus Queen Murder på Internet Movie Database 
(sv) The Circus Queen Murder i Svensk Filmdatabas 
(nl) The Circus Queen Murder på MovieMeter 
(en) The Circus Queen Murder på AllMovie
Aegus (s.str.) nishikawai

Aegus (s.str.) nishikawai er bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor ( millimeter), avlang, noe flat, svart hjortebille. Hannen har stort, bredt hode og store, sigdformede kjever som har en svært bred, firkantet tann ved roetn og en ganske liten tann i den ytre delen. Som vanlig hos hjortebiller viser hanner av denne arten allometri, slik at store hanner har forholdsvis betydelig større hode og kjever. Hannens hode er halvmatt, spredt og fint punktert, grovere på sidene. Pannen er bredt og grunt, U-formet innbuktet foran, med et kort, butt framspring midt i innbuktningen. Hodet er tydelig utvidet bak fasettøynene. Pronotum er avrundet rektangulært, bredere enn langt, nokså tett og grovt punktert. Dekkvingene er jevnbrede med fine, skarpe punktstriper, blanke, kraftig punkterte ved roten og langs ytterkanten. Beina er svarte. Hunnen er mindre enn hannen uten forstørret hode og kjever, kroppen er tett og kraftig punktert og nokså blank.


== Levevis ==
Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på De små Sundaøyene.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Aegini - omfatter bare én slekt:
Slekten Aegus MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
Underslekten Aegus MacLeay, 1819 (i snever forstand)
Aegus (s.str.) nishikawai Nagai, 1994


== Eksterne lenker ==
Oversikt over artene
Nettside om arten
(en) Aegus (s.str.) nishikawai i Encyclopedia of Life 
(en) Aegus (s.str.) nishikawai i Global Biodiversity Information Facility
Armenias offentlige TV-selskap

Armenias offentlige tv-selskap (armensk: Հայաստանի հանրային հեռուստաընկերություն, Hayastani Hanrayin herrustaynkerut’yun; ARMTV eller AMPTV) er Armenias offentlige tv-selskap og driver tv-kanalen Armenia 1 som begynte sine sendinger i 1956. Selskapets engelske navn er Public Television of Armenia. 


== Bakgrunn ==


=== Historie ===
Fjernsynet, som da het Nasjonal TV, hadde sin første sending 29. november 1956. I begynnelsen sendte kanalen fire dager i uken, rundt to timer hver dag. Det første barneprogrammet ble sendt allerede 17. februar 1957, mens nyhetsprogrammet Sjabatva Norutiunner (Ukentlige nyheter) startet 6. august samme år. Programmet startet med jevnlige sendinger i februar 1958 og skiftet navn til Norutiunner (Nyheter).Frem til 1970-årene sendte tv-kanalen bare i Jerevan-området, men utover i 1970-årene ble utsendingene utvidet til flere andre byer som Kapan, Sisian og Amasia. Disse byene hadde imidlertid tilgang til Moskva TV. I 1973 ble en andre armensk tv-kanal, Kanal 11, startet. Fargesendinger startet samtidig, og i 1977 var halvparten av de to kanalenes sendinger i farger. Samme år var det rundt 500 000 tv-apparater i Armenia.


=== Etter sovjet-tiden ===
Etter oppløsningen av Sovjetunionen fikk armensk tv friere tøyler, og et nytt nyhetsprogram Haylur startet i 1991. Imidlertid førte økonomiske problemer og nasjonal strømmangel til at tv-sendingene ble innskrenket til 2–3 timer daglig eller mindre. Haylur ble også lagt ned kort tid etter oppstart. 
I 1999 startet armensk tv å kringkaste via satellitt, og i 2000 ble fjernsynet omstrukturert og omdøpt til Det offentlige TV-selskapet. Landets daværende lovgivning påla Armenia 1 å sende alle utenlandske filmer og serier dubbet til armensk. Først i 2005 ble språkkravet hevet.Samme året ble kanalen medlem av Den europeiske kringkastingsunion, og Armenia debuterte i Eurovision Song Contest året etter. I 2015 anskaffet kanalen en mobil HD-stasjon med ti HD-kameraer og en satellittsender, stasjonen kom på plass takket være midler fra Kina. 13. september 2016 gikk kanalen over til HD-sendinger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
.577 Snider

.577 Snider var en britisk militær patron brukt i den første bakladerriflen i British Army, den ombygde Snider-Enfield. Prosjektilet var basert på Minié-prosjektilene til forgjengeren Modell 1853 Enfield, og var i kaliber 14,7 millimeters (0,577 ") og veide 480 gr.


== Hylse ==
De første .577-patronene var laget av tynn messingfolie rullet til en sylinder og dekket med et tynt lag papir. Sylinderen ble så limt til en base av messing. Både av størrelse og konstruksjon kunne den minne om en eldre type haglepatron. Basen hold tennhetten og fungerte som forsegling mot kruttgassen under avfyring.  Senere ble forbedrede versjoner laget med base av jern eller hele patronen laget helt av messing introdusert.


== Prosjektil ==

Snider-prosjektilene ble presset, ikke støpt, på samme måte som den britiske hærens Minié-prosjektiler. Det ble oppdaget at et et spinnende prosjektil med mer av vekten fordelt mot kantene hadde bedre stabilitet i bane enn et prosjektil med vekten jevnt fordelt. Snider-prosjektilene fikk derfor en hul kjerne, som gjerne var fylt med en treplugg i tidlige varianter, men var tom i senere. Basen bak var også innhul, med en plugg.
Den hule spissen gjorde at prosjektilet hadde en tendens til å kollapse i tuppen ved treff, på samme måte som hulspissammunisjon. Dette var en utilsiktet bieffekt av målet med mer presis ammunisjon. Det tok imidlertid ikke lang tid før både soldater og offiserer la merke til at Snider-ammunisjonen gav fryktelige sår hos motstandere. De store, tunge prosjektilene knuste også knokler de traff, og sårene ble ansett som vanskeligere å lege enn sår fra både eldre mulladingsvåpen, senere Martini-Henry-rifler og de moderne Lee-Metford.


== Utfasing og moderne ammunisjon ==
Det tunge prosjektilet til patronen satte begrensning på hvor fort det var mulig å få prosjektilet til å gå, og derved også den effektive rekkevidden. Selv om prosjektilet hadde stor kraft utover i banen, gjorde den lave hastigheten at man måtte forlegge siktet over hodet på fienden på bare noen hundre meters hold for å treffe. Det var derfor svært viktig at soldatene beregnet avstanden korrekt og stilte siktene riktig, noe som var vanskelig å få til i kampens hete. Den eneste løsningen var et prosjektil med høyere hastighet, slik at point blank-området ble lengre. En slik patron ble utviklet ved å snøre inn den øvre delen av patronen til den som den gang ble omtalt spm «finkallibret», det vil si en kaliber.45. Fordi den nye patronen var basert på den den eldre .577-patronen, ble den hetende .577/450 Martini-Henry etter kaliberet og våpnenet den var designet for.Snider-patronen ble faset ut i den britiske hæren på 1870-tallet til fordel for .577/450 Martini-Henry, men Snider-riflene og patronen fortsatte i bruk blant forskjellige kolonistyrker, særlig i India fram til århundreskiftet. Storskalaproduksjon av patronen opphørte i 1930-åra, og i dag regnes den som avleggs. Patroner og utstyr til hjemmelading produseres imidlertid fortsatt for svartkruttentusiaster. Nye hylser kan lages ved å korte ned haglehylser i kaliber 24.


== Se også ==
.577 Nitro Express
.577/450 Martini-Henry


== Referanser ==
Life in the Raw

Life in the Raw er en amerikansk westernfilm fra 1933 regissert av Louis King. Manuset var basert på Zane Greys novelle From Missouri, som ble publisert i McCall's Magazine i august 1926. I rollene ses blant andre George O'Brien, Claire Trevor (hennes filmdebut) og Greta Nissen.


== Handling ==
En ung kvinne kommer for å besøke broren sin, som bor i Arizona. Men det hun ikke vet er at broren hennes er medlem av en kriminell gjeng. De iscenesetter et ran, og snart dreper de et vitne.
Den unge kvinnen og broren hennes stikker deretter av i forskjellige retninger. Men når kvinnen blir stoppet, legger hun skylden for alle forbrytelsene på en vennlig cowboy som tidligere hadde hjulpet henne.


== Innspillingsfakta ==
Innspillingen tok til i midten av mai 1933. Ifølge en artikkel i Variety ble noen scener filmet i Hesperia og Lone Pine i California.


== Fakta om filmen ==
I filmens tittelkort står det: «Fox Film presents Zane Grey's Life in the Raw».Arbeidstitlene til denne filmen var From Missouri og Arizona Wildcat.


== Rolleliste ==
George O'Brien - Jim [Barry]
Claire Trevor - Judy [Halloway]
Greta Nissen - Belle
Francis Ford - Myles
Warner Richmond - [H.B.] Lamson
Gaylord Pendleton - Tom [Halloway]
Alan Edwards - [Oberst Nicholai] Petroff
Nigel De Brulier - McTavish


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Life in the Raw på Internet Movie Database 
(no) Life in the Raw hos Filmfront 
(nl) Life in the Raw på MovieMeter 
(en) Life in the Raw på AllMovie
Georgias offentlige kringkasting

Georgias offentlige kringkasting (GPB) (georgisk: საქართველოს საზოგადოებრივი მაუწყებელი, engelsk: Georgian Public Broadcasting) er den riksdekkende offentlige kringkasteren i Georgia. GPB startet med radiosendinger i 1925, mens tv-sendingene startet i 1956.


== Bakgrunn ==
En lovendring i 2004 omgjorde georgisk fjernsyn fra å være en statlig kringkaster til å være en offentlig kringkaster. GPBs kanaler sender både over bakkenett, satellitt og internett. GPB er medlem av Den europeiske kringkastingsunion.


=== Fjernsyns- og radiotilbud ===
Kringkasteren driver to tv-kanaler og to radiokanaler:


==== Fjernsyn ====
1TV (პირველი არხი, første kanal) – nyheter, underholdning, dokumentarer og serier. Startet sendinger i 1956
2TV (მეორე არხი, andre kanal) – parlamentskanal, startet i 1971.
Kanal Pik – russiskspråklig tv-kanal, startet i 2010, avsluttet i 2012.


==== Radio ====
Radio 1 – startet i 1925
Radio 2 – startet i 1995


=== Økonomisk situasjon ===
GPB får rundt 40 millioner georgiske lari i statsstøtte årlig, i tillegg kommer rundt 120 millioner lari fra reklameinntekter og produktplassering. Etter 2010 har kringkasteren strevd med økonomiske problemer, og GPBs direktør, Vasil Maglaperidze, foreslo vinteren 2017 å innstille alle sendinger frem til 2018. Unntaket var nyhetssendinger. Bakgrunnen for forslaget var å spare penger, redusere bemanningen og bruke de sparte midlene på å oppdragere GPBs tekniske utstyr og fornye selskapet. Statsminister Giorgi Kvirikashvili støttet planene.Kringkasteren har blant annet stengt ned en rekke politiske programmer og debattprogrammer, blant annet fellessendingene med Radio Free Europe/Radio Liberty. Avgjørelsen har høstet kritikk blant journalister i landet, og blant en rekke sosial organisasjoner som mener regjeringen får stadig større innflytelse over kringkasteren.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Reinfannslekta

Reinfannslekta (Tanacetum) er ei slekt i kurvplantefamilien. Artene ble i eldre systematikk regnet til andre slekter som Balsamita, Chrysanthemum og Pyrethrum.
De fleste artene er flerårige urter, men det finnes også ettårige urter og dvergbusker. Stengelen er opprett, krypende eller oppstigende og kan være håret eller glatt. Plantene har oftest jordstengel og en sterk duft. Bladene sitter spredt og er som regel enkelt- til tredobbelt fjærflikete. Kurvene sitter i halvskjermer. Randkronene er hunnlige, hvite, gule eller rosa, men mangler hos mange arter. Skivekronene er tvekjønnede og gule. Kurvbunnen er flat uten agner mellom enkeltblomstene. Frukten har en begerformet fnokk.Reinfannslekta omfatter omtrent 160 arter. De er utbredt i Eurasia, Nord-Amerika og Nord-Afrika. Gonospermum og Lugoa på Kanariøyene blir ofte regnet som egne slekter, men genetiske studier viser at de hører til midt i Tanacetum. Noen arter dyrkes i hager. I Norge er reinfann (T. vulgare) vanlig i hele landet. Noen andre arter finnes av og til forvillet.Insektdrepende og -frastøtende stoffer, pyretriner, fremstilles fra Tanacetum cinerariifolium og Tanacetum coccineum. Disse plantene dyrkes i tempererte strøk som England og Tasmania, og i tropiske fjellområder i for eksempel Kenya og Ecuador. Stoffene brukes mest mot fluer, kakerlakker og mygg. De er lite giftige for mennesker sammenlignet med andre insektmidler og brytes raskt ned i naturen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) reinfannslekta – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) reinfannslekta i Encyclopedia of Life 
(en) reinfannslekta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) reinfannslekta hos Artsdatabanken 
(sv) reinfannslekta hos Dyntaxa 
(en) reinfannslekta hos ITIS 
(en) reinfannslekta hos NCBI 
(en) reinfannslekta hos Panarctic Flora 
(en) reinfannslekta hos The International Plant Names Index 
(en) reinfannslekta hos Tropicos 
(en) Kategori:Tanacetum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Vilhelm Uchermann

Vilhelm Kristian Uchermann (født  23. november 1852 i Åmot i Østerdalen, død 24. februar 1929 i Oslo) var en norsk lege, professor i medisin ved universitetet i Kristiania i nesten 30 år og Norges første spesialist i øre-nese-hals-sykdommer. 


== Liv og virke ==
Da han var fem år, flyttet familien til Lillesand, hvor Vilhelm Uchermann vokste opp. Han tok eksamen artium ved Kristiansand katedralskole i 1869 og studerte deretter medisin på universitetet i Kristiania, hvor han tok eksamen i 1876. Deretter hadde han militærtjeneste i hæren og marinen. Han var også lege ved lofotfisket i 1878 og reservelege ved Kristiania kommunale sykehus før han i 1879 til 1880 var et år ved Long Island College Hospital i Brooklyn, USA og studerte hudsykdommer og kirurgi. Da han kom tilbake til Norge, var han militærlege en tid før han fortsatte som lege ved Kristiania kommunale sykehus i tillegg til å ha privat praksis til 1891, da han ble dosent og fra 1892 overlege ved Rikshospitalet, fra 1895 også professor i øre-nese-hals-sykdommer. Dette embetet hadde han til han ble pensjonist i 1922.
Etter en rekke studiereiser til andre land, begynte han å studere de døve og deres forhold i Norge i 1884. Dette ble grunnlaget for hans doktoravhandling De døvstumme i Norge, som kom i to bind i 1892 og 1896. Verket ble oversatt til både fransk og italiensk. Han var den første som tok doktorgraden på et område innen dette emnet. I en rekke artikler i «Tidsskrift for praktisk Medicin», som han var redaktør for i 1888-89, pekte han på behovet for en bedre undervisning i øresykdommer, men da han ikke fikk gehør for sine krav, tok han sammen med noen kolleger i 1886 initiativ til å stifte Den norske legeforening. Han var foreningens sekretær fra starten til 1889 og dens president 1912-1913.


== Heder ==
Medlem av Videnskabsselskabet i Kristiania 1898
Ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden 1899.
Medlem av «Deutsche laryngologische Gesellschaft»
Medlem av Société française d’otologie et laryngologie


== Bibliografi i utvalg ==
Lægebog for Sømænd, 1886 (9. utg. 1934)
De døvstumme i Norge. Bidrag til kjendskabet til døvstumhedens udbredelse, aarsager og sygdomsbillede, dens forhold til de blodbeslegtede egteskaber samt de døvstummes sociale vilkaar tilligemed bemærkninger om dens erkjendelse, forebyggelse og behandling, dr.avh., 2 bd., 1892–96 (fransk utg. 1901)
Illustreret lægebok for hjemmet, 1917 (2. utg. 1928)


== Referanser ==


== Kilder ==
(no) Vilhelm Uchermann i Norsk biografisk leksikon
Om Vilhelm Uchermann i Norsk Forfatter-Lexikon 1814-1880 / Sjette Bind. U-Ø /
Johan Fredrik Meyer

Johan Fredrik Meyer (født 1806 i Havelberg i Tyskland, død 1893 i Stockholm) var en tysk-svensk grafiker. Han var far til kunststøperen Otto Meyer og grafikeren Wilhelm Meyer og Fredrik Meyer.


== Biografi ==
Meyer studerte ved kunstakademiet i Berlin. Han flyttet til Sverige og startet en litografisk anstalt i 1842. Meyer er representert ved blant annet Nationalmuseum i Stockholm.


== Referanser ==
Fortykningsmiddel

Et fortykningsmiddel er et stoff som tilsettes i mat eller drikke for at det skal binde væske slik at maten eller drikken blir mer tyktflytende, f.eks. pektin i syltetøy. Andre midler som får syltetøy til å tykne er alginsyre. Gelatin er også et fortykningsmiddel, men regnes som næringsmiddel og har ikke samme krav til seg som tilsetningsstoffer.Fortykningsmidler har E-nummer i serien 400–495. Blant dem er alginsyre eller alginat (E400), agar (E406), karragenan (E407), johannesbrødkjernemel (E410), tragant eller dragant (E413), gummi arabicum (E414) og pektin (E440).


== Referanser ==