jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ngong (Kenya)

Ngong er en by i Kajiado fylke i Kenya, nær fjellet Ngong ved Riftdalen. Byen ligger 25 km vest for Nairobi og hadde 107 188 innbyggere ved folketellingen i 2009.Ordet "Ngong" er Masai og betyr knoker på grunn av de fire toppene på åskammen som står alene på sletten rundt Nairobi. I filmen Mitt Afrika fra 1985, vises de fire fjelltoppene i bakgrunnen i flere scener ved Karen Blixens hus. Sentrum av Ngong ligger 1961 meter over havet, mens åsene rundt når 2460 meter over havet. Ngong var tidligere administrasjonssenter i Ngong Division, før byen ble en del av Kajiado fylke.


== Referanser ==
Jan Otto Hauge

Jan Otto Hauge (født 31. desember 1945, død 3. september 2016) var en norsk journalist, redaktør og pressemann.
I sine unge år var Hauge aktiv i AUF og var sammen med Per Olav Marcussen om å skrive en artikkel i Dagbladet (15. juni 1968) om hvordan AUF delvis ble finansiert av midler fra CIA. Avsløringen i Dagbladet bidro til at daværende leder, Ola Teigen, trakk seg og en ny radikal ledelse ble valgt.Hauge arbeidet som pressesekretær for Sosialistisk Venstrepartis stortingsgruppe, var journalist og redaksjonssjef i avisen Ny Tid, og arbeidet som frilanser. Fra 1991 til 2002 var han redaktør i fagbladet Journalisten.
Han var spesielt kjent for sin rolle i den såkalte «listesaken».


== Referanser ==


== Litteratur ==
«Sannheten bak 'kronprinsen' Ola Teigens fall», artikkel i Magasinet, bilag til Dagbladet 5. november 2016
Tor Ingar Jakobsen

Tor Ingar Jakobsen (født 15. august 1973) er en norsk komponist og musiker. Han er mest kjent for sitt arbeid innen musikkteater.Jakobsen har komponert musikken til familiemusikalen The Time of Nick(en), som hadde sin Broadway presentasjon i New York City, September 2017  Jakobsen har også komponert musikken til den New York-baserte musikalen Under Her Hat. Eksempler på andre musikaler hvor Jakobsen er komponist er Bronsebukkene 2018 familiemusikalen Den Magiske Julekrystallen og utendørsspillet Jakten på Bene Skinnkniv.Jakobsen ble født på Gjøvik, Norge, og begynte å ta pianotimer som seksåring. Når han var 15 gjorde han sine første profesjonelle spillejobber. Som tenåring spilte han i forskjellige typer band, både rockeband, cover-band og jazzband. Parallelt med konsertspillingen var dette også tiden da han begynte å jobbe som musikalsk ansvarlig på diverse lokale teaterproduksjoner.I 2004 ble han utdannet Cand. Philol. fra Universitetet i Oslo i jazzpiano og komponering.Jakobsen bor i Oslo der han jobber som komponist, pianist, arrangør og orkesterleder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tor Ingar Jakobsens nettsider Arkivert 19. desember 2014 hos Wayback Machine.
Stein Aabø

Stein Aabø (født i Stavanger 27. oktober 1952) er en norsk journalist og forfatter, bosatt i Oslo.
Aabø er utdannet lærer fra Sagene Lærerskole og har i tillegg en cand.mag-grad fra Universitetet i Oslo med historie mellomfag og sosiologi grunnfag.
Aabø var lærer ved Haugenstua skole i Oslo 1977-80. Parallelt med lærergjerningen jobbet han deltid med redaksjonelle oppgaver i Dagbladet, noe som brakte ham inn i journalistikken. 
Han arbeidet på heltid iVGs layout-avdeling (1980-1981), deretter i Norsk Lektorlags tidsskriftet Skoleforum fra 1981. 
I 1984 ble han ansatt som redaksjonssekretær i fagbladet Journalisten og fra 1989 konstituert som redaktør i samme blad, en stilling han hadde til 1991.  
Deretter arbeidet han i Norsk Telegrambyrås politiske avdeling fra 1991 til 1994.
Aabø begynte i Dagbladets politiske avdeling i 1994 og ble i 1999 medarbeider i avisas leder- og kommentaravdeling. Der var han fram til 2015, da han etter eget ønske gikk av med AFP (avtalefestet pensjon). Han har gitt ut to artikkelsamlinger fra sin periode i Dagbladet. «Aldri så galt at det ikke er en god historie» og «Kommentarer fra Stein-alderen», begge utgitt på «Bokstav og bilde» i henholdsvis 2016 og 2017.  


== Bøker ==
Sylvia Brustad - I partiets tjeneste, Cappelen Damm 2012.
Bølgebryteren - 50 år med seniorpolitikk, Pax 2018
Sosialisten. Et portrett av Stein Ørnhøi, Res Publica 2020
Noen av oss har snakket sammen. Hvordan samarbeidet mellom Arbeiderpartiet og LO formet Norge, Res Publica 2021


== Referanser ==
Reichskommissariat Niederlande

Reichskommissariat Niederlande (nederlandsk: Rijkscommissariaat Nederland) var den Sivile okkupasjonsforvaltningen i det tysk okkuperte Nederland under andre verdenskrig. Forvaltningens fulle navn var Reichskommissariat für die besetzten niederländischen Gebiete. Administrasjonen var ledet av rikskommissær Arthur Seyss-Inquart, som også var den siste kansleren av Østerrike før landet ble annektert av Tyskland.


== Bakgrunn ==
Tyskerne innledet invasjonen av Nederland den 10. mai 1940. Etter bare fire dagers kamper kapitulerte de nederlandske strykene den 14. mai. Samme dag flyktet den nederlandske regjeringen til London. Wilhelmina av Nederland hadde flyktet dagen i forkant. Den 20. mai ble en militær administrasjon ledet av Militärsbefehlshaber Alexander von Falkenhausen implementert i de okkuperte områdene. Militær administrasjonen ble raskt oppløst og erstattet av en sivil administrasjon under ledelse av Rikskommissær Arthur Seyss-Inquart. Adolf Hitler valgte en sivil forvaltning fremfor en militær forvaltning på grunn av at han anså nederlenderne som en del av den ariske rase.


== Strategi og Policy ==
I de innledende fasene av den tyske okkupasjonen planla nazistene å støtte det nederlandske nasjonalsosialistiske partiet NSNAP. NSNAP støttet åpent inkorporeringen av Nederland inn i Tyskland. Partiet fikk stor dekning i nazistiske aviser og etablerte en egen nederlandsk versjon av Hitlerjugend. NSNAP oppnådde liten støtte av det nederlandske folket, noe som gjenspeiler at partiet bare fikk 998 stemmer ved regjeringsvalget i 1937. Partiet ble etterhvert ansett som politisk svake av tyskerne.
NSNAP ble etterhvert betraktet av tyskerne som å være politisk ubrukelig og gikk over til å støtte det fascistiske partiet Den nasjonalsosialistiske bevegelsen i Nederland (NSB) ledet av ledet av Anton Mussert. Den 14. desember 1941 ble alle politiske partier i Nederland forbudt unntatt NSB og dermed ble NSNAP oppløst.


== Se også ==
Invasjonen av Nederland (1940)
NSNAP


== Referanser ==


== Litteratur ==
L. de Jong (1969–1991). Het Koninkrijk der Nederlanden in de Tweede Wereldoorlog. Staatsuitgeverij, Haag.
Ludwig Wannemacher

Ludwig Wannemacher (født 18. november 1942) er en norsk redaktør og pressemann.
Wannemacher arbeidet som redaksjonssekretær i Vestfold Arbeiderblad før han i 1981 ble redaktør i Norsk Journalistlags tidsskrift Journalisten, en stilling han hadde fram til 1989. 


== Referanser ==
Tårs

Tårs er et sogn og kirkested i Vendsyssel i Danmark. Administrativt ligger sognet i Hjørring kommune, og lå før 1970 i Børglum herred. Kirkelig ligger sognet i Hjørring søndre prosti i Aalborg stift. Sognekirken Tårs kirke ligger nordvest i sognet, 15 km sørøst for Hjørring og 32,5 km nordvest for Sæby. Annekskirken Morild kirke ligger også i Tårs sogn.
Den 1. januar 2014 var 3 467 personer bosatt i Tårs sogn, hvorav 1 932 i landsbyen med samme navn.


== Referanser ==
Ola Stenberg

Ola Enger Stenberg (født 16. juli 1980 i Hamar) er en norsk journalist og redaktør i mediehuset VG. Han har siden 2014 hatt stillingen som digitalredaktør i VG. 
Stenberg overtok stillingen etter Espen Egil Hansen, som ble ansvarlig redaktør i Aftenposten. Stenberg begynte i VG i 2004 og har hatt en rekke stillinger i mediehuset. Blant annet tre år som redaksjonell leder for VGTV. 
Han er utdannet journalist, med bakgrunn fra NTB, Avisenes Nyhetsbyrå og Hamar Arbeiderblad. 
Stenberg er bosatt på Hamar.


== Referanser ==
Stiftelsen Erlik

Stiftelsen Erlik er en norsk stiftelse stiftet 11. juni 2009. Stiftelsen har som vedtektsfestet formål «å utgi magasinet =Oslo for å fremme engasjement og selvhjelp blant rusmisbrukere, hjemløse og sosialt utsatte som vil kunne selge magasinet på gaten i Oslo.»Etter lanseringen av =Oslo i juni 2005 har stiftelsen utvidet tilbudet med =Fredrikstad, =Drammen, =Buskerud, =Østfold, =Innlandet, =Vestfold og =Telemark.Stiftelsen har kontor i Skippergaten 14 i Oslo. Camilla Svingen er daglig leder og Stein Kimsås-Otterbech er styreleder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(no) =Oslo i Store norske leksikon
Maragua

Maragua er en by i Murang'a fylke i Kenya. Den var tidligere hovedstad i Maragua District i den forhenværende provinsen Central. Byen ligger langs hovedveien mellom Thika og Sagana, 10 km sør for Murang'a. Maragua by hadde en befolkning på 4286 personer ved folketellingen i 1999. Totalt var det 27 384 innbyggere i hele kommunen. 
Den norsk-kenyanske sangeren Stella Mwangi ble født i Maragua.
Sagana

Sagana er en by i Kirinyaga fylke i Kenya. Den tilhørte den tidligere provinsen Central. Byen ligger 2161 meter over havet, langs hovedveien mellom Nairobi og Nyeri, 100 kilometer nord for landets hovedstad. Navnet kommer fra Kenyas lengste elv Tana som også kalles Thagana.
Antall innbyggere var i 2014 beregnet til 13 000.
Reichskommissariat Belgien-Nordfrankreich

Reichskommissariat Belgien-Nordfrankreich var den sivile okkupasjonsforvaltningen i det tysk okkuperte Belgia og Nord-Frankrike fra juli 1944 til desember 1944 under andre verdenskrig. Administrasjonens fulle navn var Reichskommissariat Belgien und Nordfrankreich or Reichskommissariat für die besetzten Gebiete von Belgien und Nordfrankreich. Sivil forvaltningen erstattet militær administrasjonen som hadde myndighet over området fra 1940 frem til opprettelsen av rikskommissæriatet i juli 1944. Mesteparten av territoriet rikskommissæriatet hadde myndighet over ble frigjort i september 1944 i etterkant av operasjon Overlord. Eksistensen til administrasjonen var dermed kortvarig. Som en følge av den allierte frigjøringen av område ble territoriet annektert av Tyskland (selv om det De facto ikke lenger var under tysk kontroll).
I tillegg til at forvaltningsorganet hadde administrativt ansvar over det okkuperte Belgia hadde enheten også ansvaret over de franske departementene Nord og Pas-de-Calais.


== Se også ==
Militær administrasjonen i Belgia og Nord-Frankrike


== Referanser ==
Isiolo

Isiolo er en by i den tidligere provinsen Eastern i Kenya. Den ligger 285 kilometer nord for landets hovedstad Nairobi. Byen har et estimert befolkningstall på 80 000 innbyggere. Isiolo ligger langs hovedveien A2 som leder til Marsabit og Moyale i nord. Byen betjenes av flyplassen Isiolo Airport som oppgraderes på grunn av økende turisme og lokal eksport.
Marsabit

Marsabit er en by nord i Kenya. Den er hovedstaden i Marsabit fylke, og var en del av den tidligere Østprovinsen. Byen er nesten helt omringet av Marsabit nasjonalpark. Den ligger sør for ørkenen Chalbi i et skogsområde kjent for sine vulkaner og kratersjøer. Det er omtrent 5000 innbyggere i byen.
Marsabit ligger omtrent 550 kilometer eller to dagers kjøring fra Nairobi via byene Isiolo og Archers Post. De siste 120 kilometrene på vei mot Marsabit er dårlige uten fast dekke, og kun egnet for firehjulsdrevne kjøretøyer. Det er to flystriper i nærheten av byen.
Iten

Iten er hovedstaden og største by i Elgeyo-Marakwet fylke i Kenya. Den ligger 2400 meter over havet, ved veien mellom Eldoret og Kabarnet. Elven Kerio ligger øst for byen. Iten har omtrent 42 300 innbyggere.
På grunn av sin høye beliggenhet er Iten et populært sted å trene for idrettsutøvere. Byen har et eget høydetreningssenter, HATC, grunnlagt i 1999.
Kwale

Kwale er en by som er hovedstaden i Kwale fylke i Kenya. Den ligger 30 km sørvest for Mombasa og 15 km fra kysten. Ved folketellingen i 1999 hadde byen 4200 innbyggere. Kwale er hovedbyen til Digo- og Durumafolket.
Problemveien (Oslo)

Problemveien (5–13; ingen partallsadresser) er en vei på Blindern i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Blindernveien til Gaustadalleen. Før 1999 gikk veien bare til Niels Henrik Abels vei, men den ble forlenget da trikkelinjen til Rikshospitalet ble lagt. Krysset ved Niels Henrik Abels vei er sperret på skrå, slik at biler ikke kan kjøre mellom Problemveien, som går i rett vinkel, og de andre veiene i krysset. Likeledes er det heller ikke kjøreforbindelse til Bukken Bruses vei, som ender like inntil Problemveien.
Navnet hadde vært i uformell bruk en stund da det ble offisielt vedtatt i 1985. Det blir ofte spøkt med navnet, blant annet i rektorvalgkampen ved UiO i 2005, da rektorkandidat Fanny Duckert uoffisielt døpte om veien til «Løsningsveien».Veien danner en del av nordvestgrensen for universitetsområdet, og flere bygninger med tilknytning til universitetet har adresse til veien. Det gjelder Villa Eika (nr. 5), Lucy Smiths hus (nr. 7), Kristian Ottosens hus (nr. 9), Frederikke (nr. 11) og Idrettsbygningen (nr. 13). På den andre siden av veien ligger Blindern Studenterhjem (adresse Blindernveien 41) og Meteorologisk institutt (adresse Henrik Mohns plass 1, tidligere Niels Henrik Abels vei 40).


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Problemveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 456. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (P)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Promenaden (Oslo)

Promenaden (5–19, 8– 28) er en vei på Nordre Skøyen i bydel Østensjø i Oslo. Den går fra Skøyenbakken til Låveveien.
Navnet ble vedtatt i 1917.
Veien har villabebyggelse.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Promenaden». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 456. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (P)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Ole Sigvart Jæger

Olaus Sigvartus Jæger, også kalt Ole Sigvart Jæger, (født 8. september 1809 i Mo, død 12. oktober 1886 i Selsøyvik i Rødøy) var en norsk politiker, ordfører, handelsmann og gårdbruker.
Jæger var født på Mo, men kjøpte handelsstedet Selsøyvik i første halvdel av 1830-årene og flyttet dit.
Han var ordfører i Rødøy herred fra 1844 til 1848.
Prestegårdsveien (Oslo)

Prestegårdsveien (1–53, 8–24) er en vei på Blindern i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Blindernveien til John Colletts plass.
Veien fikk navn i 1925 etter Nedre Blindern gård (gnr./bnr. 46/1, i Blindernveien 19), som var prestegård i Vestre Aker fra 1850-tallet av og nå er bispebolig for Oslo.
Veien har for en stor del villabebyggelse fra 1920-årene.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Prestegårdsveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 453. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Pontoppidans gate (Oslo)

Pontoppidans gate (7–15C, 8–14C) er en gate på Sagene (bydel Sagene) i Oslo. Den går fra Uelands gate til Stockfleths gate og fortsetter som gangvei videre til Dannevigsveien.
Gaten fikk navn i 1879 etter biskop Erik Pontoppidan.
Gaten preges av Det rivertzske kompleks (jf. Kristen Rivertz), som avgrenses av Kierschows gate, Stockfleths gate, Thurmanns gate og Uelands gate. Pontoppidans gate skjærer gjennom dette komplekset, som består av blokker oppført i 1911–15 som arbeiderboliger. Opprinnelig var det 479 leiligheter. Dette er siden noe redusert, og i 2009 ble komplekset organisert som sameie.Pontoppidans gate 9 inngår i boligområdet Sagene ring, innredet i tidligere trikkelokaler i 1996–98. I nr. 7 er et par trikkestaller som ble oppført for Kristiania Sporveisselskab i 1902 og 1914. Disse er i rød tegl og ble omgjort til næringsformål i 2000 (ark. Per Martinussen).


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Pontoppidans gate». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 452. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (P)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Nycoveien (Oslo)

Nycoveien (1–1B, 2) er en vei på Storo i bydel Sagene i Oslo. Den går fra Sandakerveien til Vitaminveien.
Veien fikk navn i 1953 etter Nyco fabrikker, som lå i nr. 2 (opprinnelig Sandakerveien 102). Et forslag om å endre navnet til Kontrastveien ble avvist av bydel Sagene i 2016.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Nycoveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 402. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (N)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015. 
NRK.no - Legemiddelgigant vil endre gatenavn i Oslo (19.09.2016)
nab.no - Foreslår å slette veinavnet (16.12.2017)
Vitaminveien (Oslo)

Vitaminveien (1A–11H, 2–6) er en vei på Storo i bydel Sagene i Oslo. Den går fra Grefsenveien til Sandakerveien. Veien er på et vis hovedgaten på Storo, og historisk sett lå tunet til gården Store O (som strøket er oppkalt etter) på det som i dag er Vitaminveien 2.
Veien fikk navn i 1953 og henspiller på at Collett & Co bl.a. produserte Sana-Sol her. Bebyggelsen langs veien er for en stor del knyttet til næringsvirksomhet. I dag er det særlig Storo Storsenter (i nr. 7–9) som preger omgivelsene. Blant virksomheter som holder til i Vitaminveien finner en også ODEON Kino, G-MAX, Sector Alarm og Circle-K.


== Referanser og fotnoter ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Vitaminveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 622. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (V)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Nygårds allé (Oslo)

Nygårds allé (1–9, 2–12) er en vei på Bakkehaugen ved Tåsen i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Maridalsveien til Bakkehaugveien.
Veien fikk navn i 1919 etter gården Nygård.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Nygårds allé». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 405. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (N)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Nygårdsveien (Oslo)

Nygårdsveien (1A–15, 2A–10) er en vei i Nydalen i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Maridalsveien til det tidligere industriområdet i Nydalen.
Veien fikk navn i 1929 etter gården Nygård.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Nygårdsveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 405. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (N)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Turterfaret (Oslo)

Turterfaret er en vei i Maridalen i Nordmarka i Oslo. Den går mellom Maridalsveien og Gamle Maridalsvei litt nord for Hauger gård og sør for Skar.
Veien fikk navn i 1952 etter gården Turter (i Gamle Maridalsvei). Ingen adresser er knyttet til veien.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Turterfaret». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 566. ISBN 978-82-573-1760-7.
Thygesons vei (Oslo)

Thygesons vei (1A–21B, 2–40) er en vei på Nordre Skøyen i bydel Østensjø i Oslo. Den går nordvestover fra Johan Evjes vei og så i en stor bue parallelt med Østensjøbanen og Furusetbanen til den møter Låveveien like ved Hellerud stasjon.
Veien fikk navn i 1917 etter amtmann Nicolai Emanuel de Thygeson, som eide Nordre Skøyen hovedgård.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Thygesons vei». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 566. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (T)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 26. oktober 2014. Besøkt 7. november 2015.
Fådveien (Oslo)

Fådveien (3–15, 10-22) er en vei på Røa i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går sørøstover fra Melumveien og ender som blindvei etter å ha passert Ove Kristiansens vei.
Veien fikk navn i 1937 etter et gammelt navn på Lysakerelva som trolig har med dens funksjon som grense å gjøre.
Veien er også innspillingsted for NRK-serien Side om side.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Fådveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 192. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (F)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Frennings vei (Oslo)

Frennings vei (1–49, 2–24B) er en vei på Lofthus i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Mons Søviks plass til Grefsenkollveien.
Veien fikk navn i 1935 etter bryggermester Christian Frenning (1840–1930).


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Frennings vei». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 178. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Lokalhistoriewiki
Fiolveien (Oslo)

Fiolveien (1–13B, 2A–14) er en vei på Simensbråten i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Dråga til Svaleveien.
Navnet ble vedtatt i 1915.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Fiolveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 166. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (F)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Firkløverveien (Oslo)

Firkløverveien (1–7, 2–8) er en vei på Hoff i bydel Ullern i Oslo. Den går fra Kopperuds vei til Husebysletta, parallelt med Ullernchausseen på sørsiden.
Navnet ble vedtatt i 1953.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Firkløverveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 166. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (F)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Fiskekroken (Oslo)

Fiskekroken (1–31B, 2–26C) er en vei på Ulvøya i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Vargveien, først nordvestover, så i en bue mot nordøst og til en pynt nordøst på øya, der den ender i en snuplass.
Navnet ble vedtatt i 1934.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Fiskekroken». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 166. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (F)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Fjellhus allé (Oslo)

Fjellhus allé (1–43, 2–42) er en vei på Fjellhus i bydel Alna i Oslo. Den går fra Strømsveien til Prost Hallings vei.
Navnet ble vedtatt i 1940.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Fjellhus allé». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 167. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (F)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Fjellhøiveien (Oslo)

Fjellhøiveien (1–23, 2–24) er en vei på Ammerud i bydel Grorud i Oslo. Den går som blindvei nordøstover fra et kryss med Alundamveien og Lilloseterveien.
Veien fikk navn i 1993 etter eiendommen Fjellhøi (gnr./bnr. 95/34).


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Fjellhøiveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 167. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (F)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Fjellklangveien (Oslo)

Fjellklangveien (1–11; ingen partallsadresser) er en vei på Nordstrand (bydel Nordstrand). Den går som blindvei sørover fra Nordstrandveien, parallelt med Ekebergbanen.
Veien fikk navn i 1917 etter et lokalt skjenkested som var populært i 1890-årene, men som brant like før århundreskiftet.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Fjellklangveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 167. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (F)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Fjellstien (Oslo)

Fjellstien (1–5, 2A– 6) er en vei på Korsvoll i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Hansemyrveien og Veita til Langåsveien ved Korsvollbanen.
Navnet ble vedtatt i 1933.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Fjellstien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 167. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt