Electric Vehicle Company

Electric Vehicle Company var et amerikansk holdingselskap og en tidlig banebrytende produsent av elektriske biler.


== Historie ==

Electric Vehicle Company ble stiftet 27. september 1897 som et holdingselskap for batteridrevne elektriske kjøretøyprodusenter som bestod av flere selskaper dannet av Isak Rice..Rice hadde i mai 1897 ervervet en annen elektrisk drosjeprodusent, Electric Carriagr & Wagon Company (E. C. W. C.) i New York. Deres biler ble bygget av Henry M. Morris og Pedro G. Salom som hadde bygget Electrobats, den første virkelig praktiske elektriske bil i USA. E. V. W. C. utviklet en drosjetjeneste som omfattet service-stasjoner for raskt bytte av batterier og reparasjonsjoner på  de kjøretøyene de leide ut. Tolv av disse drosjer var i bruk i Manhattan i januar 1897. Etter fusjonen konsentrerte E. C. V.  på å bygge tunge, men pålitelige elektriske drosjer som ble bygget i E. C. W. C.s verksted. Leiesystemet ble for en kort tid drevet av E. V. C. Mellom 1897 og 1899, var det flere hundre E. V. C. biler blitt bygget.
Selskapet ble overtatt i 1899 av et syndikat ledet av William C. Whitney, Thomas Fortune, Ryan Anthony N. Brady, og P. A. B. Widener som dannet et såkalt Lead Cab Trust som håpet på å få et monopol til å utplassere elektriske drosjer i gatene i de store amerikanske byer og startet med New York City, Philadelphia, Chicago, Washington, D.C.og Boston. I 1899 var E. V. C. den største bil-produsenten i USA - en stilling de tapte mot Oldsmobile i 1901 - Denne policy mislyktes etter kort tid da de var da ikke i stand til å bygge så mange biler som nødvendig for oppgaven. Firmaet bygde og solgte omtrent to tusen elbiler, men i 1900 tapte de i  konkurransen mot gass-drevne biler samt juridiske problemer omkring sin monopolistiske praksis og skandaler om dårlig ytelse av sine kjøretøyer. Whitney engasjerte en industrileder, Albert Augustus Pope som kjøpte Columbia Automobile Company. Stiftelsen ble omorganisert som morselskap for flere kjøretøyprodusenter, blant dem Columbia og Riker Electric Vehicle Company, som ble kjøpt i 1902. Elektriske kjøretøy var administrstivt eiet av Selden Patent som fikk rett til royalties fra alle produsenter av kjøretøyer med forbrenningsmotor. Mens denne i utgangspunktet var lukrativt, førte det uunngåelig til motstand fra andre produsenter og endte i kostbare rettssaker, noe som førte til konkurs i 1907. Patentet var gyldig frem til 1913, men mistet sin verdi da domstolen reduserte det til biler med Brayton motorer, som ikke ble brukt i noe kjøretøy.


== Se også ==
Columbia Automobile Company


== Referanser ==


== Litteratur ==
David A. Kirsch: The Electric  Vehicle and the Burden of History. Rutgers University Press, New Brunswick, NJ/ London 2000, ISBN 0-8135-2809-7
Ernest Henry Wakefield: History of the Electric Automobile, Battery-Only Powered Cars. redigert av SAE (Society of Automotive EngineeWarrendale PA 1970, ISBN 1-56091-299-5
Beverly Rae Kimes (redaktør), Henry Austin Clark jr.: Standard Catalogue of American Cars 1805-1942. Krause Publications, Iola WI 1996, ISBN 0-87341-428-4
Beverly Rae Kimes: Pionerer, Engeneers and Scroundels: Dawn of Automobile in America. redigert av SAE (Society of Automotive Engineers). Tillatelser, Warrendale PA 2005, ISBN 0-7680-1431-X
James J. Flink: - America Adopts The Automonile - 1895-1910. Massachusetts Institute of Technology, 1970, ISBN 0-262-06036-1
James J. Flink, The Automotive Age (Cambridge: MIT Press, 1988).
G. N. Georgano (redaktør): Complete Encyclopedie of Motorcars, 1885 til Today. 2. utgave. Dutton Press, New York 1973, ISBN 0-525-08351-0