Hugh Robert Wilson

Hugh Robert Wilson (født 29. januar 1885 i Evanston i Illinois i USA, død 29. desember 1946 i Bennington i Vermont) var en amerikansk diplomat som var minister i Bern og ambassadør i Berlin. I 1937 var han viseutenriksminister.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Hugh Robert Wilsons foreldre var Alice Tousey og Robert Wilson. I 1902 avsluttet Wilson High School i Pottstown i Pennsylvania og begynte studier ved Yale University i New Haven, der han avsluttet i 1906 med bachelorgrad. I årene 1907–1910 arbeidet han i sin brors møbelforretning. I 1910 studerte han statsvitenskap ved École Libre des Sciences Politiques. 


=== Karriere ===
I 1911 begynte Wilson ved State Department, USAs utenriksdepartement. Han ble i 1912 sendt som legasjonssekretær til Lisboa i Portugal. Deretter var han frem til 1914 handelsattaché ved den amerikanske legasjonen i Guatemala by. Så fulgte posteringer fra 1914 til 1916 i Buenos Aires i Argentina og fra 1916 til 1917 i Berlin i Tyskland. Lignende posteringer fulgte årene 1917 til 1920 etter hverandre i Wien, Bern, Paris og Roma.
I 1920 vendte Wilson tilbake til Berlin som ambassaderåd. I 1921 ble han sendt til Tokyo i Japan, der han var akkreditert frem til 1923. I årene 1924 til 1927 var han avdelingsleder i State Department. I 1927 var han medlem av USAs delegasjon til nedrustningskonferansen i Genève og ble i 1928 delegert til Folkeforbundet i Genève. Dessuten var han fra juni 1927 til juli 1937 minister til Sveits. I 1930 deltok Wilson på flåtekonferansen i London.
I 1937 ble Wilson utnevnt av president Franklin D. Roosevelt til Assistant Secretary of State..
I 1938 var Wilson i flere måneder USAs ambassadør i Berlin (3. mars-16. november). Han deltok ved NSDAPs partikongress i Nürnberg i september 1938 og brøt dermed den presedens som hans forgjenger ambassadør William E. Dodd hadde satt ved å holde seg unna. I Dodds fravær hadde ambassadens chargé d'affaires deltatt det forutgående år. President Roosevelt kalte Wilson hjem for «konsultasjoner» i november 1938 etter Kristallnacht, med sine antijødiske utskeielser, og han vendte aldri tilbake til Tyskland.Mens han var ambassadør i Berlin forsøkte han å fremheve Nazi-Tysklands positive sider. Han anklaget den amerikanske presse for å være  «kontrollert av jødene» og for å  synge «hatets hymne mens anstrengelser ble gjort for å bygge en bedre fremtid». Han priste Adolf Hitler som  «mannen som har dratt sitt folk opp fra moralsk og økonomisk fortvilelse og til den stolthet og åpenbare velstand det nå nyter».Deretter var Wilson til 1940 ved State Departement. Den 1. januar 1941 gikk han offisielt i pensjon, men ble etter angrepet på Pearl Harbor medlem av planleggingsgruppen for Office of Strategic Services.
Sammen med William Richards Castle jr., Joseph Grew og Joseph W. Ballantine, Assistant Chief of the Eastern Division, utgjorde Wilson «Japan Connection», som i 1941 forsøkte å forhindre at motsetningene mellom den japanske og den amerikanske regjering skulle føre til væpnet konflikt. I 1941 underviste han også ved Yale.
I 1941 utkom hans memoarer, Diplomat Between Wars (New York, Longmans Green).


== Verker ==
The Education of a Diplomat (NY: Longmans, Green and Co., 1938)
Diplomat between Wars (NY, Longmans, Green & Co., 1941)
A Career Diplomat: The Third Chapter, The Third Reich (NY: Vantage Press, 1960)
Disarmament and the Cold War in the Thirties (NY: Vantage Press 1963)
Descent into Violence - Spain, January–July 1936 (Ilfracombe, Stockwell, 1969)


== Referanser ==