jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bart Bok

Bartholomeus Jan «Bart» Bok (født 28. april 1906 i Hoorn i Nederland, død 5. august 1983 i Tucson i Arizona) var en nederlandskfødt amerikansk astronom, lærer og foreleser. Han er best kjent for sitt arbeid med strukturen og utviklingen av vår egen galakse, Melkeveien, og for oppdagelsen av Bok-kuler. Bok-kuler er små, mørke skyer av interstellar gass og støv som kan ses i silhuett mot lysere bakgrunner. Bok fremsatte en hypotese om at disse kulene kunne være materie som var i ferd med å trekke seg sammen, i en prosess på vei til å bli stjerner.
Bok giftet seg med sin astronomikollega Priscilla Fairfield i 1929, og de samarbeidet deretter så tett at Royal Astronomical Society uttalte at «fra det tidspunktet er det vanskelig og meningsløst å skille hans resultater fra hennes». Sammen utviste de så stor felles entusiasme for å forklare astronomi for folk flest at The Boston Globe i 1936 beskrev dem som «salgsmenn for Melkeveien».


== Publikasjoner (utvalg) ==
Bok, Bart J.; Lindsay, Eric M. (januar 1938). «Note on the Stellar Distribution in the Vicinity of a Southern Galactic Window». Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America. 24 (1): 4–9. Bibcode:1938PNAS...24....4B. PMC 1077014 . PMID 16588185. doi:10.1073/pnas.24.1.4. 
Bok, B.J.; Morgan, H.R.; Stokley, J. (juni 1941). «The Distribution of American Astronomical Literature Abroad». Science. 93 (2424): 568–569. Bibcode:1941Sci....93..568B. PMID 17809700. doi:10.1126/science.93.2424.568. 
Bok, B.J. (september 1944). «Freedom in Science». Science. 100 (2593): 217–218. PMID 17840405. doi:10.1126/science.100.2593.217-a. 
Bok, B.J. (februar 1949). «Science and the Maintenance of Peace». Science. 109 (2824): 131–137. Bibcode:1949Sci...109..131B. PMID 17759166. doi:10.1126/science.109.2824.131. 
*Bok, Bart Jan; Bok, Priscilla Fairfield (1981). The Milky Way (5. utg.). Harvard University Press. ISBN 978-0-674-57503-5. 


== Referanser ==


== Videre lesning ==
Bok, Bart J.; Bok, Priscilla F. (1981). The Milky Way. (5th ed. utg.). Cambridge, Mass.: Harvard University Press. ISBN 9780674575035. CS1-vedlikehold: Ekstra tekst (link)
DeVorkin, David (15. mai 1978). «Oral History Transcript — Dr. Bart J. Bok». Tucson, Arizona: Steward Observatory.
Baladruz

Baladruz (arabisk: بلدروز, Baladrūz) eller Balad Ruz, er en by med ca. 100.000 innbyggere i Irak i guvernementet Diyala. Den er også distriktshovedstad.
Byen ligger ca. 80 km nordøst for Bagdad, mellom Baquba og Mandali.
Sipitang

Sipitang er et distrikt i Pedalman-divisjonen i den malaysiske delstaten Sabah. Det er det sørvestligste av distriktene, og strekker seg langs hele Sabahs grense mot Sarawak, med kystlinje til Bruneibukta i nordvest. I sør har Sipitang grense til Kalimantan Timur i Indonesia. 
Distriktet ble opprettet den 1. januar 1962, har et areal på 2 732 kvadratkilometer og et folketall på 34 862 (2010). Administrasjonssenteret er byen Sipitang. Sabahs sørligste landsby, Long Pasia, ligger ved den indonesiske grensen, og har kun forbindelse med resten av delstaten via den lokale flyplassen. Pan Borneo Highway, som knytter Sabah med Sarawak og Brunei, går gjennom distriktet.
Området som utgjør Sipitang-distriktet var inntil 1884 et territorium i Brunei som ble avstått av sultanen til Britisk Nord-Borneo. I 1901 ble landområdene mellom elvene Sipitang og Trusan kjøpt opp av North Borneo Chartered Company, og den nye Clarke-provinsen ble dannet.


== Byen ==
Byen Sipitang ligger i den nordvestlige delen av distriktet, om lag 144 kilometer sør for Kota Kinabalu, og har 4 298 innbyggere. Byen ble opprettet i 1901 som administrasjonsstedet for den nydannede Clarke-provinsen.
Byen er i ferd med å bli et senter for olje- og gassindustrien i Sabah, etter at det i 2011 ble vedtatt av regjeringen å bygge Sipitang Oil and Gas Industrial Park (SOGIP), mens oljeselskapet Petronas skal bygge en ammoniakk- og ureafabrikk.


== Referanser ==
Ranau

Ranau er det østligste distriktet i Patai Barat-divisjonen i den malaysiske delstaten Sabah. Distriktet ligger i innlandet, og strekker seg fra Kinabalu-fjellet i vest og sørøstover mot Trusmadi-fjellene.
Distriktet ble opprettet den 1. januar 1962, har et areal på 3 608 kvadratkilometer og et folketall på 94 092 (2010), hvorav 85 prosent tilhører folkegruppen kadazan-dusun. Administrasjonssenteret er byen Ranau. 


== Byen ==
Byen Ranau ligger i de sentrale delene av distriktet og har 8 970 innbyggere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ranau – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Peter Camenzind

Peter Camenzind er en dannelsesroman av den tysk-sveitsiske forfatteren Hermann Hesse. Det var Hesses første roman og ble publisert i 1904. Boken inneholder en rekke temaer som kom til å prege mange av Hesses senere arbeider, deriblant individets søken etter en unik spirituell og fysisk identitet med naturen og den moderne sivilisasjon som bakgrunn. Et annet viktig tema er kunstens rolle i dannelsen av personlig identitet.
Det fortelles om en ung bondegutt som er fysisk sterk og hard nok. Men samtidig har han et svermerisk sinn, som ikke uten videre finner seg til rette i livet. Han er en ensom og søkende vagabond som til slutt ender opp med et stille, resignert liv som vertshuseier på hjemstedet.
Romanen ivektlegger ensomhetens viktighet. Samtidig legger den vekt på fortroligheten med naturen, med jorden, med hjemstedet og med barn som viktige ingredienser i en personlig utvikling.
Boken utkom for første gang på norsk i 1979, som en del av Gyldendals lanternebøker (nr. 414).


== Referanser ==
Under hjulet

Under hjulet (tysk: Unterm Rad) er en dannelsesroman av den tysk-sveitsiske forfatteren Hermann Hesse. Den var Hesses andre roman og ble publisert i 1906. Boken er en sterk kritikk av samtidens utdannelse og skolesystem, som bare legger vekt på studentens akademiske dyktighet, og neglisjerer elevens personlige utvikling.
I fortellingen møter vi den skoleflinke Hans Giebenrath. Drevet av ærgjerrighet og lokalpatriotisme, tvinger faren ham inn i en uegnet rolle ved seminaret i Maulbronn. Han oppdager etterhvert verdier i kunsten og utenfor det teologiske seminaret, og utdannelsens neglisjering av hans personlige uvikling gjør at det går ham ille. Hans nære vennskap med Hermann Heilner, en mer liberal medstudent, blir en kilde til trøst. Til slutt blir Heilner utvist fra seminaret, mens Giebenrath sendes hjem uten å ha bestått eksamen, etter at han har begynt å vise symptomer på mental sykdom.
Ved siden av Robert Musils Den unge Tørless er boken en av de skarpeste anklager mot oppdragelsessystemet på denne tiden, og boken har selvbiografiske trekk.
Boken utkom for første gang på norsk i 1979, som en del av Gyldendals lanternebøker (nr 415).
MFÖ

MFÖ, eller Mazhar-Fuat-Özkan, er et tyrkisk rockeband, kjent for å ha deltatt i Eurovision Song Contest ved to anledninger på 1980-tallet. Bandets navn er en sammensetning av initialene i fornavnene til de tre medlemmene Mazhar Alanson, Fuat Güner og Özkan Uğur.
Alanson og Güner møtte hverandre i 1966, og i 1971 ble også Uğur medlem av bandet. I 1976 ga bandet ut sin første singel, Heyecanlı, med Tyrkias første musikkvideoklipp som ble spilt inn til sangen. Det første albumet ble gitt ut i 1984. I 1985 kom albumet Peki peki anladık, hvor halvparten av låtene var på engelsk, som et forsøk på å oppnå popularitet i Europa. Etter utgivelsen av M.V.A.B i 1995, sluttet medlemmene å skrive sanger til bandet, men de fortsatte å spille sammen.


== Eurovision Song Contest ==
MFÖ har deltatt i den den tyrkiske nasjonale finalen fire ganger og i Eurovision Song Contest i 1985 og 1988:


== Diskografi ==
Album utgitt av MFÖ:


=== Mazar-Fuat ===
1971: Türküz Türkü çağırırız


=== Mazar-Fuat-Özkan ===
1984: Ele güne karşı
1985: Peki peki anladık
1986: Vak the Rock
1987: No Problem
1989: The Best of MFÖ
1990: Geldiler
1992: Agannaga
1992: Dönmen yolumdan
1995: M.V.A.B
2003: MFÖ
2003: MFÖ Collection
2006: AGU
2011: Ve MFÖ


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) MFÖ – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MFÖ på Discogs 
(en) MFÖ på MusicBrainz 
(en) MFÖ på Songkick
Amina Sewali

Amina Sewali (født 23. juni 1989 i Uganda) er en ugandisk-norsk artist, musiker, komponist, manusforfatter og skuespiller. Høsten 2014 spilte hun Solveig i Nationaltheatrets oppsetning av Peer Gynt.


== Karriere ==
Som fjortenåring deltok Amina i Ungdommens kulturmønstring og gikk videre fra fylkesmønstringen til landsmønstringen Trondheim, to år på rad 2005 og 2006. 
I 2006 medvirket hun som danser og skuespiller i Den Norske Operas oppsetning av Izzat – en kjærlighetsopera. 
I 2007 var hun med i ungdomsserien Glatte gater som gikk på NRK, som ble i 2008 gjort om til kinofilmen 99% ærlig. Filmen ble nominert til to Amandapriser i 2009, for "Beste musikk" og "Beste dokumentar". 
I 2010 var hun både tekstforfatter, komponist og skuespiller i Tæsjern på Grønland, en moderne versjon Shakespeares Kjøpmannen i Venedig. I 2012 var hun sammen med Sarah Ramin Osmundsen forteller og manusforfatter i Oslo-Filharmoniens oppsetningen av Patty og Ulven, en moderne tolkning av Sergej Prokofjevs Petter og ulven.I 2011 ble debutalbumet hennes Amina Sewali, som hun produserte sammen med Even Johansen og Børge Fjordheim, utgitt av Warner Music Norway, som hun var signert hos frem til 2011. Aminas første single, «One Digit» kom ut i 2010. I 2013 reiste hun på skoleturné med Rikskonsertene med forestillingen «Amina Sewali – Gjør det selv!».Høsten 2014 spilte hun Solveig i Nationaltheatrets oppsetning av Peer Gynt. I 2015 ble hun tatt opp til andre kull på skuespillerutdanningen «Det Multinorske» ved Det norske teatret, og fullførte bacheloren i juni 2018 Hun har også skrevet barneromanen Hør’a, dagbok! (Aschehoug, 2020) som var nominert til Bokslukerprisen 2021/2022 og som var dramatisert og satt opp som teaterforestilling av Riksteatret i 2023.


== Diskografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Amina Sewali – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Amina Sewali på Internet Movie Database 
(no) Amina Sewali hos Nationaltheatret 
(en) Amina Sewali på MusicBrainz
Sony Masterworks

Sony Masterworks er et amerikansk plateselskap. Selskapet har rettigheter til innspilling fra og med slutten av det 19. århundre. Ellers er Sony Masterworks også kjent for å ha ansvaret til arkivet av filmmusikk: herav musikk fra Star Wars og Phantom of the Opera.


== Eksterne lenker ==
Sony Masterworks offisielle sider
Sony Masterworks Broadway offisielle side
Sony Masterworks offisielle blogg
Sony Masterworks Podcasts
Pop Will Eat Itself

Pop Will Eat Itself (også kjent som PWEI og The Poppies) er et alternativt rockeband som ble dannet i Stourbridge i 1986. Bandets mest kjente låt er «Get The Girl! Kill The Baddies!» fra 1993. Til tross for oppløsningen i 1996, kom det ut et nytt album i 2010; det første på mer enn fem år.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Pop Will Eat Itself på Apple Music 
(en) Pop Will Eat Itself på Discogs 
(en) Pop Will Eat Itself på Discogs 
(en) Pop Will Eat Itself på MusicBrainz 
(en) Pop Will Eat Itself på Spotify 
(en) Pop Will Eat Itself på Songkick 
(en) Pop Will Eat Itself på Last.fm 
(en) Pop Will Eat Itself på AllMusic 
(en) The Designers Republic
Helge Brattebø

Helge Brattebø (født 6. august 1954) er en norsk sivilingeniør. Han er professor i industriell økologi ved Program for industriell økologi ved NTNU og er leder for NTNUs tematiske satsingsområde NTNU Bærekraft. Han medvirket til opprettelsen av verdens første universitetsprogram i Industriell økologi ved NTNU.


== Bakgrunn ==
Brattebø er siv.ing. (1977) og dr.ing. (1983) fra NTH, og har bakgrunn som forsker ved vannrensegruppa NTH/SINTEF, overingeniør hos ingeniørfirmaet Reinertsen, og regionsjef hos tidligere Østlandskonsult (nå del av COWI). Han har arbeidet ved NTNU siden 1989, som programkoordinator for strategiprosjektet Teknisk miljøvitenskap, avdelingsleder for ved Senter for miljø og utvikling (SMU), og den første leder av NTNUs Program for industriell økologi (IndEcol). Brattebø ble professor ved Institutt for vann- og miljøteknikk (IVM) i 1998, og arbeidet her til utgangen av 2012, inkl. opphold som gjesteprofessor ved Centre for Industrial Ecology ved Yale University i USA (2003/2004) og ved MIT Portugal Programme, Técnico Lisboa (2010/2011). Han er siden 2001 medredaktør for tidsskriftet Journal of Industrial Ecology og har hatt ulike verv innen International Scociety for Industrial Ecology. Fra 2013 har Brattebø hatt sin professorstilling ved Program for industriell økologi og Institutt for energi og prosessteknikk (EPT) på NTNU.


== Forskning og undervisning ==
Brattebø har undervist en rekke fag i miljøteknologi og industriell økologi. I sin forskning arbeidet han de første årene med prosesser for rensing av drikkevann og avløpsvann, og metodikk innen industriell renere produksjon. Senere har han forsket innen industriell økologi og miljøsystemanalyse, anvendt på ulike infrastruktursystemer - herunder avfall, vannforsyning og avløp, bruer, bygningsmasse, og fjernvarmenett. En viktig problemstilling har vært å undersøke hvordan slik infrastruktur i samfunnet presterer miljømessig og økonomisk i livsløpsperspektiv, og hva som er viktige faktorer for miljø- og bærekraftforbedringer. Dette innebærer modellutvikling, dynamiske simuleringer og systemanalyse av material-, energi- og avfallsstrømmer, og deres konsekvenser mht utslipp, miljø og kostnad.
Brattebø har veiledet ca. 25 PhD- og 80 MSc-studenter, og han har publisert over 100 forskningsartikler i internasjonale journaler med fagfellevurdering. Brattebø er medlem av Norges Tekniske Vitenskapsakademi siden 1996.


== Verv ==
Journal of Industrial Ecology: Brattebø er en av redaktørene og ledet i flere år komiteen for utvelgelse av den beste forskningsartikkel i Journal of Industrial Ecology 
International Society for Industrial Ecology: Brattebø har vært oppnevnt som Councillor i denne internasjonale forskerforeningen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Helge Brattebø i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Helge Brattebø i BIBSYS
(no) Brattebøs nettsider ved NTNU
(no) Tematisk satsingsområde NTNU Bærekraft
Skjoldungernes Land nasjonalpark

Skjoldungernes Land nasjonalpark er en dansk nasjonalpark innviet i 2015. Parken omfatter den sydlige delen av Roskilde Fjord og landområdet som strekker seg mot syd og forbinder fjordlandskapet med de midtsjællandske skogene rundt Hvalsø.
Forslaget til opprettelse av nasjonalparken ble utarbeidet av de tre kommunene Roskilde og Lejre og Frederikssund og Danmarks Naturfredningsforening, Friluftsrådet, landbruket samt flere lokale institusjoner, foreninger og museer og ble levert til miljøministeren  3. mars 2014.


== Referanser ==
José María Córdova internasjonale lufthavn

José María Córdova internasjonale lufthavn (IATA: MDE; ICAO: SKRG) er en flyplass i Rionegro i Antioquia i Colombia. Den er hovedflyplassen til Medellín og resten av Aburrádalen. Den er den nest travleste flyplassen i Colombia, etter El Dorado internasjonale lufthavn i Bogotá. Den hadde over 6,5 millioner passasjerer i 2013. Flyselskapet VivaColombia har hovedbasen sin på José María Córdova internasjonale lufthavn. Flyplassen er oppkalt etter soldaten José María Córdova (1799–1829).


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) José María Córdova International Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gi verden et smil

«Gi verden et smil» er en norsk sang, skrevet av Kari Neegaard. Den var ett av bidragene til Melodi Grand Prix 1971, den norske uttakingen til Eurovision Song Contest 1971 i Dublin i Irland.
Sangen ble framført på norsk av Dag Spantell. I den norske finalen endte sangen på delt fjerdeplass med 44 poeng.


== Innspilling ==
Dag Spantell, Kjell Karlsens orkester. Utgitt på singlen Triola TN 609 i 1971.


== Referanser ==
Vi vil tro det vi synger

«Vi vil tro det vi synger» er en norsk sang. Melodien ble skrevet av Kjell Karlsen, og Terje Mosnes skrev teksten. Den var ett av bidragene til Melodi Grand Prix 1971, den norske uttakingen til Eurovision Song Contest 1971 i Dublin i Irland.
Sangen ble framført på norsk av Webe, Geir Wentzel og Dag Spantell. Den endte på en tredjeplass med 45 poeng.


== Innspilling ==
Webe, Geir Wentzel og Dag Spantell, Kjell Karlsens orkester. Utgitt på singelen Triola TN 609 i 1971.


== Referanser ==
El Rodadero

El Rodadero er ei strand og et turistområde om lag 5 kilometer vest for Santa Marta på den karibiske kysten nord i Colombia. Stedet befinner seg i Gairabukta. Langs med stranda går det ei stripe med hoteller og leilighetskomplekser.
El Rodadero oppsto i 1954, da guvernør Rafael Hernández Pardo anla motorveien som går forbi stedet og bygde det første hotellet, Hotel Tamacá. I de påfølgende åra ble det oppført stadig flere bygninger i bukta. Det er i dag om lag 14 000 hotellrom og leiligheter i El Rodadero, de fleste i luksuriøse, høye bygninger.


== Eksterne lenker ==
El Rodadero en Santa Marta hos Colombia.com – Turismo
Stevns Klint

Stevns Klint på Sjælland i Danmark er en 20 km lang og opp til 41 m høy klint som avgrenser Stevns mot øst. Området er av stor geologisk betydning og på klinten kan man se et synlig lag av grensen mellom krittiden og tertiær. Denne fiskeleiren inneholder informasjon om dinosaurenes død for 65 millioner år siden.I steinalderen ble klinten brukt til å lage redskaper av og kjente byggverk som for eksempel Absalons borg i København har benyttet kalk fra klinten.I 2014 ble Stevns Klint tatt opp på UNESCOs verdensarvliste.


== Referanser ==
USS «Louisiana»

Fem skip i den amerikanske marinen har hatt navnet USS «Louisiana»:

USS «Louisiana» (1812)
USS «Louisiana» (1861)
USS «Louisiana» (BB-19) var et slagskip i Connecticut-klassen.
USS «Louisiana» (BB-71) var et slagskip i Montana-klassen som ble kansellert før kjølstrekking.
USS «Louisiana» (SSBN-743) er en ubåt i Ohio-klassen.CSS «Louisiana» var i tjeneste hos Amerikas konfødererte stater under den amerikanske borgerkirgen.
USRC «Louisiana» (1819) var i tjeneste hos United States Revenue Cutter Service (forløper til den amerikanske kystvakten) fra 1819–1824.
Heimdals-nytt

Heimdals-Nytt var ei gratis lokalavis for bydelene sør i Trondheim. Den ble startet opp på nytt i 1992 som en arvtager til Heimdalsbladet av Gisle Lian Olsen hos Studio G AS. Redaksjonen holdt til i samme lokaler som portrettfotografen i Heimdalsveien 9 i Heimdal sentrum. Avisa var ment å være et medium for handelsstanden på Heimdal, og rettet seg til befolkningen i områdene Leinstrand, Kattem, Lundåsen, Heimdal, Tiller, Saupstad, Kolstad og Flatåsen. Den hadde et nært samarbeide med Heimdal Næringsforening, som sammen sto for flere fellesaktiviteter på 1990-tallet og mot slutten 2000-tallet. Blant disse var bl.a Crazy-dager og Barnas Dag.
Historikk: Heimdalsbladet ble første gang utgitt i 1984 av Åsmund Snøfugl, daværende redaktør og eier av Trønderbladet på Melhus. Før dette hadde Heimdalingene fått Drabantposten i postkassa siden slutten av 70-tallet. Heimdalsbladet ble senere drevet av ansatte i avisa Nidaros, frem til nedleggelse av mediebedriften i 1991. Gisle Lian Olsen overtok i den forbindelse aviskonseptet, og etter oppstart ble navnet endret til Heimdals-nytt.
Ansvarlig redaktør var Gisle Lian Olsen. Martha Rabben hadde ansvar for annonsører og kontakt med freelance-journalister. Produksjon av avisen ble frem til sommeren 1997 utført av Magne Løvold i firmaet Grafisk Design på Flatåsen. Trykking av avisa sto Rotasjonstrykkeriet AS for, og distribusjon ble vekselvis utført av Norpost AS og Posten Distribusjon. Fra sommeren 1997 ble Børre Lien ansatt i avisa. Studio G og redaksjonen flyttet samtidig inn i det gamle losjebygget på Heimdal. Lien tok over kontakt med journalister og annonsører, samt sto for produksjon av avisa in-house hos Studio G AS.
Avisa ble i 2001 solgt til Rotasjonstrykkeriet AS. Kontor og ansatte var fra da å finne ved Leangen i Trondheim.


== Eksterne lenker ==
Noen utgaver på issuu.com
Nasjonalbiblioteket
Byavisa - Avis-krig
Odd Wibe

Odd Andreas Wibe (født 5. april 1944 i Trondheim) er en tidligere norsk ambassadør, som for det meste hadde oppdrag og posteringer til konfliktfylte områder i Midtøsten. Han tok utenriksdepartementets aspirantkurs i 1972.


== Posteringer i utenrikstjenesten samt øvrige oppdrag ==
var stasjonert ved Norges ambassade i Roma fra 1974 til 1977
Han var konsul/ambassadesekretær ved Norges ambassade i Paris, Frankrike, fra 1979 til 1982, og var ansvarlig for behandlingen av saken om Petter Kristian Kyvik (født 1959) i 1982.
1982–1984 ambassadesekretær ved Norges ambassade i Kairo, Egypt
1984–1986 ambassaderåd og chargé d'affaires ved Norges ambassade i Beirut, Libanon. Beirut-ambassaden ble evakuert flere ganger i 1985.
1986–1989 byråsjef i UD, leder av katastrofeutvalget, medlem av menneskerettsutvalget og sentralrådet for narkotikaproblemer
1986-1988 rådgiver for Lillehammers søkerkomite for de Vinter-OL 1994; 1986 medlem av Lillehammers delegasjon til IOCs sesjon i Lausanne; 1988 medlem av Lillehammers delegasjon til IOCs sesjon i Seoul.
1989–1991 konsul i New York City og sjef for den norske informasjonstjenesten i USA.
1991–1994 ambassadør ved Norges ambassade i Kuwait.  Fra 1992 sideakkreditert til Doha, Qatar og Manama, Bahrain.
1994 koordinator for etablering av Temporary International Presence in Hebron (TIPH)
1994–1997 Norges første stedlige ambassadør ved Norges ambassade i Damaskus, Syria.  Fra 1995 sideakkreditert til Norges ambassade i Beirut, Libanon
1996 leder av fornyet etablering av Temporary International Presence in Hebron (TIPH)
1998 regionalrådgiver i UD, med ansvar for Midtøsten og Nord-Afrika
1998 delegasjonsleder til Algerie i tilknytning til borgerkrigen i landet
1998-2001 elev og deretter hovedlærer ved Forsvarets høgskole
2001–2005 generalkonsul i Shanghai, Kina
2006 generalkonsul i Houston, USA


== Referanser ==
USS «Wyoming» (SSBN-742)

USS «Wyoming» (SSBN-742) er en amerikanske ballistisk missilubåt i Ohio-klassen som ble satt i tjeneste i 1996.


== Litteratur ==
Stephen Saunders RN, red. (2004). Jane's Fighting Ships 2004-2005 (107 utg.). Jane’s Information Group Limited. s. 835. ISBN 0-7106-2623-1. 


== Referanser ==
Demian

Demian – beretningen om Emil Sinclairs ungdom (tysk: Demian. Die Geschichte einer Jugend) er en dannelsesroman fra 1919 av den tysk-sveitsiske forfatteren Hermann Hesse, 
Da boken kom ut første gang i 1919 ga Hesse den ut under pseudonymet «Emil Sinclair». 


== Handling ==
Romanen handler om den vanskelige oppgaven å finne seg selv. Boken berettes i jeg-form og omhandler gutten Emil Sinclair, som går i en typisk folkeskole. Han er kunstnerisk anlagt, følsom og utsatt for overtramp. Han får kontakt med den eldre gutten Max Demian, som viser seg å være annerledes enn de andre guttene og som har visse uvanlige evner. Han hjelper Emil med å finne seg til rette og blir i en periode hans læremester.
Temaene er hvordan man finner seg selv, den evige kampen mellom godt og ondt (i starten av deres vennskap sjokkerer Max Demian ved å fortelle Emil at Kainsmerket er å betrakte som en utmerkelse), non-konformisme, eksistensiell krise, lengselen etter barndommen, frykten for å bli voksen og arketyper.
Romanen tar også opp den gamle myten om guden Abraxas.


== Demian på norsk ==
Boken utkom for første gang på norsk i 1947, i Bjarne Grans oversettelse. I 1974 ble den utgitt som en del av Gyldendals lanternebøker (nr 209).
Eugenia Kielland holdt et radiokåseri om Demian som hun ga ut i bokform i 1950, i samlingen Evige venner. Klassisk litteratur i et nøtteskall.


== Referanser ==