jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Arkeologiåret 1644

Arkeologiåret 1644 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1644.


== Utforskninger ==


== Utgravninger ==


== Funn ==


== Publiseringer ==


== Andre hendelser ==


== Fødsler ==


== Dødsfall ==
Edward Dering, engelsk antikvar og politiker (født 1598)
Arkeologiåret 1630

Arkeologiåret 1630 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1630.


== Fødsler ==
6. mai – Johan Hadorph, svensk fortidsforsker (runeforsker), assessor i Antikvitetskollegium fra 1667 og riksantikvar fra 1679 (død 1693)
Ca. 1630 – George Evans, engelsk antikvar (død 1701/02)


== Referanser ==
Arkeologiåret 1673

Arkeologiåret 1673 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1673.


== Utforskninger ==


== Utgravninger ==


== Funn ==


== Publiseringer ==


== Andre hendelser ==


== Fødsler ==
21. november – Nicolas Mahudel, fransk antikvar interessert i forhistorisk forskning (død 1747)


== Dødsfall ==
Charles Fairfax, engelsk antikvar og genealog (født 1597)
Oktobristene

Oktobristene (russisk: Октябристы), eller  17. oktoberforbundet (Союз 17 Октября), var et russisk liberalkonservativt parti under tsarenes siste år. Det ble opprettet i november 1905 og hadde som hovedpunkter på programmet å gjennomføre Oktobermanifestet (fra noen dager tidligere) og innføre konstitusjonelt monarki. 
Oktobristene, som ble ledet av Aleksandr Gutsjkov, var de det nest største partiet i den tredje dumaen 1907-1912, nest etter De svarte hundre som de stod politisk nær. Samarbeidet mellomn Gutsjkov og statsminister Pjotr Stolypin gav en balanse som var unik for perioden och gav opphav til en viss stabilitet samt gjorde det mulig for den tredje dumaen å utrette mye konstruktivt arbeide. 
De ble på grunn av sin korservative politikk støttet av landadel og forretningsfolk. Fra 1915 tilhørte de den progressive blokk i opposisjonen.
Ved valget til den fjerde dumaen (1912-1917) gikk partiet tilbake men beholdt ordførerposten, som ble bekledt av Mikhail Rodzianko. 
Etter februarrevolusjonen i 1917 ble Gutsjkov med i den provisoriske regjering som krigsminister. Han gikk imidlertid av allerede i mai. Partiet ble forbudt etter oktoberrevolusjonen samme år.
Bridgmanite

Bridgmanite, som kan fornorskes til bridgmanitt, eller  (Mg,Fe)SiO3-perovskitt (silikat-perovskitt) er et mineral som finnes under bakken, fra 660 kilometer og ned. Det er trolig jordens mest vanlige mineral. Det er oppkalt etter fysikeren og nobelprisvinneren Percy Williams Bridgman.


== Kilder ==
NRK viten 25. juni 2014, Her er mineralet det finnes mest av i jordkloden – og nå har det fått et navn. Besøkt 26. juni 2014.
Don’t Look Back in Anger

«Don't Look Back in Anger» er en sang av britpop-bandet Oasis fra albumet (What's the Story) Morning Glory, utgitt i 1995. Sangen er skrevet av Noel Gallagher. Tittelen er en omvending av tittelen på David Bowie-sangen «Look Back in Anger» fra albumet Lodger, utgitt 1979.
Introen til sangen er tatt fra John Lennons «Imagine».


== Eksterne lenker ==
(en) Don't Look Back in Anger på MusicBrainz 
(en) Don't Look Back in Anger på MusicBrainz
Viktorija Bresjneva

Viktorija Petrovna Bresjneva (russisk: Викто́рия Петро́вна Бре́жнева, født 11. desember 1908 i Belgorod i Russland, død 5. juli 1995 i Moskva, Russland), født Viktorija Denisova, var konen til den sovjetiske politikeren og langvarige generalsekretæren Leonid Bresjnev. Viktorija var mor til Jurij Bresjnev og Galina Bresjneva. Sønnen var visehandelsminister 1976–1983.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vronskaya, Jeanne: OBITUARY: Victoria Brezhnev, The Independent, 11. juli 1995
Dragerytterne fra Borkøy

Dragerytterne fra Borkøy er en amerikansk animert eventyrserie for barn, som har gått på TV siden 2012. Den er basert på Dragetreneren-filmen.


== Handling ==
Historien finner sted mellom How to Train Your Dragon og How to Train Your Dragon 2, og følger Hiccup samtidig som han forsøker å holde balansen i den nye tilværelsen mellom dragene og vikingene. Ved siden av å holde tritt med Berks nyeste planer – et nytt akademi for drage-trening – blir Hiccup, Toothless og resten av tenåringene i den lille landsbyen satt på store prøver når de står overfor nye verdener som er mye tøffere enn Berk.
Tenåringene får også problemer på grunn av nye, sterke drager som ikke alle kan trene, og nye fiender som alltid leter etter nye metoder for å ødelegge denne harmonien mellom vikingene og dragene.


== Opprinnelige stemmer ==
Jay Baruchel som Hiccup Horrendous Haddock III
America Ferrera som Astrid Hofferson. Bestevennen til Hiccup
Christopher Mintz-Plasse som Fskebein Ingerman. En nær venn av Hiccup
T. J. Miller som Tuffnut Thorston
Nolan North som Stoick the Vast
Chris Edgerly som Gobber the Belch. Hiccups mentor.
David Tennant som Spitelout Jorgenson
Lucas Grabeel som Gustav Larson
Angela Bartys som Gothi
Stephen Root som Mildew
Thomas F. Wilson som Bøtta


== Norske stemmer ==
Thomas Engeset som Hikken
Kyrre Haugen Sydness som Steinur og Villmann
Ulrikke Døvigen som Astrid
Benjamin Helstad som Fiskebein
Per Skjølsvik som Gugge og Alvin
Eirik Espolin Johnson som Tøffe
Kristin Jess Rodin som Røffa
Hadle Lavold Reisæter som Bøtta
Anderz Eide som Bark
Jan Martin Johnsen som Snytulf
Hallvard Lydvo som Meldugg
Ellers medvirker: Scott Maurstad, Siv Klynderud, Dina Padoin, Torgny G. Aanderaa, Åse Bredeli Røyset, Isak Aas Lindmo.


== Eksterne lenker ==
(en) Dragerytterne fra Borkøy på Internet Movie Database
Walter Warlimont

Walter Warlimont (født 3. oktober 1894 i Osnabrück, død 9. oktober 1976 i Kreuth) var en tysk general under andre verdenskrig. Han var fra 1939 sjef for operasjonsavdelningen ved Landesverteidigung innen Oberkommando der Wehrmacht (OKW) og var Alfred Jodls stedfortreder.
Etter krigen, i august 1945, ble Warlimont satt i krigsfangeleiren Camp Ashcan i Bad Mondorf i Luxembourg, og senere stilt for retten i Overkommandoprosessen under Nürnbergprosessene. Han ble dømt til livstid i fengsel for forbrytelser mot menneskeheten, men løslatt allerede i 1954.


== Forfremmelser i utvalg ==
General der Artillerie: 1. april 1944
Generalløytnant: 1. april 1942
Generalmajor: 1. august 1940
Oberst: 1. februar 1938
Oberstløytnant: 1. mai 1935


== Egne verker ==
Einsatz der staatlichen Gewalten in die Führung des totalen Krieges, in: Militärwissenschaftliche Rundschau (1936), Heft 3.
Im Hauptquartier der deutschen Wehrmacht 1939–1945. Weltbild: Augsburg 1990.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Barnett, Correlli, red. (2006). Hitlers generaler (svensk). Stockholm: Prisma. s. 194–202. ISBN 91-518-4716-7. 
Das Personenlexikon zum Dritten Reich (tysk). Frankfurt am Main: Fischer Taschenbuch Verlag. 2007. s. 655. ISBN 978-3-596-16048-8. 
Jörg Friedrich: Das Gesetz des Krieges. Das deutsche Heer in Rußland 1941-1945. Der Prozeß gegen das Oberkommando der Wehrmacht, Piper, München, 1995 (gir et godt overblikk over Warlimonts virksomhet og ansvar under Russlandskrigen).
Horst Mühleisen: General der Artillerie Walter Warlimont; i: Gerd R. Ueberschär (Hrsg.): Hitlers militärische Elite. Vom Kriegsbeginn bis zum Weltkriegsende, Band 2. Primus Verlag, Darmstadt 1998, ISBN 3-89678-089-1, ISBN 3-534-12678-5 (Wissenschaftliche Buchgesellschaft), S. 270-275.


== Eksterne lenker ==
(en) Walter Warlimont – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Walter Warlimont på Internet Movie Database
Camp Ashcan

Camp Ashcan (offisielt Central Continental Prisoner of War Enclosure No. 32) var en amerikansk krigsfangeleir i Mondorf-les-Bains i Luxembourg, i drift i 1945. I Camp Ashcan ble blant andre Hermann Göring, Joachim von Ribbentrop, Wilhelm Keitel og Alfred Jodl intrenert i påvente av rettergang.
Blant 86 fanger var en stor del av de senere anklagede under Nürnbergprosessene:

Hermann Göring ([riksmarskalk)
Joachim von Ribbentrop (utenriksminister)
Robert Ley (leder for Deutsche Arbeitsfront)
Wilhelm Keitel (generalfeltmarskalk, sjef for OKW)
Generaloberst Alfred Jodl
Storadmiral Karl Dönitz
Fritz Sauckel (generalfullmektig for Arbeitseinsatz)
Walther Funk (økonomiminister og president for Reichsbank)
Hans Frank (generalguvernør for Polen)
Wilhelm Frick (innenriksminiwstem Reichsprotektor for Böhmen und Mähren)
Arthur Seyß-Inquart (riksstattholder for Nederland)
Julius Streicher (Gauleiter for Franken og utgiver av den antisemittiske ukeavis Der Stürmer)og blant andre

finansminister Johann Ludwig Graf Schwerin von Krosigk
generalfeltmarskalk Gerd von Rundstedt
generalfeltmarskalk Albert Kesselring


== Litteratur ==
Nürnbergprocessen. Stockholm: Legenda. 1987. ISBN 91-582-1070-9.
Overkommandoprosessen

OKW-rettergangen, offisielt The United States of America vs. Wilhelm von Leeb, et al., var den tolvte og siste av Nürnbergprosessene. De tiltalte var fjorten tyske generaler tilknyttet til OKW, Oberkommando der Wehrmacht. Rettergangen ble innledet den 30. desember 1947 og ble avsluttet den 28. oktober 1948. Dommere var John C. Young (hoveddommer), Winfield B. Hale og Justin W. Harding.


== Tiltalepunkter ==
Forbrytelse mot freden
Krigsforbrytelser
Forbrytelser mot menneskeheten
Planlegging av angrepskrig og krigsforbrytelserElle tiltalte ble tiltalt på alle punkter; alle erklærte seg ikke skyldig. Det fjerde tiltalepunkt, som innebar forbrytersk konspirasjon, ble frafalt under den synsvinkel at de eventuelle forbryterske handlinger uansett var dekket av de øvrige punkter. På det første tiltalepunkt anså tribunalet de tiltalte som ikke skyldige, ettersom de ikke hadde utarbeidet krigspolitikken. Å utkjempe krig etter ordre ble ikke ansett som forbrytelse etter internasjonal rett.


== Tiltalte ==
S = skyldig; I = ikke skyldig.


== Litteratur ==
Annette Weinke: Die Nürnberger Prozesse. Beck, München 2006, ISBN 3-406-53604-2.
Jörg Friedrich: Das Gesetz des Krieges. Das deutsche Heer in Rußland 1941–1945. Der Prozeß gegen das Oberkommando der Wehrmacht. Piper, München u. a. 1993, ISBN 3-492-03116-1.
Valerie Geneviève Hébert: Hitler's Generals on Trial: The Last War Crimes Tribunal at Nuremberg. University Press of Kansas, Lawrence, Kansas, 2010. Zusammenfassung und Kritik des Buches: Detlev F. Vagts, American Journal of International Law Bd. 104 (2010), S. 548f.


== Kilder ==
«Trials of War Criminals Before the Nuernberg Military Tribunals Under Control Council Law No. 10», bind X, "THE HIGH COMMNAND CASE"
«Trials of War Criminals Before the Nuernberg Military Tribunals Under Control Council Law No. 10», bind XI, "THE HIGH COMMNAND CASE"


== Eksterne lenker ==
(en) High Command trial – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Videosammlung zu den Nürnberger Prozessen fra Robert H. Jackson Center, med opptak fra rettssaken (1947/48) og OKW under prosessen
Arkeologiåret 1578

Arkeologiåret 1578 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1578.


== Utforskninger ==


== Utgravninger ==


== Funn ==


== Publiseringer ==


== Andre hendelser ==


== Fødsler ==
Ca. 1578 – John Jones av Gellilyfdy, advokat, antikvar, kalligraf og manuskriptsamler fra Wales (død ca. 1658)
Joyce Chepkirui

Joyce Chepkirui (født 20. august 1988) er en kenyansk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ikke fullførte  10 000 damer.Chepkirui har rekorden i gateløpet Grand 10 Berlin. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joyce Chepkirui – Olympedia 
(en) Joyce Chepkirui – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Joyce Chepkirui – Commonwealth Games Federation 
(en) Joyce Chepkirui – World Athletics
Olha Skrypak

Olha Mykolajivna Skrypak, ukrainsk Ольга Миколаївна Скрипак (født 2. desember 1990) er en ukrainsk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 20 på 10 000 damer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Olha Skrypak – Olympedia 
(en) Olha Skrypak – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Olha Skrypak – World Athletics
Jelizaveta Gretsjisjnikova

Jelizaveta Gretsjisjnikova (russisk: Елизавета Андрияновна Гречишникова; født 12. desember 1983 i Ufa) er en russisk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 19 på 10 000 damer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jelizaveta Gretsjisjnikova – Olympedia 
(en) Jelizaveta Gretsjisjnikova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jelizaveta Gretsjisjnikova – World Athletics 
(en) Jelizaveta Gretsjisjnikova – Track and Field Statistics
Sabrina Mockenhaupt

Sabrina Mockenhaupt (født 6. desember 1980) er en tysk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 17 på 10 000 damer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Sabrina Mockenhaupt – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Sabrina Mockenhaupt – Olympedia 
(en) Sabrina Mockenhaupt – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(de) Sabrina Mockenhaupt – Tysklands olympiske komité 
(en) Sabrina Mockenhaupt – World Athletics 
(en) Sabrina Mockenhaupt – European Athletic Association 
(en) Sabrina Mockenhaupt – Track and Field Statistics
Lisa Uhl

Lisa Uhl (født 31. august 1987) er en amerikansk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 13 på 10 000 damer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lisa Uhl – Olympedia 
(en) Lisa Uhl – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Lisa Uhl – USAs olympiske komité 
(en) Lisa Uhl – World Athletics 
(en) Lisa Uhl – Diamond League 
(en) Lisa Uhl – Track and Field Statistics
Janet Cherobon-Bawcom

Janet Cherobon-Bawcom (født 22. august 1978) er en amerikansk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp. Hun representerte landet sitt i Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 12 på 10 000 meter for kvinner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Janet Cherobon-Bawcom – Olympedia 
(en) Janet Cherobon-Bawcom – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Janet Cherobon-Bawcom – USAs olympiske komité 
(en) Janet Cherobon-Bawcom – World Athletics 
(en) Janet Cherobon-Bawcom – USATF 
(en) Janet Cherobon-Bawcom – Track and Field Statistics
Amy Cragg

Amy Cragg (født Hastings; 21. januar 1984 i Long Beach) er en amerikansk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 11 på 10 000 damer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Amy Cragg – Olympics.com 
(en) Amy Cragg – Olympic.org 
(en) Amy Cragg – Olympedia 
(en) Amy Cragg – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Amy Cragg – USAs olympiske komité 
(en) Amy Cragg – World Athletics 
(en) Amy Cragg – Diamond League 
(en) Amy Cragg – USATF 
(en) Amy Cragg – Track and Field Statistics
Beleynesh Oljira

Beleynesh Oljira (født 26. juni 1990) er en etiopisk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 5 på 10 000 damer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Beleynesh Oljira – Olympedia 
(en) Beleynesh Oljira – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Beleynesh Oljira – World Athletics 
(en) Beleynesh Oljira – Diamond League 
(en) Beleynesh Oljira – Track and Field Statistics
Werknesh Kidane

Werknesh Kidane (født 21. november 1981) er en etiopisk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 4 på 10 000 damer. Hun tok sølv under VM i friidrett 2003 i Paris.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Werknesh Kidane – Olympics.com 
(en) Werknesh Kidane – Olympic.org 
(en) Werknesh Kidane – Olympedia 
(en) Werknesh Kidane – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Werknesh Kidane – World Athletics 
(en) Werknesh Kidane – Diamond League 
(en) Werknesh Kidane – Track and Field Statistics
Mikhail Rodzianko

Mikhail Vladimirovitsj Rodzianko (russisk: Михаи́л Влади́мирович Родзя́нко, født 21. februar 1859 i Popasnoje i guvernementet Jekaterinoslav, død 24. januar 1924 i Beodra i Kongeriket Jugoslavia) var en russisk politiker.
Rodzianko ble utdannet ved Pasjekorpset. Han var fra 1907 medlem av den russiske dumaen, der han tilhørte oktobristene - han var en av grunnleggerne av dette partiet. I egenskap av dumaens ordfører 1911-17 nøt han stor autoritet. Han var utmerket ved sin måte å lede forhandlingene på og på å markere dumaens rettigheter. Ved begynnelsen av februarrevolusjonen kom han å stå i spissen for dumaens provisoriske komité. Etter oktoberrevolusjonen deltok han i den antibolsjevikiske bevegelsen.Han utvandret til Jugoslavia i 1920. Brorsønnen Aleksandr Rodzianko var en av lederne innen den hvite armé under den russiske borgerkrig. 


== Bibliografi ==
Le règne de Raspoutine (1927)


== Referanser ==
Aleksandr Protopopov

Aleksandr Dmitrijevitsj Protopopov (russisk: Александр Дмитриевич Протопопов, født 18. desember 1866 i Simbirsk, død 27. oktober 1918 i Moskva) var en russisk politiker.
Protopopov var medlem av den russiske dumaen, der han tilhørte oktobristene. Han overgav sitt moderate konstitusjonelle program og nærmet seg etterhvert Rasputin og forsøkte gjennom ham å vinne foretrede hos tsarina Aleksandra og tsar Nikolaj II. Som tilhenger av det protyske hoffartiet hadde han i 1916, under første verdenskrig, i Stockholm diskrete kontakter med en tysk agent om separatfred med Tyskland. 
I oktober 1916 ble han utnevnt til innenriksminister, straks før Russlands indre sammenbrudd, og føyde seg helt etter hoffkamarillaens ønsker. Han prtøvde å undertrykke det folkelige misnøye med hjelp av politi- og militærmakt.


== Eksterne lenker ==
V.I. Gurko. Features And Figures Of The Past. Government And Opinion In The Reign Of Nicholas II.
Boris Stürmer

Boris Vladimirovitsj Stürmer (russisk:  Бори́с Влади́мирович Штю́рмер, Boris Vladimirovitsj Shtjurmer; født 27. juli 1848 i Bajkovo, død 9. september 1917 i Petrograd) var en russisk embetsmann, seremonimester ved hoffet, og politiker. 
Stürmer var utdannet jurist fra Sankt Petersburgs universitet og ble i 1894 utnevnt til guvernør i Novgorod og to år senere i Jaroslavl. 
Deretter innehadde han en rekke høye poster innen russisk forvaltning, og tjenestegjorde blant annet på innenriksministeriet under Vjatsjeslav von Plehve. Stürmer var konservativ, hengiven tilhenger av monarkiet og stod hoffets favoritt Grigorij Rasputin nær.I januar 1916 ble han utnevnt til statsminister og var samtidig, fra mars, innenriksminister og, fra juli, utenriksminister. 
Stürmers regjering var svært upopulær. I november holdt Pavel Miljukov, lederen for kadettpartiet, en beryktet tale i dumaen der han anklaget Stürmer for høyforræderi og samarbeide med Tyskland. Saken var svært delikat mot bakgrunn av hans tyskklingende etternavn og den pågående første verdenskrig. Etter anklagen, som Miljukov senere innrømmet var helt grunnløs, krevde Stürmer at tsar Nikolaj II skulle oppløse dumaen. Etter fortsatt hard kritikk mot regjeringen og ytterligere motbør i krigen måtte tsaren i stedet avskjedige Stürmer den 19. november og erstatte ham med den mer liberalt sinnede Aleksandr Trepov. 
Etter februarrevolusjonen i 1917 ble Stürmer arrestert av den provisoriske regjering og satt i fengsel i Peter-Paul-festningen der han døde i september. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Boris Stürmer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Aleksandr Trepov

Aleksandr Fjodorovitsj Trepov (født 30. september 1862 i Kiev i Tsarrussland, død 10. november 1928 i Nice i Frankrike) var en russisk embetsmann og politiker.
Trepov var transportminister under Ivan Goremykins og Boris Stürmers regjeringer og var pådrivende for utbyggingen av jernbanenettet. Etter at den konservative Stürmer ble avskjediget av tsar Nikolaj II ble Trepov utnevnt til ministerpresident (regjeringssjef) den 23. november 1916. Han forsøkte som ministerpresident å forbedre det dårlige forholdet til dumaen og innskrenke Grigorij Rasputins makt over russisk politikk. 
Da han mislyktes i sine forehavender og dessuten var kommet i konflikt med den innflytelserike innenriksminister Aleksandr Protopopov ble han tvunget til å avgå i januar 1917, tre måneder innen februarrevolusjonens utbrudd. Etter bolsjevikenes oktoberrevolusjon i 1917 flyktet han via Finland til Frankrike. Der inntok han en fremtredende rolle blant de russiske emigrantene og fortsatte derfra sin kamp mot bolsjevikregimet ved å støtte den hvite armé og ivre for militær intervensjon av vestmaktene.
Trepov var sønn av general Fjodor Trepov (1812–1889) som overlevde Vera Zasulitsjs attentat, og bror til generalen Dmitrij Trepov (1855–1906) som i egenskap av generalguvernør i St. Petersburg ble beryktet for sin hensynsløshet under den blodige søndagen under den russiske revolusjon i 1905.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alexander Trepov – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ivan Goremykin

Ivan Longinovitsj Goremykin (russisk: Ива́н Лóггинович Горемы́кин; født 8. november 1839 i Velikij Novgorod, død 24. desember 1917 i Sotsji) var en russisk politiker og embetsmann.
Goremykin var Russlands innenriksminister 1895-1899 og ministerpresident (statsminister) mai-juli 1906 samt 1914-1916. Han var konservativ, urokkelig lojal mot tsar Nikolaj II og unnfallende mot Grigorij Rasputin. Dette gjorde at han ble utsatt for sterk opposisjon fra dumaen, noe som svekket hans regjering og banet vei for revolusjonære krefter.Etter februarrevolusjonen i 1917 ble han arrestert. Kerenskij gikk til slutt med å løslate ham på den betingelse at han trakk seg tilbake til sin villa i Sotsji. 
I etterdønningene etter oktoberrevolusjonen i 1917 ble Goremykin drept under et rovoverfall, sammen med sin kone, datter og svigersønn. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ivan Goremykin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Biografi hos hrono.ru (russisk)
Fjodor Trepov

Fedor Fedorovitsj (Fjodor Fjodorovitsj) Trepov senior (russisk: Федор Федорович Трепов, født 1809, død 1889) var en russisk embedsmann. Han var uekte sønn av Friedrich Wilhelm von Stenger (1770–1832) og ble registrert i den russiske adel den 4. mai 1837.
Trepov begynte sin militære karriere i 1831 ved å delta i nedkjempelsen av novemberoppstanden i Polen i 1830 og 1831. Han kommanderte deretter et kavaleriregiment i gendarmeriet i Kiev. Han utmerket seg under nedkjempelsen av et annet opprør i Polen i 1863–1864. Han ble noe beryktet i  Warszawa for sin brutalitet.Etter Dmitrij Karakozovs mordforsøk på Aleksander II i 1866, ble Trepov utnevnt til sjef for St. Petersburgs politistyrke. Han maktet å bringe byen til ro og forbedre politiets resultater. I 1867 ble Trepov forfremmet til adjutantgeneral. Han var guvernør av St. Petersburg fra 1873 til 1878. 
I 1878 ble Trepov skutt og såret av Vera Zasulitsj etter at Trepov hadde beordret pisking av en politisk fange. Trepov overlevde og trakk seg tilbake med grad som kavalerigeneral.


== Familie ==
Hans hustru var Vera Lukasevitsj. Ekteparet fikk følgende barn:

Anastasia Fjodorovna Trepova (1849-?) var gift med Maximilian Karl von Nieroth (1846–1914)
Fjodor Fjodorovitsj Trepov (junior) (1854–1938) var siste guvernør av Kiev (1908–1914)
Dmitrij Fjodorovitsj Trepov (1855–1906) var sjef for Moskva-politiet 1896-1905 og generalguvernør av St. Petersburg 12.01.1905 - 14.04.1905
Vladimir Fjodorovitsj Trepov (1860–1918) var medlem av Statsrådet
Aleksandr Fjodorovitsj Trepov (1862–1928) var transportminister, og president for ministerrådet 23.11.1916 - 9.01.1917


== Referanser ==