jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Robert Lund

Robert Lund (født 13. mars 1884 i Tomter i Østfold, død 14. juli 1955) var en norsk lokomotivfører og faglig tillitsmann, fra 1925 til 1931 formann i Norsk Lokomotivmannsforbund. 
Lund begynte å jobbe i jernbanen alt som fjortenåring, da han i 1983 ble oppslager i jernbanens smie. I 1902 ble han lokomotivpusser, i 1910 fyrbøter og i 1917 lokomotivfører i Bergens distrikt, med stasjonering på Voss. 
Mens han tjenestegjorde på Vestlandet var han aktiv i fagforeningen, og hadde fra 1923 til 1924 vervet som formann i Bergens distrikts lokomotivpersonales forening. Etter formannsperioden var han sekretær i denne foreningen.
På NLF-landsmøtet i 1924 ble han valgt til nestformann i forbundet, men måtte allerede i desember samme året ta over stillingen både som forretningsfører og formann, da den landsmøtevalgte formannen Emil Sandberg måtte trekke seg i forbindelse med en opprivende underslagssak. På landsmøtet i mai 1925 ble Lund enstemmig valgt til formann. Lund ledet NLF i en tid sterk preget av at man nettopp hadde tapt en større jernbanestreik, og han hadde en krevende jobb både med å lose NLF samlet gjennom motgang og sikre at NLF opprettholdt sin tilknytning til Landsorganisasjonen.
I 1931 frasa han seg gjenvalg og gikk tilbake til jobben som lokomotivfører. Fra 1933 var han visepresident i Nordisk Jernbaneunion, og fra 1934 president i Nordisk Lokomotivmannsforbund. 
Han gikk av med pensjon i 1945, men var fortsatt aktiv i fagforeningsarbeidet. Fra 1947 til 1951 var han formann i Oslo Distrikts Lokomotivpersonales Forening. Han ble æresmedlem i distriktsforeningen, og i 1949 også i Forbundet.
Lund var medlem av Arbeiderpartiet.


== Referanser ==


== Kilder ==
«Robert Lund», side 263, Alfred Skar: Norsk Lokomotivmannsforbund gjennom 60 år, NLF, Oslo 1953
«Robert Lund», side 195, Olaf Ingebretsen: Først i sporet gjennom 100 år. Norsk lokomotivmannsforbund 1893-1993, Notabene Forlag, Oslo 1993
Visst nappar det

Visst nappar det var et svensk fiskeprogram med Larz-Thure Ljungdahl og Bengt Öste som gikk på SVT fra 1980 til 1994. Det ble laget til sammen 105 programmer i serien.


== Referanser ==
Kypros under EM i friidrett 1986

Kypros deltok under EM i friidrett 1986 som ble arrangert 26.–31. august 1986 i Stuttgart. Utøverne fra Kypros tok ingen medaljer under mesterskapet.


== Referanser ==
Kypros under EM i friidrett 1994

Kypros deltok med 7 utøvere under EM i friidrett 1994 som ble arrangert 7.–14. august 1994 i Helsingfors. Utøvere fra Kypros tok ingen medaljer under mesterskapet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Resultater
trackfield.brinkster
European Athletic Association
Flueblomslekta

Flueblomslekta (Ophrys) er en slekt i orkidéfamilien.
De er flerårige urter med en rund rotknoll. De fleste bladene er grunnstilte, men det er som regel ett–to blader som sitter med slirer rundt stengelen. Blomstene sitter i aks. Leppen i blomsten er stor og har et blankt og mønstret felt, speculum. Pollineringen er meget spesiell. Leppen etterligner insekter, og hannene til bestemte insektarter prøver å parre seg med blomsten og fører slik pollen fra blomst til blomst.
Avgrensingen mellom artene er vanskelig, og det er også mange hybrider. Ulike oversikter angir mellom 10 og 260 arter. Plants of the World Online fra Kew Science regner med 29 arter. Utbredelsen omfatter Makaronesia, Europa, Nord-Afrika og Asia østover til Kopet Dag i sørvestlige Turkmenistan. De fleste artene er begrenset til middelhavsområdet, og i Norge finnes det bare én art, flueblom (Ophrys insectifera).
Pollinatorene er hanbier i familiene Andrenidae, Anthophoridae, Megachilidae, Apidae og Colletidae, vepser i Sphecidae og Scoliidae og, i to tilfeller, biller i Scarabaeidae.


== Galleri ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
C. Grey-Wilson og M. Blamey; norsk utgave T. Faarlund og P. Sunding (1992). Teknologisk Forlags store illustrerte flora for Norge og Nord-Europa. Teknologisk Forlag. s. 486–487. ISBN 82-512-0355-4. 
M. Blamey og C. Grey-Wilson (2004). Wild Flowers of the Mediterranean (2 utg.). London: A & C Black. s. 514–520. ISBN 0-7136-7015-0. 
O. Polunin og A. Huxley, norsk utgave P. Sunding (1978). Middelhavsflora. NKI-Forlaget. s. 226–231. ISBN 82-562-0490-7. 
H. Ærenlund Pedersen og N. Faurholdt (2007). Ophrys: The Bee Orchids of Europe. Kew Publishing. ISBN 978-1-84246-152-5. 
H. Ærenlund Pedersen og N. Faurholdt (2009). Flueblomster fra Marokko til Mellemøsten: orkidéslægten Ophrys i Nordafrika og Levanten. Dansk Orchide Klub. ISBN 978-87-993457-0-0. 
L. Carles og L. Thébault (2010). Guide de la flore des Alpes-Maritimes: du Mercantour à la Méditerranée. Gilleta•nice-matin. s. 61–65. ISBN 978-2-915606-74-4. 


== Eksterne lenker ==
(en) Flueblomslekta i Encyclopedia of Life 
(en) Flueblomslekta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Flueblomslekta hos Artsdatabanken 
(sv) Flueblomslekta hos Dyntaxa 
(en) Flueblomslekta hos ITIS 
(en) Flueblomslekta hos NCBI 
(en) Flueblomslekta hos The International Plant Names Index 
(en) Flueblomslekta hos Tropicos 
(en) Kategori:Ophrys – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Ophrys – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ophrys – detaljert informasjon på Wikispecies
Kypros under EM i friidrett 1998

Kypros deltok i EM i friidrett 1998 som ble arrangert 18.–23. august 1998 i Budapest. Utøvere fra Kypros tok ingen medaljer i mesterskapet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
European Athletic Association
Kypros under EM i friidrett 2006

Kypros deltok under EM i friidrett 2006 som ble arrangert 7.–13. august 2006 i Göteborg. Utøvere fra Kypros tok ingen medaljer under mesterskapet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Offisielt nettsted Göteborg 2006
European Athletic Association
Kypros under EM i friidrett 2010

Kypros deltok med 10 utøvere under EM i friidrett 2010 som ble arrangert 27.juli–1. august 2010 i Barcelona. Utøvere fra Kypros tok ingen medaljer under mesterskapet.


== Resultater ==


=== Menn ===


==== Løpsøvelser ====


==== Tekniske øvelser ====


=== Kvinner ===


==== Løps- og alndeveisøvelser ====


==== Tekniske øvelser ====


== Eksterne lenker ==
Deltagerliste (menn)
Deltagerliste (kvinner)
Kypros under EM i friidrett

Kypros deltok for første gang under EM i friidrett i 1978 i Praha og har deltatt siden i alle mesterskapene.


== Medaljeoversikt ==


== Referanser ==
Liechtenstein under EM i friidrett 1978

Liechtenstein deltok med 1 utøvere under EM i friidrett 1978 som ble arrangert 29. august–3. september 1978 i Praha. Utøverne fra Liechtenstein tok ingen medaljer under mesterskapet.


== Referanser ==
Liechtenstein under EM i friidrett 1969

Liechtenstein deltok med en utøver under EM i friidrett 1969 som ble arrangert 16.–21. september 1969 i Athen. Liechtenstein tok ingen medaljer under mesterskapet.


== Referanser ==
Mathias Heggestad

Mathias Kristian Heggestad (født 1. mai 1895 i Ramnes i Vestfold, død 30. mars 1963) var en norsk lokomotivfører og faglig tillitsmann, fra 1950 til 1961 formann i Norsk Lokomotivmannsforbund. 
Før han ble lokomotivfører hadde Heggestad arbeidet en tid som pusser ved Holmestrand–Vittingfossbanen, og fra 1914 til 1916 ved Kongsberg Våpenfabrikk. Han startet sin lokomotivkarriere sommeren 1916 som aspirant, ble fyrbøter i 1919 og lokomotivfører i 1938. 
I alle jobbene var han med i fagforeningene, som pusser i Norsk Jernbaneforbund og ved våpenfabrikken i Norsk Jern- og Metallarbeiderforbund. Som aspirant hadde han ikke adgang til lokomotivmannsforbundet, men aspirantene hadde sin egen forening i Drammens distrikt der Heggestad var aktiv. Da aspirantene fra 1919 kunne få medlemskap i NLF møtte han alt første året som representant på forbundets landsmøte.
I 1938 ble han valgt til nestformann i NLF. Da formannen Thorleif Narvestad under krigen ble arrestert ved landsmøtet i juni 1941 måtte Heggestad påta seg formannsfunksjonen. I de nærmeste krigsårene drev han dels illegalt arbeid, dels fagforeningsvirksomhet. Fra september 1943 til frigjøringen ledet han den faglige virksomheten blant lokførerne fra sin bolig i Oslo.
Da NLF-formannen Narvestad døde sommeren 1950 rykket Heggestad inn i formannsvervet, og ble gjenvalgt på de følgende landsmøtene i forbundet.


== Referanser ==


== Kilder ==
«Mathias Heggestad», side 339, Alfred Skar: Norsk Lokomotivmannsforbund gjennom 60 år, NLF, Oslo 1953
«Mathias Heggestad», side 196, Olaf Ingebretsen: Først i sporet gjennom 100 år. Norsk lokomotivmannsforbund 1893-1993, Notabene Forlag, Oslo 1993
Musée de Cluny

Musée de Cluny (egentlig Musée national du Moyen-Âge-Thermes-de-Cluny) er et museum i Paris som viser kulturgjenstander fra hovedsakelig fransk middelalder. Museet ligger i Latinerkvarteret i det sentrale Paris. Det ble museum i 1843.


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(es) Offisielt nettsted 
(en) Musée national du Moyen Âge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Les thermes de Cluny
Damen ved enhjørningen
Mary Tudor Brandon, Herzogin von Suffolk, die mysteriöse Dame in der Dame à la Licorne?
Mollet del Vallès

Moller del Vallès (katalansk uttale: [muˈʎɛd dəɫ βəˈʎɛs]) er en by og en kommune i comarcaet Vallès Oriental i provinsen Barcelona i Catalonia. Den befinner seg i dalen til elva Besòs og er et viktig transportknutepunkt nordover fra Barcelona. Kommunen hadde 52 484 innbyggere i 2012. Arealet er på 10,72 km².
I Moller del Vallès ligger skytebanen Camp de Tir Olímpic de Mollet, som ble benytta som arena under Sommer-OL 1992.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Mollet del Vallès – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mollet del Vallès – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Offisiell turistinformasjon
Anella Olímpica

Anella Olímpica (katalansk for «Olympisk ring»; uttale: [əˈneʎə uˈɫimpikə]) er en olympiapark på høyden Montjuïc i Barcelona. Den var sentrum for De olympiske sommerlekene 1992.
Parken omfatter olympiastadionet Estadi Olímpic Lluís Companys, idrettshallen Palau Sant Jordi, et telekommunikasjonstårn utforma av Santiago Calatrava, Catalonias nasjonale institutt for fysisk utdanning, svømmebassenga Piscines Bernat Picornell og Joan Antoni Samaranch olympia- og idrettsmuseum.


== Eksterne lenker ==
Offisiell rapport fra Sommer-OL 1992
Fylkisflokkurinn

Fylkisflokkurinn var et politisk parti på Island, gjerne betegnet som et enkeltsaksparti. Partiet vil avskaffe Islands uavhengighet og vil ha en union med Norge, da som et landets fylker. Partiets grunnlegger Gunnar Smári Egilsson har uttalt at en av begrunnelsene for partiet er at «Island er for lite til å kunne fostre talentfulle politikere».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell webplass
Dagbladet: Island + Norge = sant?
Ole Jørgen Torvmark

Ole Jørgen Torvmark (født 27. februar 1973 i Halden) er daglig leder av Digitalradio Norge. Selskapet som er eid av NRK og P4 skal koordinere omleggingen til digitalradio i Norge. Han har hatt flere roller i radiobransjen siden 1984 blant annet gjennom å ha etablert selskapet Nordic Web Radio AS og tjenesten Minradio for Radio 1 og SOL, og som administrerende direktør i selskapene Allergruppens multimediaselskap Aller Edge Media, Radio Nettverk og Radio 2 Digital/Kanal 5 Norge, som var Norges første heldigitale kommersielle riksdekkende radiokanal og som var en av søkerne på P4 og P5 konsesjonene i 2003.


== Referanser ==
Ketil Olav Sand

Ketil Olav Sand (født 25. september 1947) er en norsk kunsthåndverker, bosatt i Risør. Han arbeider med kunstfoto og dragebygging, og har hatt flere utsmykkingsoppdrag.
Sand ble uteksaminert fra Statens høgskole for kunsthåndverk og design i Bergen,  på møbel og interiørlinjen, i 1972. Av separatutstillinger kan nevnes «40 drager», jubileumsutstilling i Risør 1987, Compagniet i Kragerø 1991 og  Sørlandets kunstsenter i Kristiansand i 1993.  Han har utsmykket blant annet Risør videregående skole, Longum Park i Arendal og Borkedalen skole i Lillesand. 
Sand kom til Risør med kunstgruppa Villvin, og har bidratt sterkt til utviklingen av Risør som kunst og kulturby. For mange er han mest kjent som dragebyggeren, da han gjennom dragebyggerkurs og workshops verden rundt, lærte folk å bygge drager. 
De senere år har Sand arbeidet som kunstfotograf. I Galleri Parken i Risør ble en større separatutstilling av ham vist i perioden 1. november – 21. desember 2014.
Sand er medlem i Norske kunsthåndverkere Sør-Norge (NK Sør-Norge).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Solberg, Harald (1996): Norske kunsthåndverkere Agder, s. 45 og 55.
Oluf Andreas Anfinsen

Oluf Andreas Anfinsen (født 13. august 1913 i Trondheim, død 4. juni 1983) var en norsk lokomotivfører og faglig tillitsmann, fra 1961 til 1975 formann i Norsk Lokomotivmannsforbund. 
Anfinsen begynte å arbeide som fyrbøteraspirant i 1936, og ble lokomotivfører i 1946. Han var en aktiv organisasjonsmann, med engasjement i idrettsforeninger, i politikk og i fagforening. I 1952 ble han ansatt i en nyopprettet stilling som opplysningssekretær i NLF. I 1961 ble han valgt til nestformann i forbundet, samtidig som opplysningsarbeidet ble nestformannens ansvar.
I 1961 ble han valgt til formann i NLF, og enstemmig gjenvalgt på følgende landsmøter. Anfinsen ble også utnevnt til æresmedlem i NLF.
Han gikk av med pensjon i 1975.


== Referanser ==


== Kilder ==
«Oluf Andreas Anfinsen», side 197, Olaf Ingebretsen: Først i sporet gjennom 100 år. Norsk lokomotivmannsforbund 1893-1993, Notabene Forlag, Oslo 1993
Jack (film)

Jack er en svensk dramafilm fra 1977, som er basert på Ulf Lundells debutroman med samme navn. Filmen er regissert av Janne Halldoff og både Lundell og Halldoff skrev manus til filmen. Lundell prøvefilmet selv for hovedrollen som Jack, men lot den isteden gå til den framstormende skuespilleren Göran Stangertz.


== Rolleliste ==
Göran Stangertz – Jack Råstedt
Kjell Bergqvist – Harald
Örjan Ramberg – Bart
Gunnel Fred – Sonja
Tove Linde – Harriet
Ingalill Rydberg – Linnea
Robert Sjöblom – Jonny
Bibbi Unge – Gerd
Åke Lindström – Sonjas far
Nils Eklund – Jacks far
Kerstin Bagge – Jacks mor
Gunilla Nyroos – Kicki
Ola Sandborgh – byråkrat
Christer Skeppstedt – Leo
Stig Törnblom – Lasse Knullare
Bo Halldoff – busspassasjer
Ove Magnusson – busspassasjer
Marrit Ohlsson – busspassasjer
Lotta Ramel – jente hjemme hos Bart
Ulf Lundell – en fyr på restaurant
Adelie Hatz – ei lita jente


== Eksterne lenker ==
(en) Jack på Internet Movie Database 
(no) Jack hos Filmfront 
(sv) Jack i Svensk Filmdatabas 
(da) Jack i Danmark Nationale Filminstitut 
(en) Jack på AllMovie
Fiskeserveringsgaffel

Fiskeserveringsgaffel er en stor gaffel til servering av fisk.
Fiskeserveringsgafler har i prinsippet samme form og utførelse som fiskegafler, men de er større og har ofte rikere dekor. Bladet er laget av plett, sølv eller rustfritt stål for ikke å sette smak på fisken. Skaftet ofte er laget av ben eller perlemor. Fiskeserveringsgaffel med en tilhørende kniv i samme utførelse kalles fiskeserveringsbestikk.


== Litteratur ==
Østby, Jon Birger (1983): Nomenklatur for spise- og serveringsbestikk, med tegninger av Torill Sand. Oslo.


== Eksterne lenker ==
Se fiskeserveringsbestikk i DigitaltMuseum.
Fonduegaffel

Fonduegaffel er en gaffel til tilbereding av fondue. 
Fonduegafler er lange og smale med to korte tinder. Tindene har mothaker for at bitene skal sitte godt fast når de dyppes i kjelen. Fonduegafler er laget i metall, men har som regel et skaft i tre eller annet varmeisolerende materiale. Hver gaffel i et fonduesett har gjerne en egen fargeflekk på enden slik at gjestene skal kunne kjenne sin egen gaffel i kjelen.


== Litteratur ==
Østby, Jon Birger (1983): Nomenklatur for spise- og serveringsbestikk, med tegninger av Torill Sand. Oslo.


== Eksterne lenker ==
Se fonduesett i DigitaltMuseum.
Forskjærgaffel

Forskjærgaffel er en stor gaffel til å holde kjøttet med når det skjæres med forskjærkniven. Forskjærgafler var i bruk allerede i slutten av middelalderen, og kom slik før spisegaffelen.
Forskjærgafler har gjerne et solid blad av stål med lange, kraftige tinder. På baksiden har forskjærgafler ofte en stopper som kan svinges ut for å hindre at gaffelen trenger for langt inn i steken. Om forskjærgafler og forskjærkniver som hører sammen brukes gjerne betegnelsen forskjærbestikk.
Alternative betegnelser: skinkegaffel (om en bred kort gaffel med tre tinder til å holde spekeskinker og fenalår), stekegaffel og tranchergaffel


== Litteratur ==
Lassen, Erik (1960): SKE KNIV OG GAFFEL, Høst & søn, København.
Østby, Jon Birger (1983): Nomenklatur for spise- og serveringsbestikk, med tegninger av Torill Sand. Oslo.


== Eksterne lenker ==
Se forskjærgafler i DigitaltMuseum.
Canones Nidrosienses

Canones Nidrosienses er en samling kirkerettsforskrifter som ble innført i Norge i forbindelse med opprettelsen av erkebispesetet i Nidaros i 1152-53 eller noe senere i forbindelse med kroningen av kong Magnus Erlingsson i 1163, eller i 1170-årene. Dokumentet med kirkereglene ble funnet i 1930-årene sammen med Magnus Erlingssons kroningsed i et engelsk manuskript fra 1200-tallet. Det er skrevet på latin, men er senere oversatt til norsk (nynorsk) av Eirik Vandvik.


== Innhold ==
Innholdsmessig er Canones bygd på innholdet i kirkeretts-«eksperten» Gratians Dekretum (Decretum Gratiani) fra ca. 1140. Det er delt i 15 punkter eller Canones:

Can. 1: Kirkeeiernes plikter og rettigheter
Can. 2: Geistlighet og krigstjeneste
Can. 3: Forbud mot legmannsinvestitur
Can. 4 og 5: Erkebiskop- og biskopvalg
Can. 6, 7 og 8:Regulering av presteekteskapet
Can. 9: Bestemmelser om dåp
Can. 10: Forbud mot skilsmisse
Can. 11: Forbud mot å drive handel
Can. 12: Forbud mot å ordinere fremmede klerker
Can. 13: Bestemmelser om tiendens betaling
Can. 14: Forbud mot jernbyrd
Can. 15: Forbud mot å bære pyntede skaut


== Opprinnelse og datering ==
Canones Nidrosiensies er det eldste norske bevarte regelsett for den norske kirken, men det bygger på tidligere kirkelig lovgivning fra andre kilder.. Tidspunktet for iverksettelsen av reglene er imidlertid sterkt omdiskutert. Det ble først antatt at det var den pavelige utsending, kardinal Nicholas Breakspear (Nikolaus av Albano), den senere pave Hadrian IV, som hadde med seg dokumentet da han kom til Norge i 1152 for å opprette det norske erkebispesetet i Nidaros (Trondheim).
Walther Holtzmann hevdet at dokumentet heller stammer fra tiden rundt dåpen eller kroningen av kong Magnus Erlingsson i 1162 eller 1163, og da forbundet med den pavelige legat under kroningen, subdiakonen Stefano av Orvieto.
En grundig gjennomgang av dateringsspørsmålet er foretatt av Vegard Skånland (1969) som konkluderte med at dokumentet er noe yngre, fra 1170-tallet, og utformet av Øystein Erlendsson som var erkebiskop i Nidaros etter at den første erkebiskopen Jon Birgersson var død i 1157.


== Referanser ==
Matteflettemose

Matteflettemose (latinsk navn hypnum cupressiforme) er en bladmose. Den tilhører flettemosefamilien og gruppen egentlige bladmoser.


== Eksterne lenker ==
(en) matteflettemose i Encyclopedia of Life 
(en) matteflettemose i Global Biodiversity Information Facility 
(no) matteflettemose hos Artsdatabanken 
(sv) matteflettemose hos Dyntaxa 
(en) matteflettemose hos ITIS 
(en) matteflettemose hos NCBI 
(en) matteflettemose hos Tropicos 
(en) Kategori:Hypnum cupressiforme – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Hypnum cupressiforme – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hypnum cupressiforme – detaljert informasjon på Wikispecies
Kulturquiz

Kulturquiz er en TV-quiz med Siss Vik som gikk på NRK2 fra 2013 til 2014. Her kulle åtte lag med etablerte kulturpersonligheter svare riktig på spørsmål fra høyt og lavt i kulturen for å få muligheten til å gi et ungt talent drahjelp i starten av karrieren. Det vinnende laget gikk videre til en semifinale. Førstepremien var på 100 000 kr. Programmet gikk på tirsdagskvelder.Programmet var en del av NRKs Kulturstripa.


== Sesong 1 (2013) ==
Kvartfinale:  

popmusikerne Jørn Hoel/Steinar Albrigtsen slo forfatterne Jon Michelet/Selma Lønning Aarø (23–22)
arkitektene Magne Magler Wiggen/Ingerid Helsing Almaas slo designerne Tina Haagensen/Kjell Nordström  (25–17)
komponistene Eivind Buene/Rolf Gupta slo filmregissørene Anja Breien/Torill Kove  (23–17)
kunstnerne Anders Kjær/Maren Juell Kristensen slo skuespillerne Henrik Mestad/Bjarte Hjelmeland  (21–22)Semifinale

arkitektene slo popmusikerne (26–18)
designerne slo komponistene (23–16)Finale: 

arkitektene slo designerne (23–22)Premievinner: 100 000 kroner til studenter ved Arkitektur- og designhøgskolen i Oslo, Hans Martin Halleraker, Magnus Pettersen og Peder Brand, og deres konkurransekonsept «120 HOURS».


== Sesong 2 (2014) ==
Kvartfinale

tegneserietegnerne Lars Fiske & Steffen Kverneland slo forfatterne Anne B. Ragde & Tom Egeland (24–16)
filmskaperne Erik Poppe & Harald Rosenløw Eeg slo billedkunstnerne Unni Askeland & Morten Viskum (24–14)
klesdesignerne Cecilie Melli & Synnøve Mo slo operasangerne Ingebjørg Kosmo & Ketil Hugaas (15–14, sudden death)
skuespillerne Henrik Rafaelsen & Petronella Barker slo rapperne Martin Don Martin Raknerud & André Son of Light Hadland (20–18)Semifinaler

tegneserietegnerne slo filmskaperne (24–19)
skuespillerne slo klesdesignerne (24–16)Finale

skuespillerne slo tegneserietegnerne (21–20, sudden death)Premievinner: 100 000 kroner til teatertruppen Asklepios Hane med skuespillerne Janne Heltberg, Sigurd Myhre, Marie Blokhus, Herman Bernhoft og Ingeborg Sundrehagen Raustøl


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Kulturquiz på NRK TV
Ernst Manker

Ernst Mauritz Manker (opprinnelig Olsson, født 20. mars 1893 i Tjörn kommune, død 1. februar 1972 i Stockholm) var en svensk sameforsker og etnograf.Faren var sjøkaptein og senere bonde. Ernst begynte først å abeide som bonde, men ønsket å studere. Han tok studentexamen som privatist i Lund 1921 og ble deretter fil.kand. fra Göteborgs högskola i 1924 med etnografi som hovedfag. Hans første jobb var ved Etnografiska museet i Stockholm, hvor han studerte afrikanske kulturer med vekt på Kongo. Dette ledet til boka Kristallbergens folk i 1929.
Studiereiser i samiske områder på 1920-tallet – særlig en vandring i 1926, og de personlige kontaktene der, førte til at samene og samisk historie ble hovedevne i hans virksomhet. Da en særskilt samisk avdeling ble etablert på Nordiska museet i 1939 ble han sjef der. På den tiden hadde var han allerede godt i gang med sitt hovedverk: Die lappische Zaubertrommel (2 bind, 1938 og 1950). I tillegg til et populærfaglig forfatterskap utga han også bøker som The nornadism of the Swedish mountain Lapps (1953), Lapparnas heliga ställen (1957) og Fångstgropar och stalotomter (1960). Ved siden av samiske emner studerte og skrev han også om hjembygda Tjörn.
Manker var formann i Svenska fjällklubben 1949-58, korresponderende medlem av Finsk-ugriska sällskapet fra 1942, æresmedlem av Royal Anthropological Institute 1947, æresdoktor ved Stockholms universitet 1953, og medlem av Skytteanska samfundet fra 1956.
Manker var ridder av Vasaordenen og offiser av den nederlandske Oranje-Nassau-ordenen.


== Referanser ==
Nils von Steyern

Nils Henrik Vult von Steyern (født 29. desember 1839 i Landeryd i Östergötland, død 27. mai 1899 i Stockholm) var en svensk jurist og statsråd.
Von Steyern ble konsultativt statsråd i den svenske regjeringen i 1878, gikk videre over som justisminister fra 1880 til 1888, og fra 1889 til sin død var han president for Svea hovrätt.Han ble utnevnt til æresdoktor ved Uppsala universitet i 1877.


== Referanser ==
Tigerair

Tigerair er et flyselskap fra Singapore. Selskapet blei grunnlagt i 2003 som Tiger Airways.  Første flyging blei gjennomførte i september 2004. Hovedbase er Changi internasjonale lufthavn. Tigerair flyr til destinasjoner i land i Asia og stillehavsområdet. Flyflåten består av Airbus A320 (2014).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Tigerair – kategori av bilder, video eller lyd på Commons