jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Canada Cup i ishockey 1976

Canada Cup i ishockey 1976 var en internasjonal ishockeyturnering arrangert Canada fra 2. til 15. september 1976. Turneringen var den første av i alt fem Canada Cup-turneringer avholdt mellom 1976 og 1991. Turneringen ble organisert av Alan Eagleson og sanksjonert av International Ice Hockey Federation (IIHF), Hockey Canada og National Hockey League (NHL). Kampene ble spilt i de canadiske byene Ottawa, Toronto, Montreal, Winnipeg og Québec samt i Philadelphia i USA. Det var den første såkalte «best-on-best» turneringen hvor alle de beste spillerne kunne delta uavhengig om de var profesjonelle spillere (fra NHL eller WHA) eller amatørspillere, og de seks beste lagene i verden deltok: Canada, Sovjetunionen, Tsjekkoslovakia, USA, Sverige og Finland.
De seks lagene spilte et innledende gruppespill i round-robin format, hvor de to beste lagene skulle spille en best-av-tre finaleserie. De canadiske NHL-stjernene beseiret de regjerende verdensmesterne Tsjekkoslovakia i to kamper. Canadiske Bobby Orr ble kåret til turneringens mest verdifulle spiller (MVP) mens Sovjetunionens Viktor Zhluktov ble turneringens poengkonge med 9 poeng.
Marina Raskova

Marina Mikhailovna Raskova (russisk: Раско́ва Мари́на Миха́йловна; født 28. mars 1912, død 4. januar 1943) var en berømt russisk pilot som ofte omtales som den russiske Amelia Earhart. Hun ble en av de over 800 000 kvinner i russisk militærtjeneste under andre verdenskrig, da hun organiserte tre regimenter av bombefly, utelukkende bemannet  med kvinner.
Raskova grunnla sin berømmelse som flyver – både som pilot og navigatør – i 1930-årenes Russland. Hun var den første kvinnelige navigatør i det russiske luftvåpen i 1933. Et år senere begynte hun å undervise i flyvning. Hun satte en rekke langdistanserekorder især i 1937 og 1938, mens hun stadig underviste.
Da andre verdenskrig brøt ut var det mange kvinnelige piloter som meldte seg frivillig. Selv om det ikke var formelle restriksjoner mot kvinner i kampenheter, var det en lei tendens til at deres søknader ble forsinket og av og til blokkert.
Raskova benyttet sin personlige forbindelse med Stalin til å overtale det militæret om å opprette tre regimenter. Disse ble innledningsvis kalt «flyvergruppe 122», mens de fikk sin utdannelse. Etter utdannelsen ble det dannet de tre regimenter:
586. jagerregiment, som var den første av enhetene som deltok i kamphandlinger (16. april 1942) og det ble utført tilsammen 4 419 tokt under Tamara Kazarinova og Aleksandr Gridnev.
588. natbomberregiment («Nachthexen») som var det best kjente av regimenterne under kommando av Jevdokija Bersjanskaja. De anvendte de foreldede Polikarpov Po-2 dobbeltdekkere. Som anerkjennelse for deres innsats (over 24 000 oppdrag ved krigens slutt) fikk de navnet "46. Taman garde «nattbomberegiment», men der var de tyske tropper som ga de «kjælenavnet» Nachthexen. Regimentet var det eneste av de tre gjennom hele krigen som utelukkende bestod av kvinner.
587. bomberregiment. Det var den enhet som Marina Raskova var sjef for inntil hun døde  i kamp. Regimentet ble så overtatt av Valentin Markov. Som anerkjennelse for sin innsats ble regimentet tildelt navnet «125. garde luftbomberegiment». Regimentet fikk noen av de beste sovjetiske bombefly Petlyakov Pe-2


== Referanser ==


== Litteratur ==
Cottam, Kazimiera Janina. Women in War and Resistance – Selected Biographies of Soviet Women Soldiers.  Newburyport MA, Focus Publishing/R. Pullins Co. 1998. ISBN 1-58510-160-5.
Milanetti, Gian Piero (2011). Le Streghe della Notte: La storia non detta delle eroiche ragazze-pilota dell'Unione Sovietica nella Grande Guerra Patriottica (italiensk). Istituto Bibliografico Napoleone, Roma, Italia. ISBN 88-7565-100-0. 
Milanetti, Gian Piero (2013). Soviet Airwomen of the Great Patriotic War - A pictorial history. Istituto Bibliografico Napoleone, Rome, Italy. ISBN 9788875651466. 
Wings, Women & War: Soviet Airwomen in World War II Combat, by Reina Pennington 2001, University Press of Kansas ISBN 978-0-7006-1554-4.*Sakaida, Henry (2003). Heroines of the Soviet Union: 1941-45. Osprey Publishing. ISBN 978-1-84176-598-3. 
Sorokina, M. A. "People and Procedures: Toward a History of the Investigation of Nazi Crimes in the USSR," Kritika: Explorations in Russian and Eurasian History, Volume 6, Issue 4, (2005) 797-831.
Mesterbrevloven

Lov om mesterbrev i håndverk og annen næring, korttittel mesterbrevloven, er en norsk lov som hjemler ordningen med mesterbrev. Loven bestemmer at det kan utstedes mesterbrev til personer som tilfredsstiller nærmere fastsatte kvalifikasjonskrav, og at den som tildeles mesterbrev får rett til å kalle seg «mester».
Mesterbrevnemnda er hjemlet i lovens paragraf 6. Med hjemmel i paragraf 1 fjerde ledd kan nemnda ilegge overtredelsesgebyr til den som tillegger seg betegnelsen «mester» i forbindelse med angivelse av et bestemt fag, uten å ha mesterbrev.Mesterbrevloven trådte i kraft 15. januar 1987.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lovdata
Ingrid Andsnes

Ingrid Andsnes (født 23. februar 1978 i Karmøy) er en norsk pianist. Hun er anerkjent og ettertraktet som solist og kammermusiker, både i Norge og internasjonalt.
I de senere årene er Andsnes kjent for sine tolkninger av klassiske verker.


== Liv og virke ==
Andsnes har studert med professor Joan Havill ved Guidhall School of Music and Drama i London, og som sin bror Leif Ove Andsnes med professor Jiří Hlinka på Barratt Due musikkinstitutt i Oslo. Hun mottok Janácek-prisen i Rudolf Firkusny-konkurransen i Praha i 2003. Tidligere har hun også vunnet norske priser i Ungdommens planomesterskap og i Sparre-Olsenkonkurransen. Ingrid Andsnes har også mottatt stipender og legater både nasjonalt og internasjonalt.Ingrid Andsnes ble kritikerrost for sin tolkning av Ludwig van Beethovens Op. 120. Diabellivariasjonene. Hun spilte blant annet dette verket i Det Norske teatrets oppsetning av Moisés Kaufmans teaterstykke 33 variasjoner i høsten 2012. Sammen med cellist Frida Fredrikke Waaler Wærvågen ble hun nominert til Spellemannprisen 2018 i klassen klassisk for albumet Metamorfose.


== Albumutgivelser ==
Soloalbum: 33+1. Utgitt i 2015.
Solist Ingrid Andsnes og Telemark Kammerorkester Mozarts klaverkonsert nr. 12. Utgitt i 2011.
Medvirkende på cellisten Frida Fredrikke Waaler Wærvågens utgivelse Metamorfose. Utgitt i 2018 på Lawo Classics
Medvirkende på kontrabassisten Dan Styffes utgivelse Octophonia. Utgitt i 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ingrid Andsnes på MusicBrainz
Batikk

Batikk er en samlebetegnelse på teknikker for farging av tøy hvor man bretter, vrir, knøvler eller på andre måter former et tekstil eller plagg med tråd eller strikk, for så å farge det. Ved å gjøre dette gjør man at tekstilet delvis farges og delvis forblir ufarget. Teknikken stammer fra den japanske teknikken kanoko shibori.I knytebatikk snurres stram tråd rundt deler av tøystykket og den stramme tråden hindrer at fargen når til deler av tøyet.
Med voksbatikk legges (bi)voks på de delene av tøystykket som ikke skal farges. Ved å veksle mellom å legge på voks og i fargebad kan man få fram flerfargede mønstre. Voksen fjernes når fargingen er ferdig.
Den engelske termen for det vi på norsk kaller batikk er tie-dye, altså knytebatikk, og dette er et begrep som ble oppfunnet på 1960-tallet i USA, mens batikk i seg selv egentlig er en javanesisk betegnelse for voksbatikk.
Batikkteknikk fikk sitt gjennombrudd i vestlig mote med den psykedeliske batikkbruken, gjort kjent av artister som Janis Joplin og John Sebastian.


== Referanser ==
Buddhistisk meditasjon

Buddhistisk meditasjon er en fellesbetegnelse på en rekke meditative praksiser som er knyttet til buddhistisk filosofi og religion.
Kjernen i meditasjonsteknikkene har blitt beskrevet i gamle buddhistiske tekster og har blitt profilert og fått ulike uttrykk gjennom overleveringer fra lærer til elev. Buddhister utvøver meditasjon som en del av veien mot opplysning og Nirvana. De ord som nærmest beskriver meditasjon i buddhismens klassiske språk er bhāvanā og jhāna/dhyāna.
Buddhistisk meditasjon omfatter mange forskjellige teknikker som har til hensikt å utvikle oppmerksomt nærvær, samādhi, overnaturlige evner, sinnsro og innsikt.


== Eksterne lenker ==
Guided Meditations on the Lamrim — The Gradual Path to Enlightenment av Bhikshuni Thubten Chodron
Ivan Ilitsjov

Ivan Ivanovitsj Ilitsjov (russisk: Иван Иванович Ильичёв; født 27. august 1905 i Navoloki i guvernementet Kaluga i Russland, død 2. september 1983 i Moskva) var en sovjetisk militær etterretningsoffiser og senere diplomat og ambassadør for Sovjetunionen.
Ilitsjov gikk inn i det sovjetiske kommunistparti i 1925 og gikk i tjeneste i den røde hær, han studerte på V.I.Lenin Militær-Politisk Akademi inntil mai 1938 hvoretter han ble en del av ledelsen av den røde hærs etterretningstjeneste. Under Andre verdenskrig fra august 1942 til juli 1945 var han leder av GRU.
Efter krigen ble Ilitsjov ansatt ved det Sovjetiske ministerium for indre anliggender, og han ble sendt til Øst-Tyskland som diplomat hvor han ble fra 1949 til 1953, deretter ble han sendt til Østerrike som ambassadør fra 1953 til 1956 da han returnererte til Sovjetunionen, senere ble han igjen, i januar 1966 sendt ut som ambassadør, denne gang til Danmark hvor han ble frem til november 1968. Så vendte han hjem til Sovjetunionen hvor han fikk en ledende stilling i det Sovjetiske ministeerium for indre anliggender, som han beholdt til han gikk av med pensjon i 1975.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ivan Ilyichev – Sjef for GRU
Nikolaj Vladimirovitsj Zatejev

Nikolaj Vladimirovitsj Zatejev (russisk: Николай Владимирович Затеев, tr. Nikolaj Vladimirovitsj Zatejev; født 30. juni 1926 i Nizjnij Novgorod, Sovjetunionen, død 28. august 1998 i Moskva, Russland) var en russisk ubåtkaptein, og den kjente kaptein fra ubåten K-19 som ble sjøsatt på tross av at den ikke var seilklar. Han ble nominert til Nobels fredspris på grunn sin innsats på ubåten under et havari med risiko for en radioaktiv katastrofe.
Blå hest

Blå hest (tysk: Blaues Pferdchen) er et maleri fra 1912 av den tyske ekspresjonist Franz Marc. 
Bildet viser en ung hest i bildets forgrunn som står med benene i en balanserende stilling. Ved siden av skimtes en liten bekk, bak hesten en blomsteraktig plante foran et fjellaktig landskap. Hesten har en kongeblå farve, fjell og himmel skifter mellom rød, gul, blå og oransje.En røntgenundersøkelse har vist at det under Blå hest gjemmer seg et annet motiv som Marc har malt over: Et landskap med horisont og to rådyr, det ene med løftet hode og det annet gressende.


== Proveniens ==
Marc malte bildet til sin kamerat og kollega August Mackes sønn Walterchen, noe innskriften øverst til høyre i bildet vitner om. I 1956 ervervet museumsdirektør Rudolf Bornschein (1912–1988) maleriet for Saarbrücker Stadt- und Heimatmuseum som i 1968 slo seg sammen med Moderne Galerie. Blå hest er i dag  et av Saarbrücker Sammlungs mest berømte verker.


== Referanser ==
Paul Goudime-Levkowitch

Paul Goudime-Levkowitch (født 6. desember 1873 i St. Petersburg, død 16. april 1953 i La Napoule nær Cannes) var en russisk adelsmann, offiser og samler.


== Biografi ==

Goudime-Levkowitch ble født i St. Petersburg i Russland. Han var sønn av general Paul Konstantinovich Goudime-Levkowitch (1842-1907). Han ble i oktober 1906 gift med Evelyn Green (1880-1944).
Goudime-Levkowitch blev utdannet på Den Kejserlige Pageskole i St. Petersborg og virket efter utnevnelsen til løytnant som offiser i forskjellige gardeenheter i St. Petersburg. I 1904-05 deltok han i den Russisk-japanske krig, hvor han ble hårdt såret. I 1909-1917 var han russisk militærattaché i Athen, men efter den russiske revolusjon i 1917 ønsket han ikke å tjene Sovjetunionen og bodde derfor i en årrekke i la Napoule nær Cannes i Frankrike. Her skapte han en særdeles omfattende samling av førrevolusjonære russiske uniformer, våpen, medaljer og annet militært materiale, som han samlet inn fra andre eksil-russiske offiserer. Samlingen kalte han Det Keiserlige Russiske Hærmuseum. I 1943 overførte han samlingen til Tøjhusmuseet i København, og kom også selv til København, hvor han bistod med samlingens nærmere registrering. Han bodde i Danmark frem til 1952 da han reiste hjem til La Napoule, hvor han døde i 1953.
Goudime-Levkowitch' samling er en av verdens fornemste av keiserlige russiske militære gjenstander. Den har vært gjenstand for flere spesialutstillinger og inngår nu som en av de samlinger som presenteres i den basisutstilling som ble åpnet på Tøjhusmuseet i 2013.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Held, Herman. Verzeichnis der Schueler und Schuelerinnen der Schulen zu St. Petri 1862-1912. – St. Petersburg: Buchdruckerei Trenke & Fusnot, 1913.
Svātantrika

Svātantrika er innen tibetansk buddhisme navnet på en kategori av synspunkter innenfor Madhyamaka, som primært blir tilskrevet den indiske filosofen Bhāviveka (6. århundre). Benevnelsen blir brukt i kontrast mot Prāsaṅgika, som er en annen underkategori av Madhyamaka.
Skillet mellom de to går ut på hvorvidt man arbeider med forsikringer om virkelighetens ytterste natur, eller hvorvidt man  avstår fullstendig fra å gjøre det. Hvis man arbeider med forsikringer, da er dette tilnærmelsen til Svātantrika. Å avstå fra dette er tilnærmelsen til Prāsaṅgika.
Gjennom natten (Žmuidzinavičius)

Gjennom natten (litauisk: Per kiaurą naktį) er et maleri fra 1906 av den litausiske maler Antanas Žmuidzinavičius (1876–1966). Bildet viser en mann som sitter ved et bord og skriver i lyset fra en grønn lampe. Lampen speiles i vinduet mens det lysner utenfor. På bordet ligger bøker, papirer og et blekkhus. Bildet er holdt i en realistisk stil med varme jordfarver.Skriveren forestiller den unge forfatteren Konstantinas Jasukaitis, som Žmuidzinavičius delte hus med. Bildet ble første gang fremvist ved Litauisk Kunstutstilling i 1907, og ses i Litauens Nasjonalgalleri.


== Referanser ==
Svømming under EM i svømmesport 2016 – 400 meter individuell medley menn

400 meter indivuduell medley menn  var en svømmeøvelse som ble arrangert under Langbane-EM i svømming 2016 i London i Storbritannia. Øvelsen ble svømt den 22. mai 2016. 40 deltakere fra 23 nasjoner deltok i øvelsen.


== Rekorder ==
Før konkurransen var gjeldende verdens-, europa- og mesterskapsrekord som følger:


== Resultater ==


=== Forsøksheat ===
Forsøksheatene ble avholdt fra kl. 09.29 lokal tid.


=== Finale ===
Finalen ble avholdt kl. 16.40 lokal tid.


== Referanser ==
Tørris Hustad

Tørris Hustad (født 6. august 1849 i Inderøy, død 16. august 1931 i Sandvollan) var gårdbruker på øvre Hustad i Inderøy kommune og ordfører i Sandvollan kommune fra 1907 til 1919.Hustad gikk de to første vinterkursene på Sund folkehøgskole mens denne ennå ble drevet i Stjørdal. I tillegg til gårdsdriften engasjerte han seg i flere samfunnsoppgaver. Han satt i Inderøy kommunestyre før delingen i 1907 og ble Sandvollans første ordfører etter delingen. Han satt i det første styret for Hustad meieri i 1876, var forstanderskapsformann og styremedlem i Inderøy Sparebank, medlem av byggekomiteen for Heggstad kirke 1883-1887 og styremedlem i Indherreds dampskibsselskab.Hustad var venstre-mann og nynorsktilhenger. Han var også med på å stifte den første arbeiderforeningen i sognet, i 1886. Den var upolitiske, og skulle fungere som en kollektiv trygdekasse. Han var gift med Karoline Emelie Bragstad (1850-1923); de fikk åtte sønner, hvorav 7 levde opp. Blant dem var arkitekten og NS-statsråden Tormod Hustad (1889–1973) og landbruksskolebestyreren og ordføreren Peder Konrad Hustad (1878–1933).


== Referanser ==
Îles Dannebrog

Îles Dannebrog er en gruppe øyer og skjær som ligger mellom Wauwermans Islands og Vedel Islands i Wilhelm Archipelago. Wilhelm Archipelago ble først oppdaget og navngitt av den tyske ekspedisjonen under ledelse av Eduard Dallmann, 1873–74, og ble observert på ny og kalt Îles Dannebrog av Belgica-ekspedisjonen, 1897–99, under Gerlache, etter den støtten Gerlache hadde fått fra Danmark. Dallmann hadde opprinnelig gitt dette navnet til hele øygruppen, men navnet Dannebrog har siden blitt begrenset til den mindre gruppen som er omtalt her.


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra nettside eller dokument fra United States Geological Survey-artikkelen (innhold fra Geographic Names Information System).
Davide Zappacosta

Davide Zappacosta (født 11. juni 1992) er en italiensk fotballspiller som spiller for Atalanta BC.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Davide Zappacosta – UEFA 
(fr) Davide Zappacosta – LÉquipe 
(en) Davide Zappacosta – Transfermarkt 
(en) Davide Zappacosta – national-football-teams.com 
(en) Davide Zappacosta – WorldFootball.net 
(en) Davide Zappacosta – Soccerbase.com 
(en) Davide Zappacosta – FootballDatabase.eu 
(en) Davide Zappacosta – Soccerway 
(en) Davide Zappacosta – EU-Football.info 
(en) Davide Zappacosta – FBref
Marco Benassi

Marco Benassi (født 8. august 1994) er en italiensk fotballspiller som spiller for ACF Fiorentina.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marco Benassi – UEFA 
(en) Marco Benassi – UEFA 
(en) Marco Benassi – Transfermarkt 
(en) Marco Benassi – WorldFootball.net 
(en) Marco Benassi – FootballDatabase.eu 
(en) Marco Benassi – Soccerway 
(en) Marco Benassi – FBref 
(es) Marco Benassi – as.com
Stefano Sturaro

Stefano Sturaro (født 9. mars 1993) er en italiensk fotballspiller som spiller for Genoa CFC.15. desember 2016 skrev han under en ny kontrakt med Juventus til 2021.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Italias EM-tropp til EM i Frankrike 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stefano Sturaro – UEFA 
(fr) Stefano Sturaro – LÉquipe 
(en) Stefano Sturaro – Transfermarkt 
(en) Stefano Sturaro – WorldFootball.net 
(en) Stefano Sturaro – FootballDatabase.eu 
(en) Stefano Sturaro – Soccerway 
(en) Stefano Sturaro – EU-Football.info 
(en) Stefano Sturaro – Fora De Jogo 
(en) Stefano Sturaro – FBref
Dominik Livaković

Dominik Livaković (født 9. januar 1995) er en kroatisk fotballspiller som spiller for GNK Dinamo Zagreb.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Kroatias tropp til VM i fotball 2018 i Russland.Han ble tatt ut i Kroatias EM-tropp til EM i fotball 2021.Han ble tatt ut i Kroatias tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dominik Livaković – FIFA 
(en) Dominik Livaković – UEFA 
(fr) Dominik Livaković – LÉquipe 
(en) Dominik Livaković – Transfermarkt 
(en) Dominik Livaković – national-football-teams.com 
(en) Dominik Livaković – WorldFootball.net 
(en) Dominik Livaković – FootballDatabase.eu 
(en) Dominik Livaković – Soccerway 
(en) Dominik Livaković – EU-Football.info 
(hr) Dominik Livaković – Det kroatiske fotballforbundet
Ante Ćorić

Ante Ćorić (født 14. april 1997) er en kroatisk fotballspiller som spiller for den italienske klubben AS Roma.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Kroatias EM-tropp til EM i Frankrike 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ante Ćorić – UEFA 
(en) Ante Ćorić – Transfermarkt 
(en) Ante Ćorić – national-football-teams.com 
(en) Ante Ćorić – WorldFootball.net 
(en) Ante Ćorić – FootballDatabase.eu 
(en) Ante Ćorić – Soccerway 
(en) Ante Ćorić – EU-Football.info 
(en) Ante Ćorić – PlaymakerStats.com 
(hr) Ante Ćorić – Det kroatiske fotballforbundet 
(en) Ante Ćorić – FBref
Terje Bringedal

Terje Bringedal er en norsk fotograf som tidligere jobba for VG. Han vant Årets bilde 1981.
Han har tidligere vært leder av Pressefotografenes Klubb og har de siste årene arrangert festivalen Dokfoto i Oslo.


== Referanser ==
Erik Berglund

Erik Berglund (født 1946 i Bergen) er en norsk fotograf. Han er den eneste norske pressefotografen som har vunnet Årets bilde tre ganger, for årene 1978, 1979 og 1982. Alle bildene ble tatt på jobb for Aftenposten.
Berglund startet i lære som reprofotograf før han senere ble frilansfotograf og etter hvert fast ansatt pressefotograf i Bergens Tidende. I 1975 begynte han i Aftenposten.


== Referanser ==
Israels Plads

Israels Plads er en plass mellom Frederiksborggade, Rømersgade, Vendersgade og Linnésgade tett ved Nørreport stasjon i Indre By i  København. Plassen er oppkalt etter staten Israel og fikk sitt navn i 1968, samtidig med at Denmark Square i Jerusalem ble omdøpt til Danmarks Plads.Plassen fungerte frem til 1958 som Københavns grønnsakstorg. Senere flyttet grønnsakstorget til Valby, men det var fortsatt mange frukt- og grønnsaksboder på stedet. Københavns Loppetorg holdt også til her.
Fra 2009 til 2011 ble plassen renovert for ca. 60 mill. kroner, finansiert av Oticon Fondet og Københavns kommune. Prosjektet innebar blant annet at det ble etablert torghaller på stedet, tegnet av Arkitekturværkstedet ApS ved arkitekt Hans Peter Hagens.


== Torghallene ==
Torvehallerne er plassert på en 7 000 m² stor granittbelagt torgplass, åpnet den 2. september 2011. Området er hovedsakelig innendørs i to overdekkede torghaller, men også utendørs finnes det over 60 såkalte stader (boder) som først og fremst selger matvarer. Det kan være bakerier, ostehandler, fiskehandlere, frukt- og grønnsaksboder og slaktere, samt forskjellige andre delikatesser, som for eksempel tapas, smørrebrød og greske spesialiteter. Flere boder serverer på stedet, og en enkelt restaurant, et italiensk rotisserie, er etablert ved siden av hallene.


== Referanser ==


== Kilder ==
Sådan skal Israels Plads se ud fremover Berlingske Tidende 18. mars 2008
Torvehallerne
Hermann Ludwig von Balan

Hermann Ludwig von Balan (født 7. mars 1812 i Berlin, død 16. mars 1874 i Brussel) var en tysk diplomat. Han var leder av Tysklands utenriksdepartement med tittelen statssekretær, fra 1872 til 1873.


== Biografi ==
Hermann Ludwig von Balan var utdannet jurist og begynte i Kongeriket Preussens diplomatiske korps i 1835. Fra 1837 tjenestegjorde han som legasjonssekretær i Brussel i Belgia, og han ble adlet i 1843. I 1845 ble han utnevnt til generalkonsul i Warszawa og chargé d'affaires til Fristaden Frankfurt året etter. I 1848 ble han chargé d'affaires til Storhertugdømmet Hessen. I 1858 ble han utnevnt til sendemann (fransk: envoyé) til Kongeriket Württemberg.
Fra 1859 til 1864 var han sendemann til Danmark og deltok både ved London-konferansen og ved forhandlingene ved freden i Wien i 1864 som avsluttet den andre slesvigske krig. Han tjenestegjorde som minister til Belgia i årene 1864 til 1871. Etter perioden som utenriksminister ble han utnevnt til Preußisches Herrenhaus (førstekammeret i den prøyssiske landdagen hvor han ble ansett som liberal og han vendte tilbake til stillingen som minister i Brussel hvor han døde noen måneder etter.


== Se også ==
Liste over Tysklands utenriksministre


== Referanser ==


== Litteratur ==
«Hermann Ludwig von Balan», biografi i Meyers Konversations-Lexikon (1885-1892)


== Eksterne lenker ==
Hermann Ludwig von Balan, fra Bundesarchiv (tysk)
SAP Center

SAP Center at San Jose, vanlig bare omtalt som SAP Center, (tidligere San Jose Arena, Compaq Center at San Jose og HP Pavilion) er en ishockeyarena i San Jose i California. Den er hjemmebanen til NHL-laget San Jose Sharks og San Jose Barracuda i AHL. Anlegget ble ferdigstilt i 1993, med en kostnad på $162,5 millioner.
I juni 2013 kjøpte det tyske dataselskapet SAP (medgrunnlegger var Hasso Plattner som både er partner i Sharks og styreformann i SAP) navnerettighetene til anlegget for fem år, til en årlig verdi av $3,35 millioner. Arenaen ble omdøpt til «SAP Center at San Jose» etter godkjennelse i bystyret i San Jose City.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) SAP Center at San Jose – kategori av bilder, video eller lyd på Commons