Symfoni nr. 3 (Valen)

Symfoni nr. 3, opus 41 av Fartein Valen fra 1946 er den mest kjente av Valens fire symfonier. Musikken er inspirert av naturen i Valevåg og har derfor blitt kalt hans «pastoralesymfoni». 


== Besetning ==
Jeg visste ikke at jeg var så voldsom!

Verket er skrevet for et orkester bestående av 2 fløyter, 2 oboer, 2 klarinetter, 2 fagotter, 3 valthorn, 1 trompet, 1 trombone, pauker og strykere. 
En typisk framføring varer rundt 20 minutter. Verket er tilegnet Olav Gurvin og er utgitt på Harald Lyches Musikkforlag.


== Bakgrunn ==
Symfoni nr. 3 ble i sin helhet skrevet i Valevåg. Komponeringen startet i januar 1944, nærmest umiddelbart etter at Valen hadde fullført Symfoni nr. 2, opus 40, og verket var ferdig to år senere, 26. juli 1946. 
Symfonien er den eneste av Valens symfonier som ble oppført i Valens levetid. Uroppførelsen fant sted i Oslo den 13. april 1951 av Filharmonisk Selskaps Orkester under ledelse av Øivin Fjeldstad. I et NRK-intervju fra 1973 forteller Fjeldstad om orkesterprøvene i forkant av uroppførelsen hvor også Valen var til stede. Etter at Valen hadde hørt symfonien for første gang utbrøt den stillferdige komponisten til Fjeldstad: «Jeg visste ikke at jeg var så voldsom».Symfonien ble en publikumssuksess og Valen måtte fremkalles to ganger fra sin plass i salen for å motta publikums hyllest.


== Verket ==
Symfoni nr. 3 er skrevet i fri  tolvtoneteknikk som Valen tok i bruk fra og med fiolinkonserten fra 1940. Formmessig står imidlertid symfonien i en klassisk-romantisk tradisjon. Valen benytter klassiske satstyper som sonatesatsform og lied-form, og symfonien har i likhet med den klassisk-romantiske symfonien fire satser.
Med unntak av B-delen i 2. sats, som er inspirert av en hendelse under andre verdenskrig, er alle satsene i symfonien inspirert av naturopplevelser i Valevåg. Mange har derfor omtalt symfonien som Valens «pastoralesymfoni».


=== Første sats: «Allegro moderato» ===
Første sats er ifølge Gurvin inspirert av sommernaturen i Valevåg. Temaene er basert på inntrykkene Valen fikk ute i hagen og på sine små turer.Formmessig er satsen basert på sonatesatsform. Satsen innledes med et hornmotiv som leder direkte over i satsens hovedtema i førstefioliner:


=== Andre sats: «Larghetto» ===
Andre sats er skrevet til minne om de som falt under krigen. Valen forteller i sine brev fra desember 1944 om intens bombing av mål i nærheten av Valevåg. To båter ble truffet i Bømlafjorden mens Valen satt og arbeidet, og eksplosjonen var så kraftig at Valen ble kastet på gulvet og kunne høre jammerskrikene fra de sårede. En annen opplevelse fra krigen som gjorde sterkt inntrykk på Valen var meldingen om at hans gode venn, Sverre Kristensen, som Valen få år tidligere hadde dedikert sitt orkesterstykke «Ode til ensomheten» til, var gått bort. Kristensen hadde druknet etter at skipet han var med i hadde gått på en mine. Valen fikk meldingen i det han var i ferd med å begynne å skrive andre sats av symfonien. Han så for seg havet etter minesprengningen da det igjen var kommet helt til ro og den eiendommelige stillheten som lå i luften. Denne stemningen var utgangspunktet for det karakteristiske temaet i satsen der tre horn kommer inn:

Formmessig bygger satsen på en utvidet lied-form (ABA'B'), der horntemaet utgjør B-delen.


=== Tredje sats: Intermezzo: «Allegro» ===
Tredje sats, Intermezzo, er inspirert av de kraftige stormene som kan ramme Vestlandet. Satsen bygger på 3 motiver som alle presenteres i de første taktene av satsen i henholdsvis celli/kontrabasser, horn I og førstefioliner. Dette sparsomme materialet spinnes ut og kombineres på ulike måter i løpet av satsen.  


=== Fjerde sats: Finale: «Allegro» ===
I finalen vender stemningen tilbake til den pastorale atmosfæren i første sats. Også denne satsen er ifølge Gurvin inspirert av sommernaturen i Valevåg.
Satstypen er i likhet med første sats sonatesatsform. Hovedtemaet presenteres av førstefioliner:


== Annet ==
Forfatteren Jan Inge Sørbø har skrevet en roman med tittelen Symfoni No.3, Opus 41 som er en biografisk roman basert på Fartein Valens liv.


== Diskografi ==
Bergen Filharmoniske Orkester / Aldo Ceccato (dirigent) (innspilt 1986?)

Norway in Music CDN 31001 (CD, 1987) (+ Valen op. 40)
Simax Classics PSC3101 (2 CD, 1992) (+ Valen opp. 30, 40, 43)Stavanger Symfoniorkester / Christian Eggen (dirigent) (innspilt 2006)

BIS Records BIS-CD-1632 (CD, 2008) (+ Valen opp. 18, 19, 40)


== Noter og referanser ==
Noter
Referanser


== Litteratur ==
Gurvin, Olav (1962). Fartein Valen: En banebryter i nyere norsk musikk. Drammen: Harald Lyche & Co's Musikkforlag. 
Kortsen, Bjarne (1963). Gjennom kamp til seier. Førstefremføringer av Fartein Valens musikk i norsk presse gjennom ca. 40 år. Oslo: Bjarne Kortsen. 
Kortsen, Bjarne (1965). Fartein Valen: Life and Music. Volume 2: The Music (Analyses) (engelsk). Oslo: Johan Grundt Tanum. 
Tjøme, Berit Kvinge (2002). The articulation of sonata form in atonal works by Fartein Valen : analyses of his Violin concerto, op. 37 and Symphony no. 3, op. 41 (Doktoravhandling) (engelsk). Oslo: Universitetet i Oslo. 
Tjøme, Berit Kvinge (2012). Trekkfuglen: Komponisten Fartein Valen. Oslo: Novus Forlag. ISBN 978-82-7099-689-6. 


== Eksterne lenker ==
Om Valens Symfoni nr. 3 i Forskningsprosjektet Norsk musikkarv
NRK-dokumentaren Kirkegården ved havet