jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Den osiandriske strid

Den osiandriske strid fant sted under den kirkepolitiske reformasjon i Tyskland. Navnet er fra Andreas Osiander, den som utløste striden i 1550/51, idet han i sin rettferdiggjørelseslære hevdet det nye menneskes «essensielle rettferdighet (essentielle Gerechtigkeit). Dette skulle bety at Guds rettferdiggjørelse av mennesket skulle bestå i at Kristus som Guds evige Ord er reelt present i menneskene og at mennesket slik blir rettferdiggjort ved Kriste rettferd.
Det lutherske flertall, anført av Philipp Melanchthon, anklaget Andreas Osiander for å utviske grensen mellom rettferdiggjørelsen og helligelsen, og dermed for å lære at mennesket blir rettferdiggjort for Gud ved sine gode gjerninger. Men dette var en fortegnelse av Osianders standpunkt. Mot dette oppstilte filippistene en rent imputativ forståelse av rettferdiggjørelsen: I rettferdiggjørelsen blir mennesket tilregnet (lat. imputare) Kristi rettferd, og tilgjengjeld blr dets stnder tilregnet Kristus. For de på ham overdratte synder lider sp Kristus Guds straff på korset. Denne imputative forståelse av rettferdiggjørelsen ble til den lutherske ortodoksis standardteologi. Slik vektla gnesiolutheranerne og filippistene sammen den «tilregnede rettferdighet» (zugerechnete Gerechtigkeit).


== Litteratur ==
Martin Stupperich: Osiander in Preußen 1549-1552, Berlin/New York 1973.
Claus Bachmann: Die Selbstherrlichkeit Gottes. Studien zur Theologie des Nürnberger Reformators Andreas Osiander, Neukirchen-Vluyn 1996.
Claus Bachmann: Das Kreuz mit der Alleinwirksamkeit Gottes. Die Theologie des Nürnberger Reformators und protestantischen Erzketzers Andreas Osiander im Horizont der Theosis-Diskussion, in: Kerygma und Dogma Bd. 49 (2003), S.247-275.
Johann Sporschil: Populäre Geschichte der katholischen Kirche. Ernst Fleischer, Leipzig, 1850, 3. Bd. S. 345 (Online)
Johann Georg Veit Engelhardt: Handbuch der Kirchengeschichte. Verlag Johann Jakob Palm und Ernst Henke, Erlangen, 1833, 3. Bd., S. 233, (Online)
Ignaz von Döllinger: Die Reformation und ihre innere Entwicklung und ihre Wirkungen im Umfange des lutherischen Bekenntnisses. Verlag G. Joseph Manz, Regensburg, 1848, 3. Bd., S. 397–437 (Online)
David Davis (britisk politiker)

David Michael Davis (født 23. desember 1948 i York i England) er en britisk konservativ politiker. Han var minister for uttreden fra EU fra 13. juli 2016 til 8. juli 2018.


== Medlem av Underhuset ==
I 1987 ble Davis medlem av Underhuset for Boothferry-kretsen i Yorkshire and the Humber. I 1997 ble kretsen delt i flere mindre kretser, og Davis fortsatte som underhusmedlem for én av de nye kretsene (Haltemprice and Howden i Humberside i East Riding of Yorkshire).


== Europaminister i 1994–1997 ==
Davis var viseminister for EU-anliggender (Minister of State for Europe) i 1994–1997. Som europaminister var han underlagt utenriksministrene Douglas Hurd og Malcolm Rifkind.
I begynnelsen av 1997 ble Davis medlem av statsrådet.


== Partiformann ==
Davis var formann for det britiske konservative parti i 2001–2002. På denne post ble han etterfulgt av den senere statsminister Theresa May, som var partiets organisatoriske formann i 2002–2003.


== Minister for brexit fra 2016 ==
Den 13. juli 2016 ble Davis medlem av Theresa Mays regjering. Her fikk han den nyopprettede post som minister for brexit.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) David Davis (politician born 1948) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) David Davis på Twitter 
(en) David Davis hos Hansards parlamentsdebatter
Ali Karimi (1994–)

Ali Karimi (født 11. februar 1994) er en iransk fotballspiller som spiller for den tyrkiske klubben Kayserispor.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Irans bruttotropp til VM i fotball 2018 i Russland.Han ble tatt ut i Irans tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ali Karimi – Transfermarkt 
(en) Ali Karimi – national-football-teams.com 
(en) Ali Karimi – WorldFootball.net 
(en) Ali Karimi – Soccerway 
(en) Ali Karimi – FBref 
(es) Ali Karimi – as.com
Den annen nattverdsstrid

Den annen nattverdsstrid var en teologisk kontrovers under reformasjonen i Tyskland, mellom lutheranerne og de reformerte, men også i form, av en interluthersk strid mellom gnesiolutheranere og filippister. 
Etter at den første nattverdsstriden mellom Martin Luther og Ulrich Zwingli og mellom deres respektrive tilhengere hadde lunknet, kom det i 1550-årene til et nytt utbrudd av konflikten. Det utløsende skjedde i 1551. Da offentliggjorde man den såkalte Consensus Tigurinus som ble inngått i 1549 mellom Heinrich Bullinger og Jean Calvin. Her tilnærmet Calvin (hvis nattverdslære var blitt akseptert som holdbar av lutheranere flest) seg den zwinglianske oppfatning. Hamburg-teologen Joachim Westphal offentliggjorde derpå i 1552 et angrep på Calvin - og Calvin forsvarte seg i 1555 med et Defensio sanae et orthodoxae doctrinae - og så fikk han ny motbør fra luthersk side, fra blant annet Erhard Schnepf, Johannes Brenz og Nikolaus Amsdorf. For Calvins standpunkt argumenterte foruten Bullinger blant annet også Johannes a Lasco og Theodor Beza. 
Det sentrale punkt var, likesom i striden mellom Luther og Zwingli, Kristi legemes realpresens. Ikke minst gnesiolutheranerne mente at denne ikke var tilstrekkelig sikret hos Calvin. Til et hovedpunkt ble den såkalte ubikvitetslære, som man benyttet for å imøtegå Calvins argument at Kristli legeme ikke kunne være tilstede rent stofflig (materialiter) på jorden. 
I sammenheng med denne strid kom det også til angrep på Philipp Melanchthon og hans tilgengere, filippistene, som man beskyldte for kryptokalvinisme, det vil si en tilnærming til Calvins nattverdsforståelse. Melanchthon forsøkte rett nok selv med å korrespondere med Calvin for å komme til en enighet, men vek unna fra en klar stillingtagen. Noen filippister, som Albert Hardenberg i Bremen, gikk imidlertid over til den kalvinistiske leir, likesom kurfyrst Fredrik III av Pfalz («der Fromme»), som i 1560 entlediget den gnesiolutherske generalsuperintendent Tilemann Hesshus og tok med seg sitt territorium til kalvinismen. 
Først med Konkordieformelen, som imidelertid ikke  ble undertegnet av alle, kom det i 1577 til en viss ro innen lutherdommen om stridsspørsmålene.


== Litteratur ==
Ernst Bizer: Studien zur Geschichte des Abendmahlsstreits im 16. Jahrhundert. 3. unveränderte Auflage. Wissenschaftliche Buchgesellschaft, Darmstadt 1972, ISBN 3-534-05929-8 (Beiträge zur Förderung christlicher Theologie 46).
Wilhelm H. Neuser: Der zweite Abendmahlsstreit. I: Handbuch der Dogmen- und Theologiegeschichte 2. Hg. v. Carl Andresen, 2. Auflage. Vandenhoeck & Ruprecht, Göttingen 1998, S. 272–285.
Akbar Imani

Akbar Imani Ghareh Aghaj Sofla (født 21. mars 1992) er en iransk fotballspiller som spiller for den iranske klubben Padideh FC.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Akbar Imani – Transfermarkt 
(en) Akbar Imani – Soccerway 
(en) Akbar Imani – FBref
Poughkeepsie

Poughkeepsie er en amerikansk by som ligger i delstaten New York. Byen ligger langs elva Hudson mellom byene Albany og New York og regnes som en del av Storbyområdet New York. Navnet er tatt fra språket til Wappinger-stammen, som kalte den noe i nærheten av U-puku-ipi-sing.


== Kjente personer fra Poughkeepsie ==
Lee Miller, modell, fotograf og korresponden under Den andre verdenskrig
Sterling Morrison, gitarist for bandet The Velvet Underground
Robert Sheckley, forfatter
Debi Thomas, kunstløper
Ed Wood, regissør


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Poughkeepsie, New York – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Poughkeepsie, New York – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Kjersti Germeten

Kjersti Germeten, født 22. desember 1942, død 29. oktober 2004, var en norsk skuespiller, dukkefører og dukkemaker. Hun var en sentral skikkelse i norsk figurteater.


== Familie ==
Kjersti Germeten var datter av filmkritiker Else Germeten (1918–92) og embedsmann Gunnar Germeten (1918–95) fra Stavanger. Komponisten Gunnar Germeten jr. (1947-1999) var hennes bror.
Hun var samboer med scenografen Christian Egemar.


== Utdannelse ==
Etter examen artium tok hun en bachelor-eksamen i sosiologi ved University of Hawaii, og studerte også keramikk, skulptur, vev og drama ved det samme universitetet. Hun utdannet seg dessuten i billedvev ved Statens Lærerskole i forming, og underviste i 1968 i vev ved Ila sikringsanstalt.


== Kunstnerisk virke ==
Germeten var i store deler av sin teaterkarriere tilknyttet Oslo Nye Teaters dukketeater. Den første forestillingen hun medvirket i var Smørbukk og dragen, som hadde premiere 17. mai 1969. Etter hvert hadde hun også regi på mange forestillinger; det gjaldt blant annet stykket Speiltrollet, som var skrevet av Else Færden og hadde urpremiere på Oslo Nye Dukketeater 19. september 1986.Dukkespilleren Marianne Edvardsen fortalte i et intervju i 2014 at Kjersti Germeten startet en "gateklubb" for barna i sitt eget nabolag, der hun lærte barna å lage dukker og spille med dem. Edvardsen var ti år gammel da hun ble med i Germetens "gateklubb", og det var dette som påvirket Edvardsens senere yrkesvalg. Senere ble Edvardsen og Germeten kolleger ved Oslo Nye Teater. Der samarbeidet de blant annet om å utvikle konseptet "babyteater" for helt små barn, som ble en stor suksess ved teatret. De utarbeidet også publikumssuksessen Oksen Ferdinand, som Edvardsen fortsatte å fremføre etter at Germeten døde i 2004.
Kjersti Germeten døde på scenen under en forestilling på Den Nationale Scene i Bergen.


== Priser og utmerkelser ==
Kjersti Germeten ble tildelt Teaterkritikerprisen for 1983/1984 for forestillingen Den hvite selen, som hun hadde laget sammen med sin bror Gunnar Germeten jr. Denne forestillingen var basert på en tekst av Rudyard Kipling. Kjersti Germeten var ansvarlig for både manus, dukker og regi, mens broren hadde komponert musikken til forestillingen.I 1994 mottok hun Oslo bys kunstnerpris, og i 2000 mottok hun Teskjekjerringprisen. Hun ble også tildelt Tyrihansprisen, som er UNIMA Norges ærespris for betydelig innsats for figurteaterkunsten.
I 2003 ble hun utnevnt til æresmedlem av Norsk Skuespillerforbund.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Kjersti Germeten hos Sceneweb
Ubikvitetslæren

Ubikvitetslæren er begrep i Martin Luthers nattverdslære særlig relevant for hans avgrensning overfor  zwinglianerne og andre som fornektet Kristi nærvær i nattverden. Ifølge denne lære har den oppstandne Kristus del i Guds allestedsnærværelse og er derfor også nærværende i nattverdens brød og vin. Problemet oppstår da hvordan Kristi nærvær skal kunne knyttes til nattverden, og Luther peker da på Kristi løfter om sitt nærvær.
Kristi nærvær i nattvrrden var for Martin Luther, til forskjell fra Philip Melanchthon, ikke knyttet alene til utdelelsen, men brødet og vinen er Kristi legeme (kropp) og blod og alt det som konsekreres skal derfor fortæres som sådan og ikke sammenblandrs med vanlig brød og vin.


== Litteratur ==
Jörg Baur: Ubiquität. I: Theologische Realenzyklopädie. Band 34. de Gruyter, Berlin u. a. 2002, ISBN 3-11-017388-3, S. 224–241.
Jörg Baur: Ubiquität. I: Oswald Bayer, Benjamin Gleede (Hrsg.): Creator est creatura. Luthers Christologie als Lehre von der Idiomenkommunikation (= Theologische Bibliothek Töpelmann. Bd. 138). de Gruyter, Berlin u. a. 2007, ISBN 978-3-11-019276-6, S. 186–301.
Mehdi Taremi

Mehdi Taremi (født 18. juli 1992) er en iransk fotballspiller som spiller for den portugisiske klubben FC Porto.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Irans tropp til VM i fotball 2018 i Russland.Han ble tatt ut i Irans tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mehdi Taremi – FIFA 
(fr) Mehdi Taremi – LÉquipe 
(en) Mehdi Taremi – Transfermarkt 
(en) Mehdi Taremi – national-football-teams.com 
(en) Mehdi Taremi – WorldFootball.net 
(en) Mehdi Taremi – Soccerbase.com 
(en) Mehdi Taremi – FootballDatabase.eu 
(en) Mehdi Taremi – Soccerway 
(en) Mehdi Taremi – Fora De Jogo 
(en) Mehdi Taremi – PlaymakerStats.com
Kaveh Rezaei

Kaveh Rezaei (født 5. april 1992) er en iransk fotballspiller som spiller for Tractor FC.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Irans bruttotropp til VM i fotball 2018 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kaveh Rezaei – UEFA 
(en) Kaveh Rezaei – Transfermarkt 
(en) Kaveh Rezaei – national-football-teams.com 
(en) Kaveh Rezaei – WorldFootball.net 
(en) Kaveh Rezaei – Soccerway 
(en) Kaveh Rezaei – PlaymakerStats.com 
(en) Kaveh Rezaei – FBref 
(es) Kaveh Rezaei – as.com
Sardar Azmoun

Sardar Azmoun (født 1. januar 1995) er en iransk fotballspiller som spiller for den tyske klubben Bayer Leverkusen.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Irans tropp til VM i fotball 2018 i Russland.Han ble tatt ut i Irans tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sardar Azmoun – UEFA 
(fr) Sardar Azmoun – LÉquipe 
(en) Sardar Azmoun – Transfermarkt 
(en) Sardar Azmoun – national-football-teams.com 
(en) Sardar Azmoun – WorldFootball.net 
(en) Sardar Azmoun – Soccerbase.com 
(en) Sardar Azmoun – FootballDatabase.eu 
(en) Sardar Azmoun – Soccerway 
(en) Sardar Azmoun – PlaymakerStats.com 
(de) Sardar Azmoun – Tysklands fotballforbund
Anna Anachoutlou

Anna Anachoutlou  (gresk:  Ἄννα Ἀναχουτλοῦ),  død 1342, var keiserinne av Trapezunt-riket (Trebizond) fra 17. juli 1341 til 4. september 1342. Anna var den eldste datteren til den tidligere keiser Alexios II Megas Komnenos og hans georgiske kone, Djiadjak Jaqeli. Anna etterfulgte sin svigerinne Irene Palaiologina av Trapezunt som keiserinne. Irene hadde vært gift med Annas bror Basileios Megas Komnenos.
Trapezunt-riket ble grunnlagt i 1204 i kjølvannet av at korsfarerne i Det fjerde korstog okkuperte Konstantinopel. En gren av den bysantinske keiserfamilien som etter hvert kalte seg «Megas Komnenos» flyktet til Georgia og med deres hjelp etablerte de sitt keiserrike på sydkysten av Svartehavet. Andre i keiserfamilien opprettet på omtrent samme tid Keiserriket Nikea som også hevdet å være den rette arvtakeren til Østromerriket.


== Biografi ==
Det eneste Anna var kjent for før hun ble keiserinne var å opprette et lite kloster i Jerusalem dedikert til St. Euthymius. Donasjonen til klosteret er dokumentert i et eneste dokument, et «testament» fra en munk Gerasimos datert 18. november 1344. Det er ikke kjent når hun donerte, men Anna hadde avlagt klosterløfte under Irene Palaiologinas regjeringstid.
Aristokratiet i Trapezunt overtalte henne til å forlate klosteret og komme til Trapezunt for å overta keiserkronen. Hun ble proklamert som keiserinne i Lazia og ble derfra eskortert til hovedstaden. Med støtte fra kong Georg V av Georgia og også med folkelig støtte kunne hun marsjere inn i Trapezunt by og overta makten den 17. juli 1341. Den avsatte keiserinnen Irene Palaiologina ble deportert.Tre uker senere kom tre bysantinske galeier med tropper under ledelse av Scholarioi-militsens ledere Niketas Scholares og Gregorios Meitzomates og medbringende Annas onkel Mikael Megas Komnenos fra Konstantinopel. Scholarioiene, som var en sterk maktfaktor i Trapezunt, ønsket Mikael som keiser, og han kom med keiserlig bysantinsk støtte for å gifte seg med Anna. Adelen i Trapezunt ønsket imidlertid ikke en sterk mannlig keiser, og de sørget for at han samme dag ble arrestert og satt under bevoktning av den mektige «megas doux» Johannes evnukken av Limnia. Styrker som var lojale mot Anna sørget for å plyndre skipene til Mikael. Anna forble på tronen, mens riket i realiteten ble styrt av en håndfull mektige aristokrater.
Hun mistet etter hvert sin støtte i folket og riket ble også truet av tyrkiske styrker som vurderte angrep. I denne situasjonen dro scholarioi-lederne Niketas og Gregorius på nytt til Konstantinopel i 1342 for å hente Mikaels unge sønn Johannes. Med støtte fra både den bysantinske keiser og ikke minst fra Genova som hadde sterke handelsinteresser i Trapezunt kom de tilbake i september 1342 med sønnen som ble innsatt som keiser Johannes III. Anna var beredt på å forsvare seg, men folket støttet Johannes og han ble kronet den 4. september. Scholarioi-militsen sørget for at Anna ble drept sammen flere av sine støttespillere, mens andre ble forvist.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Discussion of the Testament of Gerasimos
Vougiouklaki Penelope, "Anna Anachoutlou" i Encyclopedia of the Hellenic World: Asia Minor
Ramin Rezaeian

Ramin Rezaeian Lajani (født 21. mars 1990) er en iransk fotballspiller som spiller for Sepahan.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Irans tropp til VM i fotball 2018 i Russland.Han ble tatt ut i Irans tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ramin Rezaeian – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ramin Rezaeian på Internet Movie Database 
(en) Ramin Rezaeian – UEFA 
(en) Ramin Rezaeian – Transfermarkt 
(en) Ramin Rezaeian – national-football-teams.com 
(en) Ramin Rezaeian – WorldFootball.net 
(en) Ramin Rezaeian – Soccerbase.com 
(en) Ramin Rezaeian – FootballDatabase.eu 
(en) Ramin Rezaeian – Soccerway 
(en) Ramin Rezaeian – PlaymakerStats.com 
(en) Ramin Rezaeian – FBref
Isens dronning

Isens dronning (amerikansk tittel: One in a Million) er en amerikansk musikalsk komedie fra 1936 regissert av Sidney Lanfield. Denne var norske Sonja Henies første amerikanske film. Twentieth Century-Fox betalte henne $60.000 for  den kvinnelige hovedrollen som Greta Muller.


== Innspillingsfakta ==
Filmen ble spilt inn fra slutten av september til 14. november 1936 med omtagninger 25. og 28. november 1936.


== Rolleliste ==
(Kun krediterte)

Sonja Henie - Greta Muller
Adolphe Menjou - [Thadeus] Tad Spencer
Jean Hersholt - Heinrich Muller
Ned Sparks - Danny Simpson
Don Ameche - Bob Harris
Ritz Brothers - Seg selv
Arline Judge - Billie Spencer
Borrah Minevitch - Adolphe
Dixie Dunbar - Goldie
Leah Ray - Jente i band
Shirley Deane - Jente i band
Montagu Love - Ratoffsky [alias for Sir Frederick Brooks]
Albert Conti - Hotellsjef
Julius Tannen - Chapelle
June Gale, Lillian Porter, Helen Ericson, Diane Cook, Bonnie Bannon, June Wilkins, Clarice Sherry, Pauline Craig - Jenteband


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Isens dronning på Internet Movie Database 
(no) Isens dronning hos Filmfront 
(sv) Isens dronning i Svensk Filmdatabas 
(nl) Isens dronning på MovieMeter 
(en) Isens dronning på AllMovie 
(en) Isens dronning på Turner Classic Movies 
(en) Isens dronning på Rotten Tomatoes
Arendal figur- og dukketeater

Arendal figur- og dukketeater er et norsk dukketeaterkompani med base i Arendal.
Teateret ble opprettet i 1969. Sentralt blant initiativtagerne stod billedkunstneren og dukkemakeren Liv Nergaard og smykkekunstneren og dukkemakeren Ute de Lange Nilsen. De øvrige to som var med på etableringen var Aili Strømstad og Torbjørg Torbjørnsen.I 2010 hadde teatret premiere på forestillingen Nattens hemmeligheter, med kjente figurer som Pierrot og månen, Columbine og Harlequin.Forestillingen Den magiske kosten i februar 2013 var Ute de Lange Nilsens 19. og siste forestilling siden etableringen på slutten av 1960-tallet. de Lange Nilsen trakk seg tilbake etter denne forestillingen, men Arendal figur- og dukketeater har fortsatt virksomheten.
Våren 2015 satte teatret opp sin 20. forestilling, som bar tittelen Hvorfor flaggermusen flyr om natten. Denne oppsetningen bygget på en afrikansk legende, og manus var skrevet av Irena Salahovic.Under Arendal vinterfestival i januar 2018 deltok Arendal figur- og dukketeater med forestillingen Prinsessen og gleden.


== Lokaler ==
Arendal figur- og dukketeater leide lokaler i Munkehaugen kultursenter inntil Arendal kommune sa opp leieavtalen i 2015 fordi lokalene skulle benyttes av kommunens kulturskole.


== Referanser ==
Saeid Aghaei

Saeid Aghaei (født 9. februar 1995) er en iransk fotballspiller som spiller for Persepolis.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Irans bruttotropp til VM i fotball 2018 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Saeid Aghaei – Transfermarkt 
(en) Saeid Aghaei – national-football-teams.com 
(en) Saeid Aghaei – WorldFootball.net 
(en) Saeid Aghaei – Soccerway 
(en) Saeid Aghaei – FBref
Ahmad Abdollahzadeh

Ahmad Abdollahzadeh (født 6. mai 1993) er en iransk fotballspiller som spiller for den iranske klubben FC Nassaji Mazandaran.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Irans bruttotropp til VM i fotball 2018 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ahmad Abdollahzadeh – Transfermarkt 
(en) Ahmad Abdollahzadeh – WorldFootball.net 
(en) Ahmad Abdollahzadeh – Soccerway 
(en) Ahmad Abdollahzadeh – FBref
Mehdi Torabi

Mehdi Torabi (født 10. september 1994) er en iransk fotballspiller som spiller for Persepolis.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Irans tropp til VM i fotball 2018 i Russland.Han ble tatt ut i Irans tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mehdi Torabi – Transfermarkt 
(en) Mehdi Torabi – national-football-teams.com 
(en) Mehdi Torabi – WorldFootball.net 
(en) Mehdi Torabi – FootballDatabase.eu 
(en) Mehdi Torabi – Soccerway 
(en) Mehdi Torabi – FBref
Kolbjørnshus bru

Kolbjørnshus bru er ei vegbru på fylkesvei 245 i Nordre Land i Innlandet. Brua krysser Dokka-Etna.
Brua er ei fagverksbru, fritt opplagt med buet overgurt, vertikale bærevegger og underliggende brudekke.
Brua ble bygget i 1937. Total lengde er 98,33 meter. Den har tre spenn, hvorav det lengste er 60 meter.


== Se også ==
Liste over broer i Norge


== Eksterne lenker ==
VG
På glattisen

På glattisen (amerikansk tittel: Thin Ice) er en amerikansk romantisk komedie med sanger fra 1937 regissert av Sidney Lanfield. Manuset bygde på ungarske Attila Orbóks skuespill Der Komet, som ble uroppført i Budapest i 1922. I rollene ses blant andre Sonja Henie, Tyrone Power og Arthur Treacher.


== Innspillingsfakta ==
Filmen ble spilt inn fra 6. mai til 8. juli 1937.


== Fakta om filmen ==
Ifølge nyhetsoppslag og opplysninger fra Twentieth Century-Fox Records of the Legal Department ved UCLA Theater Arts Library ble filmens tittel endret fra Thin Ice til Lovely to Look At før den ble endret tilbake til Thin Ice 19. juli 1937.I et notat fra Darryl F. Zanuck vedrørende manuset, datert 28. april 1937, instruerte han forfatterne om å skjære ned Lilis replikker til énstavelses, énlinjes ytringer hvor enn det var mulig. Zanuck instruerte også regissør Lanfield at skuespillerne i de mindre rollene måtte snakke med en fremmed aksent.Ifølge opplysninger i juridiske dokumenter var denne filmen «meget løselig basert» på manuset til Fox' film Hans majestets veninde (My Lips Betray) fra 1933, som også bygde på Orbóks skuespill. Dokumentene bemerket at «kun få tildragelser» i På glattisen var hentet fra den tidligere filmen. Manuset til Hans majestets veninde var skrevet av Hans Kraly og Jane Storm, mens dialogen var skrevet av S.N. Behrman.Harry Losee ble nominert til en Oscar for beste koreografi for «Fyrst Igor-suiten».


== Rolleliste ==
Sonja Henie - Lili Heiser
Tyrone Power - Prins Rudolph
Arthur Treacher - Nottingham
Raymond Walburn - Onkel Dornik
Joan Davis - Orkesterleder
Sig Rumann - Statsminister [Ulricht]
Alan Hale - Baron
Leah Ray - Sangerinne
Melville Cooper - Krantz
Maurice Cass - Greve


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) På glattisen på Internet Movie Database 
(no) På glattisen hos Filmfront 
(sv) På glattisen i Svensk Filmdatabas 
(nl) På glattisen på MovieMeter 
(en) På glattisen på AllMovie 
(en) På glattisen på Turner Classic Movies 
(en) På glattisen på Rotten Tomatoes