jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jacqueline Durran

Jacqueline Durran er en britisk kostymedesigner som vant Oscar for beste kostymedesign for kostymene i Anna Karenina (2012). Hun ble også nominert for kostymearbeidet i Stolthet og fordom (2005), Om forlatelse (2007), Mr. Turner (2014), Skjønnheten og udyret (2017) og Darkest Hour (2017).
Durran vant i tillegg en BAFTA-pris for kostymene i dramafilmen Vera Drake (2004).


== Filmografi (utvalg) ==
2004 – Vera Drake
2005 – Stolthet og fordom, nominert til Oscar
2007 – Om forlatelse, nominert til Oscar
2009 – Solisten
2010 – Nanny McPhee og det store smellet
2010 – Another Year
2011 – Muldvarpen
2012 – Anna Karenina, vant Oscar
2014 – Mr. Turner, nominert til Oscar
2015 – Macbeth
2017 – Skjønnheten og udyret, nominert til Oscar
2017 – Darkest Hour, nominert til Oscar
2018 – Maria Magdalena


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jacqueline Durran på Internet Movie Database 
(en) Jacqueline Durran hos The Movie Database 
(en) Jacqueline Durran hos Internet Broadway Database
Daniel Kaluuya

Daniel Kaluuya (født 24. februar 1989 i London) er en britisk skuespiller.Han har medvirket i flere TV-serier, blant annet Skins og Black Mirror. Kaluuya skrev også manus til et par episoder av Skins. Han fikk god mye oppmerksomhet for rollen som Chris Washington i Jordan Peeles satiriske skrekkfilm Get Out (2017). Kaluuya ble nominert til flere bransjepriser for rollen, blant annet Oscar for beste mannlige hovedrolle. I 2018 ble han også tildelt den britiske nykommerprisen BAFTA Rising Star Award fra BAFTA-akademiet.Kaluuyas foreldre ble født i Uganda.


== Filmografi (utvalg) ==
2007–2009 – Skins (TV-serie)
2011 – Johnny English Reborn
2011 – Black Mirror (TV-serie)
2013 – Welcome to the Punch
2013 – Kick-Ass 2
2015 – Sicario
2017 – Get Out
2018 – Black Panther
2018 – Widows


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Daniel Kaluuya på Internet Movie Database 
(sv) Daniel Kaluuya i Svensk Filmdatabas 
(da) Daniel Kaluuya på Filmdatabasen 
(da) Daniel Kaluuya på Scope 
(fr) Daniel Kaluuya på Allociné 
(en) Daniel Kaluuya på AllMovie 
(en) Daniel Kaluuya hos Rotten Tomatoes 
(en) Daniel Kaluuya hos The Movie Database 
(en) Daniel Kaluuya hos Behind The Voice Actors
Joan Harris

Joan Harris Nergaard (født 26. mars 1920 i London, død 28. august 2020) var en britisk ballettdanser og ballettsjef utdannet hos Vera Volkova, Stanislas Idzikowski, Audrey de Vos og Ninette de Valois. Hun var ballettsjef for Operaballetten (nå Nasjonalballetten) og grunnlegger og sjef for Den norske Operas ballettskole.


== Liv og virke ==
Harris var tilknyttet Saddler's Wells Theatre i London fra debuten i 1935 og frem til 1947, med unntak av krigsårene 1940-45 da hun var solodanser ved International Ballet Company, som turnerte i England.
Fra 1947 til 1954 hadde hun oppgaver i flere filmproduksjoner, blant annet som assisterende ballettmester og solodanser i filmen The Red Shoes (1948), som koreografassistent for ballett- og eventyrfilmen The Tales of Hoffmann (1951) og som ballettassistent for Gene Kelly i filmen Invitation to the Dance (1956).
I årene 1954 til 1961 var hun ballettmester og ballettdirektør for Bayerische Staatsoper i München.
Harris var ballettsjef for Den Norske Opera fra 1961 til 1965. Kompaniet ble under henne bygget ut med corps de ballett, og hun skapte et repertoar som viste frem de norske dansernes særpreg, stil og personlighet. Hun hentet inn koreografene Anthony Tudor og Birgit Cullberg og benyttet ny norsk musikk av Arne Nordheim og Pauline Hall.
Harris bygget opp og ledet Den Norske Operas Ballettskole fra etableringen i 1965 og frem til 1987. Kveldsskolen hadde som mål å utdanne klassiske dansere til Nasjonalballetten (den gang Operaballetten). Skolens heldagslinje for dansere og pedagoger – etablert 1968 – fikk stor betydning for utviklingen av dansekunsten utenfor Den Norske Opera. 
Da Statens Balletthøgskole ble etablert i 1979, og heldagslinjen i Operaen samtidig ble lagt ned, ble Harris tilknyttet skolen. Hun var først timelærer, deretter lektor i klassisk ballett frem til 1988. I 1988 vendte hun tilbake til England med sin norske mann og bosatte seg i Dorset. 


== Priser og utmerkelser ==
Harris var æresmedlem av The Royal Academy of Dancing, London
Den Norske Operas Venners hederspris (1987)
Ridder av 1. klasse av Den Kongelige Norske Fortjenstorden (1988)
Danseinformasjonens ærespris (2001)


== Referanser ==


== Kilder ==
Dybdeintervju i Dansearkivets historieprosjekt Arkivert 20. februar 2018 hos Wayback Machine.
Sunderland, Monique Skavlan (2017), Joan Harris, Kolofon Forlag.


== Eksterne lenker ==
(en) Joan Harris på Internet Movie Database
Jazzintro

Jazzintro (1998–) er en konkurranse for for unge jazzmusikere, der vinneren får tittelen Årets unge jazzmusikere og vinner en lanseringspakke verdt flere hundre tusen kroner. Arrangeres annethvert år under ledelse av Norsk jazzforum.


== Deltakelse ==
For å få delta må solister være norsk og under 27 år, orkestre skal ha en snittalder under 27 år og minst halvparten norsk skal være norsk. Storband får ikke være med. Tidligere vinnere kan være med, men ikke som solister, og ikke i band der de utgjør mer enn halvparten.


== Utvelgelse ==
En fagjury plukker ut inntil åtte band på bakgrunn av innsendte søknader og demo-materiale. De utvalgte bandene spiller i løpet av våren og sommeren på én av jazzfestivalene Vossa Jazz (påske), MaiJazz (mai), Nattjazz (mai), Kongsberg Jazzfestival (tidlig juli). To band spiller på hver festival, og basert på konserten velger fagjuryen ett av bandene til finalespill på Moldejazz (midt i juli). Fire band deltar i finalen og juryen kårer én vinner som de påfølgende to år får en lanseringspakke.


== Hovedpremie (lanseringspakke) ==
Lanseringspakken var for det meste et bidrag fra Rikskonsertene i form av  festivaljobber, Norgesturné, skolekonserter, utenlandskonserter, produksjons- og redigeringsstudio. Etter de la ned sitt offentlige turnéprogram i 2014, og trakk seg ut, har Norsk jazzforum ansvaret.
Østnorsk jazzsenter har bidratt til produksjon av Norgesturné for Årets unge jazzmusikere i 2016 og 2018.
Vederlagsbyrået Gramo kom inn som samarbeidspartner i 2008 med et stipend til Årets unge jazzmusikere på  kr 100 000 i 2008 og 2010, hevet til kr 150 000 i 2012.
I 2018 bidrar Talent Norge med kr. 200 000.


== Vinnere og deltakere ==


== Referanser ==
Jiangzhai

Jiangzhai-funnstedet (pinyin: Jiāngzhài yízhǐ) er et arkeologisk funnsted av en neolittisk bosetting av Yangshaokulturen (av Banpo- og Miaodigou-typene av Yangshaokulturen).
De så langt eldste kopperartefakter i Kina ble funnet her.Stedet er i bydistriktet Lintong i Xi’an i den kinesiske provinsen Shaanxi. Den dateres til 4600–4400 f.Kr. og ble utgravs i perioden 1972 til 1979. Her er det avdekket bosteder, keramikkbrennerier og graver. Jiangzhai-funnstedet (Jiangzhai yizhi) ble i 1996 tilføyd på listen over Folkerepublikken Kinas kulturminner (4-20).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Jiangzhai Site- engelsk
Jiangzhai yizhi – kinesisk
Vidar Hodnekvam

Vidar Hodnekvam (født 1982) er en norsk komiker og programleder. Han hadde sin debut i 2007 og har hatt flere opptredener i Norge, samt Finland, England og USA. Han er ansatt i Stand Up Norge.     
Han har arbeidet som konferansier og komiker på klubbkvelder og eventoppdrag. I 2009 og 2010 medvirket han ved oppsetningen av «Standup Juleshow» på Ricks, et show som fikk terningkast fem av Bergens Tidende. Siden 2011 har han vært med Thomas Giertsens Humorgalla i Oslo. Han hadde et debutshow som het «Oppvekst» i 2014. Senere i 2015 var han en av tre i showet «Bergensbølgen». Han har vært med i «Julelatter» i 2017. Utover dette hadde han også sitt eget show på VG-TV som het VHS.I både 2009 og 2010 vant han prisen som beste artist under Skjemtegauk-festivalen. Senere i 2013 vant han Vidarprisen for beste opptreden på Humorfest i Bergen. I 2015 ble han nominert til Komiprisen i kategorien «Beste Standup».   


== Referanser ==
Stapelia

Stapelia er ei planteslekt i gravmyrtfamilien. Den ble tidligere regnet til svalerotfamilien.
Artene er lave stammesukkulenter. Stenglene har en opprett vekst og er forgrenet ved basis. De er firkantet i tverrsnitt med tenner langs kantene. I sterk sol får stenglene ofte rød farge. Blomstene har fem kronfliker som kan være røde, purpur eller gule. De har ofte et mønster av mørke bånd. Blomstene kan være glatt eller hårete og har som regel en motbydelig åtsellukt. Spyfluer blir tiltrukket av lukten og pollinerer blomsten. Det finnes også et par arter med søt duft.
De fleste artene vokser i Sør-Afrika, men noen finnes litt lenger nord i nabolandene. Noen arter dyrkes som potteplanter. Vanlig ordensblomst (Orbea variegata) regnes ikke lenger til denne slekta.


== Litteratur ==
«Stapelia». The Plant List. Besøkt 20. februar 2018. 
«The Stapelia Page». Besøkt 20. februar 2018. 
«Stapelia». PlantZAfrica. Besøkt 20. februar 2018. 
A. Jürgens, S. Dötterl og U. Meve (2006). «The chemical nature of fetid floral odours in stapeliads (Apocynaceae-Asclepiadoideae-Ceropegieae)». New Phytologist. 172 (3): 452–468. ISSN 1469-8137. PMID 17083676. doi:10.1111/j.1469-8137.2006.01845.x. 
M.-L. Furusjö (1985). Alt om stueplanter 9: Sukkulenter. Norsk utgave ved S. Kjelvik. Oslo: Allers. s. 60–61. ISBN 82-7034-147-9. 


== Eksterne lenker ==
(en) Stapelia i Encyclopedia of Life 
(en) Stapelia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Stapelia hos ITIS 
(en) Stapelia hos NCBI 
(en) Stapelia hos The International Plant Names Index 
(en) Stapelia hos Tropicos 
(en) Kategori:Stapelia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Stapelia – detaljert informasjon på Wikispecies
Kangjia

Kangjia-funnstedet (Kangjia yizhi 康家遗址) er et neolittisk funnsted i den kinesiske provinsen Shaanxi. Den ligger nord i landsbyen Kangjia 康家村 i storkommunen Xiangqiao 相桥镇  i bydistriktet Lintong 临潼区 i Xi'an. Stedet dateres til -4000 til -2000. Her er det blitt funnet spor av mer enn 300 bygninger og over titusen artefakter av leirtøy (overveiende grå keramikk), stein, knokler og horn.Kangjia-funnstedet (Kangjia yizhi) ble i 2001 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner (5-113).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Xi'an Banpo bowuguan 西安半坡博物馆 (Xi'an Banpo-Museum): „Shaanxi Lintong Kangjia yizhi di yi, er ci fajue jianbao“ 陕西临潼康家遗址第一、二次试掘简报 [Kurzbericht über die erste und zweite Testgrabung an der Kangjia-Stätte in Lintong, Shaanxi]. Shiqian yanjiu 1985.1
„Shaanxi Lintong Kangjia yizhi fajue jianbao.“ Kaogu yu wenwu 1988 (5–6), S. 214–28.
„Shaanxi Sheng Lintong Xian Kangjia yizhi 1987 nian fajue jianbao.“ Kaogu yu wenwu 1992 (4), S. 11–25.


== Eksterne lenker ==
Li Liu: The Chinese Neolithic (Implications of Kangjia archaeological remains) – Engelsk
Xi'an Kangjia yizhi jianjie – Kinesisk
Li Shan (fjell)

Li-fjellet eller Li Shan (kinesisk: 骊山) er et fjell i Kina. Det ligger i bydistriktet Lintong øst for Xi'an i Shaanxiprovinsen, i den sentrale delen av landet. Toppen på Li Shan er 1 302 meter over havet.
Nord for Li-fjellet er den første keiseren Qin Shi Huangdis mausoleum med Terrakottahæren.
Terrenget rundt Liberget er kupert mot sørøst, men mot nordvest er det glatt. Li Shan er det høyeste punkt i trakten. Rundt fjellet er det tettbefolket.
Huaqing Chi

Huaqing Chi (kinesisk: 华清池) er en varm kilde i Kina. Den ligger om lag 25 km øst for Xi'an i bydistriktet Lintong i provinsen Shaanxi, i den sentrale delen av landet, 900 km sørvest for hovedstaden Beijing. Huaqing Chi ligger 599 meter over havet, ved nordre del av Li-fjellene.


== Historie ==
Disse varme kildene er omtalt i dokumentert historie siden nesten 1000 f.Kr., fordi flere konger og keisere bygde palasser ger. Blant dem var kong You av Zhou-dynastiet og keiser Qin Shi Huang av Qin-dynastiet. En utvidet versjon ble bygd av keiser Wu Han under Handynastiet. 
Under Tang-keiserne Taizong og  Xuanzong ble palasstrukturen her ombygd (ferdig 723) og gitt navnet Huaqingpalasset. Men i forbindelse med An Lushan-opprøret ble det gjort stor skade på anlegget. 
Huaqings varme kulper er blitt udødeliggjort i kinesisk diktning, som for eksempel i Bai Juyis dikt Song of Everlasting Regret som tar for seg Xuanzong og Yang:

On a cold spring day, he bestowed upon her the honor of bathing with him at the Huaqing pools,	
According to legend, this is the pool that was used by Yang Guifei and the emperor.
The waters of the hot springs were smooth, and washed over her pale white skin.
The palace maids helped her to leave the pool, because she was too delicate and lacked strength.
This was when she began to receive the emperor's advances.Dette var også åstedet for den historisk interessante Xi'an-episoden i desember 1936 ved disse varme kildene. Det var her som Zhang Xueliang kidnappet Chiang Kai-shek og tvang Chiang til å inngå en allianse med Kinas kommunistiske parti mot det japanske rike.


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==
Bjørn Marius Hegge

Bjørn Marius Hegge (født 11. september 1987 i Elvran i Stjørdal) er en norsk jazzmusiker (kontrabass) og komponist.
Han startet kvintetten Hegge i 2016 og fikk med seg Jonas Kullhammar (tenorsax), Martin Myhre Olsen (alt- og sopransax), Vigleik Storaas (piano) og Håkon Mjåset Johansen (trommer). De ga ut albumet Vi är ledsna men du får inte längre vara barn i 2017 og vant Spellemannprisen 2017 i klassen jazz for utgivelsen.Han ble utnevnt som NTNU-ambassadør for 2022. I juryens begrunnelse het det blant annet «Årets kandidat er en usedvanlig fribåren kunstner som jobber hardt og målbevisst for å sette sine musikalske visjoner ut i livet. Han har en nysgjerrig og åpen tilgang til det å skape, og en lekende energi som danner et kreativt kraftfelt rundt ham selv og hans medmusikere».


== Diskografi ==
The Creator Has A Bachelor Plan (2018, Particular Recordings)
Assosiasjoner (2018, Particular Recordings), Bjørn Marius Hegge Trio
Ideas For Axel Dörner, Rudi Mahall, Hans Hulbækmo And Håvard Wiik (2019, Particular Recordings)
With Fredrik Ljungkvist Live At Glenn Miller Cafë In Stockholm (2020, Particular Recordings), Bjørn Marius Hegge Trio
Standards (2020, Particular Recordings), Bjørn Marius Hegge Trio
Eventyret om kronprins esse (2022, Øra fonogram), Alpaca Ensemble, Bjørn Marius Hegge, og Rasmus Rohde


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bjørn Marius Hegge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bjørn Marius Hegge på Discogs
Bjarte Eike

Bjarte Eike (født 24. april 1972) er en norsk barokkfiolinist fra Gjøvik.Han er kunstnerisk leder og fiolinist i orkesteret Barokksolistene som han startet i 2005. Eike og Barokksolistene er blitt nominert til Spellemannprisen i klassen klassisk to ganger: i 2013 for The Image of Melancholy og i 2017 for The Alehouse Sessions.Han har også vært medlem av Magnetic North Orchestra og Oslo kammerorkester.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bjarte Eike på Internet Movie Database 
(en) Bjarte Eike på Discogs 
(en) Bjarte Eike på MusicBrainz
Albansk folkedrakt

En albansk folkedrakt er en type folkedrakt som blir benyttet av etniske albanere og der det tradisjonelt sett bor eller har bodd albanere. Folkedrakten blir benyttet i blant annet Kosovo, Albania, Makedonia, Hellas, Montenegro og av arbëreshë-minoriteten. Flere elementer fra folkedraktene kan spores helt tilbake til antikken.


== Karakteristika ==
Albanske folkedrakter er ofte dekorert med elementer med bakgrunn av tidlig illyrisk oppstandelse, der symbolene ofte er soler, ørner, stjerner og slanger.


== Klesplagg ==


=== Hodeplagg ===


==== Qeleshe ====
Det mest tradisjonelle hodeplagget heter qeleshe, men blir også kalt «Plis».


==== Chapeau Albanois ====
Albansk Hatt også kjent for sitt franske navn - "chapeau albanois", var en type hatt som ble benyttet hovedsakelig av albanske leiesoldater i europa rundt 15-århundre frem til 18-århundre. Det blir beskrevet som en høy-kronet lue vevd fra eføy-grener.


==== Qylafë ====
Qylafë er en høy ullhatt som blir brukt i det sørlige Albania.


=== Sokker ===
Çorape er det albanske ordet for sokker. Çorape blir enten laget av ull eller bomull, og har mange motiver og farger, og noen ganger er det inkludert meget tynne metalltråder.


=== Belte ===
Brez er et tradisjonelt belte for menn, som blir benyttet av etniske albanere i balkan samt i Arbëreshe-landsbyer i Italia. Det har sin direkte opprinnelse fra det illyriske beltet.


=== Sko ===
Opinga er det tradisjonelle albanske skoene.


=== Vest ===
Xhamadan er en tradisjonell-Albansk vest laget av ullplagg, som blir benyttet av etnisk albanske menn.


== Referanser ==
Hideo Azuma

Hideo Azuma (吾妻 ひでお eller 吾妻 日出夫, Hideo Azuma  ; født 6. februar 1950 i Urahoro på Hokkaidō, død 13. oktober 2019) var en japansk manganka. Han debuterte profesjonelt i 1969 i Manga Ō. Han er mest kjent for sine science fiction- og lolicon-orienterte verk, som har dukket opp i tidsskrift som Weekly Shōnen Champion, i tillegg til barnekomedieserier som Nanako SOS og Little Pollon.Fra 1978 begynte verkene hans å dukke opp nesten eksklusivt i nisjetidsskrift som Bessatsu Kisōten. Fra 1979 publiserte han loliconmangaen sin White Cybele, som var den første av denne typen i Japan. Han har siden blitt kalt «lolicons far». Siden begyne han å publisere i tidsskrift som Shōjo Alice, og ble siden en meget viktig skikkelse innenfor  den pornografiske delen av loliconmangaindustrien og en stor del av otakukulturen.Utover 1980- og 1990-årene, på grunn av stress rundt sin hektiske og krevende arbeidsdag de siste 20 årene i arbeid som manganka, begynte Azuma å bli alkoholiker, forsvant flere måneder og en gang over et år fra offentligheten, og prøvde å begå selvmord minst en gang. Han ble tvunget til å legge seg inn på et rehabiliteringsprogram. I 2005 ga han ut en mangajournal over sine opplevelser kalt Disappearance Diary.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(en) Hideo Azuma på Internet Movie Database 
(en) Hideo Azuma på Discogs 
Hideo Azuma på Twitter
Barokksolistene

Barokksolistene er et norsk musikkensemble innen barokkmusikk og tidligmusikk. Ensemblet ble startet i 2005 av Bjarte Eike som er kunstnerisk leder og fiolinist i orkesteret.Barokksolistene og Eike er blitt nominert til Spellemannprisen i klassen klassisk to ganger: i 2013 for The Image of Melancholy og i 2017 for The Alehouse Sessions.Sammen med mezzosopran Tuva Semmingsen bidro de i 2009 med musikk til Lars von Triers film Antichrist hvor deres innspilling av Georg Friedrich Händels Lascia ch'io pianga fikk en sentral plassering.


== Diskografi ==
London Calling! (2012, BIS)
The Image of Melancholy (2014, BIS)
The Alehouse Sessions (2017, Rubicon Classic)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Barokksolistene på Discogs 
(en) Barokksolistene på MusicBrainz 
(en) Barokksolistene på Songkick 
(en) Barokksolistene på AllMusic
Ensemble Allegria

Ensemble Allegria er et norsk kammerorkester fra Oslo stiftet i 2007 av unge musikere i miljøet rundt Barratt Due musikkinstitutt og Norges musikkhøgskole. Orkesteret består av rundt 20 medlemmer og blir ledet av konsertmester og kunsternisk leder Maria Angelika Carlsen.
rundt 22 musikere
I 2012 fikk orkesteret Statoils talentstipend på en million kroner og ble dermed første orkester som fikk prisen. De er blitt nominert til Spellemannprisen i klassen klassisk to ganger: i 2015 for VOLT22 og i 2017 for Mozart/Schoenberg.


== Diskografi ==
Allegria (2013, Lawo Classics)
Meins Lebens Licht: Nystedt-Bach (2015, BIS) med Det Norske Solistkor og Grete Pedersen
VOLT22 (2015, Lawo Classics)
J.S. Bach: The Motets  (2017, BIS) med Det Norske Solistkor og Grete Pedersen
Mozart, Schoenberg (2017, Lawo Classics)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Ensemble Allegria på Discogs 
(en) Ensemble Allegria på MusicBrainz 
(en) Ensemble Allegria på AllMusic
Marianna Shirinyan

Marianna Shirinyan (født 25. desember 1978) er en armensk-dansk klassisk pianist. Hun har vunnet en rekke priser, blant annet var hun den første vinneren av Danmarks Radios klassiske pris P2 prisen.Sammen med den norske fiolinisten Guro Kleven Hagen ble hun nominert til Spellemannprisen 2017 i klassen klassisk for Fait Pleurer Les Songes.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Marianna Shirinyan på Discogs 
(en) Marianna Shirinyan på MusicBrainz 
(en) Marianna Shirinyan på Songkick 
(en) Marianna Shirinyan på AllMusic
Chongyangtempelet

Chongyang Gong eller Chongyangtempelet (pinyin: Chóngyáng Gōng) er et daoistisk tempel i fylket Hu (户县) vest for Xi'an i den kinesiske provins Shaanxi. Tempelet er oppkalt etter Wang Chongyang, som kom fra Shaanxi og står i den quanzhendaoistiske tradisjon. Wang Chongyang er begravd her.
Zu'an-steleskogen ved Chongyang-tempelet (pinyin: Chóngyáng Gōng Zǔ’ān Bēilín) ble i 2001 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner (5-466).


== Eksterne lenker ==
Chongyang Temple – kinesisk
Chongyang Gong – kinesisk
Ungdomsasiamesterskapet i friidrett 2017

Ungdomsasiamesterskapet i friidrett 2017 var den andre utgaven av dette toårige mesterskapet for asiatiske friidrettsutøvere i alderen 15 til 17 år (U18), dvs utøvere født i 2000 og 2001.Mesterskapet ble arrangert fra 20. til 23. mai 2017 på National Stadium i Bangkok, og arrangør var Thailands friidrettsforbund (Athletics Association of Thailand).
Kina ble den mestvinnende nasjonen, med 16 gullmedaljer, og den kinesiske sprinteren Feng Lulu vant flest gullmedaljer, hun vant 100 og 200 meter individuelt og deltok også på Kinas stafettlag som vant medleystafetten.


== Medaljevinnere ==


=== Menn ===
a  Mathew vant på fotofinish, med tiden 1:54,991, to tusendeler foran Mudiyansela
b  Shin Mink-yu fra Sør-Korea satte ny mesterskapsrekord på 21,45 sekunder i den innledende runden.
c  Hao Hua Lu fra Kinesisk Taipei satte ny mesterskapsrekord på 13,40 sekunder i den innledende runden.


=== Kvinner ===


== Medaljetabell ==
Fargekode
██ Vertlandet er markert i blått


== Se også ==
Ungdoms-VM i friidrett 2017
Ungdomsafrikamesterskapet i friidrett 2017


== Referanser ==


== Kilder ==
Resultater Arkivert 20. august 2017 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Athletics Asia
Vanlig ordensblomst

Vanlig ordensblomst (Orbea variegata) er en plante i gravmyrtfamilien. Den hadde tidligere det vitenskapelige navnet Stapelia variegata.
Planten er en sukkulent med opprette stengler. Stenglene er firkantede og har tenner langs kantene. Den store blomsten ser ut som en femtakket stjerne og har et brunt eller purpur mønster på gul bakgrunn. Blomsten har en utpreget åtsellukt. Spyfluer blir tiltrukket av lukten og pollinerer blomsten. Den befruktede blomsten utvikler seg til to belgkapsler som inneholder mange hårete frø.
Vanlig ordensblomst vokser vilt i kystområder med vinterregn i Western Cape i Sør-Afrika. I varme strøk dyrkes den i steinbed, og i kaldere områder er den en populær potteplante. Arten kom til Europa allerede i 1639, og den regnes som lettere å dyrke enn andre Orbea- og Stapelia-arter. Den finnes forvillet i sørlige Australia.


== Galleri ==

		
		
		
		


== Litteratur ==
«The Orbea Page». Besøkt 20. februar 2018. 
«Orbea». PlantZAfrica. Besøkt 20. februar 2018. 
T. Kristoffersen (1970). Stueplantene i farger. Aschehoug. s. 250–251. 
R. Herwig (1995). 350 stueplanter. Oversatt av E.M. Lauritzen (2 utg.). Oslo: Schibsted. s. 138. ISBN 82-516-1573-9. 


== Eksterne lenker ==
(en) Vanlig ordensblomst i Encyclopedia of Life 
(en) Vanlig ordensblomst i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Vanlig ordensblomst hos ITIS 
(en) Vanlig ordensblomst hos NCBI 
(en) Vanlig ordensblomst hos The International Plant Names Index 
(en) Vanlig ordensblomst hos Tropicos 
(en) Kategori:Orbea variegata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Orbea variegata – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Orbea variegata – detaljert informasjon på Wikispecies