jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Florin Iaru

Florin Iaru (pseudonymet til Florin Râpă, født 24. mai 1954 i București) er en rumensk dikter.


== Biografi ==
Florin Râpă studerte filologi ved Universitetet i București, og ble ferdig i 1978.
Etter at han ble ferdig med universitetsstudiene var han lærer, først i Galați og så i Bulbucata, til 1982. I 1990 ble han ansatt i redaksjonen i forlaget Cartea Românească, og mellom 1991 og 1992 var han ansatt i redaksjonen i avisen Cotidianul.
Han har to barn, ett fra et tidligere ekteskap og ett sammen med sin nåværende kone, forfatteren Cecilia Ștefănescu. 


== Verk ==
Han publiserte sine første dikt som barn, i 1962, i barnetidsskriftet Luminița. Han var medlem av litteratursirkelen Cenaclul de luni, ledet av litteraturkritikeren Nicolae Manolescu.I 1981 publiserte han diktsamlingen Cântece de trecut strada og i 1982 var han med i diktantologien Aer cu diamante.


== Bøker (utvalg) ==
Cîntece de trecut strada, 1981, som han fikk Forfatteforeningens debutpris for
Aer cu diamante, 1982
La cea mai înaltă ficțiune, 1984
Înnebunesc și-mi pare rău, 1990
Poeme alese, 2002
Fraier de București, 2011
Povestiri cu final schimbat, 2013
Sînii verzi, 2017
Jos realitatea!, 2019


== Deltakelse i antologier ==
Testament - Antologie de Poezie Română Modernă / Testament - Anthology of Modern Romanian Verse ediția a doua (rumensk/engelsk-utgave) - redaktør og oversetter Daniel Ioniță, med Eva Foster, Rochelle Bews, og prof. dr. Daniel Reynaud - Editura Minerva, ianuar 2015. ISBN 978-973-21-1006-5Streiflicht – Eine Auswahl zeitgenössischer rumänischer Lyrik (81 rumänische Autoren), - oversetter Christian W. Schenk, Dionysos Verlag 1994, ISBN 3980387119


== Foto ==
I 2010 hadde han en fotoutstilling i București.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Intervjuer (på rumensk)

„În 1989 s-a terminat cu optzecismul”. Interviu cu Florin IARU, Svetlana Cârstean, Observator cultural - numărul 71, iulie 2001
La masa Adevărului. Florin Iaru, scriitor: „Mă gândesc să emigrez”, 20 august 2010, George Rădulescu, Adevărul
Florin Iaru, poet: „Printre revoluționari e plin de impostori!”, 14 iunie 2011, Andrei Crăciun, Adevărul
Cercul poeților bătuți la Revoluție, 13 iunie 2011, Andrei Crăciun, Adevărul
Poetul Florin Iaru: Călătoria lui Ceaușescu în Iran a fost cheia reușitei din '89, 14 Decembrie 2011, Alexandra Jeles, România liberă
Florin Iaru: „În cea mai fericită zi din viața mea aș fi dorit să fi băut o Coca Cola”, 26 octombrie 2012, Daniel Cristea Enache, Ziarul de Duminică
Skomagerprinsen

Skomagerprinsen (svensk: Skomakarprinsen) er en svensk stumfilmkomedie fra 1920 i regi av danske Hjalmar Davidsen. Jens Locher skrev manuset, som var basert på Ludvig Holbergs skuespill Jeppe på Bjerget fra 1722.


== Innspillingsfakta ==
Filmen ble spilt inn i Palladiumfilms studioer i Hellerup, Danmark.


== Handling ==
Fyrsten i en  småstat morer seg med å bytte rolle med en skomaker en viss tid, blant annet for å unngå besøk av en prinsesse, som hans statsråd vil gifte ham bort med. I sin nye rolle som fyrste skaper skomakeren den ene skandalen etter den andre. Det verste er hans grove fornærmelse av  prinsessen, som kommer på besøk. En kammertjener oppsøker da sin herre, som i mellomtiden har gjort noe ulovlig og blitt satt i arresten. Tjeneren lykkes i å befri ham, hvorpå alt sammen ordner seg til alle parters tilfredshet.


== I rollene ==
Carl Alstrup - Henrik XXI og skomaker Karlsson (dobbeltrolle)
Maja Cassel - Prinsesse Charlotte
Viking Ringheim - August, kammertjener
Oda Larsen - Amalia Karlsson, skomakerhustru


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Skomagerprinsen på Internet Movie Database 
(sv) Skomagerprinsen i Svensk Filmdatabas 
(da) Skomagerprinsen i Danmark Nationale Filminstitut
Loffe som milionær

Loffe som milionær [sic] (svensk: Loffe som miljonär) er en svensk filmkomedie fra 1948 regissert av Gösta Bernhard. Manuset ble skrevet av Alexander Faragó og Arne Mehrens. Det litterære forelegget var en fri tolkning av norskfødte Ludvig Holbergs skuespill Jeppe på Bjerget (1722).
Filmen ble spilt inn i Imagoateljéerna i Stocksund.


== Rolleliste ==
Elof Ahrle - Loffe Frid, loffer / Baron Elof Gustaf Jeremias Ezebius Igelstam
Sture Lagerwall - Skuespilleren Helmer / Igelstams tjener / Filmens introduktør
Iréne Söderblom - Lisa Lagberg / Elisabeth Flower, filmskuespillerinne
Fritiof Billquist - Magnus Häggström
Marianne Gyllenhammar - Skuespillerinnen Ingrid / Valencia
Wiktor «Kulörten» Andersson - Trubbnos, loffer
Rut Holm - Skuespillerinnen Tora / Kokka Rutan
Carl-Gustaf Lindstedt - Den ene broren Knas
Nils «Knas» Ohlson - Den andre broren Knas
Gunnar «Knas» Lindkvist - Emil Knas, den tredje broren'
Harry Rydberg - Lången, loffer
Harry Sylvner - Skånske Viktor, loffer
Peggy - hunden Pettersson
Alf Östlund - Baron Igelstam
Arne Källerud - Skuespiller
Arne Lindblad - Greven, loffer
Gösta Jonsson - Den svartsyke skuespilleren
Birgit Wåhlander - Fru Häggström


== Eksterne lenker ==
(en) Loffe som milionær på Internet Movie Database 
(no) Loffe som milionær hos Filmfront 
(sv) Loffe som milionær i Svensk Filmdatabas
Florin Mugur

Florin Mugur (født Legrel Mugur, 7. februarie, 1934 i București, død 9. februarie, 1991) var en rumensk dikter, essay- og prosaforfatter. 
Florin Mugurs far var journalist.Han debuterte i 1948 i litteraturbilaget til avisen Tînărul muncitor, og studerte ved Litteratur- og kritikkskolen «Mihai Eminescu».I 1960 ble han ferdig med studiene ved Filologiavdelingen, Universitetet i București (1960). Han arbeidet først som lærer i to landsbyer før han ble korrektor i forlaget Cartea Românească, og visesjefredaktør i tidsskriftet Argeș.
Han var en nær venn av Norman Manea.Da konen, Iulia, døde, og han selv var meget syk, begikk han selvmord.


== Bøker (utvalg) ==
Ante mortemCântecul lui Philipp Müller (1953)
Romantism (1956), dikt
Casa cu ferestre argintii (1959), dikt
Visele de dimineață (1961), dikt
Mituri (1967), dikt
Destinele intermediare (1968), dikt
Cartea regilor (1970), dikt
Cartea prințului (1973), dikt
Piatra palidă (1977)- fikk Forfatterforeningens premie
Portretul unui necunoscut (1980), dikt
Dansul cu cartea (1981), dikt
Vârstele rațiunii. Convorbiri cu Paul Georgescu (1982)
Viața obligatorie (1983), dikt
Spectacol amânat (1985), dikt
Schițe despre fericire (1987)
Firea lucrurilor (1988), dikt
Aproape noiembrie (1972), prosa
Convorbiri cu Marin Preda (1973)
Profesiunea de scriitor (1979), intervjuer
Ultima vară a lui Antim (1979), romanPost mortemScrisori la capătul zilelor" (2002)


== Referanser ==


== Bibliografi ==
Aurel Sasu, Dicționarul biograficc al literaturii române M-Z, Ed. Paralela 45, Pitești, 2006, p. 151-152
Ion Bogdan Lefter, 5 poeți: Naum, Dimov, Ivănescu, Mugur, Foarță, Ed. Paralela 45, Pitești, 2003, p. 283-285
Lucian Raicu, Practica scrisului și experiența lecturii, Cartea Românească, București, 1978, p. 318-321


== Eksterne lenker ==
Artikkel i România culturală (rumensk)
Artikkel i România literară (rumensk)
Carl Theodor Dahl

Carl Theodor Dahl (født 1802 i Tønsberg, død 11. mars 1862 i Fredrikshald) var en norsk jurist, auditør og stortingsmann. Han var sønn av eidsvollmannen Carl Adolph Dahl og far til Carl Adolf Dahl.Han var student fra Kristiania katedralskole i 1821 og ble cand. jur. i 1826. Han var deretter advokatfullmektig i tre år og prokurator i Smaalenene. Fra 1831 og til han døde var han auditør ved 1. akershusiske brigade.I 1845 representerte Dahl Fredrikshald på Stortinget. Han var medlem av militærkomiteen. Ellers var han lite aktiv politisk, men var medlem av bystyret i Fredrikshald i 1860–1861.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Carl Theodor Dahl hos Norsk senter for forskningsdata
Truls Wigdel

Truls Wigdel (født 1999) er en norsk svømmer som representerer Stavanger Svømmeklubb i Stavanger. Han deltok under European Youth Olympic Festival (EYOF) i Tbilisi. Han er kvalifisert til å representere Norge under EM langbane i London som starter 16. mai 2016. 


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==
Slaget ved Santa Cruz de Tenerife i 1706

Slaget ved Santa Cruz de Tenerife var et mindre slag under den spanske arvefølgekrigen der en engelsk flåte på 13 skip kommandert av admiral John Jennings gjorde et mislykket forsøk på å erobre byen Santa Cruz de Tenerife. Jennings var tidligere ansvarlig for de engelske triumfene på Den iberiske halvøyen og gjorde det samme på Kanariøyene for Karl II av England, men tilbudene deres ble avvist.


== Slaget ==
I 1706, under den spanske arvefølgekrigen, hadde Filip V mistet Gibraltar til en engelsk-nederlandsk flåte kommandert av George Rooke, de spanske gallionene i havnen i Vigo hadde blitt brent eller  kapret, og den allierte arméen var på vei inn i Castilla etter å ha vunnet over Aragón, Catalonia og Valencia. I denne situasjonen seilte admiral John Jennings inn i Santa Cruz-bukten med 12 linjeskip og flere mindre krigsskip for å erobre byen eller få den til å overgi seg til England. De engelske skipene ble utsatt for tung kanonild fra gjemte kystartilleri, som påførte skipene store skader.Etter at  et første forsøk på å gå i land ble drevet bort av det spanske artilleriet i San Cristóbal-borgen, sendte Jennings et sendebud til myndighetene i Santa Cruz og bad om unnskyldning for angrepet og sa det var en feil. I tillegg ba sendebudet myndighetene på øya om å gå inn på den østerrikske siden med trussel om å ta byen med makt. Borgermester José de Ayala y Rojas, som ledet forsvaret av Santa Cruz i guvernør Agustín de Robles' fravær avslo, og bekreftet troskapen til kong Filip Vs øyer. «Om Filip, vår konge, hadde mistet alt på halvøya, ville disse øyene fremdeles være trofaste mot ham..» sa han. Etter dette trakk den engelske flåten seg tilbake.


== Ettervirkning ==
Selv om den britiske flåten raskt trakk seg bort om natten, patruljerte spanske armerte militssoldater Santa Cruz, og få måneder i Leene Palmet. Denne seieren over engelskmennene ble lagt til byvåpenet til Santa Cruz de Tenerife, et nytt løvehode,. De britiske gikk til nytt angrep på Kanariøyene i 1743 og i 1797.


== Se også ==
Slaget ved Santa Cruz de Tenerife i 1797


== Referanser ==


== Kilder ==
Arribas Sánchez, Cipriano (2004). A través de Tenerife. Santa Cruz de Tenerife: Ediciones IDEA. ISBN 9788496407466. 
Berthelot, Sabino (2004). Primera estancia en Tenerife (1820-1830). Santa Cruz de Tenerife: Ediciones IDEA. ISBN 9788496407480. 
Burton, Richard F. (2007). To the Gold Coast for Gold. BiblioBazaar, LLC. ISBN 9781426432019. 
Hernández Moran, José (1982). Reales despachos de oficiales de milicias en Canarias: que se custodian en la Real Sociedad Ecónomica de Amigos del País de tenerife, años 1771-1852. Madrid: Ediciones Hidalguia. ISBN 9788400050733. 
Proust, Louis (2007). Las islas Canarias: descripción de Tenerife. Santa Cruz de Tenerife: Ediciones IDEA. ISBN 9788483820353. 
Tous Meliá, Juan (2004). El Hércules, el cañón más precioso del mundo: una aproximación a la historia de Canarias a través de la Artillería. San Cristóbal de la Laguna, Spain: Juan Tous Meliá. ISBN 9788460799757.
Anna Margareta von Haugwitz

Anna Margareta von Haugwitz (født 16. januar 1622 i Calbe (Saale) i Tyskland, død 20. mars 1673 i Stockholm) var en tysk adelsdame, gift med greve Carl Gustaf Wrangel.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Anna Margareta var datter av Balthasar Joachim von Haugwitz og hans hustru Sophie von Veltheim. Hennes far døde da hun var fire år gammel, og hun ble tidlig foreldreløs. I 1630 ble hun plassert i et cistercienserkloster i Egeln, og kom senere under grevinnen av Lowensteins omsorg, som gav henne en utdannelse. Gjennom sin verge ble hun i 1636 myndling til Johan Banér og kom til å omgås i de svenske militærleirer, der hun møtte Carl Gustav Wrangel, en av Sveriges ambisiøse og fremgangsrike militære ledere.


=== Gift med greve Wrangel ===
Paret forlovet seg i mai 1640 og giftet seg i juni i militærleiren ved Saalfeld i Thüringen. Anna Margareta von Haugwitz tilhørte lavadelen i Tyskland og hadde ingen inntekt da hun inngikk ekteskap med Wrangel.
Ekteskapet med C.G. Wrangel var trolig lykkelig og paret fikk elleve barn, fem sønner og seks døtre. Bare tre døtre overlevde til voksenalder. Etter trettiårskrigens slutt i 1648 levde hun en tid i Nürnberg og bosatte seg siden med ektemannen på hans gods i svensk Pommern. Anna Margareta von Haugwitz var aktiv og fungerte som godseier selv om ektemannen fortsatt var i live. Det ser ut til at hun fikk ansvaret for godsets økonomi og drift av ektemannen, noe som blir merkbart av at de underordnede på godset rettet søknader, klager og brev om forhold på godset til henne og ikke hennes mann. Hun behandlet spørsmål om hvem som skulle få leie forskjellige gårder under godset, men inngrep også i rettsanliggender, og klarte i 1665 å forhindre at en henrettelse av en dragon ble gjennomført i Kristianstad. Von Haugwitz tok også imot forespørsler om å anbefale søknader til ektemannen.
I Sverige levde paret vekselvis mellom Wrangelska palasset i Stockholm og på Skoklosters slott.
I sitt testamente donerte hun en sum penger til sin fødeby Calbe, som hvert år skulle deles ut til trengende på hennes fødselsdag. Hun døde etter langvarig sykdom. Anna Margareta von Haugwitz er begravd i det Wrangelske gravkoret i Skoklosters kirke.


== Litteratur ==
Svante Norrhem (2007). Kvinnor vid maktens sida 1632-1772. Falun: Nordic Academic Press. ISBN 978-91-89116-91-7. 
Ofredsår (swe). Stockholm: Atlantis. 1997. ISBN 91-7486-349-5. 
Ansikten: Matthaeus Merian den yngres porträtt på Skokloster (swe). Bålsta: Skoklosters slott. 1996. ISBN 91-972577-2-9.
Munken Gamli

Munken Gamli (norrønt Gamli kanóki; «kanniken Gamle» eller «den gamle kanniken») var en islandsk skald som levde i siste halvdel av 1100-tallet, kanskje også inn på 1200-tallet. Det er uklart om «Gamli» skal forstås som «den gamle» eller som et navn. I Jóns saga postula kalles han broðir Gamli, noe som tolkes som at det er et navn. Navnet «Gamli» er kjent fra andre personer i sagatiden, men var ikke mye brukt.


== Diktningen ==
Gamli er best kjent som forfatteren av Harmsól, en kristen dråpa skrevet på versemålet dróttkvætt med 65 strofer og fem «stefjabalkar» (stev-bolker). Dråpaen har blitt bevart i det islandske manuskriptet AM 757 4° (B), hvor både dråpaens navn og Gamli kanóki er nevnt. Fredrik Paasche skriver om diktet at «Den dag i dag virker kvadet levende; det er adlet av skaldens trang til 'hjertets renhet' og gjennemglødet av hans hvilesøkende Krist-tro.»Navnet Harmsól betyr «Sorgens sol», og det er Kristus som er sorgens sol. Fredrik Paasche hevder at diktet er skrevet i god overensstemmelse med de herskende religiøse stemninger i renessansens Europa i det 12. århundre.
Tradisjonelt blir dróttkvætt-stilen forbundet med verdslige dikt om fyrster og høvdinger, men stilen ble beholdt i de kristelige diktene som ble skrevet i det 12. og 13. århundre. Blant disse diktene regnes Harmsól av enkelte forskere blant de beste: «I konseptet til ei utgreiing om kristelige dråper frå det 13. hundreåret tek Vésteinn Ólason fram at det snautt har vore skrive eit betre verk enn Harmsól dersom ein samanliknar med det som har vore sagt frå gamalt av.»Gamli sies også å ha skrevet en dråpa – Jóansdrápa - om apostelen Johannes, hvor fire strofer i hrynhend versemål har blitt bevart i Jóns saga postula. Sagaens forfatter sier her at Gamli var kannik i Augustinerordenens kloster Þykkvabæjarklaustur i det sørøstlige Island - og dette er den eneste biografiske opplysningen vi har om Gamli. Klosteret ble grunnlagt i 1168 med Torlak Torhallsson som sin første abbed, og diktet Harmsól kan, av filologiske grunner dateres til perioden 1175-1200, noe som omtrent kan gi oss informasjon om når Gamli kanóki levde.
Filologen Finnur Jónsson anfører at diktningen ikke utmerker seg på noen måte i poetisk henseende, men er interessant i valget av tema og innhold.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Gamli kanókis dikt på Skaldic Poetry of the Scandinavian Middle Ages
Jónsson, Den oldnorske og oldislandske litteraturs historie, bd. III
Nevrotoksin

Nevrotoksiner eller nervegift er giftstoffer som særlig angriper nervesystemet gjennom å hemme nevronenes funksjoner,og nevroner finnes i hele hjernen og nervesystemet. Nevrotoksiner er til stede i store antall i det naturlige miljøet rundt oss. Noen giftige dyr, som for eksempel giftslanger med flere, produserer nevrotoksiner selv, men også tungmetaller, som bly og lignende, er nevrotoksiner. Nevrotoksiner brukes dessuten av noen regjeringer for mengdekontroll og krigføring.
Giften virker gjennom å påvirke nervecellenes aksjonspotensial eller gjennom å virke på signaloverføringen i synapsene. Symptomene kan være både sensoriske og motoriske. Sensoriske symptomer kan gi seg utslag i form av vedvarende smerter og prikking i huden, nummenhet og helt eller delvis tap av følelse ett eller flere steder på kroppen. Motoriske symptomer kan gi seg utslag i form av sløvhet, skjelvinger, kramper og lammelser.Nevrotoksiner kan oppstå på flere måter, for eksempel som følge av miljøforurensing, der dyr og mennesker påvirkes av tungmetaller (eksempelvis bly og kvikksølv) og enkelte løsemidler. Stivkrampe- og difteribakterier produserer også nevrotoksiner.Det finnes to måter å bli eksponert for nevrotoksiner; akutt og kronisk eksponering. Akutt eksponering kan for eksempel være en slangebitt, mens kronisk eksponering innebærer langsom eksponering over tid, som for eksempel forgiftning av tungmetaller.
Nevrotoksiner kan forårsake permanent skade på nervesystemet og gi nevrologiske senskader og/eller sykdom. De kan også være dødelige, som følge av at hjernen og nervene skades eller bedøves, slik at viktige kroppsfunksjoner i det autonome nervesystemet slutter å fungere. Noen ganger kan kjemikalier brukes til å blokkere funksjonen til et nevrotoksinene, men ikke alltid.


== Medisinsk bruk ==
Nevrotoksiner kan også være medisinsk fordelaktige. I så måte brukes for eksempel botulinumtoksin til en rekke formål innen medisinen, inkludert som profylakse mot lidelser som migrene (PREEMPT-regimet) og klasehodepine, samt til behandling av vedvarende muskelspasmer i føtter, ankler, håndledd, hender, øyelokk, ansikt, nakke og skuldre hos voksne (for barn kun føtter og ankler). Det brukes dessuten til å behandle overaktiv blære med urinlekkasje (injiseres i blæreveggen) og kraftig svetting i armhulene med mer.


== Referanser ==
Mezzolasjøen

Mezzolasjøen (italiensk: Lago di Mezzola) er en liten innsjø nord i regionen Lombardia i Italia.
Innsjøen ligger like nordøst for Comosjøen, og er skilt fra denne av våtmarksdelen av naturreservatet Riserva Naturale Pian di Spagna e Lago di Mezzola. I tidligere tider var sjøen forbundet med Comosjøen, og var kjent i antikken som Summus Lacus («sjøens topp»). Elven Adda har gjennom årene deponert sedimenter i det nåværende våtmarksområdet, slik at innsjøene er blitt skilt.
Fiskearter som holder til innsjøen er gjedde, abbor, suter, karpe og sørv. Naturreservatet som innsjøen ligger i, er et viktig område for hekkende trekkfugler.
Steder ved innsjøen:  Verceia på østbredden. Campo Mezzola, Novate Mezzola og Mezzolpiano i nordenden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lake Mezzola – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(it) Riserva Naturale Pian di Spagna e Lago di Mezzola – Offisiell nettside
Türk Milletler Birliği Televizyonu

Türk Milletler Birliği Televizyonu, tidligere Türk Müzik Birliği Televizyonu (på engelsk omtalt som Turkish Music Box Television), forkortet TMB TV, er en tyrkisk TV-kanal. Kanalen ble grunnlagt som en musikk-TV-kanal av Naim Burak Elçi etter en beslutning tatt av forsamlingen av kulturministre på TÜRKSOYs toppmøte i Bisjkek i desember 2009. I 2022 ble kanalen kjøpt opp av aserbajdsjanske investorer og endret navn og programprofil.TMB TV kringkastes over kabel-TV-nettet til over to hundre millioner TV-seere (i 2012) i Europa og Asia, og ble regnet som den største tyrkiskspråklige musikkanalen etter antall potensielle seere.TV-kanalen eier rettighetene til formatet til Tyrkvisjonens sangkonkurranse. Den er også hovedarrangør av den internasjonale konkurransen og medarrangør av flere regioners lokale utvalgskonkurranser.


== Program (utvalg) ==
TMB Haber; nyhetssendinger
Mevzu ne?
Sinema kuşağı
Ben yeni


== Tidligere programposter (utvalg) ==
Akşam Güneşi; direktesendt musikkprogram som blant annet viser musikk på forespørsel fra TV-seere.
Hit 5; daglig oppdatert topp-fem-liste over de mest hørte sanger i «den tyrkiske verden».
TMB 20; topp-20-liste. De mest populære sangene fra landene i «den tyrkiske verden».
TMB Magazin; musikknyheter.


== Referanser ==


== Kilder ==
TMB TV, programlar (tr)


== Eksterne lenker ==
TMB TV (tr)
TMB RU (ru)
Slaget ved Almansa

Slaget ved Almansa ble utkjempet den 25. april 1707. Det var et av de mest avgjørende slag i den spanske arvefølgekrigen. I Almansa slo den fransk–spanske arméen under Berwick grundig den allierte styrken til Portugal, Storbritannia og De forente Nederlandene ledet av Jarlen av Galway, og tok tilbake det meste av Øst-Spania for Bourbon.
Slaget er blitt beskrevet som «trolig det eneste slaget i historien hvor de britiske styrkene var kommandert av en franskmann, og de franske styrkene av en brite»


== Slaget ==
Den fransk-spanske arméen på rundt 25 000 mann besto av like mange spanjoler som franskmenn, i tillegg et irsk regiment. Mot demsto en styrke med hovedsakelig engelskmenn og portugisere sammen med nederlendre, tyskere og franske hugenotter.
Slaget startet med artillerild fra begge sider. Da Galway benyttet reservene sine for å angripe det fransk-spanske sentret, satte Berwick ut en sterk styrke med fransk-spansk kavaleri mot den svekkede engelske-portugisiske linjen og utryddet de portugisiske rytterne. En generell nedslakting fulgte, og bare det portugisiske infanteriet holdt stand der de ble angrepet fra tre sider. De overga seg da mørkret senket seg. Galway mistet 5 000 som omkom og 12 000 mann som ble tatt til fange. Av arméen hans på 22 000 klarte bare 5 000 å komme seg unna til Tortosa.


== Ettervirkning ==
Seieren var en stort steg mot å sikre Spania for Bourbon. Den største armêen til de allierte var nå ødelagt, og tronpretendenten Filip tok tilbake initiativet og tok Valencia.
Byen Xàtiva ble brent ned og endret navn til San Felipe for å straffe ham (til minne om dette henger fremdeles portrett av monarken oppned i det lokale museet L'Almodí.)
Innen kort tid var de eneste gjenværende allierte for den habsburgske tronpretendenten erkehertug Karl, støttespillerne 
hans i Catalonia og på Balearene.
Fredrik II av Preussen kalte Almansa «det meste vitenskapelige slaget i hundreåret vårt», mens Winston Churchill en gang sammenlignet det knusende britiske nederlaget til katastrofer som ventet den britiske armeen foran Nazi-Tyskland i starten av den andre verdenskrigen


== Litteratur ==
Bernhard von Poten (utg.): Handwörterbuch der gesamten Militärwissenschaften. Band 1, Bielefeld/Leipzig 1877, S. 120f.
Hanns Eggert Wilibald von der Lühe: Militärkonversationslexikon. Band 1, Leipzig 1833, S. 139f.
Tony Jaques, Dennis Showalter: Dictionary of battles and sieges. A guide to 8500 battles from antiquity through the twenty-first century. Band 1, Greenwood Press, Westport (Connecticut) 2007, S. 37.


== Eksterne lenker ==
Panoramasyn av II Recreation of the Battle of Almansa (2009)[1]
Kart og beskrivelse av Almansa.[2] Arkivert 4. februar 2017 hos Wayback Machine.
Georg Peter Leganger

Georg Peter Leganger (født 20. juli 1801 i Idd, død 29. oktober 1870 i Fredrikshald) var en norsk trelasthandler, sønn av Rasmus Abildgaard Leganger. Han var stortingsrepresentant for Fredrikshald i én periode.
Leganger avla juridisk eksamen i 1821, og drev senere med trelasthandel i Fredrikshald.
I 1845 var han 2. representant fra Fredrikshald på Stortinget. Han var medlem av justiskomite nr 2.
Leganger var gift med Sophie Wilhelmine Hount, datter av eidsvollmann Peter Hount.


== Se også ==
Leganger (slekt)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Georg Peter Leganger hos Norsk senter for forskningsdata