jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
I’ve Been Loving You Too Long

I've Been Loving You Too Long er en sang skrevet av Otis Redding og Jerry Butler som ble spilt inn og gitt ut på singel med Otis Redding i 1965. Den ble gitt ut på albumet Otis Blue i september samme år. I 1968 spilte Jerry Butler inn sangen selv og ga den ut på albumet The Soul Goes On.
Ike & Tina Turner spilte inn sangen og ga den ut på albumet Outta Season i 1969. Den ble gitt ut på singel senere samme år. Singelen kom på 23.-plass på R&B-lista, 68.-plass på pop-lista og 78.-plass i Canada. I 1971 spilte de inn to live versjoner som ble gitt ut på albumene Live in Paris – Olympia 1971 og Live at Carnegie Hall – What You Hear Is What You Get.
Sangen har også blitt spilt inn av flere artister, blant annet; The Rolling Stones, Percy Sledge, Barbara Mandrell, Aretha Franklin, Jay Graydon, Etta James, Johnny Diesel, E.G. Kight, Guy Sebastian, Seal, The White Stripes.


== Referanser ==
Storå (Danmark)

Storå er ei elv i nordvest-Jylland i Danmark. Den er 104 kilometer lang, og er Danmarks nest lengste elv etter Gudenå. Den har et nedbørfelt på 1 565 km² og middelvannføringen ved munningen er 16,1 m³/s. Elva har utspring i det nordvestlige hjørnet av Gludsted Plantage sørøst for Ikast, og renner deretter først mot nordvest, senere mot vest. Den renner gjennom Holstebro og videre til den munner ut i Felsted Kog, som er den sørlige delen av Nissum Fjord. De største sideelvene er Herningholms Å, Vegen Å og Råsted Lilleå.


== Oversvømmelser ==
Storå har gjennom tidene forårsaket flere oversvømmelser av Holstebro by. Den største kjente oversvømmelsen inntraff 18. mars 1970. Først på vinteren 1969/70 var det sterk kulde, som ble etterfulgt av et stort og langvarig snøfall, slik at det lå snø på bakken i hele Storås nedbørfelt. I midten av mars snudde vinden til sørvest, temperaturen steg brått og snøen smeltet svært raskt. Ettersom jorden under snøen var frosset kunne den ikke suge til seg vannet, som dermed strømmet ned i alle små vannløp i Storåsystemet, og vannstanden steg voldsomt. Det finnes bilder fra Holstebro hvor folk seilte rundt i småbåter i gatene i de lavereliggende delene av byen. Vannet sto opp til 11,30 meter over havet ved Storebro, og mange hus og gater sto under vann i flere dager.Etter oversvømmelsen besluttet Holstebro Byråd at Storå skulle flomsikres på en strekning fra Vængerne vest for Holstebro og opp til Vandkraftsøen. Prosjektet besto av en utgravning av bunnen og en økning av elvens bredde. Men prosjektet ble ikke helt gjennomført, for etter noen år var pengene brukt og bekymringen for oversvømmelser var avtatt en del. Ved Østerbrogade ble der deretter laget et stryk som utlignet forskjellen mellom den utbygde delen av elva i vest og den naturlige elvebunnen i øst.De siste årene har der vært oversvømmelse i 2007, da vannstanden kom opp på 10,0 meter, og i 2011 på 10,1 meter.


== Vannkraft ==
Like øst for Holstebro ligger Holstebro vannkraftverk og den tilhørende Vandkraftsøen. Byggingen av kraftverket ble påbegynt i 1940. Bak kraftverksdemningen, som sto ferdig i 1942, ble det dannet en 70 hektar stor innsjø, som i dag er rundt 5 kilometer lang og opptil 250 meter bred.


== Fiske ==
I Storå finnes laks, ørret, sik, harr, gjedde, mort og abbor. Laksebestanden har tidligere vært truet, men nyere undersøkelser viser en positiv utvikling i laksebestanden i Storå etter år 2000, slik at det nå igjen kan fiskes etter laks. Lakseoppgangen foregår primært i den tredjedelen av Storå-systemet som ligger nedstrøms Vandkraftsøen.


== Friluftsliv ==
Storå er åpnet for kanoseilas, og det er etablert rasteplasser underveis med cirka 10 kilometers mellomrom. I Herning og Holstebro kan man leie kanoer via de respektive turistkontorene. I kano tar det rundt tre ganger så lang tid å ro turen som i kajakk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Storå og højvande Arkivert 26. februar 2014 hos Wayback Machine., Holstebro kommune
Oslo Plads

Oslo Plads er en plass på Østerbro i København. Plassen fikk sitt navn i 1962. Den hadde fram til da vært en del av Østerbrogade, men da den delen av denne gaten som gikk fra Kristianiagade og til Lille Triangel i 1962 ble omdøpt til Dag Hammarskjölds Allé (oppkalt etter FNs generalsekretær Dag Hammarskjöld som døde høsten før), fikk denne innerste delen av den daværende Østerbrogade navnet Oslo Plads. Navnet legger seg opp til de øvrige gater i kvarteret nord for Østbanegade, hvor mange av gatene har navn etter norske byer. 17. mai 2014 tilkom også Eidsvoll Plads. 


== Historie ==

På tomten som i dag utgjør Oslo Plads lå den gamle Østerport, som ble revet i 1857-1858 som den siste av de gamle byportene i den tidligere Københavns Vold. På plassen ligger Østerport stasjon, som ble bygget i årene 1894-1897 av arkitekten Heinrich Wenck. Ved plassen ligger også bygningen som rommer Den Frie Udstilling. Denne utstillingsbygningen lå opprinnelig ved det gamle Københavns Vandværk og den daværende Aborrepark ved den nordligste del av Københavns Vestervold. Bygningen ble flyttet til sin nåværende plass i 1914. Arkitekten er maleren og billedhuggeren J.F. Willumsen. Både jernbanestasjonen og utstillingsbygningen er fredet.
Andre bygninger rundt plassen: Hotel Østerport, opprinnelig oppført som nødhotell etter andre verdenskrig, men bygget helt om i 1955 og 1990. På hjørnet av Østbanegade, Oslo Plads 12-16, ligger en stor bolig- og kontoreiendom i paléstil, kalt Glacispalæet, oppført i årene 1900-1903 av arkitekt Andreas Clemmensen, som også bygget lignende hus i Stockholmsgade, Mariakirken i København samt Otto Benzons villa på hjørnet av Kristianiagade.
Utenfor Østerport stasjon står Nulpunktstenen. Fra denne steinsøylen, tegnet av arkitekten P.V. Jensen Klint og reist i 1925, måles avstandene fra hvor den gamle Østerport stod og på den tid avstandene til forskjellige destinasjoner i Nordsjælland. Det finnes tilsvarende tre andre lignende nullpunktstener i København: ved Nørreport, på Rådhuspladsen og på Torvegade ved Christianshavns Vold.


== Eksterne lenker ==
(en) Oslo Plads – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kjerkgata

Kjerkgata (også kalt «Litjgata») er en gate i bergstaden Røros. Den starter ved Nilsenhjørnet og strekker seg nordøstover, parallelt med Bergmannsgata. Den er om lag 400 meter lang, og gateløpet fortsetter som Svenskveien der det krysser Spell-olaveien.
I Kjerkgata ligger Røros kirke og en rekke andre fredete bygninger:

Fjøset på Jonasgården (nr. 49)
Uthusene på Dillegården (nr. 51)
Grådalstuggu (nr. 52)
Fjøs og stall (nr. 53)
Våningshus (nr. 54)
Våningshus (nr. 56)
Floergården (Nedre Svendsgården) (nr. 57)
Våningshus (nr. 58)
Reinholdtgården (Øvre Svendsgården, Gabbgården) (nr. 59)
Våningshus (nr. 60)


== Galleri ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kjerkgata (Røros) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kjerkgata bergstaden.org
Derjugiana

Derjugiana er en slekt direkte underlagt (incertae sedis) ordenen Amphipoda  av amfipoder. Slekten består av foreløpig (2013) bare en art (Derjugiana insolita), som er funnet på 20–30 meters dyp utenfor Sakhalin i Russland - en hunn av 10,3 mm lengde. Den lever i saltvann.
Slekten er slik taksonomisk plassert ifølge WoRMS-databasen.
Rekke: krepsdyr (Crustacea) - 67.000 arter
KLASSE storkreps (Malacostraca) - +25.000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - 9.000 arter, 1.900 i ferskvann Latreille, 1816
Incertae sedis:
Slekt Derjugiana Gurjanova, 1962
Derjugiana insolita Gurjanova, 1962 - Sakhalin


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Derjugiana – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Derjugiana i Encyclopedia of Life 
(en) Derjugiana i Global Biodiversity Information Facility
Derjugiana insolita

Derjugiana insolita er en art i slekten Derjugiana, som igjen er direkte underlagt (incertae sedis) ordenen Amphipoda  av amfipoder. Arten er funnet på 20–30 meters dyp utenfor Sakhalin i Russland - en hunn av 10,3 mm lengde. Den lever i saltvann.
Arten er slik taksonomisk plassert ifølge WoRMS-databasen.
Rekke: krepsdyr (Crustacea) - 67.000 arter
KLASSE storkreps (Malacostraca) - +25.000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - 9.000 arter, 1.900 i ferskvann Latreille, 1816
Incertae sedis:
Slekt Derjugiana Gurjanova, 1962
Derjugiana insolita Gurjanova, 1962 - Sakhalin


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Derjugiana insolita – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Derjugiana insolita i Global Biodiversity Information Facility
Icilius

Icilius er en slekt innenfor ordenen Amphipoda av amfipoder. Slekten består av (2013) totalt 7 arter. De lever rundt Australia, Indonesia, Malaysia, og vestre Stillehavet


== Taksonomi ==
Slekten er slik taksonomisk plassert ifølge WoRMS-databasen.
Rekke: krepsdyr (Crustacea) - 67 000 arter
KLASSE storkreps (Malacostraca) - +30 000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - 9 000 arter, 1 900 i ferskvann Latreille, 1816
Incertae sedis:
Iciliidae Dana, 1849
Slekt Icilius Dana, 1849
Icilius australis Haswell, 1879
Icilius caledoniana Watson, Lowry & Steinberg, 2004
Icilius crinocolus Watson, Lowry & Steinberg, 2004
Icilius danae Stebbing, 1888
Icilius ovalis Dana, 1852
Icilius pulchellus Watson, Lowry & Steinberg, 2004
Icilius punctatus Haswell, 1879


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Icilius – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Icilius i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Icilius hos ITIS 
Icilius – detaljert informasjon på Wikispecies
Paraneohela

Paraneohela er en litt usikkert plassert slekt innenfor ordenen Amphipoda  av amfipoder. Slekten består av (2013) foreløpig bare en art. Den lever i Beringhavet.
Slekten er slik taksonomisk plassert ifølge WoRMS-databasen.
Rekke: krepsdyr (Crustacea) - 67.000 arter
KLASSE storkreps (Malacostraca) - +25.000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - 9.000 arter, 1.900 i ferskvann Latreille, 1816
Incertae sedis:
Iciliidae Dana, 1849
Slekt Paraneohela Oldevig, 1959
Paraneohela anomala Oldevig, 1959 - Beringhavet


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paraneohela – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Paraneohela i Encyclopedia of Life 
(en) Paraneohela i Global Biodiversity Information Facility
Paraneohela anomala

Paraneohela anomala er en art i slekten Paraneohela, plassert innenfor ordenen Amphipoda  av amfipoder. Slekten består av (2013) foreløpig bare av denne ene arten. Den er blitt funnet i Beringhavet.
Arten er slik taksonomisk plassert ifølge WoRMS-databasen.
Rekke: krepsdyr (Crustacea) - 67.000 arter
KLASSE storkreps (Malacostraca) - +25.000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - 9.000 arter, 1.900 i ferskvann Latreille, 1816
Incertae sedis:
Iciliidae Dana, 1849
Slekt Paraneohela Oldevig, 1959
Paraneohela anomala Oldevig, 1959 - Beringhavet


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paraneohela anomala – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Paraneohela anomala i Global Biodiversity Information Facility
Pseudingolfiella

Pseudingolfiella er en slekt innenfor ordenen Amphipoda  av amfipoder. Slekten består av (2013) foreløpig 3 arter. Den lever i havene rundt Sør-Amerika.
Slekten er slik taksonomisk plassert ifølge WoRMS-databasen.
Rekke: krepsdyr (Crustacea) - 67.000 arter
KLASSE storkreps (Malacostraca) - +25.000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - 9.000 arter, 1.900 i ferskvann Latreille, 1816
Incertae sedis:
Pseudingolfiellidae Lowry & Myers, 2012
Slekt Pseudingolfiella Oldevig, 1959
Pseudingolfiella chilensis (Noodt, 1959)
Pseudingolfiella morimotoi Grosso, Peralta & Ruffo, 2006
Pseudingolfiella soyeri Coineau, 1977


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pseudingolfiella – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Pseudingolfiella i Global Biodiversity Information Facility 
Pseudingolfiella – detaljert informasjon på Wikispecies
Regalia

Regalia er en slekt innenfor ordenen Amphipoda  av amfipoder. Slekten består av (2013) foreløpig 3 arter. Den lever i havene rundt New Zealand og i vestre del av Indiahavet.
Slekten er slik taksonomisk plassert ifølge WoRMS-databasen.
Rekke: krepsdyr (Crustacea) - 67.000 arter
KLASSE storkreps (Malacostraca) - +25.000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - 9.000 arter, 1.900 i ferskvann Latreille, 1816
Incertae sedis:
Regaliidae Lowry, 2006
Slekt Regalia K H Barnard, 1930
Regalia fasciculares (K H Barnard, 1930) - New Zealand
Regalia gracilimana Pirlot, 1934
Regalia oculata Vinogradov, 2004 - Indiahavet, Øst-Afrika


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Regalia – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Regalia i Encyclopedia of Life 
(en) Regalia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Regalia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Regalia – detaljert informasjon på Wikispecies
Jadon Sancho

Jadon Malik Sancho (født 25. mars 2000) er en engelsk fotballspiller som spiller for Manchester United.


== Karriere ==


=== Manchester United ===
Den 1. juli 2021 ble Borussia Dortmund og Manchester United enige om en overgang for Jadon Sancho. Den 23. juli 2021 skrev han under en kontrakt med Manchester United til 30. juni 2026.


=== Landslaget ===
Den 12. oktober 2018 spilte han sin første landskamp for England mot Kroatia. Han ble den første spilleren født i 2000 til å spille for Englands A-landslag.
Han ble tatt ut i Englands EM-tropp til EM i fotball 2021.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Jadon Sancho – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Jadon Sancho – UEFA 
(fr) Jadon Sancho – LÉquipe 
(en) Jadon Sancho – Transfermarkt 
(en) Jadon Sancho – national-football-teams.com 
(en) Jadon Sancho – WorldFootball.net 
(en) Jadon Sancho – Soccerbase.com 
(en) Jadon Sancho – FootballDatabase.eu 
(en) Jadon Sancho – Soccerway 
(en) Jadon Sancho – EU-Football.info
Chosroes

Chosroes er en slekt innenfor ordenen Amphipoda  av amfipoder. Slekten består av (2013) foreløpig to arter. De lever i havene rundt Australia.


== Taksonomi ==
Slekten er slik taksonomisk plassert ifølge WoRMS-databasen.
Rekke: krepsdyr (Crustacea) - 67.000 arter
KLASSE storkreps (Malacostraca) - +30.000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - minst 9.725 arter, 1.900 i ferskvann Latreille, 1816
Incertae sedis:
Sanchoidae Lowry, 2006
Slekt Chosroes Stebbing, 1888
Chosroes decoratus K.H. Barnard, 1932 - Australia
Chosroes incisus Stebbing, 1888 (funnet i Københavns museum)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Chosroes – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Chosroes i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Chosroes hos Artsdatabanken 
(en) Chosroes hos NCBI 
Chosroes – detaljert informasjon på Wikispecies
Seborgia

Seborgia er en slekt innenfor ordenen Amphipoda  av amfipoder. Slekten består av (2013) foreløpig 7-9 arter. Gruppen lå tidligere under familien Sebidae. Artene lever i ferskvann i Asia.


== Taksonomi ==
Slekten er slik taksonomisk plassert ifølge WoRMS-databasen.
Rekke: krepsdyr (Crustacea) - 67.000 arter
KLASSE storkreps (Malacostraca) - +30.000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - minst 9.725 arter, 1.900 i ferskvann Latreille, 1816
Incertae sedis:
Seborgiidae Holsinger, 1980
Slekt Seborgia Bousfield, 1970
Seborgia kanaka Jaume, Sket & Boxshall, 2009
Seborgia minima Bousfield, 1970
Seborgia potiguar Fišer, Zagmajster & Ferreira, 2013
Seborgia sanctensis Jaume, Sket & Boxshall, 2009
Seborgia schieckei Ruffo, 1985
Seborgia vietnamica Jaume, Sket & Boxshall, 2009
Seborgia relicta Holsinger, 1980 = Relictoseborgia relicta (Holsinger, 1980)
Mulig underfamilie Relictoseborgia G. Karaman, 1982 = Relictoseborgia
Seborgia hershleri Holsinger, 1992 = Relictoseborgia hershleri Holsinger, 1992


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Seborgia – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Seborgia i Encyclopedia of Life 
(en) Seborgia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Seborgia hos ITIS 
Seborgia – detaljert informasjon på Wikispecies
Relictoseborgia

Relictoseborgia er en slekt (tidvis presentert som en underfamilie) innenfor ordenen Amphipoda  av amfipoder. Slekten består av (2013) foreløpig to arter. Gruppen lå tidligere under familien Sebidae. Artene lever i ferskvann i Texas.


== Taksonomi ==
Slekten er slik taksonomisk plassert ifølge WoRMS-databasen.
Rekke: krepsdyr (Crustacea) - 67.000 arter
KLASSE storkreps (Malacostraca) - +30.000 arter Latreille, 1802
Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
Overorden Peracarida Calman, 1904
Orden amfipoder (Amphipoda) - minst 9.725 arter, 1.900 i ferskvann Latreille, 1816
Incertae sedis:
Seborgiidae Holsinger, 1980
Slekt Relictoseborgia S Karaman, 1982
Relictoseborgia relicta Holsinger, 1980 = Seborgia relicta (Holsinger, 1980)
Relictoseborgia hershleri Holsinger, 1992 = Seborgia hershleri Holsinger, 1992


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Relictoseborgia – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Relictoseborgia i Global Biodiversity Information Facility
Rafael Chirbes

Rafael Chirbes (født 27. juni 1949 i provinsen Valencia, død 15. august 2015 i Beniarbeig) var en spansk forfatter.
Chirbes har studert samtidshistorie i Madrid, og har senere blitt bosatt i Dénia. Han har arbeidet som journalist og som litteraturkritiker.
Han debuterte i 1988 med romanen Mimoun, som senere har blitt oversatt til flere språk.


== Bibliografi ==


=== Originalutgivelser ===
Mimoun (Roman, 1988)
En la lucha final (Roman, 1991)
La buena letra (Roman, 1992)
Los disparos del cazador (Roman, 1994)
La larga marcha (Roman, 1996)
Mediterráneos (Reisverslag/Essays, 1997)
La caida de Madrid (Roman, 2000)
Viejos amigos (Roman, 2003)
El viajero sedentario: Ciudades (Essays, 2005)
Crematorio (Roman, 2007)


=== Utgivelser på norsk ===
Den lange marsjen, oversatt av Kai Swensen, Gyldendal (2000)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rafael Chirbes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Rafael Chirbes på Internet Movie Database 
(no) Presentasjon på Gyldendals nettsider
James Joseph

James Joseph (født 1. september 1962 i Utica i New York) er en rullestolcurlingspiller fra USA. Han har deltatt i samtlige syv VM fra 2005 til 2013 for USA, og deltar i sitt tredje Paralympics ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji. 
Han ble skadet i oktober 1987. Han rakte sammen løv, og da han tømte løvet i søppelkassen ble han påkjørt av en bil, og fikk beina klemt mellom to biler. Beina måtte amputeres etter denne skaden. Joseph møtte ergoterapeuten Marc DePerno som var direktør for Sitrin STARS-programmet (Success Through Adaptive Recreation and Sports) ved rehabiliteringssenteret Charles T. Sitrin Healthcare, og begynte da med rullestolbasketball, og etterhvert rullestolcurling.Han er gift og har en datter. 


== Karriere som rullestolcurlingspiller ==
Joseph var med og vant USA-mesterskapet i rullestolcurling i 2004, og deltok ved sitt første VM året etter; ved VM i rullestolcurling 2005 i Glasgow. Her kom USA på 8.-plass. Året etter deltok USA ved Paralympiske vinterleker 2006, der de endte på 8.-plass med Joseph som skip. VM i rullestolcurling 2007 ble arrangert i Sollefteå i Sverige, her kom USA på 5.-plass. 
I 2008 vant han sin første VM-medalje, ved VM i rullestolcurling 2008. Her spilte Joseph toer, og USA møtte Canada i bronsefinalen. USA vant denne kampen 8-1, med Augusto Perez som skip, og fikk med det bronse. De spilte seg også fram til bronsefinale ved VM i rullestolcurling 2009, men tapte denne kampen 4-6 for Tyskland, og endte på 4.-plass. Han var med på flere andre turneringer også i 2009; USA vant gull i US Open og Kathy Kerr Open i Canada, og fikk bronse i Kingross Invitational i Skottland. USA fikk en ny 4.-plass ved Paralympiske vinterleker 2010. 
Han deltok igjen ved VM i rullestolcurling 2011, der USA kom på 7.-plass, og ved VM i rullestolcurling 2012, der de kom på 5.-plass. Ved VM i rullestolcurling 2013 spilte de seg fram til nok en bronsefinale, men Kina vant denne kampen 6-5, slik at USA endte på 4.-plass.  
Joseph var toer ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji, der USA kom på 5.-plass med Patrick McDonald som skip.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) James Joseph – Paralympic.org 
(en) James Joseph – Paralympic.org 
(en) James Joseph – USAs olympiske komité 
(en) James Joseph – World Curling Tour 
(en) James Joseph – World Curling Federation 
Profil ved Paralympics 2014 Arkivert 20. mars 2014 hos Wayback Machine.
Penny Greely

Penny Greely (født 10. mars 1971 i Green Bay i Wisconsin) er en rullestolcurlingspiller fra USA. Hun har en bronsemedalje i sittevolleyball fra Paralympiske sommerleker 2004, deltar i rullestolcurling ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji. 
Hun er gift og har en stesønn, og begynte med curling i 2010.


== Karriere ==
Greely deltok ved Paralympiske sommerleker 2004 i Athen, der USA fikk bronse i sittevolleyball. 
Hun debuterte med USAs landslag ved VM i rullestolcurling 2011, der USA kom på 7.-plass, og hun deltok også ved VM i rullestolcurling 2012, der de kom på 5.-plass. Ved VM i rullestolcurling 2013 spilte de seg fram til nok en bronsefinale, men Kina vant denne kampen 6-5, slik at USA endte på 4.-plass.  
Greely var lead (ener) ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji, der USA kom på 5.-plass med Patrick McDonald som skip.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Penny Greely – Paralympic.org 
(en) Penny Greely – USAs olympiske komité 
(en) Penny Greely – World Curling Tour 
(en) Penny Greely – World Curling Federation
Hoelsfossen elverk

Hoelsfossen elverk er et minikraftverk i Valldalselva i Norddal kommune. 
Verket utnytter fallet i Holsfossen der det allerede i 1922 ble bygget kraftverk. Etter mange tiår ute av drift ble anlegget restaurert og modernisert omkring år 2000. Holsbrua går over elva like ved.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 14 meter.
Installert effekt er 400 kW fra en kaplanturbin. Årsproduksjon er 2,7 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Verdens radiodag

Verdens radiodag er en FN-dag for markering av radiokringkastingens betydning. Dagen markeres 13. februar. Gjennom verdens radiodag oppmuntres det til internasjonalt samarbeid mellom kringkastere, fremme av informasjonsfrihet og ytringsfrihet i radio.Dagen ble etablert etter at FNs organisasjon for utdanning, vitenskap, kultur og kommunikasjon (UNESCO) i 2011 sluttet seg til et spansk initiativ for å få 13. februar, datoen i 1946 da United Nations Radio ble vedtatt etablert, som en markeringsdag for radio. FNs generalforsamling støttet dette i desember 2012.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Verdens radiodag, FN-sambandet
(en) World Radio Day, nettsted etablert av UNESCO
(en) FNs side om radiodagen