jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Karen Brochmann

Karen Berner Brochmann (født 19. september 1908 i Oslo, død 23. august 1988) var en norsk arkitekt.


== Familie ==
Hun var datter av arkitekt Carl Berner og Gunhild f. Iversen. Hun giftet seg i 1935 med arkitekten Odd Brochmann; ekteparet skilte seg i 1963.


== Arkitektur ==
Karen Berner tok examen artium i 1926. Deretter studerte hun ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole i Oslo, og avla eksamener der i 1928 og 1930. Senere var hun hospitant ved Norges Tekniske Høyskole i Trondheim.
Etter endt utdannelse var Karen Berner først assistent hos arkitektene Hauff og Arneberg, samt hos sin far. Ekteparet Brochmann etablerte arkitektkontoret Karen & Odd Brochmann i 1937. I perioden 1939–1940 drev de praksisen fra Bergen, for øvrig holdt de til i Oslo. I 1952 innledet de et samarbeid med arkitekt Dag Rognlien. De drev praksis sammen til 1965, da overtok Rognlien firmaet alene.Karen Brochmann arbeidet særlig med interiører og med møbeldesign. Arbeidene fra starten av hennes karriere kjennetegnes av en historisistisk stil, men senere arbeidet hun i et funksjonalistisk formspråk.I samarbeid med interiørarkitekt Eva Nordsveen tegnet Brochmann interiøret til Maison de Norvège, Norges hus, i Cité internationale universitaire de Paris. Selve bygget ble tegnet av arkitekt Reidar Lund. Bygningen ble bekostet av Île-de-France-regionen og det norske utenriksdepartementet, og ble innviet i 1954.


== Verker (utvalg) ==
1939: Bergenshallen
1946: Egen bolig, Skådalsveien 46, Oslo
1947-1948: Røde Kors' åndssvakeanstalt for barn og ungdom (Bakkebøanstalten), Egersund 
1950: Astmahjemmet i Kongsberg
Tidlig på 1950-tallet: Lunde barneskole, Skien
Tidlig på 1950-tallet: interiøret i Maison de Norvège, Norges hus, i Cité internationale universitaire de Paris (i samarbeid med interiørarkitekt Eva Nordsveen).
1953: Rjukan Yrkesskole, Rjukan
1953: Møglestu husmorskole, Lillesand
1955: Sogn behandlingshjem
1956: Hellandheimen, Molde
1958: Paviljong for Reisetrafikkforeningen i Oslo
1963–1965: Lohøgda borettslag, Oslo


== Priser og utmerkelser ==
1934: H.A. Benneches legatArkitektkontoret Karen & Odd Brochmann ble tildelt følgende priser og utmerkelser:

1938: 1. pris i arkitektkonkurransen om Norges paviljong til Verdensutstillingen i New York (overdratt til Finn Bryn) 
1938: 1. pris i plankonkurransen for polarutstillingen i Bergen (utstillingen ble utsatt etter utbruddet av andre verdenskrig) 
1940: Houens fonds legat
Dansk Røde Kors' Hederstegn


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Brochmanns arkitektkontor, Karen og Odd Arkitekturleksikon, Abstrakt forlag (1999)
Brochmanns arkitektkontor, Karen og Odd og Dag Rognlien Arkitekturleksikon, Abstrakt forlag (1999)
Victor Roos

Victor H. Roos (født 26. april 1888 -  død 6. oktober  1964) var en amerikansk grunnlegger av flere flyfabrikker, mest kjent Cessna Aircraft Company.


== Biografi ==

I 1917 var Roos distributør av Harley-Davidson motosykler i Omaha, Nebraska, og ble en av de største distributører i Midtvesten.I 1922 kjøpte Roos og hans partner A. H. Retters flydeler fra Maryland Pressed Steel Company og dannet Roos-Bellanca Company (også kjent som Omaha Aircraft Company) for å bygge Giuseppe Bellancas monoplan, Grumman JF Duck. Bare ett eksemplar ble bygget, men det ble kjent for sin moderne design, og hans markedsføring med stunts som å arrangere bryllup i sitt fly i luften.. Selskapet ble oppløst i 1924.
I september 1927 kjøpte Clyde Cessna som nå hadde skilt lag med Walter Beech og etablerte Cessna-Roos Aircraft. Roos ble den nest største aksjonær i det nye selskapet som begynte å bygge de mest populære privatfly i verden. Roos forlot partnerskapet etter bare en måned, solgte tilbake sin interesse til Cessna og selskapet skiftet navn til Cessna-Aircraft i desember 1927.I november 1927 ble eieren av Swallow Airplane Company, Moellendick insolvent etter å ha gått med på at Swallow skulle bygge  «Dallas Spirit» på kreditt for å delta i Dole Air Race. Roos tok kontroll over selskapet, ble general manager, for deretter å forlate selskapet i 1928.
I 1928 sluttet Roos i American Eagle Aircraft Company som produserte flere Bellanca-konstruerte fly. Roos og partneren ble enig om å slå seg sammen med Lincoln-Page Aircraft Company og dannet American Eagle-Lincoln. De etablerte fabrikk på Fairfax Airport i Kansas City, Missouri, hvor han ble president. Selskapet fikk kort levetid og ble oppløst i under den store depresjonen. Roos grunnla deretter Victor H. Roos Aircraft Comoany som fortsatte å bygge American Eaglet . Med Roos' tillatelse bygget Ben Howard sitt berømte racerfly "Mr. Mulligan" på fabrikkens område etter at produksjon av Eaglet hadde opphørt.
Etter andre verdenskrig grunnla Roos Automatic Coin Machine Company i Kansas City for å bygge jukeboks-maskiner.


== Referanser ==
National Air Races

National Air Races var en serie flyvninger i lukket krets og distanseflvninger som ble gjennomført mellom 1920-1949.
Fly- og motorkonstruksjonene avløste hverandre under 1920-tallet med forbedrede prestasjoner og teknologiske fremskritt. Veldig tidlig konkurrerte man om å flyge høyest, fortest, lengst og over åpne hav. Flyinteressen blant allmenheten var stort og flere aviser og selskap utlyste konkurranser hvor pilotene konkurrerte om premierer for et bestemt mål eller hastighet mellom forskjellige steder.

1920 satte avismannen Ralph Pulitzer opp Pulitzer Trophy Race for militære fly på Roosevelt Field i New York i et forsøk på å reklamere for fly og sin avis. Konkurransen ble senere flyttet til Cleveland og byttet navn til Cleveland National Air Races. Ettersom konkurransen ble rangert høyt av de konkurrerende, dro den til seg de mest kjente pionerene. Blant annet deltok Frank Hawks, James Doolittle og Wiley Post.
Konkurransene ble som regel gjennomført i løpet av ti dager i august hvert år, med opphold under andre verdenskrig. Ved lufthavnen i Cleveland ble det gjennomført forskjellige delkonkurranser, dels i form av landingskonkurranser, og selve Thompson Trophy Race hvor man konkurrerte i hastighetsflygning. De fleste år som den transkontinentale Bendixtroféet ble gjennomført startet eller landet man i Cleveland. For å tilby det store publikumet opplevelser ble det gjennomført flyoppvisninger med seilfly, luftskip og fallskjermhopping.
1929 kunne for første gang kvinnelige piloter delta i konkurransen Women's Air Derby, kalt Powder Puff Derby. Blant deltakerne var Bobbi Trout, Louise Thaden, Amelia Earhart og Pancho Barnes.
I Chicago, på løpets siste dag, den 1. september 1930 mistet kaptein Page, USMC kontrollen og havarerte med sin Curtiss Hawk Seaplane F6C-3. Han omkom av skadene senere på dagen


== Løpene gjenopptas på nytt ==
Etter hendelsen fortsatte Thompson, Bendix og G. E. løpene. Tre B-47s fløy cross country fra March Air Reserve Base til Philadelphia internasjonale lufthavn som deltakere i 1955 Labor Day løpet. I 1956 deltok tre B-47 i G. E. Trophy løpet for bombefly, som gikk fra Kindley Field , Bermuda, til Oklahoma City. En av disse satte fartsrekord 601,187 mph.
Den årlige begivenheten ble gjenopptatt i 1964 som Reno Natioal  Champinship Air Race, som finner sted i midten av september. Cleveland National Air Show begynte også i 1964.
National Air Races Løp ble drevet av U.S. Air Race, Inc. fra 1995-2007. Selskapet ble grunnlagt av den berømte World Race gullvinner Marion S. Jayne og etter hennes død i 1996 av hennes datter, Patricia Jayne (Pat) Keefer. Under Keefers ledelse ble løpene gjennomført med en perfekt sikkerhetsrekord med nesten 600 000 Km fløyet, mer enn 3 200 sikre landinge på 81 forskjellige flyplasser i 43 stater og to land i 25 arrangementer. Med hjelp av hundrevis av frivillige og over 250 forskjellige sponsorer fikk hun tildelt 26 lær-å-fly stipend og nådde anslagsvis 20 millioner mennesker med en positiv orientering om Allmennflyging.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Løpets historie
Stensalen

Stensalen er en sal på Drottningholms slott på Lovön, Stockholms län. Salen ligger i hovedetasjens sørlige del, direkte under Rikssalen og inngår i kongefamiliens private del. Stensalen var opprinnelig Hedvig Eleonoras store matsal med golv av stein, derav navnet. 

Stensalen ble skissert som Hedvig Eleonoras sentrale sal og fungerte som den store matsalen. Veggene er kledd med vevde tapet som ble bestilt i Delft for  dronning Kristinas kroning i 1650. Den svært rikt utsmykkede åpne peisen ble skapt av den italienske stukkatøren Carlo Carove.Under Oscar Is tid  ble det i Steinsalen skapt et minnerom over Karl XIV Johan, hvor man også minnet hans fredelige innsatser. Her fantes malerier av kongens slag og salen var en fullføring av Karl X Gustavs galleri i samme etasje. Minnerommets innredning ble dog senere fjernet under Gustaf V. Salens møblement ble modernisert av Gustaf VI Adolf og deretter av den nåværende monarken Carl XVI Gustaf. Rommet er nå kongefamiliens hverdagsstue, hvor også den tradisjonelle julefeiringen, kjent fra mange tv-program, finner sted.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Malmborg Boo von, red. (1966). Drottningholm: en konstbok från Nationalmuseum. Årsbok för Svenska statens konstsamlingar, 0491-0575 ; 13 (svensk). Stockholm: Rabén & Sjögren. Libris 22784. 
Kjellberg, Sven T.; Svensson, Arthur; Malmberg, Boo (1966–1971). «De kungliga slotten, band 1, Kungliga slottet i Stockholm.» Slott och herresäten i Sverige: ett konst- och kulturhistoriskt samlingsverk. (svensk). Malmö: Allhems Förlag AB. Libris 8207997.
Popilius

Popilius er en slekt av store, tropiske, biller som lever i død ved. De tilhører familien Passalidae.


== Utseende ==
Middelsstore til nokså store (17 - 38 millimeter), blanke, avlange passalider. Hodet er blankt, mye bredere enn langt, med et kort horn i pannen og kraftige kjever. Pronotum er bredere enn langt med en skarp midtfure. Dekkvingene har fine punktstriper, ofte ganske utydelige. Artene mangler flygevinger og kan ikke fly. Forleggene har små tenner langs det meste av yttersiden.


== Levevis ==
Disse artene lever i tropisk skog, der de gnager i død ved. De finnes fra havnivå til 3000 meter over havet.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika, men mangler vest for Andesfjellene bortsett fra helt i nord.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
Familien Passalidae
Underfamilien Passalinae Leach, 1815
Stammen Proculini
Slekten Popilius Kaup, 1871
Popilius abormalis Luederwaldt, 1941
Popilius amazonicus Gravely, 1918
Popilius eclipticus (Truqui, 1857)
Popilius erotylus Reyes-Castillo & Castillo, 1992
Popilius fischeri (Pereira, 1941)
Popilius gibbosus (Burmeister, 1847)
Popilius haagi (Kaup, 1868)
Popilius hebes Kuwert, 1891
Popilius hirsutus Luederwaldt, 1941
Popilius klingelhoefferi (Kaup, 1869)
Popilius lenzi Kuwert, 1897
Popilius magdalenae Boucher, 1986
Popilius marginatus (Percheron, 1835)
Popilius moritzi Kuwert, 1897
Popilius mysticus Bates, 1886
Popilius novus Kuwert, 1891
Popilius parvicornis (Gravely, 1918)
Popilius punctatissimus Luederwaldt, 1941
Popilius refugicornis Buehrnheim, 1962
Popilius scutellopunctatus Kuwert, 1897
Popilius tetraphyllus (Eschscholtz, 1829)
Popilius villei Kuwert, 1897I tillegg 10 hittil ubeskrevne arter


== Eksterne lenker ==
A.R. Gillogly (2005) Review of the genus Popilius and prelimianry phylogeny of Passalidae (Coleoptera). Doktorgradsavhandling, Texas A & M University [1]
(en) Popilius i Encyclopedia of Life 
(en) Popilius i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Popilius hos ITIS 
(en) Popilius hos NCBI 
(en) Kategori:Popilius – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Popilius – detaljert informasjon på Wikispecies Generic Guide to New World Scarab Beetles(på engelsk):[2]

Sjekkliste over Passalidae fra Mexico
Oversikt over artene
Hjernerystelsesforeningen

Hjernerystelsesforeningen er en norsk ideell organisasjon og pasientforening stiftet i desember 2019 og registrert i Brønnøysundregisteret med org.nr. 924 196 505.
Hjernerystelsesforeningens formål er å øke forståelse for hjernerystelse blant pasienter, pårørende, helsepersonell, forskere og beslutningstagere. Hjernerystelsesforeningens hovedaktiviteter er tenkt å være likepersonsarbeid, nettforum og brukergrupper; forskning og forskningsstøtte; veiledning og informasjon.
Hjernerystelsesforeningen har en dansk søsterorganisasjon stiftet i 2013 som også har norske medlemmer. 
Begge foreningene arbeider for å spre forskning om hjernerystelse og bistå pasienter med hjernerystelse og post-hjernerystelse syndrom. Den danske foreningen har over 1000 medlemmer.I 2016 samarbeidet den danske Hjernerystelsesforeningen med Spillerforeningen, Håndboldspillerforeningen og Danske Elitesportsudøveres Forening for å hjelpe eliteutøvere som lider av hjernerystelse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjernerystelsesforeningen
Tell Leilan

Tell Leilan eller Tall Laylan på arabisk var omkring 1800 f.Kr. den assyriske kongen Shamshi-Adad Is hovedstad under navnet Shubat-Enlil. Byen lå i det som idag er det nordlige Syria, og på stedet har man dokumentert et palaas og kileskriftstekster. Tell Leilan ligger i elven Khaburs flodslette ved Jarrah-floden.


== Byens tidlige historie ==
På stedet oppstod det omkring 5000 f.Kr. en liten jordbrukslandsby som vokste til en større by som ble kalt Shehna under Akkaderrikets tid ved midten av det tredje årtusen f.Kr. En klimaforverring som begynte omkring 2200 f.Kr. ble til en tørke som innebar sluttee for byens første storhetstid.


== Byen Shubat-Enlil ==
Området ble erobret av den amorittiske konge Shamshi-Adad I av Assyria på 1700-tallet f.Kr. Kongen valge seg stedet til en ny hovedstad i sitt rike og endret navnet fra Šehna til Šubat-Enlil «guden Enlils høysete». Området lå i et rikt jordbruksområde som da hadde hentet seg inn etter klimaforverringen i slutten av det tredje årtusen f.Kr. I byen ble det oppført et kongelig palass og et tempel ovenpå den gamle ruinhøyden, akropolen. Nedenfor denne lå byens bostedskvarter. Hele byen var muromsluttet, og en rak steinlagt gate førte fra byporten opp til akropolen. byen dekket et område på 90 hektar og kan ha hatt en befolkning av opp til 20.000 innvånere. Shubat-Enlil blomstret frem til den babylonske konge Samsu-iluna inntok byen. 
På stedet bosatte det seg senere hurritter og den var deretter en ubetydelig småby i Mitanniriket.


== Arkeologiske oppdagelser ==
Ruinhaugen Tell Leilan er blitt utgravd av amerikanske arkeologer fra Yale-universitetet under ledelse av Harvey Weiss. Undersøkrlser av stedet ble innledet  i 1979. Den mest betydningfulle oppdagelse er et arkiv med 1100 leirtavler beskrevne med kileskrift. Disse har vist hvordan byen ble administrert og kvilke kontakter man hadde med andre byer. En omfattende studie er også blitt foretatt av regionens klimaforandringer ut fra arkeologiske funn.


== Litteratur ==
The Climate of Man — II: The curse of Akkad.  Elizabeth Kolbert.  The New Yorker.  May 2, 2005.
Marc van de Mieroop: The Mesopotamian City. Oxford University Press 1999. ISBN 0-19-815286-8
Peter M. M. G. Akkermans, Glenn M. Schwartz, The Archaeology of Syria: From Complex Hunter-Gatherers to Early Urban Societies (c.16,000-300 BC), Cambridge University Press, 2004, ISBN 0-521-79666-0
Weiss, Harvey, Francesca deLillis, Dominique deMoulins, Jesper Eidem, Thomas Guilderson, Ulla Kasten, Torben Larsen, Lucia Mori, Lauren Ristvet, Elena Rova, and Wilma Wetterstrom, 2002, Revising the contours of history at Tell Leilan. Annales Archeologiques Arabes Syriennes, Cinquantenaire. Damascus.
Weiss, Harvey, ed., 2012, Seven Generations Since the Fall of Akkad. Wiesbaden: Harrassowitz.


== Eksterne lenker ==
Tell Leilan project, på engelsk med omfattende litteraturfortegnelse
The Evening World

The Evening World var en avis som ble utgitt av Pulitzer-familien i New York City fra 1887 til 1931.


== Historie ==
Avisen kom ut første gang 10. oktober 1887. Den ble utgitt daglig unntatt søndager, siste gang 26. februar 1931. Den ble slått sammen med New York World og New York Telegram og ble New York World-Telegram.


== Referanser ==
Borge ungdomsskole

Borge ungdomsskole er en ungdomsskole som ligger i Fredrikstad. Skolen sto ferdig i januar 2016 og er derfor veldig moderne og teknologisk. Skolen har ca. 430 elever og 45 ansatte. Rektoren er Kristine O. Winsvold som ble rektor i januar 2019.
Skolens visjon er «Sammen om kunnskap, mestring og mangfold».


== Eksterne lenker ==
Fredrikstad kommune om Borge ungdomsskole
Ralph Pulitzer

Ralph Pulitzer (født 11. juni 1879 – død 14. juni 1939) var en amerikansk arving, avisutgiver og forfatter. Han fungerte som president i Press Publishing Company, som utga New York World og Evening World.


== Tidlig liv ==
Ralph Pulitzer ble født 11. juni 1879 i St. Louis, Missouri. Hans far, Joseph Pulitzer var en avismagnat.Pulitzer ble utdannet ved St. Mark's School i Southborough, Massachusetts. Han ble uteksaminert fra Harvard University.


== Personlige liv og død ==
Pulitzer var gift to ganger. I 1905 giftet han seg med Frederica Vanderbilt Webb. De fikk to sønner, Ralph jr. og Ralph Seward Webb Pulitzer. De ble skilt i Paris, Frankrike i 1924. I 1928 giftet han seg med Margrete Leech som etter hans død, fikk to Pulitzer-priser for sitt eget arbeid. I dette andre ekteskapet fikk de en dater som døde av poliomyelitt i Frankrike før sin første fødselsdag.Pulitzer var en aktiv tilhenger av National Air Races. Han sponset National Air Races med Pulitzer-troféet for å oppmuntre til høyere hastighet i landflyene. Han var også en storviltjeger.


== Referanser ==
Robert N. Hartzell

Robert Norris Hartzell (født 3. juni 1896 i Ohio, død 11. desember 1968) var en amerikansk forretningsmann som startet en bedrift, Hartzell Propeller, som produserte flypropeller. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Romert N. Hartzell studerte for å bli ingeniør ved University of Cincinnati, men forlot studiet i 1917 for å hjelpe faren i hans trelastfirma. 


=== Flypropeller ===
Et embargo forårsaket av første verdenskrig gjorde tilgangen på varer problematisk og firmaet måtte improvisere. De gikk da over til produksjon av geværkolber, samtidig som de leverte trelast til firmaer som produserte flypropeller. Orville Wright, som bodde i nærheten og kjente til Hartzells interesse for fly og flygning, foreslo at firmaet selv begynte med propellproduksjon. Hartzell gikk i gang, og fikk en ordre fra US Navy på propeller til Liberty-motorer, en av datidens vanligste flymotorer. 
Krigen sluttet, og ordrene opphørte. Hartzell begynte da produksjonen av sitt første fly, FC-1. Flyet av kryssfiner deltok i 1923 i et flyrace som det vant. En forbedret utgave, FC-2, vant et annet race året etter. Men Hartzell syntes det var problematisk å konkurrere mot kunder av hans egne propeller, og avsluttet flyproduksjonen.
På 1920-tallet måtte firmaet igjen se på andre måter å tjene penger. Han oppdaget at det lå penger i takvifter, og startet firmaet Hartzell Propeller Fan Company. Firmaet lagde også kabinetter til radioer og platespillere, og bilratt. Samtidig fikk flypropellfabrikken ordre fra marinen på propeller til luftskipene Macon og Shenandoah. 
Med andre verdenskrig kom ny pågang med ordre fra forsvaret. Hartzell gikk over fra valnøttrepropeller og begynte å produsere propeller i metall for Curtiss-Wright og Hamilton Standard. Etter krigen ble han markedsledende på propeller med variabelt pitch av aluminium, samtidig som han utviklet propellblader i komposittmaterialer. I 1949 tok han patent på komposittet Hartzite.
Takket være lett vekt og lave kostnader, var Harzells propeller markedsledende på 60- og 70-tallet, med markedsandeler på over 90 prosent på tomotors småfly. 
Hartzell døde i 1968. 
I 2015 ble han innlemmet i National Aviation Hall of Fame.


== Eksterne lenker ==
Biografi hos nationalaviation.com
Publius

Publius er en slekt av store, tropiske, biller som lever i død ved. De tilhører familien Passalidae.


== Utseende ==
Middelsstore til nokså store, blanke, avlange passalider. Hodet er blankt, mye bredere enn langt, med et kort horn i pannen og kraftige kjever. Pronotum er bredere enn langt med en skarp midtfure. Dekkvingene har fine punktstriper, ofte ganske utydelige. Artene mangler flygevinger og kan ikke fly. Forleggene har små tenner langs det meste av yttersiden.


== Levevis ==
Disse artene lever i tropisk skog, der de gnager i død ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika.


== Systematisk inndeling ==
Slekten blir ofte plassert som en underslekt av Veturius.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
Familien Passalidae
Underfamilien Passalinae Leach, 1815
Stammen Proculini
Slekten Publius Kaup, 1871
Publius agassizi Kaup, 1871
Publius alani Boucher, 2005
Publius centralis Boucher, 2005
Publius crassus (Smith, 1852)
Publius danieli Boucher, 2005
Publius dupuisi Boucher, 2005
Publius granulipennis Zang, 1905
Publius pehlkei Boucher, 2005
Publius rugifrons Boucher, 2005
Publius solisi Boucher, 2005
Publius spinipes Zang, 1905
Publius steinheili Boucher, 2005
Publius talamacaensis (Boucher, 2006)
Publius taurus Boucher, 2005
Publius tectus Boucher, 2005
Publius unanus (Boucher, 2016)


== Eksterne lenker ==
(en) Publius i Encyclopedia of Life 
(en) Publius i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Publius hos NCBI 
(en) Kategori:Publius (Passalidae) – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Generic Guide to New World Scarab Beetles(på engelsk):[1]

Sjekkliste over Passalidae fra Mexico
Oversikt over artene
Ilan Goldfajn

Ilan Goldfajn (født 12. mars 1966 i Haifa) er en israelsk-brasiliansk økonom som siden juni 2016 har vært sentralbanksjef i Brasils sentralbank, Banco Central do Brasil.


== Familie ==
Ilan Goldfajn er sønn av José Jayme og Cyla Goldfajn, og ble gift med Denise Salomao i 1991. Sammen har de tre barn; Gabriel, Maya og Amir.


== Utdanning og yrkeserfaring ==
Goldfajn tok en bachelorgrad i samfunnsøkonomi ved Federal University of Rio de Janeiro, som han fullførte i 1988. Han tok mastergrad i samfunnsøkonomi ved Pontifícia Universidade Católica do Rio de Janeiro i 1991, og en doktorgrad i samfunnsøkonomi ved Massachusetts Institute of Technology i 1995.
Han var assisterende professor ved Brandeis University fra 1995 til 1996, og deretter jobbet han som økonom i Det internasjonale pengefondet fra 1996 til 1999. I 1999 ble han assisterende professor ved Pontifícia Universidade Católica do Rio de Janeiro, en stilling han hadde fram til 2009.I september 2000 begynte han i sentralbanken, som direktør for økonomisk politikk, en stilling han hadde til juli 2003. Han forlot sentralbanken, og var partner og økonom i Gávea Investimentos fra 2003 til 2006, og fra 2007 til 2008 var han partner i Ciano Investimentos. Fra 2006 til 2009 var han direktør ved Instituto de Estudos de Política Econômica/Casa das Garças (IEPE/CdG). Han ble sjeføkonom og partner i Itaú Unibanco i april 2009, en stilling han hadde til 2016, samtidig som han fra 2013 til 2016 var direktør ved Centro Debate Políticas Públicas.I juni 2016 overtok han som Brasils sentralbanksjef, etter Alexandre Antonio Tombini.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Presentasjon på sentralbankens hjemmeside