jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Myanmarsk buddhisme

Myanmarsk buddhisme er en benevnelse på buddhismen i Myanmar (tidligere kalt Burma). Den domineres av Theravāda-tradisjonen, som praktiseres av 89% av landets befolkning. Myanmar er det mest religiøse buddhistiske land i verden, dersom vi tar hensyn til andelen munker i befolkningen og andelen av penger som brukes på religion. Tilhengerne finnes blant Bamarfolket, Shanfolket, Rakhine, Monfolket, Karenfolket, Zofolket og kinesere som er integrerte i det burmesiske samfunnet. Munkene blir svært ansett av samfunnet. Blant enkelte etniske grupper, deriblant Bamarfolket og Shanfolket, blir Theravadabuddhismen praktisert i sammenheng med Natdyrkelse.


== Referanser ==
Thailandsk buddhisme

Thailandsk buddhisme er en benevnelse på buddhismen i Thailand. Den domineres av Theravada-tradisjonen, som praktiseres av 93,6 % av landets befolkning. Den er også blandet med folketro, så vel som med kinesiske religioner fra den store thaikinesiske befolkningen.Buddhistiske templer i Thailand er karakterisert ved sine store, gyldne stupaer. Den buddhistiske arkitektur i Thailand er svært lik den i andre sørøstasiatiske land, spesielt Kambodsja og Laos, som Thailand deler en kulturell og historisk arv sammen med.


== Referanser ==
Estudios de Lingüística Chibcha

Estudios de Lingüística Chibcha er et akademisk tidsskrift utgitt av Universidad de Costa Rica. Tidsskriftets hovedfokus er forskning på chibchanske språk, men de siste åra har det blitt utvida til å omfatte også lenca- og misumalpaspråk. Det kom ut første gang i 1985, og det publiseres ett nummer årlig. Alle artiklene gis ut under fri lisens.


== Eksterne lenker ==
Estudios de Lingüística Chibcha hos Universidad de Costa Rica
Ngäbe

Ngäbe, også kjent som guaymí, er en indiansk folkegruppe i Mellom-Amerika som består av om lag 200 000 personer. De fleste av dem holder til i det vestlige Panama, hovedsakelig i comarcaet Ngäbe-Buglé, men også i provinsene Veraguas, Chiriquí og Bocas del Toro. Det bor i tillegg noen tusen ngäber i Costa Rica, hvor de er tildelt fem reservater: Abrojos Montezuma, Altos de San Antonio, Conte Burica, Coto Brus og Osa.
Flesteparten av ngäbene har språket ngäbere som morsmål. Dette er det mest talte av alle språka i den chibchanske familien. Resten har spansk som morsmål.
Ordet ngäbe, som betyr «menneske» eller «person» på ngäbere, uttales [ŋɒβe], ettersom bokstaven ä representerer en åpen bakre runda vokal (som en norsk a uttalt med runda lepper).


== Eksterne lenker ==
Comarca Ngäbe-Buglé hos PNUMA
Vitenskapssosiologi

Vitenskapssosiologi er en gren av sosiologien som undersøker vitenskap som sosial institusjon og forskere som sosial gruppe.
Vitenskapssosiologien omfatter blant annet de følgende forskningsfeltene:

de sosiale betingelsene for vitenskapelig aktivitet (forskning) og vitenskapelig fremskritt;
normer og forestillinger som forutsettes im- eller eksplisitt i den vitenskapelige praksis;
forholdet mellom forsker og forskningsobjekt;
forholdet ulike vitenskapelige disipliner imellom;
forholdet mellom det vitenskapelige samfunn og andre sosiale grupper;
eksterne (politiske, økonomiske, ideologiske osv.) påvirkningsfaktorer på vitenskapelig aktivitet;
mekanismer for fordeling av omdømme innenfor det vitenskapelige samfunn.


== Kilder ==
C.F. Gethmann (1996). «Wissenschaftssoziologie».  I J. Mittelstraß. Enzyklopädie Philosophie und Wissenschaftstheorie. Band 4. Stuttgart: Metzler. s. 733–737.
Lawrence Sperry

Lawrence Burst Sperry (født 21. desember 1892 i  Chicago, USA,  død 13. desember 1923 i Den engelske kanal) var en flypioner.


== Biografi ==
Han var tredje sønn av gyrokompassets medoppfinner Elmer Ambrose Sperry og hans kone Zula. Sperry oppfant den første autopilot som han demonstrerte med oppsiktsvekkende suksess i Frankrike i 1914. Sperry er også kreditert for å ha utviklet den kunstige horisonten som fortsatt var i bruk i de fleste fly i det tidlige 21. århundre.Den 13. desember 1923 tok Sperry av i tåke i en Verville-Sperry M-1 Messenger fra Storbritannia, satte kursen for Frankrike, men nådde aldri sin destinasjon. Hans legeme ble funnet i Den engelske kanal 11. januar 1924.Sperry ble innlemmet i Hall of Naval Aviation Hall of Honour ved National Naval Aviation Museum i Pensacola, Florida, i 1992.


== Referanser ==
Kommunal vei 317 (Holmestrand)

Kommunal vei 317 i Holmestrand (Kv317) går mellom Eplerød og Hillestad i Holmestrand.


== Historikk ==
Veien er en parallellstrekning til den nye E18 forbi Island, og ble omklassifisert fra riksvei 317 til kommunal vei da den nye E18 ble tatt i bruk.


== Kommuner og knutepunkter ==

 HolmestrandOdderudveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Alexander Gauland

Alexander Eberhardt Gauland (født 20. februar 1941 i Chemnitz) er en tysk jurist, publisist og politiker (CDU, AfD). I 2017 tok han over etter Frauke Petry som leder for AfD.Gauland arbeidet fra 1972 til 1977 ved presse- og informasjonskontoret til Tysklands regjering, og var fra 1977 til 1986 leder av kontoret til overborgermesteren i Frankfurt am Main. Han var i 1986 ansatt ved Tysklands miljøverndepartement, og fra samme år til 1991 statssekretær ved, og leder av, Hessens regjeringskontor. Fra 1991 til 2006 var han utgiver av avisen Märkische Allgemeine i Potsdam.Gauland var medlem av CDU fra 1973 til 2013. Han var i 2013 med som en av stifterne av AfD. Gauland ble ved valget i Brandenburg 2014, medlem av landdagen i Brandenburg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Alexander Gauland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alexander Gauland på Internet Movie Database 
(en) Alexander Gauland hos The Movie Database 
(de) Alexander Gauland hos Forbundsdagen 
(de) Alexander Gauland på Twitter
Gro Ladegård

Gro Ladegård er professor i ledelse ved Handelshøyskolen NMBU hvor hun tidligere var dekan. Hun er utdannet møbelsnekker og var tidligere professor ved Høyskolen Kristiania, og er høyskolens første kvinnelige professor. Hun er utdannet Dr. oecon fra Norges Handelshøyskole.Ladegård er utdannet siviløkonom fra Norges handelshøgskole (NHH) fra 1994. Hun tok doktorgraden samme sted i 1997. Ladegård har hatt flere lederroller utenfor UH-sektoren, ofte knyttet til utvikling og nyskapning. Gro Ladegård forsker og underviser i dag innen ledelse og styring, lederutvikling og entreprenørskap. Før Ladegård startet på den akademiske karrieren utdannet hun seg til møbelsnekker, men byttet karriereveg etter få år.


== Publikasjoner ==
Gjerde, Susann; Ladegård, Gro. Leader Role Crafting and the Functions of Leader Role Identities. Journal of lLadership & Organizational studies 2018 ;Volum 26.(1) s. 44-59
Rasmussen, Casper Claudi; Ladegård, Gro; Korhonen-Sande, Silja. Growth Intentions and Board Composition in High‐Growth Firms. Journal of Small Business Management 2018 ;Volum 56.(4) s. 601-617
Ladegård, Gro; Gjerde, Susann: Leadership coaching, leader role-efficacy, and trust in subordinates. A mixed methods study assessing leadership coaching as a leadership development tool. Leadership Quarterly 2014 ;Volum 25.(4) s. 631-646
Ladegård, Gro. Legitimacy, inclusion and influence: investigating women directors' board experiences. I: Getting Women on to Corporate Boards: A snowball starting in Norway. Edward Elgar Publishing 2013 ISBN 9781782547921. s. 147-154
Ladegård, Gro. Stress management through workplace coaching: The impact of learning experiences. International Journal of Evidence Based Coaching and Mentoring 2011 ;Volum 9.(1) s. 29-43
Ladegård, Gro; Signy Vabo. Ledelse og styring. Fagbokforlaget 2010 (ISBN 978-82-450-0879-1) 308 s.


== Referanser ==
Makvan Kasheikal

Makvan Kasheikal (født 1986 i Iran) var partileder for Demokratene i Norge fra 2016 til 2021.


== Bakgrunn ==
Kasheikal kom som flyktning fra Iran til Norge i 1998.


== Politisk virke ==
Han har vært leder av kontrollutvalget i Kristiansand kommune.Han ble valgt til partileder i Demokratene 18. juni 2016. I mai 2021 gikk Makvan av som partileder for Demokratene i Norge og ble i stedet styremedlem i partiets sentralstyre.Høsten 2019 ble han valgt inn som medlem av Kristiansand bystyre for perioden 2019–2023, og som medlem av Agder fylkesting for perioden 2019–2023. 


== Yrkeskarriere ==
Per august 2021 var han forretningsutvikler for det da nystiftede taxiselskapet Ridel i Kristiansand.


== Referanser ==
Primatomorpha

Primatomorpha er en klade (en såkalt mirorden), som (trolig kun) inkluderer gruppen med primater (Primates) og deres nærmeste slektninger, skjermflygerne (Dermoptera), samt den for lengst utdødde ordenen Plesiadapiformes.
Man antar at skjermflygere og primater splittet i hver sine linjer for omkring 79,6 millioner år siden, i kritt. Skjermflygere er ellers også kjent som «flygende lemurer».


== Systematisk inndeling ==
Det første kladogrammet under viser primatenes slektskap til andre grupper, slik man har regnet det i senere år, blant annet i henhold til Kriegs et al. (2007). Det andre kladogrammet viser en nyere inndeling av dette slektskapet, og er i henhold til Meredith et al. (2011) og Zhou et al. (2015). Selv om det ser ut til å være generell enighet om, at Scandentia (trespissmus) har en basal plassering i slektstreet, er det fortsatt usikkerhet knyttet til den nøyaktige plasseringen.

En ny inndeling plasserer Scandentia (trespissmus) som søstergruppen til Glires (gnagere og haredyr) og ekskluderer dermed Euarchonta.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Primatomorpha hos Fossilworks
Run (øy)

Run er en av de minste øyene (ca. 3 km lang og 1 km bred) i gruppen Bandaøyene i den indonesiske provinsen Maluku.
Run hører til Bandaøyene, som igjen er en del av Molukkene (også kalt Krydderøyene). Øyenes vulkanske jordsmonn og klima har skapt særlig gode vilkår for muskattreet, som var endemisk for området. Muskattreet gir krydderne muskatnøtt og muskatblomme, som var svært verdifulle. 
På begynnelsen av 1600-tallet ble øyene del av rivaliseringen mellom Det nederlandske ostindiske kompani og Det engelske ostindiske kompani om kontrollen med den lukrative krydderhandelen.  Etter diverse sammenstøt endte det med at nederlenderne fikk kontrollen over øyene, unntatt Run som ble holdt av britene. 
I 1667, som en del av oppgjøret etter den andre anglo-nederlandske krigen, ga britene opp sitt krav på Run i bytte mot Ny Amsterdam (dagens New York).

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Run (island) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
National Geographic: Bilder og historie fra Run.
Budgie

Budgie kan vise til:

Budgie (band) eller deres debutalbum Budgie (1971)
Budgie (skrivebordsmiljø)
Budgie, kunstnernavnet til Peter Edward Clarke (21. august 1957 – ), trommeslager i Siouxsie and the Banshees
Budgie, britisk TV-serie 1971-72
Anne Cathrine Straume

Anne Cathrine Straume (født 1965) er en norsk kulturjournalist og litteraturkritiker. Hun er kjent fra NRK hvor hun startet som programleder for Kulturnytt i 1994. I 2017 ble hun tildelt av Kritikerprisen som årets kritiker og i 2021 vant hun Lytterprisen fra Riksmålsforbundet for sitt «fargerike, frodige og stødige bruk av moderne riksmål».Hun er datter av litteraturkritikeren Eilif Straume (1928–2012) og er utdannet cand.mag. fra Universitetet i Oslo.


== Referanser ==
Chelsea Holmes

Chelsea Holmes (født 20. januar 1987) er en amerikansk langrennsløper.
Holmes debuterte i verdenscupen i langrenn 13. desember 2012. Hun representerte USA i Ski-VM 2017 i Lahtis hvor hun endte på 13.-plass på 30 kilometer fri teknikk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Chelsea Holmes – FIS (langrenn)
Høgbergtunnelen

Høgbergtunnelen er en veitunnel i Nord-Fron kommune i Innlandet. Tunnelen er en del av fylkesvei 255 og er 269 meter lang. Gjennomslag var 10. august 2016, og tunnelen åpnet 7. februar 2017.


== Se også ==
Veitunneler i Norge
Undersjøiske veitunneler i Norge


== Referanser ==
Sara Pellegrini

Sara Pellegrini (født 5. mai 1986) er en italiensk langrennsløper.
Pellegrini debuterte i verdenscupen i langrenn 14. desember 2013. Hun representerte Italia i Ski-VM 2017 i Lahtis hvor hun endte på 28.-plass på 30 kilometer fri teknikk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sara Pellegrini – Olympedia 
(en) Sara Pellegrini – FIS (langrenn)
Avtjerna

Avtjerna er et område mellom Skui og Sollihøgda nordvest i Bærum kommune i Akershus fylke. Området består for det meste av skog og kupert landskap. Navnet kommer fra Avtjern, tidligere navn på Tjernslivannet, og ligger langs bekken fra dette vannet (Avtjernsbekken).


== Utbyggingsplaner ==
Fra 1991 lå Avtjerna i Bærums kommuneplan som fremtidig utbyggingsområde. Området som var avsatt til fremtidig utbygging var på ca. 2500 daa og muliggjorde etablering av ca. 10 000 boliger, som tilsvarer en befolkning på 20–30 000 innbyggere. Ringeriksbanen skulle etter planen gå forbi området, og det ble vurdert å bygge en jernbanestasjon på Avtjerna i tilknytning til denne banen. Europavei 16 mellom Sandvika og Sollihøgda går igjennom området, og det var planlagt ny trasé for denne veien. I 2020, etter at det ble klart at Ringeriksbanen ikke ville få stasjon ved Avtjerna, fattet kommunal- og moderniseringsminister Nikolai Astrup vedtak om at boligområder på Avtjerna var i strid med statlige retningslinjer og at områdene derfor ikke videreføres i kommuneplanen for Bærum.


== Referanser ==
Einar Stang

Einar Stang (født 18. mai 1898, død 5. juni 1984) var en norsk maler og illustratør. Han ble født i Arendal, og tok sin utdannelse som forstmann ved Steinkjer skogskole og Norges landbrukshøgskole. Stang emigrerte til Argentina i 1922, han var i Canada og Storbritannia under andre verdenskrig, deretter i Argentina til 1958, da han vendte tilbake til Norge. Under andre verdenskrig tjenestegjorde han i de norske styrkene i Toronto og London. Etter invasjonen i Normandie fulgte han de norske flyverne i No. 132 Wing RAF over til kontinentet og skildret dagliglivet på de forskjellige midlertidige flyplassene i Frankrike, Belgia og Nederland som krigstegner. 200 tegninger fra denne perioden ble utstilt i Kunstforeningen i Oslo i september 1945. Utstillingen ble åpnet av kronprins Olav. Fra 1958 arbeidet han som freelance illustratør for forskjellige norske aviser. I spalten «Sett og hørt på byen» i Verdens Gang skildret han bylivet i Oslo. Han var også reporter for Dagbladet på Cuba, i etterdønningene etter den cubanske revolusjon, og sportsillustratør for Aftenposten. Stang hadde flere utstillinger i inn- og utland, sist i Kunstnerforbundet i 1979. Han er innkjøpt av Nasjonalgalleriet. Stang døde i Oslo i 1984.
Einar Stang var far til historikeren Gudmund Stang.


== Referanser ==
TT Games Publishing

TT Games Publishing er en britisk videospillutgiver og et underselskap til TT Games. 8. november 2007 ble det kjøpt opp av Warner Bros. Interactive Entertainment.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
David Parker

David Parker (født i 1951) er en amerikansk lydmikser. Han har vunnet Oscar for beste lydmiks to ganger for filmene Den engelskse pasienten (1996) og Jason Bournes ultimatum (2007).


== Oscar for beste lydmiks ==


=== Vant ===
Den engelkse pasienten (1996)
Jason Bournes ultimatum (2007)


=== Nominert ===
I ulvenes rike (1983)
Pirates of the Caribbean: The Curse of the Black Pearl (2003)
Den fantastiske historien om Benjamin Button (2008)
The Social Network (2010)
The Girl with the Dragon Tattoo (2011)
Rogue One: A Star Wars Story (2016)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) David Parker på Internet Movie Database 
(en) David Parker hos The Movie Database
Alan Barillaro

Nicolas Alan Barillaro er en kanadisk filmregissør, animatør og manusforfatter som jobber hos Pixar. Han vant Oscar for beste animerte kortfilm under den 89. Oscar-utdelingen i 2017 for arbeidet på kortfilmen Piper.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alan Barillaro på Internet Movie Database 
(en) Alan Barillaro hos Turner Classic Movies 
(en) Alan Barillaro hos The Movie Database
Marc Sondheimer

Marc Sondheimer er en amerikansk filmprodusent og animatør som jobber hos Pixar. Han vant Oscar for beste animerte kortfilm under den 89. Oscar-utdelingen i 2017 for arbeidet på kortfilmen Piper.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marc Sondheimer på Internet Movie Database
Zuisme

Zuisme er en nyreligiøs bevegelse som har sitt opphav i sumerisk mytologi. Religionen ble først kjent på Island; der den ble etablert i 2013 som en reaksjon på innføring av obligatorisk trossamfunn- og livssynsavgift. Religionen er polyteistisk. I 2016 ble det søkt om å få religionen anerkjent i Norge, men forslaget ble avslått.


== Teologi ==

Både troen og praksisen til religionen er basert på sumeriske kvad, som zuister synger under gudstjenestene sine for å hedre universets gud, An, jordgudinnen Ki, i tillegg til flere andre mindre naturkrefter. Ordet zuisme kommer fra det sumeriske verbet zu, som betyr «å vite», og viser også til visdomsguden Anzû.


== Historie ==
Zuisme ble anerkjent som en religion på Island rundt 2013, men ble praktisert før det. Den første zuistiske forsamlingen ble grunnlagt av Ólafur Helgi Þorgrímsson, som siden har forlatt den.I 2015 ble religionen brukt i en protest mot statsstøtte til anerkjente religioner på Island, spesifikt mot en som ble betalt ut til den religionen en hadde registrert seg i. Kort tid etter protesten startet registrerte over 3000 seg som zuist. Zuistkirken lovte å betale tilbake denne skatten til medlemmene sine.I 2017 avgjorde en islandsk domstol at zuisme ikke var en reell religion, til tross for at den ble anerkjent i 2013.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Zuism - The Zuist Religion, internasjonalt nettsted
Zuists in Iceland, Protestbevegelsens nettsted
Zuism Norge
Eker len

Eker len var en administrativ enhet (underlen) i Buskeruds amt fra middelalderen til slutten av 1600-tallet.


== Historikk ==
Eker len (Semb Gaard og Eker Lehn) ble opprettet under rådsmøtet i Oslo i 1388, som erkjente dronning Margrethe for «rikets mægtige frue og rette husbonde», og forente bygdene Eiker, Modum, Sigdal og Krødsherad, de siste benevnt Tverdalerne. Peter Andreas Munch antar at Eiker med tilliggende bygder allerede før denne tid utgjorde en egen syssel. Inntil svartedødens tid lå hele syslen under Tunsberg fehirde. I 1679 ble Buskerud amt med Eker len som kjerne opprettet, og omfattet fogderiene Buskerud og Ringerike og Hallingdal fogderi.
Eiker, Modum og Tverrdalene var et selvstendig len fra 1388, og fulgte høvedsmannen på Akershus  i 1460-årene, og slik kan det ha vært inntil 1520-tallet.


== Lensherrer ==
(Utvalgte)

Ove Gjedde
Niels Lange til Fritzøe
Vincent Bildt til Nes
Hans Gudessøn Lange til Fossesholm
Hannibal Sehested, 1647-51


== Referanser ==
Den tilfeldige rockestjernen

Den tilfeldige rockestjernen er en norsk dokumentarfilm fra 2015 som handler om bandet Kaizers Orchestra, sett gjennom øynene til bandmedlemmet Helge Risa, også kalt «Omen», «mannen med gassmaska» i bandet. Filmen hadde norgespremiere 13. mars 2015, og fikk blandet kritikk.
Under Amandaprisen 2015 vant filmklipper Christoffer Heie og Ida Vennerød Kolstø prisen for beste klipp for Den tilfeldige rockestjernen, mens lyddesigner Svenn Jakobsen ble nominert til beste lyddesign. Jakobsen vant prisen for beste lyddesign under Kanonprisen 2015, hvor filmen også vant publikumsprisen Filmwebs Kanonpris. Filmen ble også nominert til beste Nordiske dokumentar, og til Politiken´s publikumspris på CPH:DOX i København. 


== Omtaler ==
Anmeldervurderingene varierte fra terningkast 5 i Stavanger Aftenblad, Byas.no, Filmsnakk og Filmfront, terningkast 4 i VG, Filmpolitiet på P3 og i Aftenposten, til terningkast 2 i Dagbladet. Den ble kritisert for å være for fanpreget, men fikk ros for sitt kunstneriske preg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Den tilfeldige rockestjernen på Internet Movie Database 
(no) Den tilfeldige rockestjernen hos Filmfront
Leve friheten

Leve friheten (originaltittel: À nous la liberté) er en fransk satirisk musikalfilm fra 1931 regissert av René Clair.


== Handling ==
Filmen åpner med et bilde av en leketøyhest av tre. Den står på et samlebånd i en fabrikk som er bemannet av fanger. Mens de arbeider synger de sangen La liberté, c'est pour les heureux (norsk: Frihet er for de lykkelige). Etter middag går alle tilbake til cellene sine. De to fangene Louis og Émile fortsetter å synge, samtidig som de forsøker å sage over sprossene på et vindu. TIl slutt løsner vinduet, og de to fangene forsøker å stikke av.


== Medvirkende ==
Henri Marchand – Emile
Raymond Cordy – Louis
Rolla France – Jeanne


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Leve friheten på Internet Movie Database 
(sv) Leve friheten i Svensk Filmdatabas 
(da) Leve friheten i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Leve friheten på Allociné 
(nl) Leve friheten på MovieMeter 
(en) Leve friheten på AllMovie 
(en) Leve friheten på Turner Classic Movies 
(en) Leve friheten på Rotten Tomatoes
Power to All Our Friends

«Power to All Our Friends» (norsk oversettelse: makt til alle våre venner) er en britisk poplåt fra 1973 som ble framført av Cliff Richard. Sangen var Storbritannias bidrag til Eurovision Song Contest 1973, der den endte på en tredjeplass. «Power to All Our Friends» ble komponert av Guy Fletcher og Doug Flett, mens David McKay produserte den. Selv om låten ikke vant Eurovision, ble den en stor hit i Europa etter konkurransen. I Norge toppet den VG-lista i hele åtte uker på rad.


== Eurovision Song Contest ==
Cliff Richard hadde tidligere deltatt i konkurransen i 1968, da med Eurovision-klassikeren «Congratulations». Han kom da på andreplass, bare ett poeng bak Spanias Massiel og «La, la, la». Tross andreplassen fikk Richard en enorm salgssuksess i hele Europa, og i Norge toppet sangen VG-lista i hele ni uker.I 1973 fikk BBC Cliff Richard til å stille opp for Storbritannia i Eurovision Song Contest på nytt. Han presenterte seks sanger i den britiske nasjonale finalen A Song For Europe lørdag 24. februar 1973. Tv-seerne avgjorde vinnerlåten ved å sende inn postkort, og den suverene vinneren ble «Power to All Our Friends» med over 125 000 stemmer. På andreplass kom «Come Back Billie Jo», som ble tatt med som B-side på singelen.«Power to All Our Friends» ble dermed Storbritannias bidrag til Eurovision Song Contest i Luxembourg lørdag 7. april 1973. I finalen var Storbritannia det 15. landet ut på scenen av 17 deltakere. I avstemningen lå Storbritannia lenge i føringen, med Spania og Luxembourg like bak. Til slutt endte «Power to All Our Friends» på tredjeplass med 123 poeng, Spanias «Eres tú» ble nummer to med 125 poeng, mens Luxembourgs «Tu te reconnaîtras» vant med 129 poeng. Dette var altså andre gang det spanske bidraget slo Cliff Richards bidrag i Eurovision Song Contest.


== Kommersiell suksess ==
Tross tredjeplassen fikk «Power to All Our Friends» en stor kommersiell suksess, og i Norge ble den langt mer populær enn vinneren. Låten gikk rett inn på en andreplass på VG-lista og gikk til topps uka etter. Der ble sangen liggende hele åtte uker på rad. Dette er fremdeles en av de største Eurovision-suksessene i Norge, målt ut fra antall førsteplasser på VG-lista. Den toppet også listene i Danmark, Sverige og Nederland, og den nådde en fjerdeplass hjemme i Storbritannia.


== Listeplasseringer ==


== Coverversjoner ==
Séverine «Il faut chanter la vie» (fransk versjon)Peter Holm «Il faut chanter la vie» (fransk versjon)Peter Holm «Vänner som du och ja'» (svensk versjon)Cliff Richard «Gut, dass es Freunde gibt» (tysk versjon)Frank Schöbel «Gut, dass es Freunde gibt» (tysk versjon)Los Sírex «Todo el poder a los amigos» (spansk versjon)


== Referanser ==