jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Escarabaeus

Escarabaeus er en underslekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). De lever av møkk som de graver dypt ned i jorda.


== Utseende ==
Store og brede, litt flate, blankt svarte skarabider. Hodet er bredt skovlformet med butte tenner på forkanten. Beina er lange og kraftige gravebein.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt over store deler av Afrika og i det sørlige den palearktiske sone øst til India.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
Slektsgruppen Scarabaeini
slekten skarabéer, Scarabaeus Linnaeus, 1758
Underslekten Escarabaeus Zídek & Pokorny, 2011
Scarabaeus (Escarabaeus) andrewesi Felsche, 1907
Scarabaeus (Escarabaeus) bannuensis Janssens, 1940
Scarabaeus (Escarabaeus) brahminus Laporte de Castelnau, 1840
Scarabaeus (Escarabaeus) cristatus Fabricius, 1775
Scarabaeus (Escarabaeus) furcatus Fabricius, 1781
Scarabaeus (Escarabaeus) satyrus Fabricius, 1775
Scarabaeus (Escarabaeus) sennaariensis Laporte de Castelnau, 1840


== Eksterne lenker ==
Bilde av Escarabaeus bannuensis
(en) Escarabaeus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Scarabaeus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Escarabaeus – detaljert informasjon på Wikispecies
Sceliages

Sceliages er en underslekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Gruppen har et uvanlig levevis ved at de lever av tusenbein.


== Utseende ==
Middelsstore og brede, litt flate, blankt svarte skarabider. De er noe mindre enn de fleste andre Scarabaeus-artene. Hodet er bredt skovlformet med butte tenner på forkanten. Dekkvingene er helt uten eller med ganske svake lengdefurer. Beina er lange og kraftige gravebein.


== Levevis ==
Denne gruppen har et uvanlig levevis for gjødselbiller i og med at de voksne billene eter store tusenbein.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
Slektsgruppen Scarabaeini
slekten skarabéer, Scarabaeus Linnaeus, 1758
Underslekten Sceliages Westwood, 1837
Scarabaeus (Sceliages) adamastor Lepeletier & Audinet-Serville, 1828
Scarabaeus (Sceliages) augias Gillet, 1908
Scarabaeus (Sceliages) brittoni Zur Strassen, 1965
Scarabaeus (Sceliages) difficilis Zur Strassen, 1965
Scarabaeus (Sceliages) gagates Shipp, 1895
Scarabaeus (Sceliages) granulatus Forgie, Grebennikov & Scholtz, 2002
Scarabaeus (Sceliages) hippias Westwood, 1844


== Eksterne lenker ==
(en) Sceliages i Encyclopedia of Life 
(en) Sceliages i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Sceliages – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sceliages – detaljert informasjon på Wikispecies
Pachylosoma

Pachylosoma er en underslekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Denne gruppen omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En stor (ca. 40 millimeter), kraftig, blankt svart skarabide. Arten utmerker seg blant annet ved to kraftige tenner på forlåret. Dekkvingene er glatte uten lengdefurer.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
Slektsgruppen Scarabaeini
slekten skarabéer, Scarabaeus Linnaeus, 1758
Underslekten Pachylosoma Zídek & Pokorný, 2008
Scarabaeus (Pachylosoma) cancer Arrow, 1919


== Kilder ==
Zídek, J. og S. Pokorný (2008) Illustrated key to Palearctic Scarabaeus Linné (Scarabaeidae). Anima.X 27: 1-28. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Kategori:Scarabaeus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pachylosoma – detaljert informasjon på Wikispecies
Walla Walla Distillery

Walla Walla Distilling Company' er et typisk amerikansk mikrodestilleri i staten Washington.  Destilleriet ligger i byen Walla Walla i Walla Walla County i USA.  Virksomheten er etablert i en tidligere vokterbolig innenfor en område som tilhører Walla Walla Regional Airport.  Området ligger tett opp til en industripark, hvor bl.a. en lang rekke vinprodusenter holder til.
Navnet Walla Walla er hentet fra sahaptin-indianernes språk.


== Historie ==
Destilleriet ble etablert i 2006 av Jeremy W. Barker og Katrina Roberts Barker, to vinprodusenter som ønsket å utvide virksomheten med brennevin når alkohollovgivningen i delstaten Washington ble endret i 2005.  Virksomheten startet opp i 2008.  Destilleriet har helt fra etableringen kun benyttet lokalt korn (hvete) i produksjonen.  Kornet vokser på jorder rett ved siden av destilleriet.  Vannet kommer fra fjellområdet Blue Mountain, like nord for Walla Walla og som flyter forbi byen som Walla Walla River.  Jeremy W. Barker har selv bygget utstyret som benyttes i destilleringen.


== Destillatør ==
Jeremy W. Barker er destillatør og står ansvarlig for all brennevinsproduksjonen.  Det er ingen andre fast ansatte i virksomheten.


== Produkter ==
Destilleriet produserer flere ulike sorter whiskey, vodka og gin.  Produktene bærer destilleriets og stedets navn og er i hovedsak bare tilgjengelig i nærområdet rundt destilleriet.


== Litteratur ==
Beavert, Virginia and Hargus, Sharon Ichishkíin sɨ́nwit yakama = Yakima Sahaptin dictionary. Toppenish, Wash. : Heritage University ; Seattle : in association with the University of Washington Press, 2009; 492 pp. OCLC 268797329


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Liste over amerikanske whiskey destilleri
Chubblås

Chubb-låsen har en spesiell anordning som markerer forsøk på åpne låsen med feil nøkkel.
Låsen var laget i Portsmouth og var den engelske uppfinneren Jeremiah Chubbs bidrag til en statlig sponset konkurranse for å skape et lås som ikke lot seg dirke opp. Det  ble patentert og ble solgt fra 1818 av brorens selskap, Chubb Locks. Låsen er særlig kjent fordi det skulle vare til Verdensutstillingen i London i 1851 innen noen klarte å dirke opp det.
Chubb-låsen slår inn når man forøker å dirke det opp. Denne sikkerhetsmekanismen krever det en spesiell nøkkel å låse opp.
Firmaet Chubb & Son er kjent for sine avanserte låskonstruksjoner. Med gjennom tiden noe varierede navn finnes salskapet fortsatt (2014), og eies siden 2000 av Assa Abloy.


== Eksterne lenker ==
Chubb-historikk (på engelsk)
Mayfair Vermögensverwaltung

Mayfair Vermögensverwaltung SE er det private investeringsselskapet til gründeren Günter Herz og hans hustru Daniela. Selskapet investerer i langsiktige eierskap, kortsiktige aksjer og fast eiendom.
Günter Herz tok over eierskapet i store tyske selskaper som Tchibo og Beiersdorf AG etter sin far i 1965, og hans private formue investeres gjennom Mayfair Vermögensverwaltung. Investeringsselskapet har eierinteresser i blant annet Puma SE, og inntil 2017 i DNV GL Group.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Triplophysa

Triplophysa er en slekt av ferskvannsfisker.
Størrelsen varierer, men de største smerlingartene tilhører denne slekten. Kroppen er enten litt flattrykt, eller helt sylindrisk. Skjell mangler helt. Sidelinjen er som regel fullstendig. Det er en tydelig kjønnsdimorfisme; brystfinnene hos hannene er fortykket og dekket av vorter.
De fleste artene finnes i Tibet, men utbredelsen strekker seg østover til Nord-Kina og vestover til Sistan på grensen mellom Afghanistan og Iran. 
Det nøyaktige forholdet mellom Triplophysa og dets slektninger er uklart. Muligens er slekten en polyfyletisk gruppe. Kottelat (2012) gir de tidligere underslektene Hedinichthys, Qinghaichthys, Labiatophysa, Indotriplophysa og Tarimichthys status som egne slekter.


== Kilder ==
«Triplophysa». FishBase. Besøkt 20. september 2014. 
Bănărescu, P. og T.T. Nalbant (1995). «A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae)» (PDF). Travaux du Museum d’histoire naturelle ‘Grigore Antipa’. 35: 429–496. ISSN 1223-2254. Arkivert fra originalen (PDF) 8. september 2014. Besøkt 20. september 2014. 
Coad, B.W. «Triplophysa». Freshwater Fishes of Iran. Besøkt 20. september 2014. 
Kottelat, M. (2012). «Conspectus cobitidum: an inventory of the loaches of the world (Teleostei: Cypriniformes: Cobitoidei)» (PDF). The Raffles Bulletin of Zoology. Supplement No. 26: 1–199. ISSN 0217-2445. Arkivert fra originalen (PDF) 11. februar 2013. Besøkt 20. september 2014. 


== Eksterne lenker ==
(en) Triplophysa – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Triplophysa i Encyclopedia of Life 
(en) Triplophysa i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Triplophysa hos ITIS 
(en) Triplophysa hos NCBI 
(en) Kategori:Triplophysa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Triplophysa – detaljert informasjon på Wikispecies
Ole Wivel

Ole Wivel (født 29. september 1921 i København, død 30. mai 2004) var en dansk lyriker og forlegger. Han var leder av Wivels forlag 1945–1953 og direktør i Gyldendal 1954–1963 og 1971–1980. Han var redaktør av tidsskriftet Heretica sammen med Martin A. Hansen 1950–1951. 
Som lyriker var han påvirket av Rainer Maria Rilke og Stefan George og søkte mot det transcendentale, men uttrykte seg i en modernistisk form preget av trygghet og klarhet. Hans dikt og salmer bærer preg av humanisme.  Han var mer påvirket av sine humanistiske holdninger da han var i starten av 20 årene. Han meldte seg i Røde Kors med tanke på å avhjelpe de dansker som var arrestert for motstandsarbeid. 
Sentralt i forfatterskapet står diktsamlingene I fiskens tegn (1948), Jævndøgnselegier (1949) og Maanen (1952). I Nike (1958), Templet for Kybele (1961), Gravskrifter (1970) og Danmark ligger her endnu (1979) uttrykker han økende samfunnsengasjement. Av senere diktsamlinger finner man Skabelsen (1981), Iris (1993), Skygger i sandet (1997). Essaysamlingane Den skjulte gud (1952), Poesi og eksistens (1953), Kunsten og krigen (1965) og Poesi og protest (1971) gir et godt inntrykk i spennvidden i forfatterskapet. Han ga også ut en monografi om Martin A. Hansen (2 bd., 1967–1969).
Wivel var medlem av Det Danske Akademi.


== Priser ==
1956 – Helge Rode Legatet
1961 – Emil Aarestrup-medaljen
1986 – Johannes Ewald Legatet
1994 – Holberg-medaljen


== Referanser ==


== Kilder ==
(no) Ole Wivel i Store norske leksikon


== Eksterne lenker ==
(da) Ole Wivel på bibliografi.dk
Hialmar Rendahl

Carl Hialmar Rendahl (født 26. desember 1891, død 2. mai 1969) var en svensk zoolog og billedkunstner. 
Han ble i 1924 fil. dr. og dosent i zoologi. I perioden 1933–1958 var han professor ved Naturhistoriska riksmuseets vertebratavdelning, og han fortsatte som professor emeritus til sin død. 
Rendahl arbeidet mest med iktyologi og herpetologi. For de fleste var han likevel mest kjent for Fågelboken – Sveriges fåglar i ord och bild, som kom i seks opplag. Rendahl er også kjent for å ha utviklet ringmerking av fugler i Sverige.


== Referanser ==


== Kilder ==
Rendahls hjemmeside Besøkt 20. september 2014.


== Eksterne lenker ==
Naturhistoriska riksmuseet – Rendahls publikasjoner innen iktyologi
Italia under EM i friidrett 1978

Italia deltok med 43 utøvere under EM i friidrett 1978 som ble arrangert 29. august–3. september 1978 i Praha. Italia tok fem medaljer under mesterskapet.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
Frankrike under EM i friidrett 1978

Frankrike deltok med 51 utøvere under EM i friidrett 1978 som ble arrangert 29. august–3. september 1978 i Praha. Frankrike tok to medaljer under mesterskapet.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
Jugoslavia under EM i friidrett 1978

Jugoslavia deltok med 14 utøvere under EM i friidrett 1978 som ble arrangert 29. august–3. september 1978 i Praha. Jugoslavia tok to medaljer under mesterskapet.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
Siri Torjesen

Siri Torjesen (1958–) er en norsk sopran med et bredt repertoar som spenner fra Bach til samtidsmusikk.


== Bakgrunn ==
Siri Torjesen gav sin debutkonsert i Oslo i 1988. Hun har en bred internasjonal karriere med fokus på det 20.århundres repertoare. Hennes internasjonale gjennombrudd kom i 1990 med en strålende framføring av Oliver Knussens ”Four Poems and an Epigram” ved Verdensmusikkdagene i Oslo, en tolkning som ble radiooverført til en rekke land. Senere har hun tolket samtidsmusikk av ledende komponister over hele Europa og gjort utallige radio- og TV-opptredener, blant hvilke man kan nevne urframføringen av nye verk av Arne Nordheim og Yoritsune Matsudaira ved Nobelkonserten i 1996 med Oslofilharmonien og Askhenazy, og urframføringen av Sven David Sandstrøm´s ”High Mass” med Sveriges Radios Symfoniorkester under Leif Segerstam, som hun har spilt inn med Gewandhausorchester Leipzig og Herbert Blomstedt for Deutsche Grammophon Gesellschaft, utgitt i 2005.
I januar 2006 var hun også en av solistene i den TV-sendte åpningen av Ibsenjubileet.
Siri Torjesen arbeidet i mange år med BIT 20 Ensemble fra Bergen, som hun også har innspilt Arne Nordheims samlede vokale kammermusikk med. Hun arbeider med våre fremste orkestre og festivaler.
I 2000 hadde hun hovedrollen i to nyskrevne operaer som har vært presentert i Oslo og Bergen og i 2001/2002 har hun innspilt Fartein Valens samlede vokalverk med pianisten Håkon Austbø og Bergen Filharmoniske Orkester/Christian Eggen for SIMAX.
Siri Torjesen har medvirket på to innspillinger som har mottatt Spellemannspris, og har gitt Master Classes i sang i en rekke land.
Siri Torjesen ble utnevnt til ”Årets utøver” av Norsk Komponistforening i 1996 og mottok Oslo Bys Kulturpris i 2000.


== Soloalbum ==
Talking/Singing: American poetry in music (1996) med musikk av Cecilie Ore, Charles Ives, Magne Hegdal, Geir Johnson, Kurt Weill
Fartein Valen – Complete Songs (2003) med Håkon Austbø, klaver og Bergen Filharmoniske Orkester/Christian Eggen.
Voices And Drums (2006) Musikk av Håkon Berge. Med Det Norske Solistkor og SISU slagverksensemble
Den 7.himmelretning, vokalverk for sopran, bratsj og cello av Edvin Østergaard, innspilt på LAVVO, vant Spellemann 2011 som beste tolkning av samtidsmusikk.


== Referanser ==
Seminemacheilus

Seminemacheilus er en slekt av ferskvannsfisker.
Disse smerlingene er utbredt i de endorheiske bassengene i indre Anatolia i Tyrkia. De lever i stillestående ferskvann med mye vegetasjon. Den iranske Seminemacheilus tongiorgii ble i 2012 flyttet til slekten Oxynoemacheilus.


== Kilder ==
Bănărescu, P. og T.T. Nalbant (1995). «A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae)» (PDF). Travaux du Museum d’histoire naturelle ‘Grigore Antipa’. 35: 429–496. ISSN 1223-2254. Arkivert fra originalen (PDF) 8. september 2014. Besøkt 20. september 2014. 
Kottelat, M. (2012). «Conspectus cobitidum: an inventory of the loaches of the world (Teleostei: Cypriniformes: Cobitoidei)» (PDF). The Raffles Bulletin of Zoology. Supplement No. 26: 1–199. ISSN 0217-2445. Arkivert fra originalen (PDF) 11. februar 2013. 


== Eksterne lenker ==
(en) Seminemacheilus – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Seminemacheilus i Encyclopedia of Life 
(en) Seminemacheilus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Seminemacheilus hos ITIS 
(en) Seminemacheilus hos NCBI 
Seminemacheilus – detaljert informasjon på Wikispecies
Nederland under EM i friidrett 1978

Nederland deltok med 25 utøvere under EM i friidrett 1978 som ble arrangert 29. august–3. september 1978 i Praha. Nederland tok ingen medaljer under mesterskapet.


== Referanser ==
Polen under EM i friidrett 1978

Polen deltok med 46 utøvere under EM i friidrett 1978 som ble arrangert 29. august–3. september 1978 i Praha. Polen tok sju medaljer under mesterskapet.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
Sverige under EM i friidrett 1978

Sverige deltok med 31 utøvere under EM i friidrett 1978 som ble arrangert 29. august–3. september 1978 i Praha. Sverige tok en medalje under mesterskapet.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
Sveits under EM i friidrett 1978

Sveits deltok med 21 utøvere under EM i friidrett 1978 som ble arrangert 29. august–3. september 1978 i Praha. Sveits tok to medaljer under mesterskapet.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
Tsjekkoslovakia under EM i friidrett 1978

Tsjekkoslovakia deltok som vertsnasjon med 82 utøvere under EM i friidrett 1978 som ble arrangert 29. august–3. september 1978 i Praha. Tsjekkoslovakia tok fem medaljer under mesterskapet.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
Ungarn under EM i friidrett 1978

Ungarn deltok med 25 utøvere under EM i friidrett 1978 som ble arrangert 29. august–3. september 1978 i Praha. Ungarn tok en medalje under mesterskapet.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
Østerrike under EM i friidrett 1978

Østerrike deltok med 11 utøvere under EM i friidrett 1978 som ble arrangert 29. august–3. september 1978 i Praha. Østerrike tok ingen medaljer under mesterskapet.


== Referanser ==
Østerrike under EM i friidrett 1974

Østerrike deltok med 5 utøvere under EM i friidrett 1974 som ble arrangert 2.–8. september 1974 i Roma. Østerrike tok ingen medaljer under mesterskapet.


== Referanser ==
Ungarn under EM i friidrett 1974

Ungarn deltok med 21 utøvere under EM i friidrett 1974 som ble arrangert 2.–8. september 1974 i Roma. Ungarn tok en medalje under mesterskapet.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
Frankrike under EM i friidrett 1974

Frankrike deltok med 44 utøvere under EM i friidrett 1974 som ble arrangert 2.–8. september 1974 i Roma. Frankrike tok fire medaljer under mesterskapet.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
Seminemacheilus ispartensis

Seminemacheilus ispartensis er en fiskeart.
Denne smerlingen er utbredt i nedslagsfeltene til endorheiske innsjøene Eğirdirsjøen, Akşehirsjøen og Ebersjøen i den sørlige delen av indre Anatolia. Arten lever i stillestående ferskvann med mye vegetasjon. 


== Referanser ==


== Kilder ==
F. Erk`akan , T.T. Nalbant og S.C. Özeren (2007). «Seven new species of Barbatula, three new species of Schistura and a new species of Seminemacheilus (Ostariophysi: Balitoridae: Nemacheilinae) from Turkey». Journal of Fisheries International. 2 (1): 69–85. ISSN 1993-6028. 
M. Kottelat (2012). «Conspectus cobitidum: an inventory of the loaches of the world (Teleostei: Cypriniformes: Cobitoidei)» (PDF). The Raffles Bulletin of Zoology. Supplement No. 26: 1–199. ISSN 0217-2445. Arkivert fra originalen (PDF) 11. februar 2013. 


== Eksterne lenker ==
(en) Seminemacheilus ispartensis – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Seminemacheilus ispartensis i Encyclopedia of Life 
(en) Seminemacheilus ispartensis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Seminemacheilus ispartensis hos FishBase 
(en) Seminemacheilus ispartensis hos NCBI 
(en) Seminemacheilus ispartensis - FishBase
Rescue Dawn

Rescue Dawn er en krigsfilm fra 2006 regissert av Werner Herzog. Filmen er basert på den sanne historien om den tysk-amerikanske piloten Dieter Dengler, som ble skutt ned og tatt til fange av landsbyboere som sympatiserte med Pathet Lao under Vietnamkrigen. Christian Bale, Steve Zahn, Jeremy Davies, Pat Healy og Toby Huss har noen av hovedrollene. Filmen ble nominert til flere utmerkelser, inkludert en Golden Satellite Award og en Independent Spirit Award.


== Sammendrag ==
Dieter Dengler (Christian Bale), en tyskfødt amerikansk pilot blir skutt ned over Laos i februar 1966 under et stridsoppdrag. Han overlever krasjet bare for å bli forfulgt og fanget. Dengler blir lovet løslatelse av provinsens guvernør (François Chau) dersom han signerer et dokument som fordømmer USA, men han nekter. Dieter blir torturert og sendt til en fangeleir. Der møter han flere andre amerikanske soldater, som Gene DeBruin (Jeremy Davies) og Duane W. Martin (Steve Zahn), og noen av dem har sittet fanget i årevis. Dengler planlegger å flykte, til stor vantro fra hans medsoldater, som har blitt undertrykt gjennom fysisk og psykisk tortur av fangevokterne i lang tid. 
Fangene overhører at vaktene planlegger å drepe alle sammen, og krigsfangene bestemmer at de ikke kan vente lenger for å komme seg unna. Alle fangene blir enige om å gjennomføre en masseflukt, men bare Dengler og Duane Martin gjennomfører planen. De andre forsvinner og blir ikke sett igjen i filmen. Dengler og Martin prøver å komme seg gjennom den tette jungelen til Mekong-elven og krysse grensen til Thailand, men Martin blir lynsjet og drept av sinte landsbyboere. Til slutt blir Dengler reddet av et amerikansk helikopter, og han blir deretter isolert på sykehus for debriefing. Han får besøk av medlemmer fra skvadronen sin som tar ham tilbake til skipet, hvor han blir tatt imot som en helt av mannskapet. 


== Rolleliste ==

Christian Bale som Dieter Dengler.
Steve Zahn som Duane W. Martin
Jeremy Davies som Gene DeBruin
François Chau som provins-guvernør.
Pat Healy som amerikansk pilot
Toby Huss som amerikansk soldat.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Rescue Dawn på Internet Movie Database 
(no) Rescue Dawn hos Filmfront 
(sv) Rescue Dawn i Svensk Filmdatabas 
(da) Rescue Dawn i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Rescue Dawn på Allociné 
(nl) Rescue Dawn på MovieMeter 
(en) Rescue Dawn på AllMovie 
(en) Rescue Dawn på Turner Classic Movies 
(en) Rescue Dawn på Rotten Tomatoes 
(en) Rescue Dawn på Metacritic
Seminemacheilus lendlii

Seminemacheilus lendlii er en fiskeart.
Denne smerlingen var tidligere vanlig mange steder i sentrale Anatolia, men finnes nå bare i nedslagsfeltene til Tuzsjøen, Suğlasjøen og Beyşehirsjøen. Arten lever i stillestående ferskvann med mye vegetasjon. 


== Referanser ==


== Kilder ==
F. Erk`akan , T.T. Nalbant og S.C. Özeren (2007). «Seven new species of Barbatula, three new species of Schistura and a new species of Seminemacheilus (Ostariophysi: Balitoridae: Nemacheilinae) from Turkey». Journal of Fisheries International. 2 (1): 69–85. ISSN 1993-6028. 
M. Kottelat (2012). «Conspectus cobitidum: an inventory of the loaches of the world (Teleostei: Cypriniformes: Cobitoidei)» (PDF). The Raffles Bulletin of Zoology. Supplement No. 26: 1–199. ISSN 0217-2445. Arkivert fra originalen (PDF) 11. februar 2013. 


== Eksterne lenker ==
(en) Seminemacheilus lendlii – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Seminemacheilus lendlii i Encyclopedia of Life 
(en) Seminemacheilus lendlii i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Seminemacheilus lendlii hos FishBase 
(en) Seminemacheilus lendlii hos ITIS 
(en) Seminemacheilus lendlii hos NCBI 
(en) Seminemacheilus lendlii - FishBase
Italia under EM i friidrett 1974

Italia deltok som vertsnasjon med 48 utøvere under EM i friidrett 1974 som ble arrangert 2.–8. september 1974 i Roma. Italia tok fem medaljer under mesterskapet.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==