jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Coelarthrini

Coelarthrini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Nokså små, slanke trebukker, kroppens grunnfarge blankt svart. Hodet er firkantet sett ovenfra og omtrent så langt som bredt, med små fasettøyne. Antennene er kortere enn kroppen, de innerste leddene noe fortykkede. Pronotum er mye lengre enn bredt. Dekkvingene er slanke og parallellsidige, med gule eller oransje striper eller flekker.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.


== Utbredelse ==
Gruppen er kjent fra Mellom-Amerika og fra Ecuador.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Coelarthrini Lacordaire, 1869
Slekten Platyarthron Guérin-Méneville, 1844 (synonym Coelarthron Lacordaire, 1869)
Platyarthron bilineatum Guérin-Méneville, 1844
Platyarthron chilense (J. Thomson, 1860)
Platyarthron laterale Bates, 1885
Platyarthron rectilineum Bates, 1880
Platyarthron semivittatum Bates, 1885
Platyarthron villiersi Delfino, 1985


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata, amerikanske arter Arkivert 19. september 2015 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Kategori:Cerambycinae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Bildegalleri Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
Coptommatini

Coptommatini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Levevis ==
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.


== Utbredelse ==
Slekten Coptomma finnes på New Zealand og Ny-Caledonia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Coptommatini Lacordaire, 1869
Slekten Coptomma Newman, 1840
Coptomma douei (Lucas, 1862) - Ny-Caledonia
Coptomma lanigerum (Fabricius, 1775) - Ny-Caledonia
Coptomma lineatum (Fabricius, 1775) - New Zealand
Coptomma marrisi Song & Wang, 2003 - New Zealand
Coptomma sticticum (Broun, 1893) - New Zealand
Coptomma sulcatum (Fabricius, 1775) - New Zealand
Coptomma variegatum (Fabricius, 1775) - New Zealand
Slekten Navomorpha White, 1855 - noen ganger plassert i en stamme for seg, Navomorphini
Navomorpha textoria (Newman, 1840) - Queensland


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Coptommatini i Encyclopedia of Life 
(en) Coptommatini i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Coptomma – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Coptomma – detaljert informasjon på Wikispecies
Tomark Viper SD-4

Tomark Viper SD-4 er et slovakisk én-motors, monoplan,
helmetall, to-seter, lavvinget mikrofly, konstruert hos TOMARK s.r.o. Flyet har en firesylindret boxermotor Rotax 912 UL på 80hk, eller Rotax 912 ULS på 100 hk. Flyet selges også som byggesett for selvbyggere.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) Tomark Viper SD4 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons  (engelsk)
Mer om flyet (engelsk)
om flyet (engelsk)
Olaf Stang

Olaf Stang (født 10. juni 1871 i Kristiania, død 14. november 1956) var en norsk ingeniør, kjent for sine myke hengebroer fra mellomkrigstiden.Etter examen artium 1889 studerte han ved Kristiania tekniske skole frem til eksamen i 1894, det året han fikk jobb i Statens vegvesen som ingeniør.  Siste året i studietiden hadde han tegnet Trettenbroens åtti meter lange spenn sammen med en Rotheim. Etter en tid som fotograf av vegvesenets pukkstein og en påfølgende periode under Blom på Romerike, tok Stang videre studier i Zurich, hvorpå han frem til 1898 jobbet hos overingeniør Nils Olaf Hovdenak (1854–1942) i Romsdals amt for å lære å stikke veier. Han var så ved Søndre Bergenhus amt for å stikke vei, før han studerte ett semester i Berlin hos Heinrich Müller-Breslau (1851–1925) som laget strukturelle modeller av blant annet broer.
Stang fikk jobb ved vegvesenets brokontor i 1912. Fra 1920 til 1939 var han overingeniør og sjef for brobygging.  Hans spesialitet ble hengebroer, som frem til 1920 hadde vært bygd uten å tenke på at kablene deformeres. Stang tok hensyn til dette, idet han introduserte de myke hengebruer «hvor bøyningsmomentet i avstivningsbæreren ble redusert på grunn av kabeldeformasjonen». Frem til 1940 ble det bygd omkring førti slike bruer, av lengder mellom 50 til 230 meter. Hans arbeide var «av uvurderlig verdi» fordi de sparte Vegvesenet for millioner, og han mottok da også Sam Eydes premie for fremragende bygningsingeniørarbeider  i 1929. En Kongens fortjenstmedalje i gull blev ham tildelt i 1932. og i 1939 mottok han St. Olavs Orden for «fortjenester av norsk brobryggingskunst».Han var sønn av cand.jur.  Wilhelm Baltazar Stang (1838–1916) og Petronelle Catharine Sørensen (1840–1908).  Faren var amtskasserer i Halden, senere fogd på Romerike der også Olaf jobbet i yngre år. I 1898 giftet Olaf seg med søskenbarnet Olivia Stang (1869–1947) som var datter av hans farbror, disponent Andreas Stang (1836–1889) og Septima Alice Ludovica Steen (1841–1924).

Se Stang (slekt fra Halden)


== Stangebroer ==
hengebro over Glomma ved Bingsfossen, 1918 (åpnet 1927, revet 1975)
hengebro ved Rånåsfoss, 1927
hengebro over Lågen i Kongsberg, 1931
hengebroen Vrengenbroa mellom Tjøme og Nøtterøy, 1932
hengebro over Glomma på Brandval, 1933
bro på Stange, 1935 (erstattet broa fra 1865)
hengebro over Glomma på Elverum, 1936 (den såkalte «Nybrua» som erstattet «Gamlebroa» fra 1860)
Fyksesund bru i Hardanger, 1937 (var Nord-Europas lengste ved innvielsen)
		


== Referanser ==
Curiini

Curiini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Nokså små, spinkle, stort sett lysbrune trebukker. Antennene er lengre enn kroppen. Pronotum er tydelig lengre enn bredt. Lårene er tykke og klubbeformede, med en kraftig tann på innersiden nær spissen.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Curiini LeConte, 1873
Slekten Curiosa Micheli, 1983 - én art, noen ganger plassert i Plectromerus
Slekten Curius Newman, 1840
Slekten Plectromerus Haldemann, 1847


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata, Curius spp. Arkivert 9. april 2015 hos Wayback Machine.
Katalog med utbredelsesdata, Plectromerus spp. Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Curiini hos Fossilworks 
(en) Curiini hos ITIS 
Curiini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bildegalleri over Curius spp. Arkivert 14. april 2015 hos Wayback Machine.
Bildegalleri over Plectromerus spp. Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
Shark.Aero Shark UL

Shark.Aero Shark UL er et slovakisk én-motors, monoplan, to-seter, lavvinget mikrofly, konstruert hos Shark.Aero s.r.o.. Flyet har en firesylindret boxermotor Rotax 912 ULS på 100 hk. Shark UL er et av verdens raskeste mikrofly.


== Varianter ==
Shark UL

Europeisk UL,
sportShark;
Shark LSA,


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) Shark.Aero Shark – kategori av bilder, video eller lyd på Commons  (engelsk)
Mer om flyet på www.sharkaeronorway.no
Mer om flyet påp www.gryfair.cz Arkivert 10. mars 2016 hos Wayback Machine. (engelsk)
Deilini

Deilini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, langstrakte trebukker, ofte mørke med en blyaktig glans. Antennene er kortere enn kroppen.
Pronotum er omtrent så langt som bredt.
Lårene er litt klubbeformede.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.


== Utbredelse ==
Gruppen er spredt utbredt i Europa, Asia og Australia. Det er uvisst om den afrikanske slekten Prosype også bør regnes med her.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Deilini Fairmaire, 1864
Slekten Deilus Audinet-Serville, 1834
Deilus fugax (Olivier, 1790) - Europa
Deilus notula Fauvel, 1906 - Ny-Caledonia
Slekten Delagrangeus  Pic, 1892 - Asia
Delagrangeus angustissimus Pic, 1892
Delagrangeus schurmanni Sama, 1985
Slekten Eburophora White, 1855 - Australia
Eburophora eburata (Pascoe, 1865)
Eburophora octoguttata White, 1855
Slekten Prosype J. Thomson, 1864 - Afrika, noen ganger plassert i Xystrocerini
Prosype clennellae Adlbauer, 2009
Prosype ethiopicus Adlbauer, 2008
Prosype filiformis (Buquet, 1859)
Prosype juniperi Holzschuh, 1993
Slekten Schizopleurus Lacordaire, 1869
Schizopleurus balteatus Lacordaire, 1869
Slekten Telocera White, 1858
Telocera wollastoni White, 1858


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata, europeiske, afrikanske og asiatiske arter Arkivert 13. oktober 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Deilini hos ITIS 
(en) Deilini hos NCBI 
(en) Kategori:Deilini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Deilini – detaljert informasjon på Wikispecies
Shark.Aero sportShark

Shark.Aero sportShark er et slovakisk én-motors, monoplan, to-seter, lavvinget mikrofly, konstruert hos Shark.Aero s.r.o.. Flyet har en firesylindret boxermotor Rotax 912 ULS på 100 hk.


== Varianter ==
Shark UL

Europeisk UL,
sportShark;
Shark LSA,


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted (engelsk)
Mer om flyet
Mer om flyet Arkivert 10. mars 2016 hos Wayback Machine. (engelsk)
Mer om flyet (tysk)
Huchuan-klassen

Huchuan-klassen (Type 025) er en kinesisk torpedobåt som er i bruk hos mange mariner i verden. 


== Brukere ==
Folkets frigjøringshærs marine
Bangladeshs marine
Romanias marine
Tanzanias marine


== Referanser ==


== Litteratur ==
Stephen Saunders RN, red. (2007). Jane's Fighting Ships (110 utg.). Jane’s Information Group Limited. s. 732. ISBN 978-0-7106-2799-5.
Lars Aarønæs

Lars Aarønæs (født 25. april 1958) er ansvarlig redaktør for gatemagasinet =Oslo. Han er også frilansjournalist og faglitterær forfatter. 
I 24 år skrev han Språkspalta i Norsk Journalistlags fagblad Journalisten, inntil papirutgaven ble nedlagt. Han er en mye brukt språkforeleser i pressen og næringslivet. Han startet karrieren som fast frilanser i VGs lørdagsredaksjon (1983-86). Senere har han jobbet for en rekke magasiner i norsk fagpresse, som Fjell og Vidde, Kampanje og Bonytt. Han har utgitt en rekke håndbøker om journalistspråket.   
Aarønæs fikk utmerkelsen Årets frilanser fra Frilansjournalistene/NJ i 2005.


== Bibliografi ==
Frilanspermen 1988 (1988)
Truer Rikets sikkerhet (1989)
Samferdselsboka (1990)
Levande alternativ (1991)
Markedsføring i praksis (1994)
Bedriften på Internett (1994)
Pressespråket (1998)
At man vil noe (1999)
Skriv enda bedre (1999)
Frilanshåndboka (2000)
Brennmanet! (2004)
Tekst & Foto (2007)
Norsk funkis (2007)
Hjelp barnet ditt. Foreldreveilederen (2009)
Klar, men aldri ferdig (2010)
Puss opp (2012)
Planlegg bildet ditt (2012)
Skriv klart med NTB (2012)
Skriv godt (2013)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Presentasjon av Lars Aarønæs i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

(no) Publikasjoner av Lars Aarønæs i BIBSYS
Peder Farup

Peder Farup (født 27. september 1875 i Larvik, død 8. februar 1934 i Aker) var en norsk  kjemiker, farmasøyt og industrimann.


== Familie ==
Han var sønn av kjøpmann Fritz Nicolai Huitfeldt Farup (1838–90) og Karen Elise Eriksen (1848–1922). 


== Utdanning og virke ==
Han tok middelskoleeksamen i hjembyen og var apotekerlærling, før han flyttet til Kristiania, først for å bli  cand.pharm. i 1897, dernest for å jobbe som farmasøyt. 
Så studerte han i Tyskland ved Georg-August-Universität Göttingen,  fysikalsk kjemi under den senere nobelprisvinnende professor Walther Nernst. Han ble tilkjent en  doktorgrad i 1902 og jobbet så et par år som privatassistent for professor Heinrich Jacob Goldschmidt ved Universitetet i Kristiania, inntil han i 1904 ervervet et examen artium som gav ham rett til fast ansettelse, først som amanuensis ved metallurgisk laboratorium fra 1905. 
Han ble i 1909 tilsatt som den første professor i uorganisk kjemi ved det nyopprettede NTH. Sykdom gjorde at han måtte si opp i 1918 for å returnere til hovedstaden, der han fikk i gang sitt eget private lille laboratorium og 1923–25 ha oppgaver for det lokale apoteket Bjørnen. 
I 1925 ble han kåret til professor i farmasøytisk kjemi ved Universitetet i Oslo. Frem til han ga seg i 1932 fikk han på plass en ny utdanning i farmasøyteri. 
Fra 1931 til sin død i 1934 drev han St. Hanshaugen apotek. 
På oppdrag fra Elkem startet han i 1908 forsøk sammen med en Gustav Adolf Jebsen. Deres mange forsøk handlet om å lage jern og stål med elektriske strømmer, samt det å lage  titanhvitt, som ble første steg i det som ble den tekniske titanfargeindustrien i Norge, for eksempel med etableringen av Titan A/S i Fredrikstad i året 1916.
Han var innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi i 1908, satt som leder for  Norsk Kjemisk Selskap 1924–26.


== Referanser ==
Dejanirini

Dejanirini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Nokså store (gjerne 20-25 millimeter), lysbrune trebukker. Antennene er lengre enn kroppen. Pronotum har en skarp tann midt på sidekanten. Dekkvingene er jevnt tilsmalnende bakover.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Thailand, Malaysia og de vestlige øyene i Indonesia (Java, Sumatra, Borneo).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Dejanirini Villiers, 1966
Slekten Dejanira J. Thomson, 1864
Dejanira quadripunctata J. Thomson, 1864
Slekten Janidera Hüdepohl, 1988
Janidera biapiculata (Pascoe, 1866)
Janidera insignata Hüdepohl, 1992
Janidera plagiata (Villiers, 1966)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata, europeiske, afrikanske og asiatiske arter


== Eksterne lenker ==
Dejanirini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av Dejanira quadripunctata Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
Bilde av Janidera biapiculata
Liste over elver i Tanzania

Dette er en liste over elver i Tanzania ordnet alfabetisk og etter nedslagsfelt. Sideelver er inkludert og nevnt under sine respektive hovedelver. 


== Etter nedslagsfelt ==


=== Østkysten ===
Umba
Sigi
Pangani
Kolungazao
Saunyi
Luengera
Mkomazi
Nyumba ya Mungu-demningen
Kikuletwa
Sanya
Weruweru
Kikafu
Usa
Themi
Ngarenaro
Jipe Ruvu
Deho
Rau
Jipesjøen
Lumi
Msangazi
Migasi
Wami
Lukigura
Kiseru
Mkundi
Tani
Mkata
Mkondoa
Miyombo
Ruvu
Mkombezi
Mbiki
Musa
Ngerengere
Mgeta
Rufiji
Lungonya
Store Ruaha
Lukosi
Mbungu
Kizigo
Njombe
Lille Ruaha
Kimbi
Mbarali
Mlomboji
Kimani
Ipera
Luwegu
Ulanga (Kilombero)
Kihansi
Luhombero
Msolwa
Ruipa
Mnyera
Ruhudji
Matandu
Mavuji
Mbwemkuru
Lukuledi
Rovuma
Lukwika
Muhuwezi
Msinejewe
Lukumbule
Msangesi
Njuga


=== Zambezi-bassenget ===
Malawisjøen
Ruhuhu
Songwe


=== Nilen-bassenget ===

Victoriasjøen
Mori
Mara
Ruwana
Simiyu
Isanga
Kagera


=== Kongo-bassenget ===
Tanganyikasjøen
Malagarasi
Rufugu
Luegele
Luega
Msenguse
Ifume
Luamfi
Loasi
Kalambo


=== Endorheiske bekken ===
Rukwasjøen
Kavu
Rungwa
Zira
Songwe
Momba
Saisi
Natronsjøen
Peninj
Manyarasjøen
Eyasisjøen
Sibiti
Bubu


== Alfabetisk ==


=== A ===
Ambala


=== B ===
Bangala − Bubu


=== D ===
Deho


=== I ===
Ifume − Ipera − Isanga 


=== J ===
Jipe Ruvu 


=== K ===
Kafafu − Kagera − Kalambo − Kavu − Kihansi − Kikafu − Kikuletwa − Kilasi − Kimbi − Kipoke − Kiseru − Kiwira − Kizigo − Kolungazao


=== L ===
Lille Ruaha − Loasi − Luamfi − Luega − Luegele − Luengera − Luhombero − Luhumuka − Lukigura − Lukosi − Lukuledi − Lukumbule − Lukwika − Lumi − Lungonya − Luwegu 


=== M ===
Magamba − Malagarasi − Manonga − Mara − Marogala − Matandu − Mavuji − Mbaka − Mbarali − Mbiki − Mbungu − Mbwemkuru − Mgeta − Migasi − Miyombo − Mkata − Mkomazi − Mkombezi − Mkondoa − Mkulumuzi − Mkundi − Mkuzu − Mlomboji − Mnyera − Momba − Mori − Mrambo − Msangazi − Msangesi − Msenguse − Msinejewe − Msolwa − Muhuwezi − Mulagala − Musa − Mwatisi − Myakaliza


=== N ===
Ngarenaro − Ngerengere − Njombe − Njuga


=== P ===
Pangani − Peninj


=== R ===
Rau − Rovuma − Rufiji − Rufugu − Ruhudji − Ruhuhu − Ruipa − Rungwa − Ruvu − Ruvubu − Ruvyironza − Ruwana


=== S ===
Saisi − Sanya − Saunyi − Selian − Semu − Sibiti − Sigi − Simiyu − Sinini − Songwe − Store Ruaha − Suma


=== T ===
Tani − Tarangire − Themi 


=== U ===
Ulanga − Umba − Usa 


=== W ===
Wami − Wembere − Weruweru


=== Z ===
Zira


== Eksterne lenker ==
(en) Rivers of Tanzania – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Darius Kasparaitis

Darius Kasparaitis (født 16. oktober 1972 i Elektrėnai) er en tidligere sovjetisk/litauisk ishockeyspiller. Han har vært aktiv siden 1989. Han spilte 863 NHL-kamper for henholdsvis Pittsburgh Penguins, New York Islanders, New York Rangers og Colorado Avalanche. På internasjonalt nivå ble han olympisk mester i 1992 med SUS og han tok også OL-sølv og bronse med Russland i 1998 og 2002.


== Meritter ==
OL-gull: 1992 med SUS
OL-sølv: 1998 med Russland
OL-bronse: 2002 med Russland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Darius Kasparaitis – Olympedia 
(en) Darius Kasparaitis – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Darius Kasparaitis – National Hockey League (NHL) 
(en) Darius Kasparaitis – Kontinental Hockey League (KHL) 
(en) Darius Kasparaitis – Eurohockey.com 
(en) Darius Kasparaitis – ESPN (NHL) 
(en) Darius Kasparaitis – Hockeydb.com 
(en) Darius Kasparaitis – Hockey-Reference.com 
(en) Darius Kasparaitis – Legends of Hockey 
(en) Darius Kasparaitis – Eliteprospects.com
Sloknuten

Sloknuten er et fjell i den vestlige delen av Mühlig-Hofmannfjella i Dronning Maud Land. Det ligger sør for Slokstallen i nunatakgruppen Snønutane. Høyeste punkt måler 2765 moh.Området ble fotografert fra fly av den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39 under ledelse av Alfred Ritscher. Sloknuten ble navngitt og ytterligere kartlagt av norske kartografer, basert på undersøkelser og flyfotografier fra den norske antarktisekspedisjonen 1956–60.


== Se også ==
Liste over fjell i Dronning Maud Land


== Referanser ==
Taraldskirken

Taraldskirken var en middelalderkirke som lå i Seljord, Telemark. 

Kirken lå rett sydøst for den nåværende Seljord kirke fra 1180, og eksisterte samtidig med denne. Den var formentlig viet til St. Tarald – en lokalhelgen for Øvre Setesdal, Telemark og deler av Numedal. Olav den helliges halvbror Harald, eller St. Hallvard er andre bud på hvem kirken kan ha vært viet til. Da kobberverket Gullnes ved Sundsbarmvatnet ble anlagt i 1522, brukte tyske gruvearbeidere kirken.


== Ruiner ==
Ruinene ble på 1780-tallet oppmålt av presten Hans Jacob Wille, som kunne fortelle at begge kirker var blitt ødelagt av lynild, og at kun den ene kirkebygning etterfølgende var blitt istandsatt. Taraldskirken, som har hatt et rektangulært skip med lavere og smalere kor, har vært ca. 14 meter meter lang. I Willes tid nådde ruinene stadig en høyde på over 3,5 meter.I 1819 fantes fremdeles synlige ruiner. Ved Seljord kirke og i kirkegårdsmuren ligger fragmenter av halvsøyler og vederlagssten som kan ha tilhørt Taraldskirken.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Taraldskirken». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Tanzanias fotballforbund

Tanzanias fotballforbund (TFF) (engelsk: Tanzania Football Federation; swahili: Shirikisho la Mpira wa Miguu Tanzania), tidligere Tanzanias fotballforening (engelsk: Football Association of Tanzania) er det styrende organ for fotball i Tanzania. TFF styrer Tanzaniansk landslagsfotball. Forbundet ble stiftet i 1930, og har vært medlem av FIFA siden 1964. Nåværende president i forbundet, Jamal Malinzi, ble valgt inn i oktober 2013, etter at daværende president, Leodegar Tenga, ikke stilte til gjenvalg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Tanzania Arkivert 7. april 2014 hos Wayback Machine. på FIFAs hjemmeside (en)
Tanzania på CAFs hjemmeside (en)
Per Tambs-Lyche

Per Gustaf Tambs-Lyche (født 3. september 1920 i Trondheim, død 10. mars 2013) var brodirektør i Norge fra 1973 til 1987.
Han ble sivilingeniør i 1946 fra bygningsavdelingen ved Norges tekniske høgskole i Trondheim fikk han jobb ved broavdelingen hos Vegdirektoratet.  Der jobbet ham helt frem han pensjonerte seg i 1987.  I 1972 skrev han bok om broer, fergeleier og tunneler. Etter å ha vært konstituert brodirektør fra 1973 ble det senhøstes 1974 kjent at han var beskikket som brodirektør i fast stilling, altså avdelingsdirektør for broavdelingen, med tiltredelse den 1. desember 1974. Han hadde flere verv i Norske Sivilingeniørers Forening, blant annet formann i Vegingeniørernes avdeling fra 1952 til 1958.  Fra 1952 til 1975 var han endog timelærer ved Kristiania tekniske skole, i dag Oslo ingeniørhøgskole. Han var av slekten Lyche.


== Utgivelser ==
Per Tambs-Lyche (1972). Bruer, fergeleier, tunneler. Universitetsforlaget. 


== Referanser ==
Botnelva (Sør-Lenangen i Lyngen)

Botnelva (også kalt Strupskarelva) er ei elv i Lyngen kommune i Troms og Finnmark. Den er 11,1 km lang, og har et nedbørfelt på 27,47 km². Middelvannføringen ved munningen er 1,86 m³/s.Elva ligger i nordre del av Lyngsalpan og munner ut innerst i fjorden Sørlenangen. Den har utspring fra det øverste av Strupskarvatnan (548 moh.), mellom Støveltinden (1 306 moh.) i nord og Store Struptinden i sør. Elva renner mot vest gjennom det bratte og svært steinete landskapet ned mot Blåvatnet (189 moh.), nord for Jægervasstindan.
Nedenfor Blåvatnet snur elva mot nordvest og dalen blir videre. I den nedre delen av vassdraget vokser bjørkeskog, men også andre lauvtrær og noe furu. Dalbunnen har grove, tørre moreneforekomster med skogløse partier. Den mest verdifulle vegetasjonen finnes på morenene ved elva og på elveøra innerst i Sørlenangen. Strandengene ved elvemunningen har internasjonal verneverdi og er vernet som Sørlenangsbotn naturreservat.Strupskardalen er viktig for friluftslivet både sommer og vinter. Vassdraget ble i 1993 vernet mot kraftutbygging gjennom Verneplan IV for vassdrag. Store deler av nedbørfeltet ligger innenfor Lyngsalpan landskapsvernområde.


== Referanser ==
Dmitrij Jusjkevitsj

Dmitrij Sergejevitsj Jusjkevitsj (russisk: Дмитрий Сергеевич Юшкевич; født 19. november 1971 i Tsjerepovets) er en tidligere russisk/sovjetisk ishockeyspiller. Han var aktiv fra 1987 til 2010. Han spilte 786 NHL-kamper for klubbene Philadelphia Flyers, Toronto Maple Leafs og Los Angeles Kings. Internasjonalt vant han OL-gull med SUS i 1992 og VM-gull med Russland i 1993. Han vant også OL-sølv med Russland i 1998.


== Meritter ==
OL-gull: 1992
VM-gull: 1993
OL-sølv: 1998


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dmitrij Jusjkevitsj – Olympedia 
(en) Dmitrij Jusjkevitsj – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Dmitrij Jusjkevitsj – National Hockey League (NHL) 
(en) Dmitrij Jusjkevitsj – Eurohockey.com 
(en) Dmitrij Jusjkevitsj – Hockeydb.com 
(en) Dmitrij Jusjkevitsj – Hockey-Reference.com 
(en) Dmitrij Jusjkevitsj – Legends of Hockey 
(en) Dmitrij Jusjkevitsj – Eliteprospects.com