jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vernepliktsrådet

Vernepliktsrådet er Tillitsvalgtordningen i Forsvarets sentrale organ, og står for den sentrale driften av dette, og er norske vernepliktiges øverste representanter. Rådet har som oppgave å stå for den daglige driften av Tillitsvalgtordningen i Forsvaret, og representerer de vernepliktige gjennom fastsatte møter med blant annet forsvarssjefen, forsvarsministeren, Ombudsmannen for Forsvaret, samt en rekke andre relevante instanser i og utenfor Forsvaret. Sjef for Tillitsvalgtordningen i Forsvaret Knut Ringen, er også sjef for Vernepliktsårdet. Tidligere sjefer er Tage Pettersen og Simen Saxebøl.


== Vernepliktsrådet 2019 - 2020 ==


== Historiske Vernepliktsråd ==
Siden år 2003 har Vernepliktrådet eksistert i sin nåværende form. Forløperen til Vernepliktsrådet var Landssekretariatet for Tillitsmannsordningen, populært forkortet LSEK.


=== 2014–2015 ===
Eirik Østby, Jo Anders Alm Thoen, Aleksander Stokkebø, Marie Flemmen Halsaa, Sinde Bæk


=== 2015–2016 ===
Jo Anders Alm Thoen, Jens Kristian Øvstebø, Camilla Kolsrud Hansen, Jens Oliver Haaland, Cecilie Victoria Hogganvik Reppen


=== 2016–2017 ===
Jens Kristian Øvstebø, Camilla Kolsrud Hansen, Sigurd Svensen, Anna Olivia Mohaugen, Kristoffer Niemi-Olsen


=== 2017–2018 ===
Jens Kristian Øvstebø, Sigurd Svensen, Johanne Løvli Harstad, Narve Nilssen, Hilde Friksen Laumann


=== 2018-2019 ===
Aksel Grunnvåg,  Lise Veronica Huynh, Narve Nilssen, Hanne Askestad, Lina Marie Eidem


=== 2019-2020 ===
Aksel Grunnvåg, Lise Veronica Huynh, Astrid Loftås Sandven, Ola Tollnes Lydersen, Anniken Strønen Riise


=== 2020-2021 ===
Aksel Grunnvåg, Ola Tollnes Lydersen, Anniken Strønen Riise, Anette Hyldmo, Sofia Karin Malekas


== Eksterne lenker ==
TVOs offisielle hjemmeside
Forsvaret.no om TVO
Ombudsmannen for Forsvaret
Helge B. Andresen

Helge Brøvig Andresen (født 25. april 1935 på Gjøvik, død 7. januar 2013) var en norsk høyesterettsadvokat, administrerende direktør i Moelven Brug fra 1978 til 1983 og styremedlem i flere børsnoterte selskap, som Norske Skog, Veidekke og Sydvaranger Gruver.. Andresen ledet også Næringslovutvalget fra 1990 til 2000.


== Liv og virke ==
Andersen ble født på Gjøvik i 1935, var som ung to år til sjøs og tok etter det artium som privatist på ett år.
Han avtjente militærtjeneste i marinen og etter det tok han juridikum på under tre år (1957-60) og fikk en laud.
Han ble dommerfullmekting i Romsdal og praktiserte så i ti år som advokat på Hamar.
I 1966 ble han høyesterettsadvokat.Andersen jobbet i Moelven Brug fra 1973 og fra 1979 til 1983 var han administrerende direktør.
Han jobbet først med juridiske spørsmål, hadde kjøpt og utviklet en betydelig tomteportefølje, forberedt styresaker og gjennomført forhandlinger med forretningspartnerne.
Han var med og tok Moelven Bruk på Oslo børs fra 1981 hvor også aksjekapitalen ble utvidet fra NOK 14,0 millioner til 17,5 millioner.Leder av det regjeringsoppnevnte Næringslovutvalget fra oppstart i 1990, jf kgl.res. 2.2.1990, og til år 2000. Utvalget fremmet mellom 40 og 50 utredninger med forslag til opphevelse av lover og til lovendringer på flere samfunns- og reguleringsområder. Eneste utredning som ble tatt inn i NOU-serien var NOU 1996: 10 Effektiv matsikkerhet. Utvalgets forslag ble tatt til følge og resulterte i en reorganisering av næringsmiddelkontrollen til det nye Statens mattilsyn og med avvikling av flere statlige tilsynsorganer samt ca. 90 kommunale/interkommunale. Et annet forslag fra utvalget medførte omregulering av drosjenæringen samt endringer i transportløyver. Det spesielle med NLU var at det hadde bredt mandat og kunne gå inn på alle reguleringsområder med betydning for norsk næringsliv. Utvalget fikk samlet betydelige konsekvenser på mange områder.


== Referanser ==
Dansearkivet

Dansearkivet er Norges største samling av dansehistorisk materiale. Det blir forvaltet av Danseinformasjonen.
Danseinformasjonen er det nasjonale informasjons- og kompetansesenteret for dansekunst i Norge.
Dansearkivet består i 2018 av 35 hyllemeter med materiale (foto/film/papirdokumenter) fra 54 aktører, 70 dybdeintervjuer med sentrale aktører som arbeidet i dansefeltet i perioden fra ca. 1945 til 1994, samt Danseinformasjonens eget arkiv som går fra 1994 og frem til i dag. Dybdeintervjuene ble gjort av Danseinformasjonen i to ulike dokumentasjonsprosjekt og en del av intervjuene er tilgjengelige på danseinfo.no.
Samlingen gir et bilde av utviklingen innen dansekunsten og det utenom-institusjonelle dansefeltet i Norge i etterkrigstiden og frem til i dag.
Danseinformasjonen har en samarbeidsavtale med Arkivverket/Riksarkivet om avlevering av det fysiske arkivmaterialet for sikring og bevaring for ettertiden. Før avlevering kan skje, arbeider Danseinformasjonen med å ordne, katalogisere og digitalisere materialet.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Landstillitsvalgt

En landstillitsvalgt er en tillitsvalgt som utgjør en del av Vernepliktsrådet, i Tillitsvalgtordningen i Forsvaret. Forkortelsen «LTV» brukes om denne gruppen tillitsvalgte i Forsvaret. De landstillitsvalgte står for den daglige driften av Tillitsvalgtordningen i Forsvaret, or representerer alle norske vernepliktige soldater på sentralt nivå. Det er totalt 5 landstillitsvalgte, og disse velges for ett år av gangen, av Tillitsvalgtordningen i Forsvaret sitt landsstyre. Hver LTV kan sitte i maks tre perioder, altså i totalt tre år. En periode går fra 1. juli, frem til 30. juni påfølgende år.


== Eksterne lenker ==
TVOs offisielle hjemmeside
Forsvaret.no om TVO
Ombudsmannen for Forsvaret
Cleopatra (1970)

Cleopatra (クレオパトラ, Kureopatora) er en japansk komedieanimefilm fra 1970 regissert av Osamu Tezuka og Eiichi Yamamoto. Filmen mislykket kommersielt, både i Japan og i USA.


== Handling ==
En gang i fremtiden oppdager tre mennesker - Jiro, Harvey og Mary - at en fremmed rase kalt Pasateli har til hensikt å erobre hele menneskeheten med den mystiske "Cleopatra-planen" og gjennom bruk av en tidsmaskin forsøker de å forhindre planen. Men Harvey ønsker også å benytte anledningen til å sikre seg tittelen som "den største elskeren som noensinne har levd" ved å ha sex med Cleopatra. Midt under den romerske erobringen av Egypt planlegger en gruppe egyptere i det skjulte et opprør for å styrte Julius Caesar. Gruppen planlegger å sende Cleopatra for å forføre og myrde Cæsar. Men romerne oppdager dem, og går til angrep. Cleopatra stikker av, sammen med tjenestepikene Libya og Apollodoria. Cleopatra går til en gammel trollmann, som magisk gir henne en uimotståelig forførende kropp for hennes oppdrag.
Det er på dette tidspunktet at Jiro, Harvey og Mary ankommer denne tidsepoken: Mary er nå Libya. Harvey befinner seg i kroppen til trollmannens kjæledyr-leopard Rupa, og Jiro befinner seg i kroppen til Ionius - en gresk mann fanget og brukt som slave av romerne. Ionius frigjør seg selv og andre slaver ved å bruke sin kunnskap om fremtidig teknologi til å lage moderne håndgranater. Caesar blir overveldet av Cleopatra sin skjønnhet. Han gjør henne til dronning av Egypt. Men Cæsars popularitet stiger, noe som fører til at hans senatorer konspirerer for å drepe ham for å avslutte deres innflytelse.
Libya og Apollodoria insisterer på at Cleopatra må drepe Cæsar. Men Cleopatra har imidlertid forandret mening, og utsetter hele tiden attentatet - til fordel for sex. De blir med Caesar tilbake til Roma, hvor senatorene planlegger å myrde ham. Cæsars adopterte sønn, Augustus Caesar - med kallenavnet Octavian - tar kommandoen. Cleopatra prøver å forføre Octavian, men oppdager at han er homofil og legger ikke merke til hennes sjarm. Cæsars høyre hånd, Marcus Antonius eller Anthony, blir forelsket og har sex med Cleopatra.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cleopatra på Internet Movie Database 
(sv) Cleopatra i Svensk Filmdatabas 
(nl) Cleopatra på MovieMeter 
(en) Cleopatra på AllMovie 
(en) Cleopatra på Turner Classic Movies 
(en) Cleopatra på Rotten Tomatoes
Tenshitachi no Gogo

Tenshitachi no Gogo (天使たちの午後, Tenshitachi no Gogo) er et tidlig dating sim-spill gitt ut av JAST til NEC PC-9801 i juni 1985.Spillet er satt til en japansk videregående skole, og målet i spillet er å forføre toppjenta i tennisklubben, Yumiko Shiraishi. For å gjøre dette, må hovedpersonen snakke rundt med vennene hennes og muligens bli intime med dem også. Spillstilen er lett gjenkjennelig som moderne anime, med kunne riktig nok bare ta i bruk åtte farger. På samme måte som andre bishōjo-spill fra 1980-årene, viste det pornografisk innhold.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tenshitachi no Gogo hos MobyGames 
(en) Tenshitachi no Gogo hos Visual Novel Database 
(en) Tenshitachi no Gogo hos Internet Game Database
Via Maris

Via Maris er det moderne navnet på en handelsrute tidlig i bronsealderen og antikken, mellom Egypt og de nordlige rikene i Syria, Anatolia og Mesopotamia — dagens Iran, Irak, Israel, Tyrkia  og Syria. Det tidligere navnet var Filistinerveien som viste til at veien gikk over Filistinersletten (som i dag består av den sørlige israelske kystsletten og Gazastripen). Fra Filistinersletta går veien videre nordover over Sharonsletten. Ved Dor (nær dagens Hadera) går veien i to grener – den ene langs kysten av Middelhavet og den andre følger innlandsruten gjennom Megiddo, Jisreeldalen, Genesaretsjøen og Dan.
Via Maris er latinsk og betyr «Sjøveien». Navnet antas å komme fra den latinske oversettelsen av et vers i Jesajaboken 9:1:
Men i fremtiden skal han la dem komme til ære: veien ved havet, landet på den andre siden av havet […]
Sammen med Kongeveien var Via Maris en av de store handelsrutene mellom Egypt og Levanten, Anatolia og Mesopotamia. Via Maris ble krysset av andre handelsruter, slik at en kunne reise fra Afrika til Europa, eller fra Asia til Afrika. Veien begynte ved El Qantara i Egypt og gikk østover til Pelusium, fulgte nordkysten av Sinai gjennom Al-Arish og Rafah. Derfra fulgte den kysten av Kanaan gjennom Gaza, Ashkelon, Ashdod, Jaffa og Dor før den gikk østover igjen gjennom Megiddo og Jisreeldalen, og nådde Tiberias ved Genesaretsjøen. Igjen svinget den nordover langs bredden, gjennom Migdal, Kapernaum og Hasor. Fra Hasor krysset veien den nordlige Jordanelva ved Jakobs døtre-broen før den gikk bratt opp over Golanhøydene og så nordøst til Damaskus. Her kunne de reisende fortsette på Kongeveien så langt som til Eufrat eller nordover til Anatolia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Via Maris – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
12 Bit Blues

12 Bit Blues er et studioalbum av den kanadiske dj-en Kid Koala. Den ble gitt ut på plateselskapet Ninja Tune 17. september 2012. Den nådde 21.-plass på Billboard-listen.


== Innspilling ==
Albumet ble tatt opp på en E-mu SP-1200, en tromme- og opptaksmaskin kjent for å ha blitt brukt i tidlig hip hop. På albumet brukte Kid Koala den for å manipulere gamle bluesopptak. Han brukte ikke sekvenseringsprogramvare da han lagde albumet, men valgte i stedet å legge spor med skratsjing og kutting over de manipulerte bluesopptakene.
Ildfluen (1918)

Ildfluen (originaltittel: The Safety Curtain) er en amerikansk stumfilm fra 1918 regissert av Sidney Franklin med Norma Talmadge i hovedrollen
Filmen ble vurdert for norsk sensur 17.10.1919.


== Handling ==
Puck er en music hall-danserinne som er gift med en voldelig ektemann. Men en sen kveld begynner det å brenne i musikk-salen hvor hun arbeider. Puck blir reddet av en hær-offiser, men ektemannen hennes omkommer i brannen.
Puck gifter seg deretter med offiseren som hadde reddet henne, og de begynner et nytt liv sammen i India - helt til en mann fra fortiden hennes oppdager hvor hun er, og han begynner å komme med krav.


== Medvirkende ==
Norma Talmadge - Puck
Eugene O'Brien - kaptein Merryon
Anders Randolf - Vulcan (kreditert som Anders Randolph)
Gladden James - Sylvester
Lillian Hall - ballet-pike


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ildfluen på Internet Movie Database 
(en) Ildfluen på AllMovie
Seeb

Seeb (også skrevet som SEEB og SeeB) er en norsk EDM-produksjonsduo bestående av Simen Eriksrud og Espen Berg.
Eriksrud og Berg etablerte Seeb som en duo i 2015 og brukte forbokstavene i for- og etternavnene til å lage navnet. De hadde tidligere jobbet sammen som låtskrivere og produsenter under navnet Simen & Espen for andre artister, blant andre Bertine Zetlitz, D'Sound og Donkeyboy. Eriksrud og Berg hadde lite erfaring med liveopptreden og fikk derfor med seg Niklas Strandbråten som tredje medlem fra 2016 til 2018.De har gitt ut Remixer av flere kjente artister, og slo for alvor gjennom med en remix av Mike Posners Took A Pill in Ibiza fra 2015. Remixen ble den nest mest strømmende låten i verden på Spotify i 2016 og hadde totalt 730 millioner strømminger i desember 2016. De har senere gitt ut remixer av artister som Coldplay, Ed Sheeran og David Guetta og i tillegg gitt ut sine egne låter.
I 2017 ble de kåret til årets norske artist/gruppe under NRJ Music Awards og vant Spellemannprisen 2017 i klassen popgruppe for sine utgivelser i 2017. De ble i tillegg nominert til Spellemann og Music Norways eksportpris for 2017.
6. desember 2018 slapp Seeb låten «Grip» sammen med det britiske bandet Bastille. De ble nominert til Spellemannprisen 2018 i klassene popgruppe for Nice To Meet You og årets låt for «Drink About» sammen med Dagny. De vant sin andre Spellemannpris under Spellemannprisen 2019 for samlet utgivelse fra 2019, også den i klassen popgruppe. Sammen med Julie Bergan ble de nominert til både P3 Gull 2020 og Spellemannprisen 2020 i klassen årets låt for «Kiss Somebody».


== Diskografi ==


=== Singler ===


==== Som hovedartist ====


==== Som gjesteartist ====


==== Remixer ====


==== Andre promosingler ====


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Seeb på Apple Music 
(en) Seeb på Discogs 
(en) Seeb på MusicBrainz 
(en) Seeb på SoundCloud 
(en) Seeb på Spotify 
(en) Seeb på Spotify 
(en) Seeb på Songkick 
(en) Seeb på Genius — sangtekster 
(en) Seeb på AllMusic 
Seeb på Twitter 
Seeb på Twitter 
Seeb på Facebook 
Seeb på Instagram 
Seeb på Instagram 
Seeb på YouTube
Sløtface

Sløtface er et norsk rockeband fra Stavanger som startet i 2012. Bandet gikk under navnet Slutface de første årene, men endret navn i april 2016 etter å ha blitt blokkert av Facebook.Etter å ha gitt ut fire EP-er ga de i september 2017 ut debutalbumet Try Not to Freak Out på Propeller Recordings. For albumet vant de Spellemannprisen 2017 i klassen rock.


== Medlemmer ==
Haley Shea: vokal
Tor-Arne Vikingstad: gitar
Lasse Lokøy: bass
Nils Jørgen Nilsen: trommer (2018-)


=== Tidligere medlemmer ===
Halvard Skeie Wiencke (-2018)


== Diskografi ==
Try Not to Freak Out (2017, Propeller Recordings)
Sorry for the late Reply (2020, Propeller Recordings)


=== EP-er ===
Slutface (2013)
We're just Ok (2014)
Sponge State (2016, Propeller Recordings)
Empire Records (2016, Propeller Recordings)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Sløtface – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Newzealandsk mesterskap i alpint 2017

Newzealandsk mesterskap i alpint 2017 ble arrangert fra 7. til 10. august 2017. 


== Resultater menn ==
Mange utenlandske utøvere deltok i rennene, uten å delta i det nasjonale mesterskapet. Andreas Zampa vant storslalåmrennet, og Krystof Kryzl kom på tredjeplass. Fra Norge deltok Per Torstein Haugen (8) og Fredrik Maurstad (10). Krystof Kryzl vant slalåmrennet, foran Richard Leitgeb og Julian Rauchfuss. Per Torstein Haugen kom der på åttendeplass.


== Resultater kvinner ==
Mange utenlandske utøvere deltok i rennene, uten å delta i det nasjonale mesterskapet. Storm Klomhaus kom på andreplass i storslalåmrennet, og Bettina Schneeberger kom på tredjeplass. I slalåmrennet kom Bettina Schneeberger på førsteplass foran Storm Klomhaus.  


== Kilder ==
ResultaterOversikt øvelser
Storslalåm menn
Slalåm menn
Storslalåm kvinner
Slalåm kvinner


== Eksterne lenker ==
Snow Sports New Zealand
Neshornlunde

Neshornlunde (Cerorhinca monocerata) er en marin monotypisk art i alkefamilien (Alcidae). Arten sorterer som eneste art i slekten Cerorhinca, som inngår som én av fire slekter i underfamilien Aethiinae. Neshornlunden er den mest basale arten i dette treet, der dens nærmeste slektninger er lundene (Fratercula). Neshornlunden skiller seg imidlertid tydelig fra lundene, blant annet med et betydelig mindre og annerledes utformet nebb.


== Inndeling ==
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Nettleship & Bonan (2018). Norske navn følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008) og Syvertsen et al. (2017).

Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
Lari, måkefugler, 5 familier, 5 underfamilier, 40 slekter, 155 arter
Dromadidae, krabbeeterfamilien, 1 slekt, 1 art
Glareolidae, brakksvalefamilien, 3 slekter, 17 arter
Stercorariidae, jofamilien, 1 slekt, 7 arter
Alcidae, alkefamilien, 11 slekter, 25 arter
Aethiinae, 4 slekter, 9 arter
Cerorhinca
C. monocerata, neshornlunde (monotypisk)
Fratercula, lunder, 3 arter
Ptychoramphus (monotypisk), sotalke
Aethia, dvergalker, 4 arter
Alcinae, 7 slekter, 16 arter (hvorav 1 slekt og 1 art er utdødd)
Brachyramphus, dvergteister
Cepphus, teister
Synthliboramphus, stariker
Alca, alker
Pinguinus, geirfugl (†)
Alle, alkekonge
Uria, lomvier
Laridae, måkefamilien, 5 underfamilier, 25 slekter, 105 arter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Neshornlunde – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Neshornlunde i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Neshornlunde hos Artsdatabanken 
(en) Neshornlunde hos Fossilworks 
(en) Neshornlunde hos ITIS 
(en) Neshornlunde hos NCBI 
(en) Kategori:Cerorhinca monocerata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Cerorhinca monocerata – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cerorhinca monocerata – detaljert informasjon på Wikispecies
Christian Blom (1974)

Christian Blom (født 14. april 1974 i Bergen) er en norsk samtidskomponist og kunstner. Han jobber med akustisk og elektronisk musikk, installasjoner og performance.Han fikk Edvard-prisen 2014 i åpen klasse for verket Trio for Dancing Thread, Lightbulb and Bell With Damper.Han har laget et datamaskinstyrt mekanisk orkester med navnet Al-Khowarizmis mekaniske orkester, oppkalt etter den persiske matematikeren Al-Khwârizmî, og skrevet musikk for orkesteret. Musikken ble senere innspilt av det mekaniske orkesteret og Ensemble Ernst og gitt ut på albumet Christian Blom - Bring me that Horizon. For albumet vant de Spellemannprisen 2017 i klassen samtid.Han tok over som daglig leder for Notam – norsk senter for teknologi i musikk og kunst i juli 2017.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Francesco Agello

Francesco Agello (født 27. desember 1902, død 24. november 1942) var en italiensk testflyver.


== Biografi og flyprestasjoner ==
Francesco Agello ble født i Casalpusterlengo i Lombardia i Italia og uteksaminert fra en flyskole i 1924 og ble like etter ansatt som testpilot. Han var den fjerde av fire testepiloter som prøvde å sette hastighetsrekord med Macchi M. C. 72. Imidlertid omkom tre av testpilotene (først Monti og deretter Bellini som fløy M. C. 72, Neri omkom i en CR-20 i 1933).
Agello ble berømt da han lyktes i føre flyet til en ny hastighetsrekord (over vann) den 10. april 1933. Han oppnådde en gjennomsnittlig hastighet på 683 km/t. Mer enn ett år senere fløy han M. C. 72 til en ny hastighetsrekord på mer enn 700 km/t den 23. oktober 1934. Begge ble oppnådd med et sjøfly, også lufthastigheten spilte inn. Ingen har noen gang fløyet et sjøfly med stempelmotor raskere etter denne dato.


== Priser ==
Agello ble tildelt De la Vaulx-medaljen to ganger for sine fartsrekorder, en gang i 1933 og igjen i 1934.


== Død ==
Agello døde 40 år gammel under andre verdenskrig i forbindelse med testing det nye Macchi C. 202 jagerfly i Bresso, i nærheten av Milano da hans fly kolliderte med en annen C. 202 i tett tåke 24. november 1942 fløyet av et flyveress fra første verdenskrig, testpiloten Guido Masiero, som også omkom.


== Referanser ==


== Kilder ==
De la Vaulx-medalje
Sotalke

Sotalke (Ptychoramphus aleuticus) er en marin art i alkefamilien (Alcidae). Arten sorterer som eneste art i slekten Ptychoramphus, som inngår som én av fire slekter i underfamilien Aethiinae. Den består som to taxa og overlever i det nordøstlige Stillehavet.
Sotalke er en forholdsvis småvokst fugl med plump kroppsform, kort stjert og et vingespenn på cirka 38 cm. Den måler cirka 23 cm og veier typisk 150–200 g. Fjærdrakten har gråsvart overside og hvit underside, mens kinnene og øvre del av brystet og halsen er gråbrun. De to underartene er nesten identiske å se på, men nominatformen er fysisk noe større.


== Inndeling ==
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Nettleship & Bonan (2018). Norske navn følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008) og Syvertsen et al. (2017).

Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
Lari, måkefugler, 5 familier, 5 underfamilier, 40 slekter, 155 arter
Dromadidae, krabbeeterfamilien, 1 slekt, 1 art
Glareolidae, brakksvalefamilien, 3 slekter, 17 arter
Stercorariidae, jofamilien, 1 slekt, 7 arter
Alcidae, alkefamilien, 11 slekter, 25 arter
Aethiinae, 4 slekter, 9 arter
Cerorhinca (monotypisk), neshornlunde
Fratercula, lunder, 3 arter
Ptychoramphus (monotypisk)
P. aleuticus, sotalke
P. a. aleuticus (nominatformen), fra Aleutene til Alaska og sørover til det nordlige Baja California
P. a. australis, det vestlige Baja California
Aethia, dvergalker, 4 arter
Alcinae, 7 slekter, 16 arter (hvorav 1 slekt og 1 art er utdødd)
Brachyramphus, dvergteister
Cepphus, teister
Synthliboramphus, stariker
Alca, alker
Pinguinus, geirfugl (†)
Alle, alkekonge
Uria, lomvier
Laridae, måkefamilien, 5 underfamilier, 25 slekter, 105 arter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sotalke – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Sotalke i Encyclopedia of Life 
(en) Sotalke i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Sotalke hos Artsdatabanken 
(en) Sotalke hos Fossilworks 
(en) Sotalke hos ITIS 
(en) Sotalke hos NCBI 
(en) Kategori:Ptychoramphus aleuticus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Ptychoramphus aleuticus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ptychoramphus aleuticus – detaljert informasjon på Wikispecies
Ensemble Ernst

Ensemble Ernst er et norsk samtidsensemble etablert i 1996. Ensemblet består av rundt 20 medlemmer og ble startet med utgangspunkt i samtidsensemblet ved Norges musikkhøgskole. Thomas Rimul har vært ensemblets dirigent siden starten, mens Øyvind Nyvoll er daglig leder.
Ensemblet vant prisen for årets utøver av Norsk komponistforening i 2011. Sammen med Christian Blom og hans datamaskinstyrte Al-Khowarizmis mekaniske orkester vant de Spellemannprisen 2017 i klassen samtid for Christian Blom - Bring me that Horizon.


== Diskografi ==
Ensemble Ernst/Thomas Rimul (2002, Euridice)
Mark Adderly: Bad Language (2005, Aurora Records)
But (2015, Lawo Classics)
All Plans Last Only Until The First Shot (2016, LAB)
Christian Blom - Bring me that Horizon (2017) med Al-Khowarizmis mekaniske orkester (Christian Blom)
Xtended Hearts and Unheard Herds (2019, LAWO Classics)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ensemble Ernst på Discogs 
(en) Ensemble Ernst på MusicBrainz 
(en) Ensemble Ernst på AllMusic