jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
The Long Memory

The Long Memory er en svart-hvitt britisk thriller fra 1953 regissert av Robert Hamer. Manuset ble skrevet av Hamer og Frank Harvey. Det var basert på Howard Cleves' roman med samme tittel fra 1951.
Filmen ble spilt inn i Pinewood Studios samt på location i North Kent Marshes i Themsenestuaret og de shabby bakgatene i Gravesend, hovedsakelig Queen Street (nå delvis sanert). 
Dens mørke setting og bistre atmosfære har ført til at den har blitt hyllet som et britisk eksempel på film noir.The Long Memory ble den siste filmen til Henry Edwards, en større britisk stjerne fra 1920- and 1930-tallet som hadde en mindre rolle som dommer tidlig i filmen.
Norske Eva Bergh ses i rollen som Ilse.
Den hadde gallapremiere på Leicester Square Theatre 22. januar 1953 med Prins Henry, hertug av Gloucester og Prinsesse Alice, hertuginne av Gloucester som hedersgjester.  Filmen ble sluppet for visning på britiske kinoer neste dag.


== I rollene (kun krediterte) ==
John Mills - Phillip Davidson
John McCallum - Politioverbetjent Bob Lowther
Elizabeth Sellars - Fay Lowther
Eva Bergh - Ilse
Geoffrey Keen - Craig
Michael Martin Harvey - Jackson (som Michael Martin-Harvey)
John Chandos - Spencer «George Berry» Boyd
John Slater - Pewsey
Thora Hird - Mrs Pewsey
Vida Hope - Alice Gedge
Harold Lang - Boyds sjåfør
Mary Mackenzie - Gladys
John Glyn-Jones - Gedge
John Horsley - Bletchley
Fred Johnson - Driver
Laurence Naismith - Hasbury
Peter Jones - Fisher
Christopher Beeny - Mickie Lowther


== Mottakelse ==
Filmanmelderen i The Times fant filmen litegrann kjedelig og pompøs, men gav regissøren ros for «effektiv bruk av filmens naturlige bakgrunn, gjørmen og trøstesløsheten i slamområdene i Themsenestuaret.»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Long Memory på Internet Movie Database 
(sv) The Long Memory i Svensk Filmdatabas 
(da) The Long Memory i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) The Long Memory på Allociné 
(nl) The Long Memory på MovieMeter 
(en) The Long Memory på AllMovie 
(en) The Long Memory på Rotten Tomatoes
UltraBirken løp 2014

UltraBirken løp 2015 var en del av Birkebeinerløpet 2014, og ble arrangert 13. juni 2015. Løpet var 60 km langt. 
140 menn og 33 damer fullførte løpet. 


== Resultater, herrer ==

Tom Erik Halvorsen vant løpet for andre år på rad. 


=== Kvinner ===


== Eksterne lenker ==
Kondis.no - Tom Erik Halvorsen og Marte Pedersen vant Ultrabirken (reportasje og resultater)
Landkreis Marburg-Biedenkopf

Landkreis Marburg-Biedenkopf er en landkreis i Regierungsbezirk Gießen, i den tyske delstaten Hessen.
Midt i kretsen ligger administrasjonssenteret og universitetsbyen Marburg ved elva Lahn. 
Wetteraukreis ble opprettet 1. juli 1974 gjennom den hessiske forvaltningsreformen ved at de tidligere kretsene Marburg og Biedenkopf ble slått sammen med den kretsfrie byen Marburg.


== Byer og kommuner ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Landkreis Marburg-Biedenkopf – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Landkreis Marburg-Biedenkopf – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Niculae Viciu

Niculae Viciu (født 23. februar 1939, Târgu Mureș, død 28. oktober 2014, Târgu Mureș) var en rumensk basketballspiller som spilte mer enn 130 kamper for Romanias landslag for menn.
Viciu lærte å spille basketball som 15-åring under Ştefan Surdu da han gikk på Alexandru Papiu Ilarian-gymnaset i hjembyen. To år senere spilte han allerede for førstedivisjonslaget Dinamo Târgu Mureș. I 1957 begynte han på universitetet (landbruksmaskiningeniørstudier) i Cluj, der han spilte for lagene Constructorul og Știinţa. Da maskiningeniørstudiet bel flyttet fra Cluj til Craiova i 1960, flyttet han dit, og spilte for Știința Craiova i første divisjon. Fra 1962 til 1965 og deretter igjen fra 1969 til 1975 spilte han i Timişoara, for førstedivisjonlagene Știința- skiftet navn senere til Universitatea- og Voința, for det siste laget som spillende trener. Mellom 1955 og 1969 spilte han for Dinamo București som han vant tre landsmestertitler med. I 1975 flyttet han til Oradea, der han spilte for Dinamo Oradea som spillende trener til 1978, da han la opp. Etter det, var han fra 1982 til 1985 og fra 1987 til 1988 trener for førstedivisjonslaget for kvinner Comerțul Târgu Mureș.
Han hadde en sønn, Gabriel Viciu, som også var førstedivisjonsbasketballspiller i Romania.


== Æresbevisninger ==
Maestru al sportului («Idrettsmester»)
Maestru emerit al sportului («Fortjent idrettsmester»)
Antrenor emerit («Fortjent trener»)Han er æresborger av Târgu Mureș.


== Referanser ==
Yangmingismen

Yangmingismen, på kinesisk Yángmíngxué (陽明學) og på japansk Yōmeigaku (陽明学), er en av hovedskoleretningene innen neokonfucianismen.
Den bygger på den neokonfucianske filosof Wang Yangmings tanker. Yangmingismen utviklet seg som den mest tungtveiende intellektuelle opposisjon mot Cheng-Zhu-skolen innen neokonfucianismen.Yangmingskolen anses som en del av den skolererning som var etablert av Lu Jiuyuan. Yangmingismen fremholder at mennesket kan finne det høyeste prinsipp (理) i sitt hjerte, uten å trenge å lete annetsteds. Det dreier seg om spontan inngivelse, eller medfødt viten.
Denne skoleretning innen neokonfucianismen er også blitt gitt merkelappen den idealistiske skole (i motsetning til den rasjonalistiske skole).


== Litteratur ==
Eddy Dufourmont: Confucianisme et conservatisme au Japon : La trajectoire intellectuelle de Yasuoka Masahiro (1898-1983), Presses Universitaires de Bordeaux, 2014.


== Referanser ==
Brachynarthron

Brachynarthron er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore trebukker, mønstret i brunt, svart og hvitt. Antennene er lengre enn kroppen. Pronotum er nærmest tønneformet uten pigger på sidene, litt bredere enn langt. Dekkvingene har nokså avrundede "skuldre".


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Vest-Afrika og Kongo.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Protonarthrini J. Thomson, 1864
Slekten Brachynarthron Breuning, 1956
Brachynarthron aeneipennis Breuning, 1956
Brachynarthron murzini  Teocchi, Sudre, Adlbauer & Jiroux, 2010
Brachynarthron simile Breuning, 1964
Brachynarthron unicoloripennis Breuning, 1968


== Kilder ==
Longicorn ID - Protonarthrini
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 16. april 2014 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 10. april 2016 hos Wayback Machine.
(en) Brachynarthron i Encyclopedia of Life 
(en) Brachynarthron i Global Biodiversity Information Facility 
Brachynarthron – detaljert informasjon på Wikispecies
Pike i hvit kimono

Pike i hvit kimono (nederlandsk: Meisje in witte kimono) er et maleri fra 1894 av den nederlandske maleren og fotografen George Hendrik Breitner (1857–1923). 


== Beskrivelse ==
Bildet viser en ung pike halvt hvilende på en divan med hendene bak hodet, omgitt av et orientalsk interiør. Blikkfang er den hvite, broderte silkekimonoen med røde innslag i ermene og et oransje bånd om livet. Modellen er den 16-årige hatteselgerske Geesje Kwak som Breitner avbildet i flere av sine kimonobilder. Det fruktbare samarbeidet mellom Brendtner og modellen endte da Geesje i 1895 emigrerte til Sør-Afrika sammen med sin søster Anna.Kimonobildene ble ikke alltid like godt mottatt i samtiden, men den heri omtalte utgave ses i ettertid som et hovedverk innen nederlandsk japonisme. I 2010 ble motivet gjengitt på nederlandske 44 eurocents frimerker.Pike i hvit kimono tilhører Rijksmuseum i Amsterdam.


== Referanser ==
Microrhodopis

Microrhodopis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, slanke, brunspraglete trebukker. Antennene er omtrent dobbelt så lange som kroppen, også hos hunnene.


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==
Disse slektene blir noen ganger plassert i Desmiphorini.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Rhodopinini Gressitt, 1951 eller Desmiphorini
Slekten Microrhodopis Breuning, 1957
Microrhodopis albovittata Breuning, 1976
Microrhodopis rufipennis Breuning, 1957


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata


== Eksterne lenker ==
(en) Microrhodopis i Encyclopedia of Life 
(en) Microrhodopis i Global Biodiversity Information Facility 
Microrhodopis – detaljert informasjon på Wikispecies
Wilczek Land

Wilczek Land (russisk: Земля Вильчека; Zemlya Vil'cheka, tysk: Wilczek-Land) er en stor øy i Frans Josefs land i Russland. Det er den nest største øya i arkipelet. Øya er nesten fullstendig isdekket, unntatt to smale områder på den vestlige kysten. Det høyeste punktet på øya er 606 moh. 
Mys Ganza er Wilczek Lands vestligste nes. Kanalen mellom Wilczek Land og Gallya er kjent som Avstriyskyy Proliv (Австрийский пролив).
Øya er oppkalt etter den østerriksk-ungarske greven Johann Nepomuk Wilczek. Grev Hans Wilczek var den viktigste sponsoren for den østerriksk-ungarske nordpol-ekspedisjonen til Franz Josefs land.
Denne øya må ikke forveksles med den lille Wilczek Island, «Остров Вильчека», som ligger sydvest for Salm Island i Franz Josef-gruppen som også er oppkalt etter samme person.


== Historie ==
Cape Geller (80°46′N 59°36′Ø) var vinterkvarter for to medlemmer av Welle Expedition i 1898 mens de ventet på resten av gruppens retur fra Nordpolen.
Nattens porter

Nattens porter , (originaltittel: Les Portes de la nuit) er et fransk drama fra 1946 regissert av Marcel Carné, og med manus av Jacques Prévert. En melodi fra denne filmen er det som ble det klassiske jazz-stykket "Les Feuilles mortes", skrevet av den ungarsk-franske komponisten Joseph Kosma med fransk tekst av Jacques Prévert, og senere engelsk tekst av Johnny Mercer, under tittelen "Autumn Leaves".


== Medvirkende ==
Nathalie Nattier : Malou Sénéchal
Yves Montand : Diego
Pierre Brasseur : Georges
Serge Reggiani : Guy Sénéchal
Raymond Bussières : Raymond Lécuyer
Sylvia Bataille : Claire Lécuyer
Saturnin Fabre : M. Sénéchal
Jean Vilar : le clochard / le Destin
Dany Robin : Étiennette
Mady Berry : Mme Quinquina
Julien Carette : M. Quinquina
Jane Marken : Mme Germaine
Gabrielle Fontan : la vieille


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nattens porter på Internet Movie Database 
(no) Nattens porter hos Filmfront 
(sv) Nattens porter i Svensk Filmdatabas 
(da) Nattens porter i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Nattens porter på Allociné 
(nl) Nattens porter på MovieMeter 
(en) Nattens porter på AllMovie 
(en) Nattens porter på Turner Classic Movies 
(en) Nattens porter på Rotten Tomatoes
Tower Heist

Tower Heist er en amerikansk krimkomedie fra 2011 regissert av Brett Ratner. Filmen handler om en gruppe menn som iverksetter en listig plan for å robbe sjefen etter at han har svindlet alle sine ansatte for sparepengene. Sjefen er blitt satt i husarrest i sin egen luksusleilighet i samme skyskraper hvor de arbeider. Hovedrollene spilles av Ben Stiller, Casey Affleck og Michael Peña,  


== Sammendrag ==
Josh Kovaks (Ben Stiller) arbeider som manager i en bygning kalt det The Tower, et stort og luksuriøst leilighetskompleks i New York City. En formiddag blir den velstående Arthur Shaw, som bor i The Tower arrestert av flere FBI-agenter ledet av Claire Denham. Shaw er mistenkt for underslag og svindel av to milliarder dollar i en Ponzi-svindel. Josh sier til flere av de ansatte i The Tower at han ga alle deres pensjoner til Shaw, som skulle investere pengene for dem på aksje-markedet - men nå har de har mistet alle pengene deres. 
De konfronterer Shaw, som sitter i husarrest i luksus-leiligheten sin. Men Shaw bryr seg ikke om dem. Josh snakker med Denham, og hun sier at Shaw har skjult store pengesummer ett eller annet sted. Men at FBI ikke har klart å finne igjen pengene han har gjemt unna. Josh bestemmer seg for å stjele pengene til Shaw. Flere ansatte i The Tower - Josh, Charlie, Enrique og Mr. Fitzhugh legger en slagplan for å finne og stjele pengene til Shaw. Samtidig som de må unngå å bli oppdaget av FBI, som også holder øye med Shaw.


== Rolleliste ==

Ben Stiller som Josh Kovaks
Eddie Murphy som Slide
Casey Affleck as Charlie Gibbs
Alan Alda som Arthur Shaw. En milliardær satt i husarrest for å ha stjålet 2 milliarder dollar.
Matthew Broderick som Mr. Fitzhugh.
Téa Leoni som FBI-agent Claire Denham
Michael Peña som Enrique Dev'reaux


== Eksterne lenker ==
(en) Tower Heist på Internet Movie Database 
(no) Tower Heist hos Filmfront 
(sv) Tower Heist i Svensk Filmdatabas 
(da) Tower Heist i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Tower Heist på Allociné 
(nl) Tower Heist på MovieMeter 
(en) Tower Heist på AllMovie 
(en) Tower Heist på Turner Classic Movies 
(en) Tower Heist på Rotten Tomatoes 
(en) Tower Heist på Metacritic 
Offisiell trailer, youtube.com
Bell Island Airport

Må ikke forveksles med:Greem Bell'’, en flystripe på Franz Josef Land
Bell Island Airport (TC LID: CCV4), ligger på Bell Island, Newfoundland og Labrador, Canada. Den har en asfaltert flystripe på 2 300 x 75 meter, er ubetjent, har ingen terminalfasiliteter, og det kreves ikke inn landingsavgifter.


== Eksterne lenker ==
Nettside om denne flyplassen COPA – Places to Fly
The Movie Album

The Movie Album er det 30. studioalbumet til artisten Barbra Streisand. Albumet ble utgitt 14. oktober 2003 av Columbia Records og består av tolv låter kjent fra filmer. Det nådde topp 5 på albumlista Billboard 200 og solgte til gull i USA. I USA ble det også utgitt en spesialversjon med en ekstra DVD-disc med musikkvideoer til «Wild Is The Wind» og «I'm In The Mood For Love», samt kommentarspor av Streisand.


== Sporliste ==
«Smile» – 4:16Musikk: Charles Chaplin, sangtekst: John Turner og Geoffrey Parsons, fra filmen Modern Times (1936)
«Moon River» – 3:41Musikk: Henry Mancini, sangtekst: Johnny Mercer, fra filmen Frokost hos Tiffanys (1961)
«I'm in the Mood for Love» – 4:01Musikk: Jimmy McHugh, sangtekst: Dorothy Fields, fra filmen Every Night at Eight (1935)
«Wild Is the Wind» – 4:12Musikk: Dimitri Tiomkin, sangtekst: Ned Washington, fra filmen Wild Is the Wind (1957)
«Emily» – 3:45Musikk: Johnny Mandel, sangtekst: Johnny Mercer with additional new lyrics by Alan og Marilyn Bergman, fra filmen Amerikaniseringen av Emily (1964)
«More in Love with You» – 4:41Musikk: André Previn based on his score, sangtekst: Alan og Marilyn Bergman, fra filmen Four Horsemen of the Apocalypse (1962)
«How Do You Keep the Music Playing?» – 5:08Musikk: Michel Legrand, sangtekst: Alan og Marilyn Bergman, fra filmen Beste venner (1982)
«But Beautiful» – 5:34Musikk: Jimmy Van Heusen, sangtekst: Johnny Burke, fra filmen To glade musikanter (1947)
«Calling You» – 4:57Musikk og sangtekst: Robert Telson, fra filmen Bagdad Café (1988)
«The Second Time Around» – 4:33Musikk: Jimmy Van Heusen, sangtekst: Sammy Cahn, fra filmen Bedre sent enn aldri (1960)
«Goodbye for Now» – 2:48Musikk og sangtekst: Stephen Sondheim, fra filmen Reds (1981)
«You're Gonna Hear from Me» – 4:06Musikk: André Previn, sangtekst: Dory Previn, fra filmen En ung stjernes verden (1965)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Movie Album på Discogs 
(en) The Movie Album på MusicBrainz 
(en) The Movie Album på Spotify 
(en) The Movie Album på AllMusic 
Barbra Archives - The Movie Album Arkivert 31. august 2017 hos Wayback Machine.
Trikāya

Trikāya (sanskrit; devanāgarī: त्रिकाय, tibetansk: སྐུ་གསུམ, wylie: sku gsum, tradisjonell kinesisk: 三身, pinyin: sānshēn, japansk: sanjin eller sanshin, vietnamesisk: tam thân) betyr ordrett «tre kropper», og er et begrep innenfor mahāyānabuddhismen. Begrepet gjelder både virkelighetens natur og arten av buddhanaturen. Det er læren om tre spirituelle legemer som Buddha sies å besitte:

Nirmāṇakāya, eller den skapte kropp i tid og rom
Sambhogakāya eller kroppen av gjensidig glede, som er salighetens kropp eller det klare lysets manifestasjon
Dharmakāya som legemeliggjør selve prinsippet om opplysning og ikke kjenner noen grenser eller begrensninger.
Oppriktig talt, mine herrer

Oppriktig talt, mine herrer , (italiensk originaltittel: Signore & Signori) er en italiensk spillefilm fra 1965 produsert og regissert av Pietro Germi.
Filmen er en antologifilm i tre deler som alle foregår i den italienske byen Treviso
Den ble tildelt Gullpalmen (delt med En mann og en kvinne) under filmfestivalen i Cannes i 1966.


== Medvirkende ==
Virna Lisi - Milena Zulian
Gastone Moschin - Osvaldo Bisigato
Nora Ricci - Gilda Bisigato
Alberto Lionello - Toni Gasparini
Olga Villi - Ippolita Gasparini
Franco Fabrizi - Lino Benedetti
Beba Loncar - Noemi Castellan
Gigi Ballista - Giacinto Castellan
Carlo Bagno - Bepi Cristofoletto
Patrizia Valturri - Alda Cristofoletto
Virgilio Gazzolo - avisredaktør
Quinto Parmeggiani - Giovanni Soligo
Gia Sandri - Betty Soligo
Moira Orfei - Giorgia Casellato
Virgilio Scapin - Don Schiavon


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Oppriktig talt på Internet Movie Database 
(sv) Oppriktig talt i Svensk Filmdatabas 
(fr) Oppriktig talt på Allociné 
(nl) Oppriktig talt på MovieMeter 
(en) Oppriktig talt på AllMovie 
(en) Oppriktig talt på Rotten Tomatoes
Bertha Ræstad

Bertha Ræstad (født  11. juli 1887 i Kristiania,
nåværende Oslo, død 8. juni 1959) var en norsk skuespiller og teatersjef.


== Familie ==
Bertha Ræstad var datter av handelsfullmektig Christopher Andreas Ræstad og Maren Gjertine Monge. Hun var søster av statsråd (V), jurist og nasjonaløkonom Arnold Christopher Ræstad.


== Liv og Virke ==
Bertha Ræstad debuterte 27. mars 1906 på Fahlstrøms Theater i rollen som Miss Deacon i stykket Mama Colibri. Sesongen 1906-1907 medvirket hun på Nasjonalturneen under ledelse av Ludovica Levy. 
I Perioden 1908-1922 var hun ansatt ved Centralteatret, med et avbrudd i 1912, da hun sammen med Anton Heiberg ledet sitt eget teater på Tivoli, der hun blant annet spilte August Strindbergs Frøken Julie. 
I periodene 1922-1927 og 1929-1936 var Ræstad ved Nationaltheatret, og i årene 1929–1936 ved Det Nye Teater. På Nationaltheatret spilte hun blant annet Katharina i William Shakespeares Troll kan temmes og Dordi i Hans E. Kincks Driftekaren. 
Ræstad trakk seg tilbale fra scenen for godt etter 9. april 1940.I 1911 medvirket hun i stumfilmen Under forvandlingens lov. Hennes opptreden i filmen bestod i at hun danset cake-walk på scenen i en friluftsvarieté-forestilling som to av hovedpersonene overværer.


== Teaterroller i utvalg ==
Miss Deacon i Mama Colibri (Fahlstrøms Theater, 1906)
Klara i Over Ævne I av Bjørnstjerne Bjørnson (Nasjonalturneen)
Alice i operetten Manden med de tre koner av Franz Lehár og Julius Bauer (Centralteatret, 1909)
Abel i Kameratene av August Strindberg (Centralteatret)
Betty Neville i Piken i bilen av Avery Hopwood og Wilson Collison (Intimteatret, 1922)
Inger Jarl i Jarlshus av Helge Krog (Nationaltheatret)
Elfrida i Paradesengen av Gunnar Heiberg (Nationaltheatret)
Ester i På Solsiden av Helge Krog (Nationaltheatret)
Julia i Swedenhielms av Hjalmar Bergman (Nationaltheatret)
Grazia i Morgen, middag og aften av Dario Niccodemi (Nationaltheatret)
Katharina i Troll kan temmes av William Shakespeare (Nationaltheatret)
Dordi i Driftekaren av Hans E. Kinck (Nationaltheatret)


== Filmografi ==
1911 – Under forvandlingens lov


== Referanser ==


== Kilder ==
Jensson, Liv (1981). Biografisk skuespillerleksikon. Universitetsforl. s. 146. ISBN 8200056228. 


== Eksterne lenker ==
Bertha Ræstad i Scenewebarkivet
(en) Bertha Ræstad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Bertha Ræstad hos Nationaltheatret 
(no) Bertha Ræstad hos Sceneweb
Sambhogakāya

Sambhogakāya (sanskrit;  tibetansk: ལོངས་སྤྱོད་རྫོག་པའི་སྐུ, wylie: longs spyod rdzog pa'i sku) er ifølge mahāyāna-buddhismen den andre av de tre kroppene (Trikāya) som Buddha sies å besitte. Det er kroppen av gjensidig glede, som er salighetens kropp eller det klare lysets manifestasjon.
Både «himmelske» Buddhaer som Bhaisajyaguru og Amitābha, så vel som avanserte bodhisattvaer som Avalokiteśvara og Manjusri kan manifestere seg i Sambhogakāya.
Chou Tien-chen

Chou Tien-chen (født 8. januar 1990) er en taiwansk badmintonspiller. Han har ingen større internasjonale titler, men har en bronsemedalje i lagkonkurransen fra Asialekene 2014 i Incheon.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo ble han utslått i kvartfinalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Chou Tien-Chen – Olympedia 
(en) Chou Tien-Chen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Chou Tien-Chen – BWF (bwf.tournamentsoftware.com) 
(en) Chou Tien-Chen – BWF (bwfbadminton.com)
The Osmonds

The Osmonds er en amerikansk popgruppe som ved oppstarten i Ogden, Utah, USA i 1958 besto av Osmond-brødrene Alan (født 22. juni 1949), Wayne (født 28. august 1951), Merrill (født 30. april 1953) og Jay (født 2. mars 1955) som en Barbershop-kvartett. De ble ansatt som fast innslag på kveldene i Disneyland i 1962. Senere samme år opptrådte de på riksdekkende fjernsyn på The Andy Williams Show, og dukket jevnlig opp der frem til programmet ble lagt ned i 1967. Da flyttet de til The Jerry Lewis Show, med Jerry Lewis, og opptrådte der frem til 1969.
Gruppen ble en kvintett da den yngre broren Donny (født 9. desember 1957) ble med i 1963. De endret da gradvis stil til mer konvensjonell popmusikk. Debutalbumet Osmonds kom i 1970 på MGM Records (plateselskap som ble startet av Metro-Goldwyn-Mayer) med singelen «One Bad Apple (Don't Spoil the Whole Bunch)» som holdt førsteplassen på de amerikanske salgslistene i fem uker. De fikk en rekke hits videre ut over 1970-tallet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Osmonds – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) The Osmonds på Apple Music 
(en) The Osmonds på Discogs 
(en) The Osmonds på MusicBrainz 
(en) The Osmonds på Spotify 
(en) The Osmonds på Songkick 
(en) The Osmonds på Last.fm 
(en) The Osmonds på AllMusic
Kunstnerens mor Ane Hedvig Brøndum i den blå stue

Kunstnerens mor Ane Hedvig Brøndum i den blå stue er et maleri fra 1909 av den danske billedkunstneren Anna Ancher. 
Billedet forestiller kunstnerens mor sittende i en stol med mange puter mens hun leser ved et skrivebord foran vinduet. Etter ektemannens død i 1890 drev hun sammen med sønnen Degn og døtrene døtrene Marie og Hulda Brøndums Hotel i Skagen. Da hun kom opp i 70-årene overlot hun helt hotelldriften til barna, og tilbragte i stedet tiden i den blå stue på hotellet, hvor hun leste bøker og skrev brev.Anna Ancher har malt flere bilder av sin mor sittende i den blå stue. Disse kjennetegnes ved, at den avbildede personen ikke gjengjelder beskuerens blikk. Sammen med Theodor Philipsen regnes hun som en av de betydeligste, impresjonistiske malere i Danmark.


== Proveniens ==
Dansk privateie
Solgt hos Bukowski, København, 22. april 1991
Solgt hos Bruun Rasmussen Kunstauktioner, Vejle, auksjon  115, 12. august 2008
Solgt på auksjon hos Bruun Rasmussen, auksjon nr. 825, 28.  november  2011. Kjøpt av Ny Carlsbergfondet og skjenket til Statens Museum for Kunst.


== Andre bilder fra den blå stue ==

		
		


== Referanser ==
Tommy Sugiarto

Tommy Sugiarto (født 31. mai 1988) er en indonesisk badmintonspiller. Han har ingen større internasjonale titler og hans beste resultat i verdensmesterskapet i badminton er en bronsefinale.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tommy Sugiarto – Olympedia 
(en) Tommy Sugiarto – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Tommy Sugiarto – BWF (bwf.tournamentsoftware.com) 
(en) Tommy Sugiarto – BWF (bwfbadminton.com)