jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Johann Erdmann Hummel

Johann Erdmann Hummel (født 11. september 1769, død 26. oktober 1852) var en tysk maler, opprinnelig fra Kassel. Han studerte ved Kunsthochschule Kassel fra 1780 til 1792. Fra 1792 til 1799 bodde han i Roma, hvor han ble venner med andre tyske landskapsmalere som motsatte seg den gjeldende klassiske stil som blant annet Anton Raphael Mengs sto for. I hans verk fra denne perioden har han primært konsentrert seg på mytologiske emner. 
I 1799 returnerte han kort til Kassel, derfra flyttet han til Berlin, hvor han ble for resten av sitt liv, bortsett fra noen få korte reiser. Han arbeidet der som illustratør, blant annet en serie graveringer til en biografi om Martin Luther og malte av og til portretter. I 1809 ble han professor ved  Akademie der Künste og underviste i perspektiv, optikk og arkitektur.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Hummel, av Hans-Joachim Beeskow (tysk)
Om Hummel, fra nettstedet 19thcenturyart-facos.com (engelsk)
Dobbeltkryss

Dobbeltkryss () er innen musikknotasjon et fortegn som brukes for å markere at etterfølgende toner som har kryss fra før skal heves ett kromatisk trinn. Virkningen av dobbeltkrysset varer bare fram til første etterfølgende taktstrek eller innenfor en bindebue.


== Kilder ==
Benestad, Finn: Musikklære, Tano A/S (1983), ISBN 82-518-2126-6
Svartluemarekatt

Svartluemarekatt (Cercopithecus lhoesti) er en apeart. Den er utbredt i sentrale deler av Afrika: østlige deler av Kongo, Rwanda, Burundi og vestlige Uganda.


== Litteratur ==
A. Semb-Johansson (red.); R. Frislid (oversetter) (1986). Aper, bind 3 i serien Verdens dyr. Cappelen. ISBN 82-525-1906-7.  [originalens tittel Primates i serien World of Animals, Equinox Ltd., Oxford, 1984]
D.E. Wilson og D.M. Reeder (red.). «Mammal Species of the World, 3rd edition». Besøkt 5. september 2017. 


== Eksterne lenker ==
(en) svartluemarekatt i Encyclopedia of Life 
(en) svartluemarekatt i Global Biodiversity Information Facility 
(en) svartluemarekatt hos ITIS 
(en) Kategori:Cercopithecus lhoesti – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Cercopithecus lhoesti – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cercopithecus lhoesti – detaljert informasjon på Wikispecies 
J. Hart, T.M. Butynski og J. Hall (2011). «Cercopithecus lhoesti». IUCN 2013. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.1. Besøkt 23. oktober 2013.
Ny-avantgarden i politisk 1970-talls kunst

Ny-avantgarden i politisk 1970-talls kunst er betegnelsen på den nye politisk ideologiske kunsten på 1960–70-tallet, i motsetning til historiske avantgarden fra starten av 1900-tallet.Morten Krohg var en eksponent for denne kunsten i Norge og skal ha sagt :

«Det mer eller mindre ideologiske formspråk blir en del av den nye avantgarden (…) Man ønsker en ny sosial og realistisk kunst, en kunst alle forstår på likt grunnlag».Med dette mente man at kunsten skulle virke så sterkt at den kunne bygge bro mellom folk og eliten i samfunnet. Kunsten skulle peke på løsninger og vise sosialismen som det rette alternativet . Arbeidsfolket skulle stå fram som seirende og ikke lidende, bilde skulle formidle en positiv holdning, skape forventning og håp . Håpet skulle hjelpe folk til å holde motet oppe i påvente av den store politiske omveltningen. Omsorg skulle bli vist i bildespråket samtidig som et politisk problem var i fokus .


== Referanser ==
Filosofiåret 1655

Filosofiåret 1655 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1655.


== Hendelser ==
Thomas Stanley starter på History of Philosophy.


== Publiseringer ==


== Fødsler ==
1. januar - Christian Thomasius, tysk jurist og filosof (død 1728)
19. september – Johannes Luyts, nederlandsk matematiker, filosof, astronom og fysiker (død 1721)


== Dødsfall ==
28. juli - Cyrano de Bergerac, fransk filosof, forfatter og dramatiker (født 1619)
16. oktober – Joseph Salomo Delmedigo, greskjødisk lege, astronom, matematiker, filosof og rabbiner (født 1591)
24. oktober – Pierre Gassendi, fransk filosof, matematiker og naturviter (født 1592)
Francesco Pona, italiensk lege, filosof, poet og forfatter (født 1595)
Kocc Barma Fall, senegalesisk filosof (født 1586)
		
		
		
		


== Se også ==
Filosofi på 1600-tallet
Gnålodden

Gnålodden er en odde i Hornsund på sørsiden av Wedel Jarlsberg Land på Spitsbergen på Svalbard. Den danner grensen mellom Burgerbukta i øst og Sofiebogen i vest, under fjellmassivet Sofiekammen. Punktet ligger for øvrig omtrent midt mellom Isbjørnhamna og Adriabukta.  
Her ble det i den norske fangstperioden i mellomkrigstiden oppført en bistasjon (under hovedstasjonen i Hyttevika) ytterst på odden, antakelig av Henrik Wallum men også med bruk av bl.a Anders Sæterdal. Området inngikk i Fagstfelt 3 (Nordre Hornsund) og hytta ble tidvis kalt «Fuglefjell». Det var en vannkilde 100 meter fra hytta. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Stedets oppslag i Stadnamn på Svalbard (med kart) - Norsk polarinstitutt.
Kart fra den polske forskningsstasjonen
Cruisehåndboka, informasjon og kart Arkivert 29. oktober 2013 hos Wayback Machine.
Norsk fangsthytte, beskrivelse i Riksantikvarens kulturminnesøk.
Filosofiåret 1428

Filosofiåret 1428 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1428.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
Julius Pomponius Laetus (Giulio Pomponio Leto), italiensk humanist (død 1498)
Chen Baisha, Kinas mest kjente konfucianske høylærde, diktere og kalligrafer på Mingdynastiets tid (død 1500)
Ch'en Hsien-chang, (død 1500)


== Dødsfall ==
John Beston, engelsk teologisk forfatter, teolog og filosof (ukjent fødselsår)
Hyttevika

Hyttevika er ei bukt på sørvestsiden av Sør-Spitsbergen, nordvest for Hornsund. Den ligger sørvest i Wedel Jarlsberg Land, innenfor Dunøyane, og under Gullichsenfjellet. Bukta er lang og smal, og avgrenses i nord mot Nottinghambukta av Kvartsittodden, og i sør mot Steinvika av Sæterdalsneset. Det er Dunøysundet som avgrenser bukta i vest mot Dunøyane og havet.

Her ble det i den norske fangstperioden i mellomkrigstiden oppført en hovedstasjon av en ekspedisjon som Claus Andersen sendte ut. Hytta het «Claus Anderen-hytta» og ble oppført i 1907 som den første norske fangststasjonen i Hornsund-området. Området inngikk i Fangstfelt 3 (Nordre Hornsund). A.K. Orvin besøkte hytta i august 1936. Den har vært brukt av mange fangstfolk, som blant andre Wanny Woldstad.Sør for Hyttevika, på den såkalte Russepynten som avslutter Steinvika mot sør, ligger en hustuft etter en russisk pomorhytte.
Sysselmesteren på Svalbard fører utvidet oppsyn og vedlikehold av anlegget, som inngår i de 50 mest prioriterte kulturminnene på Svalbard.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Stedets oppslag i Stadnamn på Svalbard (med kart) - Norsk polarinstitutt.
Norsk fangststasjon, beskrivelse i Riksantikvarens kulturminnesøk.
Steinvika

Steinvika er ei bukt på sørvestsiden av Sør-Spitsbergen, nordvest for Hornsund. Den ligger sørvest i Wedel Jarlsberg Land, innenfor Dunøyane, og under Torbjørnsenfjellet (665 m). 

Bukta er lang og smal, og avgrenses i nord mot Hyttevika av Sæterdslsodden, og i sør av Russepynten. Det er Dunøysundet som avgrenser bukta i vest mot Dunøyane og havet.
Her ligger en hustuft etter en russisk pomorhytte fra tidlig på 1800-tallet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Stedets oppslag i Stadnamn på Svalbard (med kart) - Norsk polarinstitutt.
Norsk fangststasjon, beskrivelse i Riksantikvarens kulturminnesøk.
Filosofiåret 1635

Filosofiåret 1635 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1635.


== Hendelser ==


== Publikasjoner ==


== Fødsler ==
28. juli - Robert Hooke, engelsk naturfilosof (født 1703)
3. november – Johann Sturm, tysk filosof (død 1703)
15. desember – Valentin Alberti, tysk filosof og teolog (død 1697)


== Dødsfall ==
Giulio Pace, italiensk jurist og filosof (født 1550)
Abraham Cohen de Herrera, portugisisk teolog og filosof (født 1570)
Claus Andersen (kjøpmann)

Claus Andersen (født 16. mars 1859 i Voss, død 1911 i Tromsø) var en norsk kjøpmann, gullsmed, utreder, pelshandler og fangstleder. Han startet forretning i Tromsø i 1889 med salg av samisk og nordnorsk kunsthåndverk av ben, gull og pelsverk, og utrustet senere flere overvintringsekspedisjoner til Svalbard i de første tiårene av 1900-tallet. Han etablerte blant annet fangsthytter på Sørkappøya, i Hyttevika langt sør på Spitsbergen i 1907, og en på Krosspynten i Wijdefjorden langt nord i 1910.
Andersen var en av de mest produktive utrederne i første del av den norske fangstperioden og stod bak en rekke overvintringsekspedisjoner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Overvintringsfangst, Universitetet i Tromsø 2010. Besøkt 23. oktober 2013.
Claus Andersen - folketelling for Tromsø 1910.
Filosofiåret 1697

Filosofiåret 1697 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1697.


== Hendelser ==


== Publiseringer ==


== Fødsler ==
12. mai – Ludwig Philipp Thümmig, tysk filosof og professor (død 1728)


== Dødsfall ==
15. september – Valentin Alberti, tysk filosof og teolog (født 1635)
11. oktober – Stefano degli Angeli, italiensk matematiker og filosof (født 1623)
ca. 1697 – Gilbert Clerke, engelsk matematiker, naturfilosof og teologisk forfatter (født 1626)


== Se også ==
Filosofi på 1600-tallet
Opplysningstiden
Norges ambassade i Ottawa

Norges ambassade i Ottawa er en norsk utenriksstasjon. Den huser den norske ambassadør til Canada og stab.  Denne ambassaden har adresse Royal Norwegian Embassy 150 Metcalfe Street, suite 1300 Ottawa, ON K2P 1P1.
Norges representasjon i Canada ble i 1942 hevet til legasjon, stasjonert i Montréal. Første minister i Canada ble Daniel Steen som allerede hadde vært generalkonsul i Montréal siden 1934. På slutten av 1940-tallet ble den flyttet til hovedstaden Ottawa.

1942–1953 Daniel Steen
1953–1955 Erling Sundt Bent
1955–1959 Arne Christian Gunneng
1959–1961 Frithjof Halvdan Jacobsen
1961–1966 Adolf Bredo Stabell
1966–1972 Torfinn Oftedal
1972–1975 Asbjørn Skarstein
1975–1978 Knut Hedemann
1979–1983 Petter Graver
1983–1987 Per Martin Ølberg
1987–1992 Jan Edmund Nyheim
1992–1996 Bjørn Inge Kristvik
1996–1999 Johan Ludvik Løvald
2000–2005 Ingvard Havnen
2005–2009 Tor Berntin Næss
2009–2012 Else Berit Eikeland
2012–2016 Mona Elisabeth Brøther
2016– Anne Kari Hansen Ovind


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Hans Christian Bræin

Hans Christian Bræin (født 6. januar 1948 i Oslo) er en norsk klarinettist, kammermusiker og professor.


== Familiebakgrunn ==
Bræin tilhører en av Norges eldste musikerslekter med røtter i Fåberg i Gudbrandsdalen. Han er sønn av komponisten Edvard Fliflet Bræin og Karen Bræin som i en årrekke var  sjefsekretær ved Den norske opera. Hans søster Anne er cellist i Kristiansand symfoniorkester, og hans datter Ditte Bræin er profesjonell sanger med ansettelse i Det norske solistkor ved siden av solistisk virksomhet.


== Utdannelse og karrière ==
Hans Chr. Bræin valgte tidlig klarinetten som instrument og studerte med soloklarinettist Monica Riefling i Oslo og professor Tage Scharff ved Det kongelige danske musikkonservatorium i København.
I 1974 vant han prøvespillet om stillingen som alternerende soloklarinettist i Oslo Filharmoniske Orkester hvor han spilte fra 1974 til 1980 da han flyttet til Esbjerg og ble musiker i Esbjerg Ensemble. I 1990 kom han tilbake til Norge og ble knyttet til Norges musikkhøgskole som førsteamanuensis  i klarinett og kammermusikk. I årene 1993–1995 var han også tilsatt som alternerende soloklarinettist i Oslo-Filharmonien, og han er den eneste soloblåseren i orkestrets historie som har vært ansatt i to tidsperioder med mange år mellom periodene. Han fikk senere opprykk til professor ved Norges musikkhøgskole hvor han var en høyt skattet ressurs til han fratrådte  i 2013. 
Bræin har i en årrekke vært soloklarinettist i det prosjektbaserte Det norske kammerorkester, og han har vært en meget aktiv solist og kammermusiker. Blant de mange plateinnspillinger nevnes hans kritikerroste innspilling av Johannes Brahms' samtlige verk for klarinett.
Bræin har også spilt i Oslo-Filharmoniens Blåsesolister, Oslo Sinfonietta og Cikada ensemble.
Han har hatt stor betydning for utdanning av unge klarinettister i Norge. Mange utenlandske studenter har søkt studiet ved Norges musikkhøgskole nettopp for å få ham som lærer, og han er ofte dommer ved internasjonale klarinettkonkurranser som for eksempel Carl Nielsen-konkurransen i Odense.


== Eksterne lenker ==
(no) Hans Christian Bræin hos Nationaltheatret 
(en) Hans Christian Bræin på Discogs 
(en) Hans Christian Bræin på MusicBrainz
Gymnopleurini

Gymnopleurini er en gruppe av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.


== Utseende ==
Middelsstore, kraftige, langbeinte skarabider. Kroppen er ofte metallisk farget, men kan ha mange ulike farger. Disse artene har vanligvis ikke påfallende horn eller utvekster på hode og pronotum. Hodet er mer eller mindre skovlformet. Kroppen er høyt hvelvet, overflaten gjerne noe ujevn, ofte med kraftig punktering. Frambeina har brede legger med tenner på yttersiden og sterkt reduserte tarser (føtter), godt tilpasset graving. På mellom- og bakbeina er leggene lange og krumme, uten store tenner.


== Levevis ==
Disse billene ruller møkk sammen til baller og graver dem ned, ofte ganske dypt, i bakken. Hannen og hunnen samarbeider om dette, men når gangen er ferdig og etter at de har paret seg, flyr hannen bort mens hunnen blir igjen i gangen for å ta seg av larvene som etter hvert klekkes. Hun holder møkkballene frie for rovdyr og uønsket soppvekst til larvene er fullvoksne, noe som gjerne tar flere måneder.


== Utbredelse ==
Gruppen er vidt utbredt i Afrika og Asia, fire arter forekommer også i det sørlige Europa.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
Stammen Gymnopleurini Lacordaire, 1856
Slekten Allogymnopleurus Janssens, 1940 - 20 arter
Slekten Garreta Janssens, 1940 - 21 arter, Afrika
Slekten Gymnopleurus Illiger, 1803 - 58 arter, Afrika, Asia og Europa. 4 arter i Europa.
Slekten Paragymnopleurus Shipp, 1897 - 13 arter


== Eksterne lenker ==
(en) Gymnopleurini hos Fossilworks 
(en) Gymnopleurini hos NCBI 
(en) Kategori:Gymnopleurini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Gymnopleurini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase over europeiske dyr
Ystespade

Ystespade er en spade til å røre i ystekjelen eller ystegryta ved koking av ost. Ystespader er laget av tre. De har et langt, rett skaft med et flatt blad i enden. Tverrenden på bladet kan være svakt avrundet slik at det passer til bunnen av ystekaret. Ved røring blir ostespaden utsatt for sterk slitasje. Tverrenden av bladet kan derfor ofte være forsterket med et beslag av kobber eller jern, og det har også vært brukt ystespader der hele bladet er laget av metall.
Noen synonymer: brimsleiv, myssmørspade, myssmørstav,ostespade, primrører, primsleiv, primspade, rørespade, spøtu
Jf. Ystesleiv


== Litteratur ==
Gudheim, Helge (2013): Kinning, bresting og ysting i Valdres sett i norsk og internasjonal samanheng. ISBN 978-82-999264-0-9
Østby, Jon Birger (1984): Nomenklatur for melkestell. Med tegninger av Torill Sand. Oslo


== Eksterne lenker ==
Se ystespader i DigitaltMuseum
Eucraniini

Eucraniini er en gruppe av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned. De finnes bare i et begrenset område i Argentina.


== Utseende ==
Middelsstore, kraftige, langbeinte, mattsvarte skarabider. Alle artene bortsett fra én mangler flygevinger, og dekkvingene er nokså små (mye smalere enn pronotum) og hvelvede. Hodet er bredt, med to fremstående tenner på forkanten, disse kan bli ganske lange. Pronotum er stort og bredt, ofte med ulike slags opp- eller utstående utvekster eller horn.


== Levevis ==
Som andre gjødselgravere (Scarabaeinae) har disse artene larver som lever av møkk, men de er uvanlige ved at de lever i svært tørre områder og er spesialiserte på å leve av små, tørre møkk-kuler fra ulike ørkendyr. Billene løper omkring på de to bakerste beinparene, tilsynelatende tilfeldig i sik-sak, og plukker opp møkk-kuler som de måtte finne ved hjelp av frambeina.
Større møkk-kuler kan de transportere ved å skubbe dem framover med hodet, men de ruller dem ikke baklengs som de fleste andre møkkskarabider. Møkka transporteres til en gang som billene har gravd ut, der hunnen legger egg på den når den er gravd ned.


== Utbredelse ==
Gruppen har en ganske begrenset utbredelse i tørre, høytliggende områder i det vestlige Argentina.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
Stammen Eucraniini Brullé, 1837
Slekten Anomiopsoides Blackwelder, 1944  - 5 arter
Slekten Ennearabdus Lansberge, 1874 - bare én art
Slekten Eucranium Brullé, 1837 - 6 arter
Slekten Glyphoderus Westwood, 1838 - 3 arter


== Kilder ==
Nettside om Eucraniini fra Nebraska State University [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Eucraniini hos NCBI 
Eucraniini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase over europeiske dyr
Smørskje

Smørskje er et redskap til å bearbeide, pakke og glatte smør med, til å ta opp smør med, til å dekorere smør med eller til å trille smørkuler med. Smørskjeer er laget av tre. De har et ovalt skjeformet blad, ofte med rifler langs den ene siden, eller ha et flatt rektangulært blad med riflet overside eller rifler i tverrenden.
Noen synonymer. smørsleiv, smørspade, smørspose, smørspode, smørspon, spaskei
Jf. Smørspade


== Litteratur ==
Østby, Jon Birger (1984): Nomenklatur for melkestell. Med tegninger av Torill Sand. Oslo


== Eksterne lenker ==
Se smørskjeer i DigitaltMuseum
Filosofiåret 1664

Filosofiåret 1664 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1664.


== Hendelser ==


== Publiseringer ==
Marin Cureau de La Chambre :
Recueil des épistres, lettres et préfaces de de La Chambre (1664) utgitt av Pierre Cureau de La Chambre.
Le Système de l'âme (1664). utgitt på nytt : Fayard, Paris, 2004.Johann Clauberg :  Johannis Claubergiis Physica, Amsterdam, 1664.Géraud de Cordemoy : Discours de l’action des corps (1664).René Descartes :  Traité du monde et de la lumière, 1632-1633, utgitt posthumt i 1664 AT XIAndré Graindorge :  Traité de la nature du feu, de la lumière et des couleurs, Caen, 1664, in-4°.Antoine Legrand :  Physica, Amsterdam, 1664, in-4°


== Fødsler ==
15. juni – Jean Meslier, fransk presbyter og filosof (død 1729)


== Dødsfall ==
10. januar – Antoon Sanders, flamsk poet, filosof, teolog og historiker (født 1586)
David de Rodon, fransk filosof og calvinistisk teolog  (født ca. 1600)
ca. 1664 – Richard Overton, engelsk pamflettmaker og medlem av Levellere (født ca. 1599)
Smørstøter

Smørstøter er et redskap til å presse sammen smør med. Dette ble gjort for å fjerne luftblærer som kunne medvirke til å forringe smørets smak og utseende. Smørstøtere ble brukt når smøret skulle legges i en ambar eller et annet kar for oppbevaring og transport. De er laget av tre og har et langt rett skaft med en rund klubbe i enden.


== Litteratur ==
Støren, Kr. (1914): Melkebruket. [Artikkel i Landbruksboken, bd. 2, del II sp. 817-1006.] Kristiania.
Østby, Jon Birger (1984): Nomenklatur for melkestell. Med tegninger av Torill Sand. Oslo
Erstatning

Erstatning er en økonomisk godtgjørelse for påført skade eller økonomisk tap. «Erstatning» er et juridisk faguttrykk som benyttes i blant annet kontraktsretten og erstatningsretten.
Stettekolle

Stettekolle er et kar som er brukt til å vaske og salt nykjernet smør i og til å samle opp myse mens osten står i press i ostekolla. Stettekoller kan også ha vært brukt til å vaske opp i. Stettekoller er laget av tre. De er lagget og har rundt eller ovalt tverrsnitt. Tre av stavene er forlenget som føtter, og stettekollene har gjerne et tappehull med tretapp i siden nede ved bunnen.
Noen synonymer: Ostesteite, smørask, smørholk, smørkolle, smørkrakk, smørpynter, vaskebal, vaskekolle, ystbal, ystestette


== Litteratur ==
Østby, Jon Birger (1984): Nomenklatur for melkestell. Med tegninger av Torill Sand. Oslo


== Eksterne lenker ==
Se stettekoller i DigitaltMuseum
Koda

Koda (fra italiensk: coda («hale»), flertall code] er et tillegg på slutten av en komposisjon som runder av denne, som eksempelvis kan være en fuge, stas fra en sonate eller lignende.
I en koda blir det gjerne benyttet motiver fra komposisjonen, men kan også inneholde nytt materiale.


== Eksterne lenker ==
(no) Koda i Store norske leksikon
Norges ambassade i Havanna

Norges ambassade i Havanna er en norsk utenriksstasjon som huser Norges ambassadør til Cuba. Dens adresse i 2013 er Calle 30 #315, e/ 3ra y 5ta Avenida, Miramar, Playa, Ciudad de La Habana, Cuba. Etter unionsoppløsningen gjorde fiske og shipping at Cuba var et av de første land Norge etablerte seg i.
1906–1910 Jørgen Brunchorst var generalkonsul fra 1906 og fra 1908 ministerresident for de mellomamerikanske stater
1910–1920 Michael Strøm Lie til Mexico med Havanna og resten av Mellom-Amerika som sideakkreditering
1943–1945 Alfred Danielsen sendemann i Havanna og Mellom-Amerika
1945–1949 Olaf Alfred Tostrup 
1949–1958 Einar Bredal Lødrup
1958–1964 Harald Juell (ambassadør fra 1961)
1964–1966 Lars Geelmuyden OnsagerStasjonen ble lagt ned i 1966 og ansvaret flyttet til Norges ambassade i Mexico D.F.. 

1966–1969 Eigil Andreas Nygaard fra Mexico
1969–1975 Sven Brun Ebbell fra Mexico
1975–1979 Thorleif Lintrup Paus fra Mexico
1979–1985 Jan Arvesen fra Mexico
1985–1989 John Egil Grieg fra Mexico
1989–1992 Beate Mo Alvegård fra Mexico
1992–1995 Rolf Olaf Berg fra Mexico
1995–1999 Kristen Christensen fra MexicoDen ble gjenåpnet i 2001, under ledelse av Johan Christopher Vibe som var både ambassaderåd og chargé d'affaires frem til 2005 da Jan Tore Holvik overtok. I 2009 ble den oppgradert til ambassade og vi sendte igjen ambassadør
2009–2010 Jan Tore Holvik
2010–2016 John Petter Opdahl
2016–2020 Ingrid Mollestad
2020– Beate Stirø


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ambassadens nettsted
Jorge Cham

Jorge Gabriel Cham er en panamansk tegneserieskaper med doktorgrad i robotteknologi, mest kjent for tegneserien Piled Higher and Deeper, også kjent som PhD Comics. Cham bor i USA, hvor han started PhD Comics mens han studerte på Stanford University.
Jorge Cham fullførte sin Bachelorgrad i mekaniske fag ved Georgia Tech i 1997, og tok sin master (1999) og doktorgrad (2003) ved Stanford.Som tegneserieforfatter har Cham gitt ut fem bøker, to filmer The PHD Movie 1 og 2, og har vært utgitt i over 50 aviser samt på seriens egne nettsider. Cham har besøkt over 80 universiteter for å tale om å være tegneserieskaper, om doktorgradsstudenters bekymringer og om mytene rundt procrastination, de gode sidene ved somling og avsporinger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Jorge Cham – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jorge Cham – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jorge Cham på Internet Movie Database 
(en) Jorge Cham hos The Movie Database 
(en) phdcomics.com