jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sør-Afrika under VM i friidrett 2009

Sør-Afrika deltok under VM i friidrett 2009 (utendørs) fra 15. til 23. august 2009 i Berlin i Tyskland,  og tok tre medaljer under mesterskapet.


== Medaljevinnere ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell nettside for mesterskapet
Nestindar

Nestindar (788 moh.) er et fjell på Kalsoy på Færøyene.
Fjellet er det høyeste punktet på Kalsoy og Færøyenes trettende høyeste fjell.


== Referanser ==
Wei Hui

Wei Hui (egentlig Zhou Weihui, kinesisk: 周卫慧, pinyin: Zhōu Wèihuì, født 1973 i Ningbo i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk forfatterinne. 
Hun studerte kinesisk og litteratur ved Fudanuniversitetet i Shanghai og begynte å skrive noveller inspirert av vestlige forfattere som Anais Nin, Marguerite Duras og Henry Miller. Hennes fortellinger skildrer ofte emnetrsom sex, natkotika og død blant unge mennesker i dagens Kina. Sitt store gjennombrudd fikk hun med romanen Shanghai baby som med sin sexskildringer ble forbudt i Kina. Boken solgte godt på det ulovlige bokmarked.
Sammen med den noe eldre Mian Mian er Wei Hui ledende for en ny generasjon av kinesiske forfatterinner som skriver utfordrende samtidsskildringer om unge menneskers glamorøse og utsvevende liv i samtidens Kina.


== Verker i utvalg ==
上海宝贝, Shanghai Baby, 2000, ISBN 88-17-12825-2
我的禅, Marrying Buddha, 2005, ISBN 88-17-00314-X
狗爸爸. Dog Dad, 2007


== Referanser ==
Birger Moss-Johnsen

Birger Moss-Johnsen (født 8. desember 1888 i Larvik, død 14. juli 1963) var en norsk maler, mest kjent som tegner og kunstanmelder i Morgenposten.
Efter eksamen Oslo handelsgymnasium 1908 og et par år ved Christian Krohg sin malerskole og Kunstakademiet, før han debuterte ved Høstutstillingen i 1911. Egen utstilling holdt han først i 1916, da på Blomqvist Kunsthandel der han også ble utstilt i 1922 og 1929. Han arbeidet for Morgenposten som kulturanmelder fra 1920 og som tegner fra 1925. Av utenlandsopphold nevnes Frankrike (1911, 1915, 1920 og 1932) og Italia 1928–29.  I Schoushallen ved Schous Bryggeri tegnet han bilder på veggen.Han var med på å stifte Tegnerforbundet i 1916 og satt også som styreformann 1919 til 1922. Han var ni år formann og etterhvert æresmedlem for  Unge Kunstneres Samfund som han også var med på å starte i 1921. Utover å være medlem av styret for Oslo Kunstforening og i Bildende Kunstneres Styre, var han også i juryen for Høstutstillingen. Så alt i alt var han vel mest aktiv på administrasjon. Men det var Moss-Johnsen som illustrerte 1948-utgivelsen Eventyr for barn av Peter Christen Asbjørnsen (1812–1855).  I hans atelier ga han undervisning, som til den i dag kjente Frans Widerberg i 1951–1952.
Etternavnet fikk han av sine foreldre som var byfogd i Larvik, han Johan J. A. Johnsen (1851–1914) og moren Julie F. L. Moss (1850–1929) som var fra Tingvoll i Romsdal. Birger giftet seg med sangerinnen Borghild Marie Larsen (1882–1967) fra Kristiansund.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Birger Moss-Johnsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Birger Moss-Johnsen hos Sceneweb
Yang Jiang

Yang Jiang (kinesisk: 楊絳, pinyin: Yáng Jiàng, opprinnelig Yang Jikang, kinesisk: 楊季康, pinyin: Yáng Jìkāng, født 17. juli 1911 i Beijing, død 25. mai 2016 samme sted) var en kinesisk forfatter og oversetter.
Hun studerte ved Suzhou-universitetet, Tsinghua-universitetet, Oxford University og University of London.
Hun er kjent for flere komedier og for å ha foretatt den første fullstendige oversettelse av Don Quijote fra spansk til kinesisk. Hun var gift med forfatteren Qian Zhongshu.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Yang Jiang – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Yang Jiang på Internet Movie Database
Fuglen naturreservat

Fuglen naturreservat ligger øst for Store Erte helt øst i Halden kommune. Reservatets grense i øst følger Nøstholvassdraget, som også er kommunegrensa mot Aremark. 
Berggrunnen består av gneis, som har struktur hovedsakelig i nord-sør-retning. Terrenget ligger over den marine grense, og de mineralske løsmassene er stort sett bunnmorene.
Skogen er dominert av furu, i øst mellom Krokvann og Koven er furuskogen mellom 250–350 år gammel. Det er også noe gran, svartor, osp og hengebjørk, spesielt i sør. 
I Nøstholvassdraget ble det tidligere fløtet tømmer, og det finnes spor av plukkhogster i skogen. Det er nå bare bever som feller trær, spesielt i nordvest ved utløpet fra Duvlemyrtjern. For øvrig har både storfugl, orrfugl og trane tilhold i reservatet.


== Referanser ==
Suzhouuniversitetet (Suzhou)

Suzhouuniversitetet (kinesisk: 苏州大学, pinyin: Sūzhōu Dàxué, forkortet Suda 苏大) er et statlig kinesisk universitet med ca 50 000 studenter og vel 1 600 professorer i Suzhou i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina.
Det ble grunnlagt som Soochow University i 1900 av metodistene ved sammenslåing av Po-hsi Academy, Kung-hsiang Academy og Chung-hsi Academy..


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
www.suda.edu.cn Soochow-universitetet
Soochow University

Suzhouuniversitetet kan sikte til

Suzhouuniversitetet i Suzhou, opprettet 1900,
Soochowuniversitetet på Taiwan, som regner seg som ekte arvtager av det ovennevnte Soochow-universitetet etter 1949, videreført av flyktinger fra det kinesiske fastland.
The Geology of the Voyage of the Beagle

The Geology of the Voyage of the Beagle er et verk i tre bind som Charles Darwin ga ut i 1842–46. Det består av avhandlinger om de geologiske undersøkelsene og oppdagelsene som Darwin, slik undertittelen spesifiserer, gjorde på sin «seilas med ’Beagle’ under RN-kaptein FitzRoys kommando i åra 1832 til 1836» (full tittel: The Geology of the Voyage of the Beagle, under the Command of Capt. FitzRoy, R.N. during the years 1832 to 1836). Verket var et viktig bidrag til geologien og grunnla Darwins rennomé som dyktig vitenskapsmann.
Verkets tre bind er:

The Structure and Distribution of Coral Reefs. [«Oppbygginga og fordelinga av korallrev»], 214 sider. Smith, Elder & Co., London, 1842.
Geological Observations on the Volcanic Islands, Visited during the Voyage of H. M. S. Beagle, together with some Brief Notices on the Geology of Australia and the Cape of Good Hope. [«Geologiske iakttagelser om vulkanøyene som ble besøkt under seilasen til HMS ’Beagle’, samt noen korte notater om geologien til Australia og Kapp det gode håp»], 175 sider. Smith, Elder & Co., London, 1844.
Geological Observations on South America. [«Geologiske iakttagelser om Sør-Amerika»], 279 sider. Smith, Elder & Co., London, 1846.Darwin leste Charles Lyells Principles of Geology (1830–33) mens han var på HMS «Beagle». Han var derfor fullt på høyden med de nyeste utviklingene i geologien. Han brukte reisen til å samle støtte for Lyells teori om at geologiske formasjoner blir til gjennom gradvise endringer og virkninga av generelle naturlover (heller enn enkeltstående katastrofer, som det var gjengs å anta før Lyell).
I den første boka klarte Darwin å forklare dannelsen av korallrev. Han viste at de ulike typene korallrev (kystrev, barriererev, atoll) kan tilbakeføres til en felles prosess, nemlig korallenes vekst på (vulkan)øyer, som langsomt synker ned i havet. Dannelsen av vulkankratere og -øyer var tema for den andre boka. I den siste boka drøfta han bl.a. Andesfjellenes geologi, dokumenterte fjelldannelse gjennom sedimentasjon og påfølgende hevelse, folding og erosjon. Han diskuterte også forekomsten og fordelinga av fossiler og deres relasjon til nålevende dyr og planter.
Verket kom i en revidert annenutgave i 1874 (The Structure and Distribution of Coral Reefs, 278 sider) resp. 1876 (Geological Observations on the Volcanic Islands and Parts of South America Visited during the Voyage of H.M.S. ’Beagle’, 647 sider). Også etter Darwins død kom nye utgaver, spesielt av boka om korallrev.


== Eksterne lenker ==
Fri fulltekstversjon av boka (engelsk)
del 1
del 2
del 3
A Monograph on the Sub-class Cirripedia

A Monograph on the Sub-class Cirripedia er et verk som Charles Darwin ga ut i 1851–54. Det er, som tittelen sier, en monografi om rankeføttingene (Cirripedia), krepsdyrgruppa som omfatter andeskjell og rur. Verket består av fire bind:

A Monograph on the Subclass Cirripedia, with Figures of All the Species. The Lepadidæ; or, Pedunculated Cirripedes [«En monografi om underklassen Cirripedia med illustrasjoner av alle arter. Lepadidae eller stilkede rankeføttinger»], 400 sider. Ray Society, London, 1851.
A Monograph on the Fossil Lepadidæ, or, Pedunculated Cirripedes of Great Britain [«En monografi om de fossile Lepadidae eller stilkede rankeføttinger i Storbritannia»], 88 sider. Palæontographical Society, London, 1851.
A Monograph on the Subclass Cirripedia, with Figures of All the Species. The Balanidæ, (or Sessile Cirripedes); the Verrucidæ, etc., etc., etc. [«En monografi om underklassen Cirripedia med illustrasjoner av alle arter. Balanidae (eller sessile rankeføttinger), Verrucidae osv., osv., osv.»], 684 sider. Ray Society, London, 1854.
A Monograph on the Fossil Balanidæ and Verrucidæ of Great Britain [«En monografi om de fossile Balanidae og Verrucidae i Storbritannia»], 44 sider. Palæontographical Society, London, 1854.Verket ble til da Darwin gjennomgikk og beskrev materialene han hadde samlet på sin verdensomseiling med HMS «Beagle». En rankefotart som ikke passet inn i den eksisterende systematikken, førte til at Darwin begynte en gjennomgang av hele dyregruppa inkludert dens fossile representanter. Han jobbet med dette i åtte år, fra 1846 til 1854, og endte opp med å revidere rankeføttingenes systematikk. Verket bidro til Darwins gode renommé som anatom, systematiker og paleontolog.
I etterkant kan man dessuten se at Darwin brukte rankeføttingene som en test av evolusjonsteorien sin. Selv om sistnevnte ikke ble publisert før i 1859, hadde den allerede i grove trekk falt på plass for Darwin. Han systematiserte derfor artene etter helt nye kriterier, nemlig etter deres rekonstruerte felles stamarter, dvs. etter evolusjonært slektskap.


== Eksterne lenker ==
Fri fulltekstversjon av boka (engelsk)
Nålevende andeskjell
Nålevende rur
Fossile andeskjell
Fossile rur
Otto Schott

Friedrich Otto Schott (født 17. desember 1851 i Witten, død 27. august 1935 i Jena) var en tysk kjemiker og glassteknikker. Schott grunnla i 1882 sammen med Carl Zeiss, Ernst Abbe og Roderich Abbe, et glassteknisk laboratorium i Jena som skulle bli forløperen til det idag verdensomspennende Schott AG, søsterselskap til Carl Zeiss AG. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Familien Schott drev et glassverk i Witten i Westfalen. Otto fulgte familietradisjonen og studerte kjemi, mineralogi og fysikk ved universitetene i Aachen, Würzburg og Leipzig. I 1875 tok han doktorgraden ved universitetet i Jena med en avhandling om glassproduksjon.


=== Karriere ===
I 1879 begynte Otto Schott hjemme i Witten å utforske kjemiske forbindelser under de ulike stadier ved produksjonen av glass. Schott sendte prøver av sine arbeider til Abbe og de to begynte å korrespondere. I 1882 flyttet han til Jena for å kunne utvikle samarbeidet med Abbe og Carl Zeiss. Der etablerte han i 1884 sammen med Abbe, Carl Zeiss og Roderich Zeiss «Glastechnische Laboratorium Schott & Genossen». 
Laboratoriet fant i 1887 frem til det kjemisk og varmebestandige borsilikatglasset og utvidet deretter raskt sitt produktspekter. Ved siden av termometre, reagensrør og andre laboratorieglass, farmasøytiske ampuller og flasker, ble det utviklet teglass og tåteflasker. Det viktigste var kanskje pærer for gass- og petroleumslamper; i 1909 ble det produsert mer enn 30 millioner slike lamper.Otto Schott ble i 1905 æresdoktor ved den tekniske høyskole i Dresden.
I 1909 hadde Schotts glassverk 1090 medarbeidere, og i 1919 overførte han sine eiendeler til Carl Zeiss-stiftelsen. Selv arbeidet han i virksomheten til 1926 som «funksjonær» (beamter) og medlem av forretningsledelsen. Schott sluttet seg fullt og helt til de sosialpolitiske idealer som var grunntanken i Zeiss-stiftelsen.Schotts verk kan ses i Jena optiske museum og i Schott glassmuseum, også det i Jena. Hans grav befinner seg på Nordfriedhof (felt 14).


== Oppkallinger ==
Otto-Schott-Gymnasium i Mainz ble oppkalt etter Otto Schott i desember 2011.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Otto Schott – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Verk av og om Otto Schott i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Internettsiden til Friedrich-Schiller-Universität Jena, med opplysninger om Otto Schott
Schott GlasMuseum
Manuel Ruoff: Wissenschaftler, Industrieller und Wohltäter, in Preußische Allgemeine Zeitung, artikkel om Otto Schott Arkivert 18. april 2012 hos Wayback Machine.
Jürgen Steiner: Schott, Friedrich Otto, Neue Deutsche Biographie Bind 23, Duncker & Humblot, Berlin 2007, s. 487–489
Grønnegades kaserne

Grønnegades kaserne er en tidligere kaserne i Næstved som nå er kultursenter. Kasernen ble brukt av infanteri og rytteri i perioden 1799 til 1977.
Kasernen er oppført til Sjællandske Rytterregiment og har siden vært brukt av fra 1816 Sjællandske Lansenérregiment, fra 1842 4. Dragonregiment og fra 1923 Pansertroppernes Befalingsmandsskole.
Grønnegades kaserne ble fredet i 1945. Fredningen omfatter fem bygninger. Den eldste av bygningene er Det Gamle Ridehus fra 1799, 
oppført av arkitekt Andreas Kirkerup.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Grønnegades Kaserne Kulturcenter
Ishavet naturreservat

Ishavet naturreservat er et myrområde helt sør i Vestby  kommune, og noe over i Moss kommune. Myra ligger i et dalsøkk med retning nordvest-sørøst, og er en jordvannspåvirket (minerotrof) flatmyr. Flatmyrer er typiske for de sørvestre deler av Akershus, og Ishavet er en av få slike myrer som fortsatt er intakt.Her finnes den lille orkidéen myggblom, en art som har vist tilbakegang fra 1980-tallet, og derfor vurderes satt på rødlista.


== Referanser ==
Marchin

Marchin er en kommune i provinsen Liège i Belgia. Kommunen består av to delkommuner: Marchin og Vyle-et-Tharoul. Elva Hoyoux renner gjennom kommunen.


== Vennskapsbyer ==
 Senones, Italia
 Vico del Gargano, Italia
 Vernio, Italia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Marchin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Byer og kommuner i Belgia
Modave

Modave er en kommune i provinsen Liège i Belgia. Kommunen består av fire delkommuner: Modave, Outrelouxhe, Strée og Vierset-Barse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Modave – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Byer og kommuner i Belgia
Nandrin

Nandrin er en kommune i provinsen Liège i Belgia. Kommunen består av fire delkommuner: Nandrin, Saint-Séverin, Villers-le-Temple og Yernée-Fraineux.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Nandrin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Byer og kommuner i Belgia
Christianialoven

Christianialoven (fullt navn Lov om anvendelse af Christianiaområdet) er en dansk lov som ble vedtatt av Folketinget i 1989.
Loven har til formål å lovliggjøre anvendelse av Fristaden Christiania i overensstemmelse med landsplandirektivet og lokalplanen for området og fastslår hvilke betingelser som gjelder for anvendelsen, herunder at det ikke må bygges nytt på grunnen. Ofte omtales loven av kritikerne som et instrument i statens normalisering av fristaden. Loven betød samtidig at det er Forsvarsministeriet, og ikke som hittil Københavns kommune, som er ansvarlig for planleggingen av området.
Loven ble endret i 2004.


== Eksterne lenker ==
Christianialoven på Retsinformation.dk
Fjellteksten

Den såkalte «Fjellteksten» var en del av revidert nasjonalbudsjett for 2003, som ble lagt fram av Kjell Magne Bondeviks andre regjering. Teksten innebar et politikkskifte i forvaltningen av de norske nasjonalparkene, ved at det ble åpnet for større grad av lokal verdiskaping og kommersiell reiselivsvirksomhet i nasjonalparkene.
Regjeringen vil åpne for økt verdiskaping i fjellbygdene ved å legge til rette for økt aktivitet innenfor og rundt en del av nasjonalparkene, herunder bidra til
at et utvalg av nasjonalparkene brukes i markedsføringen av reiselivstilbudet generelt i Norge
tilrettelegging for flere og mer langvarige besøk i og nær et utvalg av nasjonalparkene
tilrettelegging for varierte opplevelser ved nasjonalparkbesøk i et utvalg av nasjonalparkeneDe verdiene som er grunnlag for vernet, vil også være en forutsetning for økt turistmessig bruk og verdiskaping i fjellbygdene. Geografisk avgrensing og verneforskrifter for nasjonalparkene skal fortsatt regulere hvordan disse områdene kan brukes. Disse grensene er satt med utgangspunkt i kunnskap om biologiske og økologiske forhold i området og bør ikke overskrides hvis naturverdiene som finnes i området skal bevares. Samtidig skal vernet gi et kvalitetsstempel på området som gjør det attraktivt i turistsammenheng. Slik blir naturkvaliteten selve grunnlaget for næringsutvikling og verdiskaping.

Fjellteksten kom som et svar på at Stortinget under budsjettbehandlingen 2.12.2002 vedtok en henstilling til Regjeringen:

«Stortinget ber Regjeringen innen 1. oktober 2003 komme tilbake til Stortinget med en sak om bærekraftig bruk av utmark og fjellområdene i Norge. I den forbindelse skal bl.a. spørsmålet om nærmere retningslinjer for økt turistmessig bruk av disse områdene utredes nærmere, både på arealer utenfor og innenfor større verneområder opprettet etter naturvernloven. Initiativ som bidrar til utvikling av kvalitetsturisme, med respekt for det naturlige, økonomiske, sosiale og kulturelle miljøet i fjellregioner, bør dyrkes frem og støttes.»Det er i ettertid bemerket at dette systemskiftet for nasjonalparkene var «inneklemt i en budsjettproposisjon om tilleggsbevilgninger i statsbudsjettet».
Mange aktører mener at systemskiftet ikke har ført til den ønskede effekten for næringsutøvere innenfor verneområdene.


== Referanser ==
Grå trøndersau

Grå trøndersau er en utrydningstruet rase sauer som nedstammer fra kryssavl mellom opprinnelige norske sauer og den nå utryddede tautersauen. Rasen ble fremavlet på slutten av 1800-tallet. På slutten av 2000-tallet var det igjen omtrent 50 individer. Praktisk talt alle befant seg i Norge.Rasen ble opprinnelig avlet frem i Trøndelag. Grå trøndersau er vanligvis grå i varierende sjatteringer og har karakteristiske hvite merker under øynene. Svarte, brune og hvite individer forekommer også.Hornene på både søyer og bukker fjernes. Halen på rasen er halvlang eller av varierende lengde. Ulla er ensartet med gjennomsnittlig fibertykkelse på 32,3 mikrometer og den veier 2–3 kg før den er renset. Ullen ble tradisjonelt brukt til håndarbeid og skinnene brukt til saueskinnsfeller. Voksen levende vekt på søyer er mellom 70 og 80 kg. Gjennomsnittlig får en søye 1,8 lam per år. Lammene blir vanligvis slaktet ved 6 måneders alder og levendevekten er da 30–40 kg.Bestanden talte ved inngangen av 2000-tallet omtrent 50 individer, men er økende. I 1998 besluttet Committee on Farm Animal Genetic Resources å etablere et prosjekt for å samle inn og fryse sæd fra rasen i et forsøk på å bevare rasen. I 2011 består bestanden av 1200 individer  hvorav 500 avlssøyer. Det finnes 35 flokker på gjennomsnittlig 33 dyr. 4 bukker er registrert i insemineringsprogrammet og det er lagret 3500 sædprøver.


== Referanser ==
Erling Maartmann-Moe

Erling Maartmann-Moe  (født 1. august 1952) er en norsk forretningsmann innen IT-sektoren, tidligere sentral aktivist på venstresiden i norsk politikk og leder i Rød Ungdom.
På 1970-tallet var Maartmann-Moe aktiv i ml-bevegelsen, og fra 1975 til 1979 offisiell talsmann for AKP(m-l)s ungdomsorganisasjon. Posisjonen som Rød Ungdom-talsmann delte han i disse årene med Grethe J. Knudsen. Fra 1973 til 1979 var han også redaktør for organisasjonens tidsskrift Røde Garde.
Maartmann-Moe utdannet seg innen data ved Universitetet i Oslo og arbeidet midt på 1980-tallet med multimedia på Norsk Regnesentral. Der innledet han i 1986 et samarbeid med Pål Steigan, som da arbeidet som leksikonredaktør i Cappelen forlag og laget Europas første leksikon på CD-rom.Siden begynte Maartmann-Moe som forretningsmann innen IT, og var blant de som etter IT-boomen på 1990-tallet endte opp som multimillonærer. Han hadde lederposisjoner i New Media Science og Cell Network, før han begynte i Alliance Venture, et selskap som steller med fond og investeringer innen IT-sektoren.


== Bibliografi ==
Multimedia, Universitetsforlaget, Oslo (1991, 1992, 1995)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Erling Maartmann-Moe intervjues på shifter.no 6. august 2016 Arkivert 10. april 2017 hos Wayback Machine. (Besøkt 10. april 2017)
Huy

Huy (nederlandsk: Hoei, vallonsk: Hu) er en kommune og by i provinsen Liège i Belgia. Kommunen består av tre delkommuner: Huy, Ben-Ahin og Tihange. Byen ligger ved elva Meuse (Maas) ved Hoyouxs munning. 


== Historie ==
Huy oppstod som en romersk castrum og tidlig i middelalderen var Huy en av de mest velstående byene ved Maas. På 900-tallet fikk Huy status som grevskap, men ble snart en del av fyrstebispedømmet Liège for de neste åttehundre årene. 
Det ble bygd en borg på en ås midt i sentrum av byen. Med den strategiske plasseringen ved Maas ble byen mange ganger utsatt for angrep, særlig mot slutten av 1600-tallet under Ludvig XIVs kriger. Dette førte til at de frustrerte innbyggerne til slutt rev borgen i 1715. 
En ny festning ble bygd av nederlenderne i 1818 på det samme strategiske stedet. 


== Severdigheter ==
Byen er kjent for sine fire underverker: Li Pontia (brua over Meuse fra 1294, ødlagt under 2. verdenskrig), Li Rondia (rosevinduet i Collégiale Notre-Dame de Huy), Li Bassinia (fontenen på Grand place fra 1600-tallet) og Li Tchestia (slottet fra 900-tallet, ødelagt i 1717). 


== Sykkelritt ==
Byen har også vært start og mål  i det klassiske sykkelrittet La Flèche Wallonne flere år (1983–1985 og mål fra 1986). Den har vært start for flere  etapper (8. etappe 1995, 4. etappe 2001, 4 og etappe 2006) og mål i 2015 i Tour de France.


== Kjente personer fra Huy ==
Joseph Lebeau, politiker.
Sabine Laruelle, politiker.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Huy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Huy – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Byer og kommuner i Belgia
Alia Bhatt

Alia Bhatt (født 15. mars 1993 i Mumbai i India) er en indisk skuespiller og modell som spiller i Bollywood-filmer. Hun er født inn i en familie hvor foreldrene hennes, Mahesh Bhatt og Soni Razdan, og den eldre søsteren Pooja Bhatt er skuespillere og filmskapere. Alia Bhatt hadde sin filmdebut i en alder av 19 år med Karan Johars suksessfilm Student Of The Year (2012).


== Filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Alia Bhatt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alia Bhatt på Internet Movie Database 
(fr) Alia Bhatt på Allociné 
(en) Alia Bhatt på AllMovie 
(en) Alia Bhatt hos Rotten Tomatoes 
(en) Alia Bhatt hos The Movie Database 
Alia Bhatt på Twitter 
Alia Bhatt på Facebook 
Alia Bhatt på Instagram
The Covering

The Covering er et musikkalbum med heavy metal-bandet Stryper, utgitt i 2011. Albumet består av tolv coverlåter samt en ny låt, «God».


== Sporliste ==
«Set Me Free» (Sweet)  3:45
«Blackout» (Scorpions)  3:57
«Heaven and Hell» (Black Sabbath)  6:13
«Lights Out» (UFO)  3:44
«Carry On Wayward Son» (Kansas)  5:15
«Highway Star» (Deep Purple)  5:44
«Shout It Out Loud» (KISS)  3:14
«Over the Mountain» (Ozzy Osbourne)  4:20
«The Trooper» (Iron Maiden)  3:52
«Breaking the Law» (Judas Priest)  3:01
«On Fire» (Van Halen)  3:07
«Immigrant Song» (Led Zeppelin)  2:17
«God» 4:55


== Eksterne lenker ==
(en) The Covering på Discogs 
(en) The Covering på MusicBrainz 
(en) The Covering på Spotify 
(en) The Covering på AllMusic