jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Breitenau (Østerrike)

Breitenau er en østerriksk kommune med 1416 innbyggere (pr. 1. januar 2014) i distriktet Neunkirchen i Niederösterreich.


== Geografi ==
Breiteneu ligger i Steinfeld i det såkalte Industrieviertel i Niederösterreich, ca fem kilometer øst for Neunkirchen. Kommunens areal strekker seg over 9,65 kvadratkilometer, hvorav 42,52 prosent er skog.


=== Nabokommuner ===
Til Breitenau grenser:

i nord: St. Egyden am Steinfeld
i nordøst: Wiener Neustadt
i øst: Schwarzau am Steinfeld
i sør: Natschbach-Loipersbach
i vest: Neunkirchen


== Historie ==
I eldre tider var området en del av provinsen Noricum. Beliggenheten i det østerrikske kjerneområdet Niederösterreich har gjort at kommunen har tatt del i nasjonen Østerrikes vekslende historie.


== Befolkning ==


=== Befolkningsutvikling ===
Kilde: Statistik Austria


=== Religion ===
Ifølge data fra folketellingen i 2001 er 82,2 % av befolkningen romersk-katolske og 2,7 % protestanter. 4,2 % er muslimer mens 9,7 % av befolkningen ikke bekjente seg til noen religion.


== Politikk ==
Kommunens borgermester er Helmut Maier, kontorsjef er Robert Kwas. Etter kommunevalget 25. januar 2015 fordeler de 19 kommunestyrerepresentantene seg slik mellom partiene:


== Økonomi og infrastruktur ==
I 2001 fantes det sysselsatte i 37 bedrifter utenom primærnæringene. Ifølge en undersøkelse fra 1999 var det 25 bedrifter knyttet til land- og skogbruk. Folketellingen i 2001 viste at 554 personer var i arbeid noe som gir en sysselsettingsandel på 46,66 prosent.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Breitenau, Lower Austria – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gjera

Gjera er ei elv i Tynset og Tolga kommuner i Innlandet. Den er ei sideelv til Magnilla og starter som en rekke små bekker i dalen mellom Gjersjøhøa og Ravaldslettfjellet. Bekkene samles i Gjersjøen, og herfra renner elva mot sør til den munner ut i Magnilla rundt fire kilometer nordvest for Lonåsen. Elva er 21,4 km lang, og har et nedbørfelt på 54,94 km². Middelvannføringen ved munningen er 0,60 m³/s.Området nord og vest for Gjersjøen ligger innenfor Forollhogna nasjonalpark, mens selve Gjersjøen og området øst for denne omfattes av Londalen-Ørvilldalen landskapsvernområde. En stor del av det resterende området vest for elva ligger innenfor Magnilldalen-Busjødalen landskapsvernområde. Begge landskapsvernområdene ble opprettet samtidig med nasjonalparken.


== Referanser ==
Stridsklev Idrettslag

Stridsklev Idrettslag (stiftet 1977) er et idrettslag fra Stridsklev i Porsgrunn. Idrettslaget har nå lag innenfor fotball, langrenn og tidligere håndball. Stridsklev gutter 16 var Vippslaget under Norway Cup 2017 etter å ha deltatt i en TV2Sumo-konkurranse.


== Kjente medlemmer av idrettslaget ==
Fredrik Nordkvelle (f. 1985) – fotballspiller med ungdomsår i Stridsklev IL.
Raymond Nyberg – fotballdommer som dømmer i 2. divisjon som hoveddommer og i Eliteserien som fjerdedommer.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Gløta (Tynset)

Gløta er ei elv i Tynset og Folldal kommuner i Innlandet. Den er ei sideelv til Tunna og begynner som en rekke fjellbekker som samles ved Gløtlægret lengst nordøst i Folldal kommune. Herfra renner elva i hovedsakelig østlig retning gjennom Gløtdalen til den munner ut i Tunna to kilometer sørøst for Stugusjøen. Elva er 28,5 km lang, og har et nedbørfelt på 111,1 km². Middelvannføringen ved munningen er 1,22 m³/s.Den øvre halvparten av nedbørfeltet ligger innenfor Knutshø landskapsvernområde, og myrområdene før samløpet med Tunna omfattes av Sørsjøen naturreservat..
I dalsidene nord for elva ligger restene av Røstvangen gruver.


== Referanser ==
Chrysophora

Chrysophora er en slekt av biller som hører til gruppen praktskarabider (Rutelinae) i familien skarabider (Scarabaeidae). Slekten omfatter bare én art.


== Utseende ==
En ganske stor (25-40 millimeter) og kraftig, skinnende grønn skarabide. Kroppsformen er nokså bred, overflaten på dekkvingene noe ruglete. Hannen har forstørrede bakbein med tykke lår og lange, krumme legger.


== Utbredelse ==
Arten forekommer i Colombia, Ecuador og Peru.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
Stammen Rutelini
Understammen Pelidnotina
Slekten Chrysophora Audinet-Serville, 1825
Chrysophora chrysochlora (Latreille, 1812)


== Kilder ==


== Eksterne lenker ==
(en) Chrysophora i Encyclopedia of Life 
(en) Chrysophora i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Chrysophora chrysochlora – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Chrysophora chrysochlora – detaljert informasjon på Wikispecies
Homonyx

Homonyx er en slekt av biller som hører til gruppen praktskarabider (Rutelinae) i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Middelsstore (20-25 millimeter), avlange, svarte skarabider med bronseaktig metallglans. Dekkvingene har dype punktrader.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige Sør-Amerika.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
Stammen Rutelini
Understammen Pelidnotina
Slekten Homonyx Guérin-Méneville, 1839
Homonyx argentinus Gutierrez, 1952
Homonyx chalceus Blanchard, 1851
Homonyx cupreus Guérin-Méneville, 1839
Homonyx demezi Soula, 2010
Homonyx digennaroi Soula, 2010
Homonyx elongatus (Blanchard, 1842)
Homonyx feyeri Ohaus, 1913
Homonyx fuscocupreus Ohaus, 1913
Homonyx holligeri Soula, 2010
Homonyx lecourti Soula, 2010
Homonyx maurettei Soula, 2010
Homonyx mulliei Soula, 2010
Homonyx peruanus Ohaus, 1913
Homonyx planicostatus Blanchard, 1851
Homonyx santiagensis Ohaus, 1913
Homonyx simoensi Soula, 2010
Homonyx uruguayanus Ohaus, 1913
Homonyx wagneri Soula, 2010
Homonyx zovii Demez & Soula, 2011


== Kilder ==
Catalogue of Life - liste over artene [1]
Soula, M. (2010) Les Coléoptères du Nouveau Monde. Rutelini 4. Révision des "Pelidnotina 4". Besoiro Supplément :1-65


== Eksterne lenker ==
Bilde av Homonyx argentinus
Bilde av Homonyx chalceus
(en) Homonyx i Encyclopedia of Life 
(en) Homonyx i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Homonyx – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Oogenius

Oogenius er en slekt av biller som hører til gruppen praktskarabider (Rutelinae) i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 20-25 millimeter), brede, svarte skarabider med bronseaktig metallglans. De kjennes fra de fleste andre Rutelinae på den brede kroppsformen og den litt matte, svarte fargen.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige Sør-Amerika.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
Stammen Rutelini
Understammen Pelidnotina
Slekten Oogenius Solier, 1851
Oogenius castilloi Martínez & Peña, 1990
Oogenius chilensis Ohaus, 1905
Oogenius kuscheli Gutierrez, 1949
Oogenius lariosae Martínez, 1953
Oogenius penai Mondaca, 2004
Oogenius virens Solier, 1851


== Eksterne lenker ==
(en) Oogenius i Encyclopedia of Life 
(en) Oogenius i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Oogenius – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Robert Dover (Cotswold Games)

Robert Dover (født 1575, død 1652) var en engelsk advokat, forfatter og  vittighetsforfatter. Dover er best kjent for å ha grunnlagt og for i mange år ha vært direktør for Cotswold Olimpick Games.Der står et monument over Robert Dover ved Dover's Hill, nær Aston-sub-Edge.


== Referanser ==
Harald Julsrud

Harald Gunnar Julsrud (født 8. april 1938, død 10. januar 2020) var en norsk sivilingeniør og diplomat. Han var generalsekretær i Den Norske Turistforening (DNT) fra 1977 til 1988.
Etter å ha fullført Befalskolen for ingeniørvåpenet i 1958, reiste Julsrud til USA og studerte to år ved Georgia Institute of Technology. På den tiden var det fortsatt et sterkt raseskille i Georgia. Her ble han blant annet kjent med Martin Luther King jr.Julsrud avsluttet sin utdanningen som sivilingeniør (bygg) ved NTH i 1962. Han deltok i den første norske fredskorpsgruppen i Uganda 1963-1965. Siden var han teknisk ekspert i Tanzania 1966-1967. I 1967 kom han inn på Utenrikstjenestens aspirantkurs. Han var deretter visekonsul i Rotterdam 1970-1972. og 1. ambassadesekretær i Caracas, Venezuela 1972-1976. Han var generalsekretær i Den Norske Turistforening fra 1977 til 1988. Fra 1988 var han fredskorpsleder for Norad i Zambia i to år. Fra 1990 til han gikk av med pensjon i 2006 var han ansatt i Statens vegvesen med ansvar for å bygge opp Vegvesenets internasjonale virksomhet.Julsrud var engasjert i flere ideelle organisasjoner. Han var blant annet i to perioder formann i Oslo og Omland Friluftsråd, styremedlem i Venner av Uganda og var med å stifte Naturvernforbundets største lokallag i Oslo Vest. Harald Julsrud har skrevet en rekke innlegg og artikler i fag- og dagspresse og i DNTs årbøker. Han er representert i to antologier (Villmarkslivs Faste Fisker, Naturforlaget 1982 og Klassiske turer, Naturforlaget 2002) og en lærebok for norsklektorer i videregående skoler (Aktuell sakprosa, Tor Dalaker Lund,Gyldendal Norsk Forlag 1986).
I 1965 utga han JAMBO UGANDA , To år med Det norske fredskorps på Pax forlag.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Harald Julsruds tekst: Gjensyn med Uganda
Kampheimveien (Oslo)

Kampheimveien (1A–51F, 2A–34F) er en vei på Oppsal i bydel Østensjø i Oslo. Den går fra Østmarkveien til Hellerudveien.
Veien fikk navn i 1938 etter villa Kampheim (nr. 15B).
Mye av bebyggelsen (nr. 12–51) inngår i Oppsalgrenda borettslag.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kampheimveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 292. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Privatfly

Et privatfly er et passasjerfly som eies av privatpersoner eller foretak som ikke er flyselskap.
Privatfly er oftest av mindre størrelse, og de fleste er propellfly, selv om det også er mange jetfly. Som hovedregel tar disse flyene 4–18 passasjerer.


== Referanser ==
Arne-Johan Henrichsen

Arne-Johan Henrichsen (født 31. august 1918 i Kristiania, død 8. mars 2005) var en norsk professor i filologi og tidligere rektor ved Universitetet i Bergen (1972–1977).
Henrichsen fullførte examen artium i 1935 og studerte romanske språk ved Sorbonne i perioden 1945–1947. Han ble cand.philol. ved Universitetet i Oslo i 1951 og tok doktorgrad (dr.philos.) ved samme universitet i 1956 med avhandlingen Les phrases hypothétiques en ancien occitan. Étude syntaxique. Henrichsen fungerte i denne perioden blant annet som lærer på Fagerborg skole, men ble i 1956 ansatt som professor i fransk filologi ved Universitetet i Bergen. Han var dekan ved Historisk-filosofisk fakultet i perioden 1959 til 1961, og siden rektor for universitetet fra 1972 til 1977.Han var nestleder for Norges almenvitenskapelige forskningsråd fra 1966 til 1969, og var også fungerende leder i ett år. Henrichsen var medlem av kommunestyret i Åsane fra 1964 til 1965. I 1977 ble han tildelt St. Olavs Orden ridder av 1. klasse for embetsfortjeneste. Henrichsen døde i mars 2005 i en alder av 86 år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Arne-Johan Henrichsen i BIBSYS
Catoclastus

Catoclastus er en slekt av biller som hører til gruppen praktskarabider (Rutelinae) i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Middelsstore, metallisk fargede skarabider. Oversiden er læraktig ujevn.


== Utbredelse ==
Artene er utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
Stammen Rutelini
Understammen Pelidnotina
Slekten Catoclastus Solier, 1851
Catoclastus chevrolati Solier, 1851
Catoclastus jaumesi Soula, 2010
Catoclastus rabinovichi Martínez, 1971


== Eksterne lenker ==
Bilde av Catoclastus jaumesi
(en) Catoclastus i Global Biodiversity Information Facility
Homothermon

Homothermon er en slekt av biller som hører til gruppen praktskarabider (Rutelinae) i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utbredelse ==
Artene er utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
Stammen Rutelini
Understammen Pelidnotina
Slekten Homothermon Ohaus, 1898
Homothermon bugre Ohaus, 1898
Homothermon drumonti Soula, 2008
Homothermon praemorsus (Burmeister, 1855)
Homothermon serrano Ohaus, 1898


== Eksterne lenker ==
(en) Homothermon i Global Biodiversity Information Facility
Sigmund Larsen

Sigmund Larsen (født 28. mai  1921 i Haugesund, død 23. januar 2007) var en norsk ingeniør, embetsmann og politiker (Ap).
Larsen gikk skole i Dale i Sunnfjord, før han begynte på Bergen tekniske skole. Han ble uteksaminert som sivilingeniør ved Norges tekniske høgskole i Trondheim i 1950. Etter dette ble han ansatt som kommuneingeniør i Askøy kommune fra 1950 til 1953. Han var deretter avdelingsingeniør i Bergen kommune i perioden 1953 til 1964, med unntak av årene 1958–1960, da han var overlærer ved Bergen tekniske skole. 
Fra 1965 til 1975 var Larsen fylkesingeniør for Hordaland. Fra september 1974 til august 1975 var han statssekretær i Samferdselsdepartementet i Trygve Brattelis andre regjering. Fra 1975 til 1987 fungerte Larsen som generaldirektør for Norges vassdrags- og elektrisitetsvesen. Han ble utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Sigmund Larsen hos Norsk senter for forskningsdata
Mecopelidnota

Mecopelidnota er en slekt av biller som hører til gruppen praktskarabider (Rutelinae) i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Middelsstore, metallisk fargede skarabider.


== Utbredelse ==
Artene er utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
Stammen Rutelini
Understammen Pelidnotina
Slekten Mecopelidnota F. Bates, 1904
Mecopelidnota arrowi F. Bates, 1904
Mecopelidnota cylindrica (Waterhouse, 1876)
Mecopelidnota dewynteri Soula, 2008
Mecopelidnota gerardi Soula, 2008
Mecopelidnota marxi Soula, 2008
Mecopelidnota mezai Soula, 2008
Mecopelidnota obscura (Taschenberg, 1870)
Mecopelidnota witti Ohaus, 1913


== Eksterne lenker ==
Bilde av Mecopelidnota marxi
Bilde av Mecopelidnota mezai
(en) Mecopelidnota i Global Biodiversity Information Facility
Langlia (Oslo)

Langlia (1–39, 2–18) er en vei i Ullevål hageby og på Berg i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går sørøstover fra Bergsalleen til Pastor Fangens vei.
Navnet ble vedtatt i 1918 og viser til landskapet.
Nr. 11 (i Ullevbål hageby-delen av veien) er hjemmet til skulptøren Kirsten Kokkin med skulpturgruppe utenfor.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Langlia». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 328. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (L)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Østbyveien (Oslo)

Østbyveien (1–13, 2–16) er en vei på Ulsrud i bydel Østensjø i Oslo. Den går fra Ulsrudveien til Østbyfaret. Navnet viser til at veien er øst i Ulsruds villabebyggelse.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Østbyveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 635. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (Ø)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Magne Pettersen

Magne Pettersen (født 13. mars 1975 i Sandnessjøen) er en norsk filmregissør og manusforfatter. Han er utdannet ved NTNU i Trondheim.
Han har regissert og skrevet flere kortfilmer, deriblant Zakariassen må dø (2011), Parat (2009), Søpla (2009), Zoom de Temps (2008) og Hopp (2005).
Pettersen samarbeidet i perioden 2009-2013 med det danske produksjonsselskapet Zentropa. Han ble i 2014 tildelt et toårig arbeidsstipend (Statens Kunstnerstipend).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Magne Pettersen på Internet Movie Database 
(en) Magne Pettersen hos The Movie Database
Lillafüredi Állami Erdei Vasút

Lillafüredi Állami Erdei Vasút (på norsk: Lillafüred statlige skogsjernbane) er en smalsporjernbane ved Miskolc i Ungarn. Jernbanen åpnet i 1920 og opprinnelig ble den bare brukt til å frakte gods (hovedsakelig trevirke fra skogene i Bükk fjellene, men passasjertrafikk ble introdusert etter tre år. I 1990 ble frakttrafikken nedlagt, men jernbanen fortsatte frakt av passasjerer som en turistjernbane.


== Rute ==
Linjen går fra Dorottya utca stasjon i Miskolc til Garadna.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
http://laev.hu/
http://www.kisvasut.hu/vasutlista/view_vasut.php?kat=3374%7C
http://www.vasutallomasok.hu/index.php?o=vonkep&num=330
http://www.vasutallomasok.hu/index.php?o=vonkep&num=331
http://www.vasutallomasok.hu/index.php?o=vonkep&num=331a
http://www.vasutallomasok.hu/index.php?o=vonkep&num=331b
Alpespolebusk

Alpespolebusk (Euonymus latifolius) er en løvfellende busk eller lite tre i spolebuskfamilien. 
Den blir én–fem meter høy og er ganske lik slektningen spolebusk (Euonymus europaeus). Forskjeller er blant annet at unge kvister ikke er grønne og firkantede; bladene er bredere og lengre, blomsterstanden har flere blomster og blomstene har som regel fem kronblad. Arten vokser i fjellskoger på kalkgrunn i sørlige Mellom-Europa, Sør-Europa, Nord-Afrika og Sørvest-Asia. Den mangler på Den iberiske halvøy. Plantene i Kaukasia skilles av og til ut som en egen art, Euonymus leiophloeus.
Alpespolebusk dyrkes som hagebusk i Norge og er funnet forvillet noen få steder.


== Galleri ==

		
		


== Kilder ==
«Euonymus latifolius alpespolebusk». FremmedArt2012. Artsdatabanken. Besøkt 22. januar 2015. 
H. Meusel og E.J. Jäger (1989). «Ecogeographical differentiation of the Submediterranean deciduous forest flora». Plant Syst. Evol. 162 (1): 315–329. ISSN 0378-2697. JSTOR 23643021. doi:10.1007/BF00936924. 
Günther's Site – Photos of European Plants – Euonymus latifolius Besøkt 22. januar 2015.
Pflanzenbilder Gerhard Nitter – Euonymus latifolius Besøkt 22. januar 2015.


== Eksterne lenker ==
(en) Alpespolebusk i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Alpespolebusk hos Artsdatabanken 
(sv) Alpespolebusk hos Dyntaxa 
(en) Alpespolebusk hos NCBI 
(en) Alpespolebusk hos The International Plant Names Index 
(en) Alpespolebusk hos Tropicos 
(en) Kategori:Euonymus latifolius – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Euonymus latifolius – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Euonymus latifolius – detaljert informasjon på Wikispecies
L’Humanité

L'Humanité (IPA: [lymaniˈte], oversatt fra fransk: «menneskeligheten») er en dagsavis som utgis i Paris i Frankrike. Avisen har et kommunistisk grunnsyn og nære bånd til Parti communiste français, som den tidligere var hovedorgan for. L'Humanité ble etablert i 1904 av politikere og intellektuelle som Jean Jaurès, Lucien Herr, René Viviani og Aristide Briand. Dets slagord er fortsatt: «I en ideell verden ville L'Humanite ikke eksistere».Avisen ble forbudt under Nazi-Tysklands okkupasjon av Frankrike, men fortsatte likevel å bli utgitt i hemmelighet fram til frigjøringen av Paris. Det har vært spekulert siden 2001 om L'Humanité ville opphøre som dagsavis, men i motsetning til de fleste andre franske aviser økte opplaget for en tid til rundt 75 000. I 2006 opprettet avisen en ukeutgave, L'Humanité dimanche. Det samme året hadde avisen et opplag på 52 800. I 2008 ble hovedkvarteret solgt grunnet finansielle problemer og etterspurte donasjoner. Mer enn 2 million euro ble samlet inn ved slutten av 2008. Avisen organiserer en årlig festival, Fête de l'Humanité, som et virkemiddel for å samle inn penger for fortsatt drift.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Loupan, Victor & Lorrain, Pierre (1994): L'Argent de Moscou. L'histoire la plus secrete du PCF, Paris.


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) L'Humanité – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Vesltela

Vesltela (også skrevet Vesletela) er ei elv i Tolga kommune i Innlandet. Den er ei sideelv til Glåma og har utspring på vestsida av Tverrhøa (1 115 moh). Herfra renner elva mot vest til den munner ut i Glåma rundt to kilometer nordøst for Telneset. Elva er 11,3 km lang, og har et nedbørfelt på rundt 25,0 km².
I nedbørfeltet ligger Telvanglia naturreservat og også en del av Gammeldalen naturreservat. Begge reservatene er opprettet for å verne viktige kvartærgeologiske formasjoner som eskere, terrasser og dødisgroper.


== Referanser ==
Nilufar Usmonova

Nilufar Ibrohimovna Usmonova (født 6. april 1987 i Tasjkent i Den usbekiske sosialistiske sovjetrepublikken) 
er en usbekisk vokalist og skuespiller. Hun er datter til vokalisten og skuespilleren Julduz Usmonova og musikeren Ibrahima Tsjakimova.
I en alder av ti år, ble Usmonova ble sendt til Storbritannia der hun gikk på Vinehall-skolen fra 1996 til 1999 og Sherbornes internasjonale college fra 1999 til 2000. Mellom 2004 og 2006 gikk hun på Tasjkent Ulugbek internasjonale skole, og i 2013 ble hun uteksaminert etter en advokatutdannelse fra Tasjkents statlige universitet.I 2013 representerte Usmonova hjemlandet i den første utgaven av Tyrkvisjonens sangkonkurranse med melodien «Unutgin», som ble nummer elleve i finalen.


== Diskografi ==


== Referanser ==


== Kilder ==
Nilofar Usmanovas hjemmeside. Musikk (arkivert side). (ru)


== Eksterne lenker ==
(en) Nilufar Usmonova på Internet Movie Database
Stortela

«Tela» omdirigerer hit. Se også Vesltela.Stortela er ei elv i Tolga og Tynset kommuner i Innlandet. Den er ei sideelv til Glåma og har utspring fra Telsjøen. Herfra renner elva mot sør, så vest og sør igjen, før den snur mot nordvest til den munner ut i Glåma ved Telneset. Elva er 28,5 km lang, og har et nedbørfelt på 88,25 km². Middelvannføringen ved munningen er 1,05 m³/s.


== Referanser ==
Hoplopelidnota

Hoplopelidnota er en slekt av biller som hører til gruppen praktskarabider (Rutelinae) i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 20 millimeter), grønt metallisk skarabide med bronsefargede bein. Arten kjennes lett på at hver dekkvinge har en skarp pigg nær bakkanten. Pronotum er svært tett punktert og har jevnt rundede sider.


== Utbredelse ==
Artene er utbredt i Sør-Amerika (Fransk Guyana).


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
Stammen Rutelini
Understammen Pelidnotina
Slekten Hoplopelidnota F. Bates, 1904
Hoplopelidnota metallica (Laporte de Castelnau, 1840)


== Eksterne lenker ==
Bilde av Hoplopelidnota metallica
Bilde av Hoplopelidnota metallica
(en) Hoplopelidnota i Global Biodiversity Information Facility