Svetlana Aleksijevitsj

Svetlana Aleksandrovna Aleksijevitsj (russisk: Светла́на Алекса́ндровна Алексие́вич; hviterussisk: Святлана Аляксандраўна Алексіевіч – Svjatlana Aljaksandrawna Aljeksijevitsj; født 31. mai 1948 i Stanyslaviv i Sovjetunionen, dagens Ivano-Frankivsk i Ukraina) er en hviterussisk journalist og forfatter som skriver på russisk. I 2015 mottok hun Nobelprisen i litteratur «för hennes mångstämmiga verk, ett monument över lidande och mod i vår tid». Hun er den første hviterusseren som har vunnet en Nobelpris i litteratur.Hennes sakprosa har blitt oversatt til mer enn 30 språk og er opphav til en rekke filmer.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Moren hennes var ukrainer, og faren hviterussisk soldat, som etter at hæren demobiliserte store kull soldater tok med seg sin familie tilbake til Kapatkevij, en landsby i Hviterussland. Etter krigen fantes det knapt menn igjen i landsbyen.Aleksijevitsj vokste opp i en lærerfamilie. Etter å ha studert journalistikk ved det hviterussiske statsuniversitet i Minsk arbeidet hun som journalist og lærer.  Hun arbeidet for en rekke aviser, også som korrespondent for det litterære magasin Neman.I 2000 forlot hun Hviterussland. ICORN ga henne et sted å bo etter at hun ble forfulgt i hjemlandet, hun har som et resultat av dette bodd i Paris, Göteborg og Berlin. I 2011 flyttet hun tilbake til Minsk.


=== Forfatter ===
Aleksijevitsj valgte å prøve seg som forfatter etter å ha blitt kjent med den hviterussiske forfatteren Ales Adamovitsj' arbeider. Gjennom Adamovitsj fant hun en arbeidsmetode og betraktelsesmåte som stemte med hennes ambisjoner om å gi «vanlige» mennesker en stemme i litteraturen. Ales Adamovitsj kalte de kollektivromaner han var medforfatter til for «roman-oratorier», «vitnesmålsromaner» og «episke kor». Ut fra disse idéene skulle Aleksijevitsj forut for hver bok og hvert emne ha samtalt med hundrevis av personer og samlet stemmer og vitnesbyrd om mennesket i Sovjetunionen. Hennes stil har blitt kalt polyfon, eller flerstemmig, ettersom det virker som om kildene og intervjuobjektene som snakker direkte til leserne i en muntlig form. Aleksijevitsj selv begrenser seg til å komme med kommentarer som er absolutt nødvendige for at leseren skal forstå sammenhengen. Disse passasjene er imidlertid, ifølge Badische Zeitung, mesterlig fortellerkunst der litteratur og kvalitetsjournalistikk møtes.Hennes debutbok var Krigen har intet kvinnelig ansikt fra 1985. Den bygger på hundrevis dybdeintervjuer av kvinner som kjempet i eller for Den røde armé under andre verdenskrig. Boka møtte motbør i den sovjetiske sensuren fordi den utfordret offisielle krigsheltemyter og kom derfor først ut i sensurert og omarbeidet utgave i 1980-årene. I 2014 ble den oversatt til norsk.Aleksijevitsjs mest suksessrike bok er Bønn for Tsjernobyl. Den skildrer ettervirkningene av Tsjernobyl-ulykken i 1986 basert på nærmere tusen intervjuer med vitenskapsmenn, enker, soldater, brannmenn, evakuerte, mødre og tilbakeflyttere som var rammet av kjernekraftulykken. En femdel av intervjuene inngår i boka. Men boka er også en skildring av «sovjetmennesket» og begynnelsen på det sovjetiske imperiets undergang.Etter at president Lukasjenko kom til makten i Hviterussland i 1994, ble hun undertrykt av regimet i landet, som et resultat av dette er bøkene hennes forbudt i landet. Før bøkene ble forbudt var de ikke spesielt populære, mest på grunn av at flere private forlag ikke ønsket å publisere dem. Kun to av bøkene hennes har blitt gitt ut i Hviterussland, Bønn for Tsjernobyl og Slutten for det røde mennesket. Dermed er hun mer kjent i resten av verden enn i Hviterussland.Aleksijevitsj har vunnet en rekke priser, blant annet Tucholskyprisen i 1996 og i 2013 De tyske bokhandlernes fredspris. Hun gjestet litteraturfestivalen på Lillehammer i mai 2014.


== Bøker på norsk ==
Frihet, mennesket, litteraturen og Russland Kagge 2018. Foredrag holdt ved tre ulike anledninger (Oslo 2017, Frankfurt am Main 2013 og Stockholm 2015) oversatt fra russisk av Hege Susanne Bergan og Alf B. Glad ISBN 978-82-489-2196-7
De siste vitnene : solo for barnestemme
Kister av sink  oversatt fra russisk av Alf B. Glad, Kagge 2015  ISBN 9788248917328
Slutten for det røde mennesket : tiden second hand ; oversatt fra russisk av Dagfinn Foldøy, Kagge Forlag 2015 ISBN 9788248914921
Bønn for Tsjernobyl: Solum Forlag, 2014, oversatt av Hege Susanne Bergan, ISBN 978-82-560-1763-8
Krigen har intet kvinnelig ansikt, utgitt av Kagge Forlag, oversatt fra russisk av Alf B. Glad ISBN 978-82-489-1427-3
Kvinner. Moderne kvinnelige sovjetiske forfattere, noveller, Svetlana Aleksijevitsj m.fl., Falken forlag, Oslo 1988, oversatt av Natalia Dobrowen. ISBN 82-7009-231-2


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Svetlana Alexievich – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Svetlana Aleksandrovna Aleksievitsj på Internet Movie Database 
(en) Svetlana Aleksandrovna Aleksievitsj hos The Movie Database