jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sanna Lankosaari

Sanna Kristiina Lankosaari (født 20. august 1978 i Kemi) er en finsk ishockeyspiller som deltok i De olympiske vinterleker i 1998 i Nagano.
Lankosaari vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under Vinter-OL i 1998 i Nagano. Hun var med på Finlands kvinnelandslag i ishockey som kom på tredjeplass i ishockeyturneringen for damer bak USA og Canada. Det var første gangen ishockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks nasjoner deltok. Finland kom på tredjeplass i gruppespillet og fikk dermed spille bronsefinale mot Kina som ble nummer fire i gruppespillet. Finland vant bronsefinalen 4–1.


== OL-medaljer ==
1998  Nagano -  Bronse i ishockey, damer  Finland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sanna Lankosaari – Olympics.com 
(en) Sanna Lankosaari – Olympic.org 
(en) Sanna Lankosaari – Olympedia 
(en) Sanna Lankosaari – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Sanna Lankosaari – Eurohockey.com 
(en) Sanna Lankosaari – Eliteprospects.com 
(en) Sanna Lankosaari – Eliteprospects.com (personale)
Katja Lehto

Katja Maarit Lehto (født 14. august 1972 i Jyväskylä), finsk kvinnelig ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1998 i Nagano.
Lehto vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1998 i Nagano. Hun var med på Finlands kvinnelandslag i ishockey som kom på tredjeplass i ishockeyturneringen for damer bak USA og Canada. Det var første gangen ishockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks nasjoner deltok. Finland kom på tredjeplass i gruppespillet og fikk dermed spille bronsefinale mot Kina som ble nummer fire i gruppespillet. Finland vant bronsefinalen med 4-1. 


== OL-medaljer ==
1998  Nagano -  Bronse i ishockey, damer  Finland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Katja Lehto – Olympedia 
(en) Katja Lehto – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Marika Lehtimäki

Marika Johanna Lehtimäki (født 7. februar 1975 i Tammerfors), finsk kvinnelig ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1998 i Nagano.
Lehtimäki vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1998 i Nagano. Hun var med på Finlands kvinnelandslag i ishockey som kom på tredjeplass i ishockeyturneringen for damer bak USA og Canada. Det var første gangen ishockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks nasjoner deltok. Finland kom på tredjeplass i gruppespillet og fikk dermed spille bronsefinale mot Kina som ble nummer fire i gruppespillet. Finland vant bronsefinalen med 4-1. 


== OL-medaljer ==
1998  Nagano -  Bronse i ishockey, damer  Finland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marika Lehtimäki – Olympics.com 
(en) Marika Lehtimäki – Olympic.org 
(en) Marika Lehtimäki – Olympedia 
(en) Marika Lehtimäki – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Marika Lehtimäki – Eurohockey.com 
(en) Marika Lehtimäki – Eliteprospects.com
Riikka Välilä

Hanna-Riikka Välilä (født Nieminen 12. juni 1973 i Jyväskylä), finsk kvinnelig ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1998 i Nagano, 2002 i Salt Lake City, 2014 i Sotsji og 2018 i Pyeongchang.
Nieminen vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1998 i Nagano. Hun var med på Finlands kvinnelandslag i ishockey som kom på tredjeplass i ishockeyturneringen for damer bak USA og Canada. Det var første gangen ishockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks nasjoner deltok. Finland kom på tredjeplass i gruppespillet og fikk dermed spille bronsefinale mot Kina som ble nummer fire i gruppespillet. Finland vant bronsefinalen med 4-1.
Hun spilte på Finlands lag under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun tok bronse.


== OL-medaljer ==
2018  Pyeongchang -  Bronse i ishockey, damer  Finland
1998  Nagano -  Bronse i ishockey, damer  Finland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Riikka Välilä – Olympics.com 
(en) Riikka Välilä – Olympic.org 
(en) Riikka Välilä – Olympedia 
(en) Riikka Välilä – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Riikka Välilä – Eurohockey.com 
(en) Riikka Välilä – Eliteprospects.com
Marja-Helena Pälvilä

Marja-Helena Pälvilä (født 4. mars 1970 i Uleåborg) er en finsk kvinnelig ishockeyspiller som deltok i De olympiske vinterleker i 1998 i Nagano, 2002 i Salt Lake City og 2006 i Torino.
Pälvilä vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under Vinter-OL i 1998 i Nagano. Hun var med på Finlands kvinnelandslag i ishockey som kom på tredjeplass i ishockeyturneringen for damer bak USA og Canada. Det var første gangen ishockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks nasjoner deltok. Finland kom på tredjeplass i gruppespillet og fikk dermed spille bronsefinale mot Kina som ble nummer fire i gruppespillet. Finland vant bronsefinalen 4–1.


== OL-medaljer ==
1998  Nagano -  Bronse i ishockey, damer  Finland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marja-Helena Pälvilä – Olympedia 
(en) Marja-Helena Pälvilä – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Marja-Helena Pälvilä – Eurohockey.com 
(en) Marja-Helena Pälvilä – Eliteprospects.com
Tuula Puputti

Tuula Katriina Puputti (født 5. november 1977 i Kuopio) er en finsk kvinnelig ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1998 i Nagano.
Puputti vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1998 i Nagano. Hun var med på Finlands kvinnelandslag i ishockey, som kom på tredjeplass i ishockeyturneringen for damer, bak USA og Canada. Det var første gangen ishockey for damer var en del av det olympiske programmet. Seks nasjoner deltok i denne tevlingsgrenen. Finland kom på tredjeplass i gruppespillet, og fikk dermed spille bronsefinale mot Kina som ble nummer fire i gruppespillet. Finland vant bronsefinalen med 4-1. 


== OL-medaljer ==
1998  Nagano -  Bronse i ishockey, damer  Finland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tuula Puputti – Olympics.com 
(en) Tuula Puputti – Olympic.org 
(en) Tuula Puputti – Olympedia 
(en) Tuula Puputti – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Tuula Puputti – Eliteprospects.com
Tiia Reima

Tiia-Riitta Johanna Reima (født 1. februar 1973 i Tammerfors), finsk kvinnelig ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1998 i Nagano.
Reima vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1998 i Nagano. Hun var med på Finlands kvinnelandslag i ishockey som kom på tredjeplass i ishockeyturneringen for damer bak USA og Canada. Det var første gangen ishockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks nasjoner deltok. Finland kom på tredjeplass i gruppespillet og fikk dermed spille bronsefinale mot Kina som ble nummer fire i gruppespillet. Finland vant bronsefinalen med 4-1. 


== OL-medaljer ==
1998  Nagano -  Bronse i ishockey, damer  Finland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tiia Reima – Olympics.com 
(en) Tiia Reima – Olympic.org 
(en) Tiia Reima – Olympedia 
(en) Tiia Reima – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Tiia Reima – Eurohockey.com 
(en) Tiia Reima – Eliteprospects.com
Katja Riipi

Katja Hannele Riipi (født 26. oktober 1975), finsk kvinnelig ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1998 i Nagano.
Riipi vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1998 i Nagano. Hun var med på Finlands kvinnelandslag i ishockey som kom på tredjeplass i ishockeyturneringen for damer bak USA og Canada. Det var første gangen ishockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks nasjoner deltok. Finland kom på tredjeplass i gruppespillet og fikk dermed spille bronsefinale mot Kina som ble nummer fire i gruppespillet. Finland vant bronsefinalen med 4-1. 


== OL-medaljer ==
1998  Nagano -  Bronse i ishockey, damer  Finland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Katja Riipi – Olympics.com 
(en) Katja Riipi – Olympic.org 
(en) Katja Riipi – Olympedia 
(en) Katja Riipi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Katja Riipi – Eurohockey.com 
(en) Katja Riipi – Eliteprospects.com
Sveits under Paralympiske sommerleker 1972

Sveits deltok under Paralympiske sommerleker 1972 i Heidelberg i Tyskland.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Resultater hos paralympic.org
Sveits under Paralympiske sommerleker 1976

Sveits deltok under Paralympiske sommerleker 1976 i Toronto i Canada.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Resultater hos paralympic.org
Wolfgang Haffner

Wolfgang Haffner er navnet til flere personer:

Wolfgang Wenzel Haffner (1806-1892), norsk marineoffiser og statsråd.
Wolfgang Haffner (1810-1887), dansk politiker.
Wolfgang Haffner (jazztrommeslager) (f. 1965), tysk jazztrommeslager.
Hilmar Rommetvedt

Hilmar Rommetvedt (født 16. oktober 1951) er en norsk statsviter. Han er forskningsleder ved International Research Institute of Stavanger (IRIS) og professor II ved Institutt for medie-, kultur og samfunnsfag ved Universitetet i Stavanger. 
Han tok hovedfag i statsvitenskap ved Universitetet i Oslo i 1980 på en oppgave om partiavstand og partikoalisjoner på Stortinget. og doktorgrad (dr.polit.) ved Universitetet i Bergen i 1992 på en avhandling om samme emne. Rommetvedt har særlig forsket på stortings-, fylkes- og kommunevalg, organisering av oljebransjen på sørvestlandet, I de siste år også organisasjonsforskning om idrett. Han har forsket på lobbyvirksomhet og korporativisme i forbindelse med forskningsprosjektet til Stortingets 200-årsjubileum. I 2013 deltok han i et forskningsprosjekt om norske helsepolitikk og organiseringen av helsetjenesten


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Hilmar Rommetvedt i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Hilmar Rommetvedt i BIBSYS
iris.no CV
Hjelle gård

Hjelle gnr 24. er en av de eldste gårdene i Førde, og en kan spore drift og bosetning flere tusen år tilbake i tid, noko blant annet de to gravene fra folkevandringstida (400-570 e.kr.) er et eksempel på. Forhistorisk gårdstun på Hjelle er ennå ikke blitt lokalisert, men det har nok  ligget på det som idag blir regnet som innmark.
De første dokumentene om gårdene på Hjelle er datert helt tilbake til 1328, der en i Bjørgvin Kalveskin får opplyst at presten i Førde eide parter i gården. Hjelle er et gammelt navn, og første spor av gårdsnavnet finner en fra 1328 og navnet Hialla, senere skrivemåter har vært Hielle (1563), Jedlenn (1567), Jelde på 1600-tallet og Hjelle etter matrikkelen i 1886.
Sveits under Paralympiske sommerleker 1980

Sveits deltok under Paralympiske sommerleker 1980 i Arnhem i Nederland.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Resultater hos paralympic.org
Ivøhus

Ivøhus (også kjent som Ifiø hus og Biskopsborgen) var et borganlegg på øyen Ivö i Ivösjön i det nordøstlige Skåne. Borgen er kjent som det siste tilholdssted for erkebiskop Anders Sunesen, og rester av den kunne ses over jorden helt frem til 1598.


== Bygningen ==
Borgen Ivøhus ble oppført på øyens sydøstlige del på slutten av 1100-tallet som en tårnlignende forsvarsbygning. Sunesen skal så senere ha bygget det om til en borg etter europeisk forbilde. Det som står igjen av den er en halvkjeller ti meter lang og syv meter bred med to pilarer. I den vestre muren finnes en portal med sandstenprofil, og gjennom denne leder en trapp med ni trinn ned til den kryptlignende kjelleren. I murverket ses fem vindusåpninger, og spor etter tre andre som er murt til. Langs med sidene løper en sittebenk i sten. Taket har hvelvinger i teglsten fra første halvdel av 1200-tallet.
Arkeologiske undersøkelser viser at kjelleren har inngått i et større byggekompleks; en ca. 30 meter lang bygning som har ligget i øst-vestlig retning. Denne har formentlig hatt to etasjer over den gjenstående kjelleren.På 1920-tallet var kjelleren dekket av en økonomibygning fra senere tid, hvor gårdens vogner ble plassert ovenpå hvelvene. Selve krypten hadde i lengre tid vært brukt som potetkjeller. I den forbindelse ble det diskutert hvordan man kunne verne kjelleren uten å rive økonomibygningen ned. Problemet løste dog seg selv, ved at lynet i 1927 slo ned i økonomibygningen, som deretter brant ned. På 1930- og 1940tallet gikk de arkeologiske undersøkelsene i gang, og den jordfylte kjelleren ble gravet ut. I dag beskyttes kjelleren og hvelvene av et lavt tak.


== Anders Sunesen ==
Anders Sunesen vendte hjem til Danmark fra korstogene i Estland i 1221. Han var nå en syk mann, og paven tillot ham å nedlegge sitt embete. Plaget av gikt, valgte han å tilbringe sine siste år på sitt gods Ivøhus, som den gang tilhørte Åhus slott og len og dermed var direkte underlagt erkebispestolen. Hertil ankom den berømte kirkefyrsten med et stort følge av både munker, tjenere og soldater. Han døde på Ivøhus den 24. juni i 1228 og hans kiste ble ført gjennom de skånske land, til den ankom Lund hvoretter han ble gravlagt i Lund domkirkes nordre sidekor.
Som erkebiskop i Lund i årene 1201–04 lot han formentlig også oppføre Ivøhus' nærliggende Sankta Ursula kirke.


== Referanser ==
Carl Edvard van Dockum

Carl Edvard van Dockum (født 29. februar 1804 i København, død 29. januar 1893 i Helsingør) var en dansk sjøoffiser og marineminister.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Carl Edvard van Dockum var sønn av viseadmiral Jost van Dockum og hustru. Han begynte allerede i 1815 på Søkadetakademiet, som han avsluttede som sekondløytnant med H.M. Kongens Æressabel i 1821.


=== Militær, politiker, diplomat ===
Efter et tokt til Vestindia gikk van Dockum, med reisepass, i fransk tjeneste, hvor han utmerket seg i flere slag, og endte med å bli dekorert med Æreslegionen. I slutten av 1829 vendte han tilbake til Danmark, hvor han året i forveien var forfremmet til premierløjtnant.
Efter tjeneste som innrulleringsoffiser, samt på forskjellige skip ble han i 1840 adjutant hos Generalguvernøren for de Vestindiske besittelser, samt havnekaptein på St. Croix og militær sekretær ved Generalguvernementet. Det var under Peter von Scholten, hvor van Dockum viste seg som en dugelig og taktfull forhandler, under en strid med øya Puerto Ricos regering, som han fikk bilagt på en måte som var tilfredsstilte for begge parter.
Etter hjemkomsten i 1846 fikk han posten som sjef for Søkadetakademiet, og i 1847 ble han kaptein; Under Treårskrigen førte van Dockum i 1848 korvetten «Flora» på blokade i Østersjøen, men ble hjemkalt, for som kongevalgt medlem å delta i Den Grundlovgivende Rigsforsamling.
25. november 1850 utnevntes van Dockum kortvarig til marineminister i Regjeringen Moltke IV (oktoberministeriet), en post han fikk igjen i 1866-1867 i Regjeringen Frijs.
Fra 1855 - 1857 var van Dockum Folketingsmann for Århus, deretter var han i 1857 gesandt i England. I 1859 fikk han igjen tilbudt stillingen som marineminister, men avslo, og i 1860 gikk han atter inn i marinen som kontreadmiral. Ved krigutbruddet i 1864 var han øverstkommanderende for flåten i den østlige del av Østersjøen.
Kort tid etter sin seneste ministertid utnevntes van Dockum til sjef for Søofficerskorpset og viceadmiral, hvilket han var inntil han gikk av med pensjon 1. juni 1874.
Han bosatte seg i Helsingør, og utga i 1888 en bok med tittelen Gamle Minder fra Tjenesteaarene om Bord i franske Skibe 1823-29.
Dockum ble kammerjunker i 1823, kammerherre i 1851, Ridder av Dannebrog i 1843, Dannebrogsmann i 1848, Kommandør av Dannebrog i 1853 og fikk Storkorset av Dannebrog i 1860.
Han er begravet på Holmens kirkegård. Hans etterlatte papirer finnes i det danske Rigsarkivet.
Der finnes et portrettmaleri av August Schiøtt fra 1850 (Frederiksborgmuseet). Miniature av F. C. Camradt 1833 i familieeie. Portretteret på F.C. Lunds maleri Paa Søen 1853 om Bord på "Dannebrog" (litografi deretter). Tresnitt etter tegning av Henrik Olrik 1864 samt 1871 og 1893.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
CV på navalhistory.dk
van Dockum, Carl Edvard i Carl Frederik Bricka, Dansk biografisk Lexikon (1. utgave, 1890)
Audun Laugaland

Audun Laugaland (født 27. oktober 1981) er en norsk tidligere langrennsløper som representerte Hjelmeland Idrettslag og som tilhørte Team LeasePlanGo. Laugaland var spesialist på lange løp.
I Vasaloppet 2014 tok Laugaland teten en halvtimes tid før målgang, og beholdt denne til en kilometer før mål. Han gikk i mål som nummer fire. Laugaland ble nummer elleve sammenlagt i Ski Classics 2014. Våren 2016 annonserte Laugaland at han la opp langrennssatsingen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Audun Laugaland – FIS (langrenn) 
Audun Laugaland hos Team LeasePlanGo
Thora Hansson

Thora Elisabeth Neelsen Hansson (født 2. desember 1848 i Christiania, død 11. september 1917 i Stavanger) var en norsk teaterdirektør og skuespiller. Hun var ansatt ved Christiania Theater fra 1871 til det opphørte i 1899, og de øvrige skuespillerne fulgte med over til det Nationaltheatret, som åpnet 1. september 1899.


== Solveig i Peer Gynt ==
Det var Thora Neelsen som spilte rollen som Solveig ved førsteoppførelsen av Peer Gynt. Det var imidlertid ikke hun som fremførte «Solveigs Sang» i Fjerde Handling, men Camilla Wiese, som sto gjemt bak kulissene mens Thora satt ved rokken og mimet til teksten. Denne spesielle hendelsen er også litterært blitt behandlet av Lucinda Riley i romanen Stormens søster.


== Teatersjef ==
Ved siden av å leie Tivoli theater i 1901 for å for egne krefter oppføre Et dukkehjem drev hun også egen teaterskole.  Fra 1911 var hun teatersjef ved det nyåpnede Trondhjems Nationale Scene der Agnes Mowinckel (1875–1963) var selve stjerna. I 1914 gikk hun til stillingen som teatersjef ved Stavanger faste scene (dagens Rogaland Teater) der hun døde tre år senere, 69 år gammel. Hennes efterfølger i stillingen var Thomas Thomassen (1878–1962).
Ved Thora Hanssons død ble det sagt at hun var mest kjent for sine tolkninger av Abigail i Ambrosious og Selma i Henrik Ibsens De unges Forbund.


== Familie ==
Hennes foreldre var byggmester og arkitekt Jørgen Friederich Neelsen (1808–1862) og Julie Hedvig Rustad (1821–1878). Thora var gift med teatersjef Olaf Mørch Hansson (1856–1912) fra 1880 til 1896. De var foreldre til diplomat Thorolf Mørch Hansson (1881–1952) og teatersjef Gunnar Neels-Hansson (1883–1967). Sønnen Gunnar ble i 1915 hyret inn til morens teater, og ble far til skuespilleren Thora Elisabeth Neels-Hansson (1918–2007), født i Stavanger, og mer kjent som Nøste Schwab.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Riley, Ludinda 2016: Stormens søster. (Oversatt av Benedicta Windt-Val. Oslo: Cappelen Damm. ISBN 978-82-02-44500-3.
Rasmussen, Rudolf 1936: «Urpemière. Det gamle teater» (s. 95-108). Rulle: De andre. Minner og meninger om livet på scene og podium. Oslo: Johan Grundt Tanum. [1]


== Eksterne lenker ==
(no) Thora Hansson hos Nationaltheatret 
(no) Thora Hansson hos Sceneweb
Åhus kloster

Åhus kloster (også Aahus) var et dominikanerkloster (sortebrødrekloster) i Aose Hus (Åhus) i det østlige Skåne.
Klosteret ble grunnlagt i 1243 av erkebiskop Uffe Thrugotsen og lå sydøst for Mariakirken i det nåværende kvarteret Munken. Åhus var et viktig handelssted innenfor det danske riket, og klosteret ble med tiden et av de betydeligste læresetene i Skandinavia.‎ 
Etter reformasjonen ble det underlagt Kronen, og i 1617 inndro kong Christian IV Åhus' kjøpstadsprivilegier. Store deler av byens befolkning ble deretter tvangsflyttet til den nye byen Christianstad. Åhus kloster begynte heretter å falle sammen.


== Klosterbygningene ==
Av klosterbygningene gjenstår i dag en 17 meter lang og over 5 meter høy rest av den østre klosterlengens vestvegg. Det er murens kjerne som ses, for selve muren har en gang vært en meter bred.  Mindre utgravinger har også resultert i funn av klosterlenger mot syd og vest, samt en kirkegårdsmur mot nord. Selve klosterkirken er ikke blitt lokalisert, men det er funnet flere graver i kvarterets nordlige del.


== Referanser ==
Slaget ved Helgoland (1864)

Slaget ved Helgoland var et sjøslag som ble utkjempet 9. mai 1864 utenfor Helgoland i Tyskebukta. Helgoland var den gangen under britisk herredømme. Slaget var en del av andre slesvigske krig og sto mellom fartøyer fra den danske marinen og de østerrikske og prøyssiske marinene, under kommando av den østerrikske admiralen Wilhelm von Tegetthoff. Slaget var det siste større sjøslag som ble utkjempet mellom treskip, og det siste danske sjøslaget med treskip overhodet.
Det østerriksk-prøyssiske angrepet kom i et forsøk på å bryte den danske blokaden av Preussens havner.
Danskene vant en oppmuntrende, men begrenset, seier da det østerrikske flaggskipet, fregatten «Schwartzenberg» ble skutt i brann, og den østerrikske/prøyssiske eskadren trakk seg umiddelbart tilbake i ly av Helgolands nøytrale territorialfarvann, da Helgoland på dette tidspunktet var en britisk besittelse. Senere, i ly av nattemørket, lyktes den østerriksk/prøyssiske eskadren å flykte til Cuxhaven ved utløpet av Elben.
Den politiske betydning av slaget var imidlertid mindre, da det kom for sent til å kunne påvirke og styrke den danske forhandlingsposisjonen ved den pågående London-konferansen og den følgende våpenhvileavtalen tre dager senere.
Etter kampen seilte den danske Nordsjøeskadren til Kristiansand hvor de danske sjøheltene ble tatt imot med åpne armer. De sårede ble pleiet på byens militære sykehus og de døde ble gravlagt på byens kirkegård. En minnestein på kirkegården over de18 falne danske orlogsmenn er i alle år blitt bekranset den 9. mai.


== Deltakende fartøyer ==
Østerrike

Fregatten «Schwartzenberg» (flaggskip), med 498 mann
Fregatten «Radetzky» med 372 mannPreussen

Hjuldamperen «Preussischer Adler» med 110 mann
Kanonbåten «Blitz» med 66 mann
Kanonbåten Basilisk med 66 mannDanmark

Fregatten «Niels Juel» med 422 mann
Fregatten «Jylland» med 327 mann
Korvetten «Hejmdal» med 260 mann


== Litteratur ==
Jan Ganschow, Olaf Haselhorst, Maik Ohnezeit: Der Deutsch-Dänische Krieg 1864. Vorgeschichte - Verlauf - Folgen. Graz 2013, ISBN 978-3-902732-16-3.
Erich Gröner/Dieter Jung/Martin Maass: Die deutschen Kriegsschiffe 1815-1945. bind 1. München 1982. ISBN 3-7637-4800-8.
Hildebrand, Hans/Albert Röhr/Hans-Otto Steinmetz: Die deutschen Kriegsschiffe. Ein Spiegel der Marinegeschichte von 1815 bis zur Gegenwart. Biographien, bind 2. Mundus Verlag o. J.


== Eksterne lenker ==
(en) Battle of Heligoland (1864) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(da) Nordsøeskadren stopper østrigsk-preussisk flådestyrke ved Helgoland, Flådens historie
(en) The Battle off Helgoland, Danish Military History
Hjaltlandsgata

Hjaltlandsgata finnes flere steder i Norge:

Hjaltlandsgata (Oslo)
Hjaltlandsgata (Stavanger)
Berg arbeidskirke

Berg arbeidskirke finnes flere steder i Norge:

Berg arbeidskirke i Brunlanes, Larvik kommune
Berg arbeidskirke i Trondheim
BLT

En BLT er en type sandwich. Navnet kommer av de tre hovedingrediensene bacon, lettuce (salat) og tomato (tomat). Den kommer opprinnelig fra USA.Ved siden av de tre hovedingrediensene er det vanlig å ha på en dressing basert på majones. Avokado og ost kan også brukes på en BLT.


== Referanser ==
Per Spett

Per Axel Håkan Spett (født 24. august 1985 i Jukkasjärvi, Kiruna) er en svensk kulekjører.
Spett deltok i OL i Torino i 2006 (23.-plass), i OL i Vancouver i 2010 (23.-plass) og i OL i Sotsji 2014 (11.-plass).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Per Spett – Olympedia 
(en) Per Spett – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Per Spett – Sveriges olympiske komité 
(en) Per Spett – FIS (freestyle) (sv) Profil på Sveriges Olympiska Kommitté-nettsider.