jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Classical Barbra

Classical Barbra er det 18. studioalbumet til artisten Barbra Streisand, utgitt i februar 1976 og spilt inn i 1973. Albumet inneholder klassiske sanger som ble komponert av europeiske komponister. Låtene er også spilt inn på ulike språk, henholdsvis engelsk, fransk, oksitansk, tysk, italiensk og latin. Musikken er fremført av Columbia Symphony Orchestra og dirigert av Claus Ogerman. I 1999 solgte albumet til gull i USA. I 2013 ble albumet utgitt på nytt med to nye bonuslåter.


== Sporliste ==
«Beau Soir» (Claude Debussy) – 2:42
«Brezairola - Berceuse» fra 'Songs of the Auvergne' (Joseph Canteloube) – 3:47
«Verschwiegene Liebe» (Hugo Wolf) – 2:57
«Pavane (Vocalise)» (Gabriel Fauré) – 5:29
«Après un rêve» (Gabriel Fauré) – 3:24
«In trutina»  fra 'Carmina Burana' (Carl Orff) – 2:11
«Lascia ch'io pianga» fra 'Rinaldo' (Georg Friedrich Händel) – 3:37
«Mondnacht» (Robert Schumann) – 3:56
«Dank sei Dir, Herr» (Handel eller Siegfried Ochs) – 3:42
«I Loved You» (Claus Ogerman) – 2:18


=== Bonuslåter fra 2013 ===
11. «An Sylvia, D.891» (Franz Schubert) – 2:50
12. «Auf dem Wasser zu singen, D.774» (Franz Schubert) – 3:14


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Classical Barbra på Discogs 
(en) Classical Barbra på MusicBrainz 
(en) Classical Barbra på AllMusic 
Barbra Streisand Archives: Records/Classical Barbra Arkivert 7. februar 2016 hos Wayback Machine.
Tsjekkias distrikter

Tsjekkias distrikter har de siste årene undergått endringer, som en del av reformering av den territorielle administrasjonen av landet.
Tsjekkia har siden 1. januar 2000 vært delt inn i 14 regioner, som igjen er delt inn i distrikter; okresy (entall okres). Siden etableringen av distriktet Jesenik 1. januar 1996, har landet 76 distrikter. 
Praha regnes ikke som et distrikt, men en region som er delt inn i 22 forvaltningsområder.
Distriktene er videre delt inn i kommuner og militære områder. Byen Brno danner en enkelt kommune.
Driften av distriktskontorer i Tsjekkia opphørte 31. desember 2002 etter reformen av territorial administrasjon, og oppgaver ble overtatt av 204 storkommuner med såkalte «utvidede fullmakter» (obce s rozšířenou působnosti; Priset obce III Stupně - tredje nivå kommuner, uoffisielt også kalt «smådistriktene» malé okresy).  De 76 distriktene eksisterer fortsatt etter 1. januar 2003, og omfatter nå domstoler, politi, arkiv, statistikk og noen ikke-statlige organisasjoner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Districts of the Czech Republic – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Nils Kåre Nesvold

Nils Kåre Nesvold (født 3. januar 1958) er norsk journalist, redaktør og filmskaper. 
Den 1. januar 2019 overtok han som redaktør og daglig leder i avisa Fjell-Ljom på Røros.
Fra 2015 til 2018 arbeidet han som digitalredaktør i Nea Radio. I 2018 var han daglig leder i Fakta Film AS. 
Han har radio- og tv-utdanning fra Høgskolen i Volda, og har arbeidet i Romsdalsposten, Fosna-Folket, Gudbrandsdølen Dagningen, NRK Trøndelag og NRK Hedmark og Oppland. Han driver også med videoproduksjon.Nesvold var ansvarlig redaktør og daglig leder i Arbeidets Rett i perioden 2011 til 2015. Han har tidligere også vært redaktør i Fosna-Folket 1990-94 og nyhetsredaktør i Gudbrandsdølen Lillehammer Tilskuer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nils Kåre Nesvold på Internet Movie Database
The Way We Were (sang)

«The Way We Were» er en sang fra dramafilmen Våre beste år (1973) med Barbra Streisand og Robert Redford i hovedrollene. Sangen ble skrevet av Alan Bergman og Marilyn Bergman, komponert av Marvin Hamlisch og spilt inn av Streisand.
«The Way We Were» ble en hitsang som toppet singellisten i USA. Den solgte til gull i USA med over to millioner eksemplarer. I 1998 ble låten innlemmet i musikkarkivet Grammy Hall of Fame, og i 2004 kåret det amerikanske filminstituttet sangen til den 8. beste filmlåten noensinne. Den vant både en Golden Globe og Oscar for beste sang, og fikk en Grammy Award for årets sang. Det ble også en av Streisands største hitlåter gjennom hennes 60 års lange karrière. Versjonen hennes ble kåret av Billboard til tidenes 90. beste låt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Full sangtekst til denne sangen hos MetroLyrics
Trondheim hovedbrannstasjon

Trondheim hovedbrannstasjon ligger på Sluppen i Trondheim, nærmere bestemt like nord for Kroppanbrua langs E6. Den ble åpnet i 2014 og ligger på samme tomt som 110-sentralen for Sør-Trøndelag. Hovedbrannstasjonen lå tidligere i Kongens gate i Midtbyen.
Bygget stod ferdig høsten 2014 og har plass til åtte store brannbiler og tre små. I tillegg ligger administrasjonen her. Rundt 60 ansatte har sitt daglige virke ved stasjonen. Beredskapsbemanningen vil være maksimalt ti personer. 110-sentralen for Sør-trøndelag har også fått sitt hovedkvarter her. De flyttet inn i et nyoppført nabobygg i 2015. De to bygningene består til sammen av rundt 5900 kvadratmeter.Byggekostnadene (med flytting) ble på 365 millioner kr. Sammen med 110-sentralen ble kostnadene totalt på 645 millioner. Alle byggene er tegnet av LINK arkitektur, mens Trondheim kommune var byggherre.Den gamle hovedbrannstasjonen lå på hjørnet av Søndre gate og Kongens gate. Bygget ble oppført i to omganger: Søndre gate 3 1940-45 (arkitekt Sverre Pedersen) og Søndre gate 1 1945-53 (arkitekt Høye og Gulldah)l. Også den tidligere brannstasjonen lå her, fra midt på 1800-tallet.


== Avdelinger ==
Hovedbrannstasjonen er én av totalt fire nye brannstasjoner i Trondheim som kom i drift i perioden 2013-2015. Alle de gamle stasjonene ble samtidig nedlagt. De tre mindre stasjonene ligger på Sandmoen, Ranheim og Nyhavna og har hver sin spesialfunksjon. Sentrum brannstasjon på Nyhavna ble åpnet i 2015 og er ment å dekke sentrum av Trondheim. Den utmerker seg spesielt ved at den har kapasitet til å slukke fra sjøen. Den har eget kaianlegg med direkte tilgang fra stasjonen, samt brannbåt og redningsdykkere.


== Referanser ==


== Billedgalleri ==
Storsteinvatnet

Storsteinvatnet er en innsjø vest i Bykle kommune i Agder. Innsjøen ligger i Setesdal Vesthei - Ryfylkeheiane Landskapsvernområde.
Ved enden av vatnet i nordøst liter turisthytta Storsteinen. Vatnet og turisthytta har fått navn etter den store steinen som ligger 500 meter vest-nordvest for hyttene. Denne steinen har gitt ly for farende folk i gammel tid.Vatnet har avrenning mot øst via Sjonaråsdalen til Ytre Storevatn, som er en del av Svartevatn-magasinet.


== Referanser ==
Preben Kaas

Preben Kaas (født 30. mars 1930 i Aalborg, død 27. mars 1981 i København) var en dansk skuespiller, manuskriptforfatter og filmregissør. 
Han er far til skuespiller og kapellmester Jeppe Kaas samt skuespilleren Nikolaj Lie Kaas.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Preben Kaas på Internet Movie Database 
(sv) Preben Kaas i Svensk Filmdatabas 
(da) Preben Kaas på Filmdatabasen 
(da) Preben Kaas på danskefilm.dk 
(da) Preben Kaas på danskfilmogtv.dk 
(da) Preben Kaas på Scope 
(fr) Preben Kaas på Allociné 
(en) Preben Kaas på AllMovie 
(en) Preben Kaas hos The Movie Database 
(da) Preben Kaas hos danskefilmstemmer.dk 
(en) Preben Kaas på Discogs 
(en) Preben Kaas på Discogs 
(en) Preben Kaas på MusicBrainz
Nueva Granada

Nueva Granada kan vise til:

Ny-Granada, det spanske koloniale territorium nord i Sør-Amerika 1550 til 1717
Visekongedømmet Ny-Granada, det spanske koloniale territorium nord i Sør-Amerika fra 1717/1739 til 1819.
Casta (øl)

Casta er et meksikansk ølmerke som ble produsert av bryggeriet Especialidades Cervecera frem til 2005. Etter dette ble det solgt til FEMSA som er morselskapet til Cervecería Cuauhtémoc Moctezuma, hvor produksjonen av Casta foregår i dag.
Olle Johansson

Olle Johansson (født 1953) er en svensk er dosent i nevrovitenskap ved Karolinska Institutet i Stockholm. Han har dosentur i cellebiologi, histologi og nevrobiologi. Han har bidratt til en rekke vitenskapelige arbeider, artikler og bøker, og har disputert for sin medisinske doktorgrad ved Karolinska Institutet.


== El-overfølsomhet ==
Johansson har vakt kontrovers med sitt syn på fenomenet el-overfølsomhet. Mens vitenskapen på området viser at dette er en fiktiv sykdom, mener Johansson at den er reell. Han hevder at mennesker kan oppleve negative helseeffekter av å bli utsatt for elektromagnetisk stråling fra eksempelvis mobiltelefoner eller trådløse nettverk, også når disse er innenfor grenseverdiene som myndighetene har satt.
Om anerkjennelsen av Johanssons standpunkt til el-overfølsomhet har uteblitt fra det vitenskapelige miljø  har han en høy stjerne innen miljøer for alternativ behandling, og særlig benyttes han som referanse for personer og organisasjoner som arbeider med å få anerkjent el-overfølsomhet som en reell somatisk lidelse. I 2004 ble han kåret til Årets förvillare av den svenske organisasjonen Vetenskap och Folkbildning for sin pseudovitenskapelige tilnærming til fenomenet el-overfølsomhet.I 2016 var Johansson en av forfatterne av en rapport som konkluderte med helsefare av mobilstråling og trådløse nett, men denne ble trukket tilbake etter kort fordi det ble påpekt forskningsjuks.


== Referanser ==
Magnus Bøe

Magnus Bøe (født 21. juli 1998) er en norsk-koreansk skiskytter og langrennsløper som representerer Fossum Idrettsforening for langrenn og Idrettslaget TRY for skiskyting i Norge, mens han internasjonalt konkurrerer som Kim Magnus for Sør-Korea.


== Karriere ==


=== 2014/15-sesongen ===
Denne sesongen satset Bøe på skiskyting. Han tok fem norgescup seiere og ble nummer én sammenlagt. Bøe vant gullmedalje i sprint under Junior-NM i langrenn 2015 på Nes i Akershus, og fulgte opp med fjerdeplass i 10 km fristil og sjetteplass i 10 km klassisk under samme mesterskap i Hommelvik.
I Norgescupen i langrenn for junior 2014/15 kom han på femteplass sammenlagt, selv om han kun deltok på fem av de ti rennene i sesongen, hvorav ett renn endte med seier.


=== 2015/16-sesongen ===
5. desember 2015 fikk han sin verdenscupdebut under verdenscupen i langrenn 2015/16 på Lillehammer, der han endte på 66.-plass under 30 km skiatlon. Tre måneder senere fikk han på nytt sjansen under verdenscupsprinten i Drammen, men endte der på 67.-plass i prologen.
Han deltok under Vinter-OL for ungdom 2016 på Lillehammer, der han vant gull i langrennscross foran klubbkamerat Thomas Helland Larsen og finske Lauri Mannila. Han vant også 10 km fristil, og fikk sølv på sprinten, bak Thomas Helland Larsen. 
Under Junior-VM på ski 2016 tok han sølvmedalje på sprint fri teknikk, bak nordmannen Johannes Høsflot Klæbo og foran Giacomo Gabrielli fra Italia. Han fikk også sølv på 10 km klassisk intervallstart.


=== 2016/17-sesongen ===
Han representerte Sør-Korea under Asian Winter Games 2017 i Sapporo i Japan. Der vant han sprinten, og han fikk sølv på 10 km klassisk, bak Akira Lenting fra Japan. I tillegg fikk Sør-Korea bronse på 4 x 7,5 km stafett.I Norgescupen i langrenn for junior 2016/17 fikk han én andreplass, og endte på niendeplass totalt i klassen 18/19 år. 


== Personlig ==
Bøe har norsk far og sørkoreansk mor, har tidligere bodd i Busan, men går på Norges Toppidrettsgymnas i Geilo. Han snakker flytende norsk, koreansk, engelsk og noe tysk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Magnus Bøe – Olympedia 
(en) Magnus Bøe – FIS (langrenn) 
(en) Magnus Bøe – TheSports.org 
(en) Profil hos Ungdoms-OL 2016 (arkivert)
Eotithoes

Eotithoes er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).  Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En stor (35-48 millimeter), kraftig, brunlig trebukk. Den ligner mye på artene i slekten Tithoes, men hannens kjever er spinklere. Hannens kjever (mandibler) er forlengede, ganske tynne. Hodet er stort og bredt med store fasettøyne. Antennene er tydelig sagtakkede, den innerste leddet tykt og kjegleformet. Pronotum er kledt med korte, fløyelsaktige hår, forhjørnene trukket ut til en kraftig krok. I midten er det et par blankt svarte knøler. Dekkvingene er rødbrune med rettvnklede "skuldre" og parallelle sider. De har en del lyse flekker. Beina er forholdsvis korte.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Sentral- og Vest-Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802
Stammen Acanthophorini Thomson, 1864
Slekten Eotithoes Quentin & Villiers, 1983
Eotithoes palinii (Hope, 1843)


== Kilder ==
Liste over artene
Prioninae of the World - Acanthophorini [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Eotithoes i Encyclopedia of Life 
(en) Eotithoes i Global Biodiversity Information Facility 
Eotithoes – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av arten
Aerogrammus

Aerogrammus er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).  Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 30 millimeter), avlang, lyst rødbrun trebukk. Hodet er firkantet og nesten så bredt som pronotum, fasettøynene er forholdsvis små og ikke utstående,  kjevene ikke forstørrede. Antennene er omtrent så lange som halve kroppslengden, uten påfallende utskudd eller hårvekst. Pronotum har rundede sider uten pigger. Dekkvingene er parallellsidige med rettvinklede "skuldre", tett og svært kraftig punkterte, hver dekkvingen med tre kraftige, opphøyde lengderibber.


== Levevis ==
Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Myanmar, Laos, Malaysia og Borneo.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802
Stammen Aegosomatini Thomson, 1860
Slekten Aerogrammus Bates, 1875
Aerogrammus procerus (Pascoe, 1866)


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Aerogrammus i Encyclopedia of Life 
(en) Aerogrammus i Global Biodiversity Information Facility 
Aerogrammus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av arten
Poekilosoma

Poekilosoma er en gruppe av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore (19-25 millimeter), kraftige, mer eller mindre svarte trebukker. Det er stor forskjell mellom kjønnene i utseende. Hannen har forholdsvis korte, kraftige, kamformede antenner, kroppen er svært blank, svart med et varierende innslag av gulrødt. Hodet er firkantet med små fasettøyne og en bred, grunn, V-formet fure i pannen. Pronotum er sekskantet med en kort pigg midt på hver sidekant, bakkanten er betydelig innbuktet innenfor hvert bakhjørne. Dekkvingene smalner jevnt av bakover og har avrundede "skuldre". Hunnen er matt farget med kraftig punktert overside, antennene er ganske spinkle, dekkvingene parallellsidige.


== Levevis ==
Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er natt-aktive. En del av dem kommer til lys.


== Utbredelse ==
Slekten er bare kjent fra det sørlige Brasil.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802
Stammen Anacolini Thomson, 1857
Slekten Poekilosoma Audinet-Serville, 1832
Poekilosoma carinatipenne Lane, 1941
Poekilosoma ornatum (Dalman, 1823)


== Kilder ==
Liste over artene
Prioninae of the World - Poekilosoma [1]
Maria Helena M. Galileo og Miguel A. Monné (2003) New genus of Anacolini and description of males of Myzomorphus flavipes and Poekilosoma carinatipenne (Coleoptera, Cerambycidae, Prioninae). Iheringia, Sér. Zool. vol.93 no.1. [https://web.archive.org/web/20100110134007/http://www.scielo.br/scielo.php?script=sci_arttext


== Eksterne lenker ==
(en) Poekilosoma i Encyclopedia of Life 
(en) Poekilosoma i Global Biodiversity Information Facility 
Poekilosoma – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av Poekilosoma carinatipenne Arkivert 15. februar 2016 hos Wayback Machine.
1. Øyestad

1. Øyestad speidergruppe ble grunnlagt 10. november 1933 av skolelærer Magnus Berg. Første året fikk gruppen 9 medlemmer, og allerede i 1936 kunne gruppen skilte med 2 speidere av første grad. I 1935 fikk speidergruppen et fast tilholdssted med en speiderhytte på Skauholmen. I år 2000 hadde speidergruppen 67 medlemmer fordelt på flere tropper.


== Arkivet ==
Arkivet etter 1. Øyestad speidergruppe befinner seg på Kuben i Arendal. Arkivet inneholder bl.a. møtebøker, korrespondanse, regnskap, medlemskort, notater, medlemsblader og avisutklipp. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Arkiv etter 1. Øyestad på Arkivportalen
Hans Jacob Sundby

Hans Jacob Sundby (født 5. mars 1965) er en norsk forretningsmann, gründer og barnehageeier.
Han er cand.mag. med grunnfag i psykologi og mellomfag i pedagogikk. Han har også kurs i ledelse fra BI. Han har erfaring som kursholder.Hans Jacob Sundby er i dag eier og daglig leder i barnehagekjeden Læringsverkstedet som han startet sammed med kona Randi Lauvland Sundby.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hans Jacob Sundby på proff.no (Besøkt 16. februar 2016)
Læringsverkstedets nettsider
Osphryon

Osphryon er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Store (40-50 millimeter), gulbrune trebukker. Antennene er tynne, ikke sagtakkede, kjevene ikke forstørrede. Pronotum har skarpe pigger på sidene. Dekkvingene er lange og parallellsidige med stumpvinklede "skuldre", uten opphøyde ribber, i spissen avrundede med et par små pigger.


== Levevis ==
Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på Ny-Guinea med noen omkringliggende øyer.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802
Stammen Callipogonini Lameere, 1904
Slekten Osphryon Pascoe, 1869
Osphryon adustus Pascoe, 1869
Osphryon bispinosus Nylander, 1998
Osphryon delahayei Voitsekhovskii, 2020
Osphryon elina Voitsekhovskii, 2020
Osphryon forbesi Gahan, 1894
Osphryon granuliger Aurivillius, 1925
Osphryon hirticollis Gahan, 1894
Osphryon pallidipennis Gressitt, 1951
Osphryon subitanus Gressitt, 1959
Osphryon sudestus Gressitt, 1959
Osphryon tridentatus Gressitt, 1959
Osphryon wauensis Nylander, 1998
Osphryon woodlarkensis Gressitt, 1959


== Referanser ==


== Kilder ==
Liste over artene
Prioninae of the World - Callipogonini [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Osphryon i Encyclopedia of Life 
(en) Osphryon i Global Biodiversity Information Facility 
Osphryon – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Osphryon forbesi
Bilde av Osphryon subitanus
Sandvikvær

Sandvikvær er et fraflyttet fiskevær på Hjelmsøya i Måsøy kommune, i Troms og Finnmark.
I 1887 etablerte Heinrich Rasch fra Havøysund butikk i Sandvikvær. Han ansatte en bestyrer til å ta hånd om den daglige driften. I 1938 ble stedet kjøpt av Petter Berg. Ved utbruddet av andre verdenskrig hadde stedet telefonsentral, posthus, skole, ungdomshus og rundt 100 innbyggere.
Alle innbyggerne ble evakuert og stedet brent ned av den tyske okkupasjonsmakten i 1944. Gjenoppbyggingen startet i mai 1946.Fiskeværet ble forlatt i 1968 etter at Berg gikk konkurs. Fraflyttingen er temaet for boka «Tilfellet Sandvikvær», skrevet av Reidar Nielsen og utgitt i 1975.I 1993 ble scener fra filmen «Stella Polaris» tatt opp her.


== Referanser ==
Apocaulus

Apocaulus er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore (20-30 millimeter), avlange, blanke, brune til svarte trebukker. Hodet er firkantet med en bred- V-formet midtfure. Antennene er omtrent så lange som halve kroppslengden. Pronotum har avrundede sider uten pigger, i midten gjerne et par blanke felter uten punktering. Dekkvingene er parallellsidige med avrundede "skuldre", kraftig punkterte med brede, men lave, opphøyde lengderibber.


== Levevis ==
Arten utvikler seg i døde stokker av furu.


== Utbredelse ==
Slekten er vidt utbredt i Afrika sør for Sahara.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802 
Stammen Callipogonini eller Ergatini
Slekten Apocaulus Quentin & Villiers, 1977
Apocaulus abyssinicus Bjørnstad & Jiroux, 2010
Apocaulus colmanti (Lameere, 1912)
Apocaulus dargei Quentin & Villiers, 1977
Apocaulus foveiceps (Harold, 1878)
Apocaulus rivalus (Gilmour, 1954)
Apocaulus schenklingi (Lameere, 1912)
Apocaulus thoracicalis (Jordan, 1894)


== Kilder ==
Prioninae of the World - Ergatini [1]
Nettside om arten Arkivert 15. februar 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Apocaulus i Encyclopedia of Life 
(en) Apocaulus i Global Biodiversity Information Facility 
Apocaulus – detaljert informasjon på Wikispecies
Pixodarus

Pixodarus er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Store (30-42 millimeter), nokså brede, matte, brunlige til svarte trebukker. Oversiden har kraftig skulptur. Antennene er tynne og noe kortere enn kroppen. Pronotum har fem skarpe pigger på hver ytterkant. Dekkvingene er parallellsigige med stumpvinklede "skuldre", uten opphøyde lengderibber.


== Levevis ==
Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.


== Utbredelse ==
Slekten lever i det sørlige, østlige og sentrale Afrika.


== Systematisk inndeling ==
Artlisten følger 

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802
Stammen Callipogonini Lameere, 1904
Gruppen Hopliderina - noen ganger regnet som en egen stammen, Hopliderini
Slekten Pixodarus Fairmaire, 1887 - Afrika
Pixodarus exasperatus Quentin & Villiers, 1972 - ofte plassert som en underart av P. nyassae
Pixodarus nyassae (Bates, 1878)
Pixodarus spiniscapus Bjørnstad & Grobbelaar, 2016


== Referanser ==


== Kilder ==
Prioninae of the World - Hopliderini
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Pixodarus i Encyclopedia of Life 
(en) Pixodarus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Pixodarus hos NCBI 
(en) Kategori:Pixodarus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pixodarus – detaljert informasjon på Wikispecies
Alpint under Vinter-OL for ungdom 2016 – Kombinasjon jenter

Kombinasjon for jenter under Vinter-OL for ungdom 2016 ble avholdt i Hafjell Alpinsenter 14. februar 2016, med én omgang super-G og én omgang slalåm.
Aline Danioth fra Sveits vant øvelsen foran lagvenninnen Melanie Meillard og Katrin Hirtl-Stanggassinger fra Tyskland.


== Resultater ==


== Referanser ==