jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Lysholm (slekt)

Lysholm er en norsk slekt med tysk opphav rundt i Trondheim
I Flensburg bodde en kjøpmann som het Hans Nissen Lysholm (1667–1717). To av hans sønnesønner dro til Norge for å drive handel og ble boende.

Hans Nissen Lysholm (1667–1717) g. Dorothea Boysdatter
Nicolay Lysholm (1697–1739) g. Anna Meincke (1701–24) og Maria Brodersen (1710–39).Henrik Lysholm (1724–70) kjøpmann og kanselliråd, g. Anna Tønder av Tønder (slekt)
Anna Maria Lysholm (1757–1826) g. Erik Must Angell av Angell (slekt)
Henrik Lysholm Angell (1781–1837) gårdeier, g. Anna Katrine Lysholm (se under)
Anna Catharina Lysholm (1758–1834) g. major Henrik Angell (1746–1804)
Henrik Lysholm Angell (1784–1871) g. Cathrine Støren
Nicolai Lysholm (1761–1814) kjøpmann og justisråd, g. Martha Angell Bernhoft (1764–1826)
Anna Katrine Lysholm (1789–1849), g. Henrik Lysholm Angell (se over)
Anne Marie Angell (1819–) g. Elisæus Wessel av Wessel (slekt)
Henrik Catthar Lysholm Wessel (1861–1935), ing. g Sophie Goebel
Jan Wessel (1903–80), ing. oppfant Radionette
Jørgen Bernhoft Lysholm (1796–1843), startet «Jørgen B. Lysholm» akevittbrenneri 1821, g. Dorothea Krabbe, datter av Ole Krabbe
Nicolai Lysholm (1823–64) fabrikkeier (kjemidelen)
Marthe Angell Lysholm (1826–1903), gift med grossist Halfdan Fredrik Klingenberg.
Olaus Krabbe Lysholm (1840–94) overtok farens brenneri, kjøpte E.C. Dahls bryggeri 1889
Bjarne Lysholm (1861–1939) lege og industrimann
Olaus Krabbe Lysholm (1895–1959) adm.dir. E.C. Dahls bryggeri
Jørgen Bjarne Lysholm (1929–95) adm.dir. E.C. Dahls bryggeri 1960–86
Gunnar Hoff Lysholm (1950–) eier Bårdshaug herregård og ordfører i Orkdal
Dorothea Marie Lysholm (1833–69) g. Peter Wilhelm Schjelderup (1816–81)
Se Schjelderup (slekt) for efterkommere
Johan Mølmann Lysholm (1763–1839) kjøpmann og stortingsmann, grunnla Bodø, g. Cecilia Fabricius
Henrik Lysholm (1790–1860) borgermester i Trondheim
Johan Møllmann Lysholm (1800–74), borgermester i Trondheim
Broder Lysholm (1734–72) kjøpmann, skipsreder og hoffagent, g. skipsreder Catharina Lysholm (1744–1815) som fikk æren for å ha oppfunnet/oppdaget Linjeakevitt, datter av Hilmar Meincke fra Flensburg
Sara Marie Lysholm, g. generalmajor Carsten Gerhard Bang


== Andre Lysholmer ==
Eirik Hoff Lysholm (1975–) redaktør
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==
Årets nordlending

Årets nordlending er en hederspris og -utmerkelse som ble etablert av Avisa Nordland i 2002. Siden 2009 har utmerkelsen blitt delt ut i samarbeid med NRK Nordland.Prisvinneren mottar et diplom og en keramikkstatuett med form som en varde skapt av Ingrid Cimmerbeck. Ifølge statuttene skal prisen deles ut til noen som har gjort en innsats for å bidra til trivsel og utvikling for nordlendingene, eller som har fremstått som et eksempel på nordlendingenes skaperkraft og stå-på-vilje. Mottakerne av prisen blir valgt på grunnlag av publikumsstemmer etter at en jury har valgt ut ti kandidater blant de nominerte.


== Bakgrunn ==
Årets nordlending har opprinnelig blitt delt ut siden 1989 av tromsøavisa Nordlys med vinnere fra hele Nord-Norge. Med bakgrunn i at Steinar Bastesen var den eneste fra Nordland som hadde mottatt utmerkelsen siden starten, og fordi det i 2002 kun var én person fra Nordland som var nominert, ble sjefsredaktøren i Nordlys kritisert av sjefsredaktøren i Avisa Nordland. Avisa Nordland bestemte seg for å dele ut en egen utmerkelse med kandidater kun fra Nordland, med oppfordring til Nordlys om å bestemme seg for om de skulle kåre årets tromsværing, årets finnmarking eller årets nordlending. Siden 2002 har begge avisene delt ut hver sin pris. Ved ett tilfelle, i 2004, mottok samme person utmerkelsen fra begge avisene.


== Mottakere av Årets nordlending ==


== Referanser ==
Alexi Tuomarila

Alexi Tuomarila (født 27. februar 1974 i Björneborg, Finland) er en finsk jazzpianist og komponist.


== Biografi ==
Tuomarila fikk undervisning i  klassisk piano fra han var 6 til han var 18 år gammel. Han likte godt rockemusikk, før han oppdaget jazz i sin fars platesamling. I 1993 startet han studier ved Konservatoriet i Helsingfors (1994-99). Han fortsatte studiene under Diederik Wissels og Nathalie Loriers ved Konservatoriet i Brussel. I studietiden møtte han Nicolas Kummert, Christophe Devisscher og Teun Verbruggen, som ble med i kvartetten  hans fra starten i 1999.Samme år vant han prisen for beste band og beste solist  i den internasjonale konkurransen Jazz Hoeilaart. I 2001 mottok han første prisen i jazzsolist-konkurransen i Monaco og vant Tremplin-konkurransen i Avignon med kvartetten sin. Kvartetten hadde da også gitt ut tre album. I 2005 dannet han en trio, med Mats Eilertsen og Olavi Louhivuori, og de ga ut albumet Konstellasjoner. Siden 2006 har han spilt med Tomasz Stańko, og i 2009 spilte han i kvintetten Woodoo Alle. Han har også samarbeidet med Joey Baron, Kenny Wheeler, Anders Jormin, Gress Aper, Lionel Beuvens, og Perico Sambeat.


== Discography ==


=== Soloalbum ===
Alexi Tuomarila Quartet (Christophe Devisscher, Nicolas Kummert, Teun Verbruggen)2001: Voices Of Pohjola ‎(Igloo - IGL 158)
2003: 02 ‎(Finlandia Records, Warner Jazz - 0927-49148-2)Alexi Tuomarila Trio (Mats Eilertsen, Olavi Louhivuori)2006: Constellation ‎(Jazzaway Records - JARCD 030)
2013:  Seven Hills ‎(Edition Records - EDN1041)
2017:  Kingdom ‎(Edition Records - EDN1090)


=== Samarbeid ===
Tomasz Stańko Quintet (Anders Christensen, Jakob Bro, Olavi Louhivuori)2009: Dark Eyes (ECM Records - ECM 2115)Nicolas Kummert Voices (Hervé Samb, Jens Maurits Bouttery, Jozef Dumoulin, Lionel Beuvens, Nicolas Thys)2010: One ‎(Prova Records - PR 0610-CD13)
2014: Liberté ‎(Prova Records - PR 1402-CD25)Drifter (Alex Gilain, Axel Gilain, Nicolas Kummert, Teun Verbruggen)2015: Flow (Edition Records - EDN1059v)


== Referanser ==

Philippe Carles, André Clergeat, Jean-Louis Comolli: Le nouveau forsøk du jazz. R. Laffont: Paris, 2011.


== Eksterne lenker ==
(en) Alexi Tuomarila på Discogs 
(en) Alexi Tuomarila på MusicBrainz 
(en) Alexi Tuomarila på Spotify 
(en) Alexi Tuomarila på Songkick 
Offisielt nettsted
Oppføring (Jazz i Belgia)
Thomas Espevik

Thomas Espevik (født 25. juli 1988 i Stavanger) er en norsk journalist og skjønnlitterær forfatter. Han debuterte på Flamme Forlag i 2017 med romanen Hva ville Johannes gjort?. Espevik har også jobbet som redaktør i Bokvennen Litterær Avis (BLA). I dag jobber han som kulturjournalist i Klassekampen.  
Han har tidligere jobbet som kulturjournalist i NRK Bok. I 2013 var Espevik med på å starte Litteraturtidsskriftet Kamilla, som kom med 15 nummer før det ble nedlagt i 2017.


== Bibliografi ==


=== Romaner ===
Hva ville Johannes gjort?, Flamme Forlag 2017


=== Antologier ===
Signaler 16, Cappelen Damm 2016
Vi har snakket om disse tekstene, Forfatterstudiet i Tromsø 2015-2016
Vekster, Forfatterstudiet i Tromsø 2014-2015


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Thomas Espevik i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
Thomas Espeviks hjemmeside
Om Thomas Espevik hos Flamme forlag
Dagny (artist)

Dagny Norvoll Sandvik (født 23. juli 1990 i Tromsø), kjent som Dagny, er en norsk popsanger som ble berømt med sin debutsingle «Backbeat». Den akustiske versjonen av sangen ble i mai 2017 spilt på Grey's Anatomy i episoden «True Colors».
Dagny er datter av vokalisten Marit Sandvik og jazzmusikeren Øystein Norvoll. Hun har hatt stor suksess på Spotify og har signert for Republic Records, et selskap under Universal Music. Rob Stevenson, artist- og repertoaransvarlig for Republic, sa om henne: «…'Backbeat' vakte umiddelbart vår oppmerksomhet, og etter en showcase i New York ble hele vårt selskap forelsket i henne. Vi gleder oss til å videreformidle hennes visjon til verden.» Hun er blitt nominert til Spellemannprisen seks ganger: årets låt for «Backbeat» og årets nykommer i 2016, årets låt for «Wearing Nothing» i 2017 og årets låtskriver for låter fra 2018, årets låt sammen med Seeb for «Drink About» i 2018 og årets låt for «Somebody» i 2020. Hun vant P3 Gull 2020 i klassen årets låt for «Somebody» og var også nominert i klassen årets artist.


== Diskografi ==


=== Album ===
Strangers / Lovers (2020, Universal Music)


=== EP'er ===
Ultraviolet (2016, Republic Records)


=== Singler ===


==== Som hovedartist ====


==== Som gjesteartist ====


== Utmerkelser og nominasjoner ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Dagny Norvoll Sandvik – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Dagny på Internet Movie Database 
(en) Dagny på Apple Music 
(en) Dagny på Discogs 
(en) Dagny på Discogs 
(en) Dagny på MusicBrainz 
(en) Dagny på SoundCloud 
(en) Dagny på Spotify 
(en) Dagny på Songkick 
(en) Dagny på Last.fm 
(en) Dagny på Genius — sangtekster 
(en) Dagny på AllMusic 
(en) Dagny på AllMusic 
(en) Dagny på Twitter 
Dagny på Twitter 
(en) Dagny på Facebook 
Dagny på Facebook 
(en) Dagny på Instagram 
Dagny på Instagram 
(en) Dagny på YouTube 
Dagny på YouTube
Børge Pedersen

Børge Pedersen (født 20. mai 1963, død 11. desember 2021) var en norsk musiker, skuespiller og kabaretartist. Han hadde rollen som Pontius Pilatus i Jesus Christ Superstar på Trøndelag Teater i 2000, var med i flere Cornelis Vreeswijk-forestillinger og hadde blant annet en oppsetning på Teaterkafeen i Trondheim sammen med Erik W. Jacobsen og Øyvind Brandtzæg. Han var også med i bakgårdsoperaen Vakre Maja i flere år. 
Pedersen var vokalist i band som Wannskrækk, Hardline, Storm, Road og Bad Habitz.Børge Pedersen oversatte flere av Cornelis Vreeswijks låter til trøndersk, som i 2012 kom ut på CD-platen Hvis Vreeswijk va fra Valentinlyst. Den fikk terningkast fem i Adresseavisa og Trønderavisa. I forbindelse med NRKs dokumentar Balladen om Børge Pedersen ga han ut singelen «Får æ lov» (skrevet av Jonny Fjerstad og Rune Karlsen).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Børge Pedersen på Internet Movie Database 
(en) Børge Pedersen på Discogs
Leopold Auenbrugger

Johann Leopold Auenbrugger (1722–1809) var en østerriksk medisiner og amatør-librettist.


== Liv og virke ==
Leopold Auenbrugger studerte først medisin i Graz, deretter i Wien. Etter avsluttet studium i 1751 arbeidet han som sykehuslege, senere drev han en etterspurt privatpraksis i Wien.
Som sønn av en vertshuseier hadde Auenbrugger lært seg å estimere restmengde vin ved å banke på vintønner, og oppdaget som lege at det er mulig å vurdere tilstanden i thorax ved å banke på ulike steder av brystveggen og sammenligne lyden hos pasienten med friske individer. I 1761 publiserte han skriftet Inventum novum ex percussione thoracis humani ut signo abstrusos interni pectoris morbos detegendi («ny teknikk for å oppdage skjulte brystsykdommer ved å banke på den menneskelige brystkasse»), noe som gjør at han regnes som oppfinner av den medisinske undersøkelsesmetoden perkusjon. Sammen med oppfinneren av stetoskopet, René Laënnec, regnes han også som foregangsmann for den fysikalske diagnostikken. Metodene deres, perkusjon og auskultasjon, har beholdt betydningen som kliniske basismetoder inn i apparatmedisinens tidsalder.
Auenbruggers arbeid om perkusjon fikk liten oppmerksomhet i hans egen samtid, men etter nesten førti års glemsel oppdaget Napoleons livlege Jean-Nicolas Corvisart skriftet hans og oversatte det til fransk (Paris 1808).
I tillegg til perkusjons-skriftet skrev Auenbrugger bare to mindre betydelige psykiatriske arbeider og en beretning om dysenteriepidemien i Wien 1779.
Auenbrugger var Antonio Salieris forlover i 1774, og forfattet en libretto til hans tyske lystspill Der Rauchfangkehrer, uroppført i Wien 1781.
Datteren Marianne Auenbrugger studerte musikk hos Salieri og Joseph Haydn, og ble en dyktig pianist og komponist, men døde av tuberkulose bare 23 år gammel.


== Referanser ==


== Kilder ==
(de) Leopold Schönbauer: «Auenbrugger, Johann Leopold.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 1, Duncker & Humblot, Berlin 1953, ISBN 3-428-00182-6, s. 429 (digitalisering).
Constantin von Wurzbach: «Auenbrugger, Leopold von.» I Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich. 1. Del. Universitäts-Buchdruckerei L. C. Zamarski (vormals J. P. Sollinger), Wien 1856, s. 85 (Innscanning).
(de) August Hirsch: «Auenbrugger v. Auenbrug, Leopold». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 1, Duncker & Humblot, Leipzig 1875, s. 636 f.


== Eksterne lenker ==
(en) Leopold Auenbrugger – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Leopold Auenbrugger på MusicBrainz 
(de) Verk av og om Leopold Auenbrugger i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(de) Verk av Leopold Auenbrugger, zeno.org.
Leppestift på snippen

Leppestift på snippen (orig: Lipstick on Your Collar ) er en britisk miniserie skrevet av Dennis Potter som gikk på Channel 4 i 1993. 
Serien er en utvidet versjon av Potters fjernsynsstykke «Lay Down Your Arms» fra 1970.
Dette var den siste av flere produksjoner fra Potter (Penger fra oven, Den syngende detektiv) hvor hovedpersoner kunne avbryte handlingen med å mime til kjente pop-sanger.
Den engelske originaltittelen er hentet fra en kjent sang med samme navn skrevet av George Goehring og Edna Lewis.
Første episode av serien hadde norsk fjernsynspremiere fredag 14. oktober 1994 på NRK.


== Handling ==
Handlingen finner sted ved et britisk militært etterretningskontor i Whitehall i 1956, hvor en liten gruppe analytikere oppdager at deres stille eksistens blir forstyrret på grunn av Suez-krisen. Mick Hopper (spilt av Ewan McGregor) gjennomfører sin tjeneste som tolk for russiske dokumenter. Hopper, som er lei av jobben sin, bruker dagene sine på å finne på fantasifulle dagdrømmer som involverer at kollegene hans begynner å synge forskjellige moderne sanger.
En annen karakter, Sylvia Berry (spilt av Louise Germaine) er gift med den voldelige korporalen Pete Berry. Micks kollegaer er blant andre Francis Francis og en middelaldrende teater-organist ved navn Harold Atterbow. Andre temaer i filmen inkluderer blant annet innflytelse fra amerikansk rock and roll på det britiske samfunnet, gapet mellom de eldste analytikerne, som er vanlige hæroffiserer, og de vernepliktige yngre soldatene.


== Rolleliste ==

Giles Thomas - Pte. Francis Francis
Ewan McGregor - Pte. Mick Hopper
Louise Germaine - Sylvia Berry
Roy Hudd - Harold Atterbow
Douglas Henshall - Cpl. Pete Berry
Peter Jeffrey - Col. Bernwood
Clive Francis - Maj. Hedges
Nicholas Jones - Maj. Carter
Nicholas Farrell as Maj. Church
Shane Rimmer - Lt. Col. Trekker
Kim Huffman - Lisa Trekker
Maggie Steed - Aunt Vickie
Bernard Hill - Uncle Fred
Debra Beaumont - Nina


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Leppestift på snippen på Internet Movie Database
Daniel Kvande

Daniel Kvande (født 8. april 1995) norsk fotballspiller som spiller for Ranheim.Han har tidligere spilt for Byåsen og Rosenborg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Daniel Kvande – Transfermarkt 
(no) Daniel Kvande – Norges Fotballforbund 
(en) Daniel Kvande – FBref
Hell Sjakklubb

Hell Sjakklubb ble stiftet 27. mai 2008, og er tilknyttet FIDE gjennom Norges Sjakkforbund. I 2019 var Hell Sjakklubb største sjakklubb registrert i Trøndelag. Medlemmene kommer stort sett fra Trøndelag og klubbaktiviteten foregår i Trondheim og Stjørdal.  Klubben har egen avdeling for barn og ungdom.  Hell SKU er en del av Ungdommens Sjakkforbund. Klubben har ukentlige spill- og treningskvelder både i Trondheim og Stjørdal.


== Arrangement ==
I 2019 var Hell Sjakklubb arrangør av Hell Chess International på Scandic Hell. Av andre nasjonale arrangement kan nevnes NM for jenter på Nidaros Idrettsungdomsskole i Trondheim i februar 2019 og NM for barn og ungdom på Scandic Lerkendal i 2016, der over 300 spillere deltok. NM for barn og ungdom er det største årlige arrangementet i landet i regi av Ungdommens Sjakkforbund.
Klubben ble i 2019 tildelt ansvaret for å arrangere Landsturneringen 2020 på Scandic Hell. Landsturneringen er landets desidert største årlige sjakkbegivenhet. Turneringen i 2020 ble imidlertid avlyst på grunn av  Coronaviruspandemien.
Som lag vant Hell Sjakklubb Midtnorgeseriens 1. divisjon avdeling Trøndelag i 2013/2014, 2014/2015, 2017/2018 og 2021/2022. Som første klubb fra Nord-Trøndelag kvalifiserte Hell Sjakklubb seg til Eliteserien sesongen 2018/2019. Klubben kvalifiserte seg på nytt til Eliteserien 2022/2023.
Hell Sjakklubb arrangerer årlig Scandic Hell Grand Prix i mai eller juni. Fra 2014 fram til 2020 var Hell Sjakklubb blant de klubbene i Norge som arrangerte flest Grand Prix-turneringer.


== Spillere og informasjonsvirksomhet ==
Spillere fra Hell har ved utgangen av 2019 oppnådd følgende individuelle resultater:

2019: 5 gull under Landsturneringen 2019
2019: Gull i yngste klasse i NMU 2019
2018: Bronse i NMU 2018 klasse g
2017: NM-gull i lynsjakk junior 2017
2017: Bronse Landsturneringen 2017 miniputt
2017: Sølv i NMU 2017 klasse g
2014: NM-gull i lynsjakk kadett 2014.I oktober 2020 opprettet klubben en nyhetsside med nasjonale og internasjonale nyheter om sjakk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell hjemmeside
Klubbens facebookside
Klubbens nyhetsside
Klubbens akademiside
Kastfemkamp

Kastfemkamp er en friidrettsøvelse som består av fem forskjellige kaste-øvelser. De fem øvelsene er de fire olympiske øvelsene, sleggekast, kulestøt, spydkast og diskos samt vektkast som var OL-øvelse i 1904 og 1920. Det arrangeres mesterskap innen veteranfriidrett i øvelsen både nasjonalt  og internasjonalt, og det føres liste over verdensrekorder.Øvelsene er de samme for menn og kvinner, men størrelsen på det som kastes varierer avhengig av kjønn og alder. Hver utøver får tre forsøk i hver øvelse, og så beregnes en poengsum ut fra gjennomsnittet av de beste internasjonale resultatene for hver øvelse og aldersgruppe. Vinneren er den med høyest total poengsum.
Norske Iver Hytten har (per november 2017) verdensrekord for menn over 45 år satt i Tønsberg i 2012, og Arild Busterud har verdensrekord både i klassen over 60 år satt i Heggedal i 2010 og over 65 år fra 2013 satt i Porto Alegre i Brasil.I USA konkurreres det også i «ultravekt femkamp» der vekten som kastes økes for hvert kast.


== Referanser ==
Armand Lohikoski

Armand Lohikoski (født 3. januar 1912 i Astoria i Oregon, død 20. mars 2005 i Helsingfors i Finland) var en amerikanskfødt finsk filmregissør og forfatter. Han regisserte en rekke Pekka ja Pätkä-filmer.


== Liv og virke ==
Før han ble filmregissør hadde Armand Lohikoski en lang karriere for det meste innen mediabransjen. Han arbeidet blant annet som journalist og avdelingsdirektør for Finlands krinkastingsselskap, der han produserte landets første radioquiz. Han var også leder av Helsingfors-kontoret til Metro-Goldwyn-Mayer Films. Han var også den første til å utgi gratisaviser i Finland.Armand Lohikoski regisserte 18 langfilmer for det store finske filmselskapet Suomen Filmiteollisuus. I tillegg til dette regisserte han mange kortfilmer og reklamesnutter.
Lohikoski skrev reiseboken Dollari on lujassa i 1946 om et studentkor basert i Helsingfors. Han skrev sin egen biografi Mies Puupää-filmien takaa i 1993 og en bok med aforismer, Sattuvasti Sanottua, i 2002.


== Regissør - filmografi ==
Island Girl, 1953
Me tulemme taas, 1953
Pekka ja Pätkä kesälaitumilla, 1953
Hei, rillumarei!, 1954
Minä soitan sinulle illalla, 1954
Pekka ja Pätkä lumimiehen jäljillä, 1954
Pekka ja Pätkä puistotäteinä, 1955
Kiinni on ja pysyy, 1955
Pekka ja Pätkä pahassa pulassa, 1955
Risti ja liekki, 1957
Pekka ja Pätkä ketjukolarissa, 1957
Pekka ja Pätkä salapoliiseina, 1957
Pekka ja Pätkä sammakkomiehinä, 1957
Kahden ladun poikki, 1958
Pekka ja Pätkä Suezilla, 1958
Pekka ja Pätkä miljonääreinä, 1958
Pekka ja Pätkä mestarimaalareina, 1959
Kohtalo tekee siirron, 1959
Taape tähtenä, 1962


== Forfatter - filmografi ==
Pekka ja Pätkä lumimiehen jäljillä, 1954
Pekka ja Pätkä ketjukolarissa, 1957
Pekka ja Pätkä salapoliiseina, 1957
Pekka ja Pätkä sammakkomiehinä, 1957
Pekka ja Pätkä Suezilla, 1958
Pekka ja Pätkä miljonääreinä, 1958
Pekka ja Pätkä mestarimaalareina, 1959
Kohtalo tekee siirron, 1959
Taape tähtenä, 1962


== Skuespiller - filmografi ==
Ryhmy ja Romppainen, 1941, Dørmann
Synnin puumerkki, 1942, Fabrikkeier
Tyttö astuu elämään, 1943, Obersts assistent
Varjoja Kannaksella, 1943, Tollbetjent
Tähtireportterit tulevat, 1945, Røver
Pekka ja Pätkä pahassa pulassa, 1955, Radiostemme
Kiinni on ja pysyy, 1955, Butikkeier
Pekka ja Pätkä ketjukolarissa, 1957, Professor Karhu
Pekka ja Pätkä Suezilla, 1958, Suez air control


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Armand Lohikoski på Internet Movie Database 
(sv) Armand Lohikoski i Svensk Filmdatabas 
(en) Armand Lohikoski på AllMovie 
(en) Armand Lohikoski hos The Movie Database
Ancognatha vulgaris

Ancognatha vulgaris er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 20 millimeter), avlang, blank, rødbrun hornbille. Hver dekkvinge én avlang, svart flekk på "skuldrene", i tillegg ofte en flekk nær midten, noen ganger er de svarte tegningene mer omfattende. Den har ikke horn på hodet eller groper på pronotum, som vanlig hos Cyclocephalini kan hannen kjennes på at den har utvidete forføtter og særlig påfallende store klør på forbeina. Undersiden er tett kledt med korte, bleke hår. Hodet har en rundet "snute" med markert rand. Beina har svarte "knær", spissen av leggene og føttene er også svarte.


== Levevis ==
De fleste av artene lever i høyereliggende områder. De kommer gjerne til lys om natten. Forøvrig er lite kjent om biologien deres.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Costa Rica i nord til Bolivia i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Cyclocephalini
Slekten Ancognatha Erichson, 1847
Ancognatha vulgaris Arrow, 1911


== Kilder ==
Generic Guide to New World Scarab Beetles - Ancognatha [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Ancognatha vulgaris i Encyclopedia of Life 
(en) Ancognatha vulgaris i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ancognatha vulgaris hos NCBI 
Ancognatha vulgaris – detaljert informasjon på Wikispecies 
Dynastidae du monde- nettside om arten
Ancognatha falsa

Ancognatha falsa er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 20 millimeter), avlang, blank, rødbrun hornbille. Hver dekkvinge én avlang, svart flekk på "skuldrene", og én flekk nær midten, ofte også en flekk nær vingespissen. Pronotum er litt mørkere rødlig enn dekkvingene. Den har ikke horn på hodet eller groper på pronotum, som vanlig hos Cyclocephalini kan hannen kjennes på at den har utvidete forføtter og særlig påfallende store klør på forbeina. Undersiden er tett kledt med korte, bleke hår. Hodet er svart og har en rundet "snute" med markert rand. Beina er mørke.


== Levevis ==
De fleste av artene lever i høyereliggende områder. De kommer gjerne til lys om natten. Forøvrig er lite kjent om biologien deres.


== Utbredelse ==
Arten lever i Mellom-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Cyclocephalini
Slekten Ancognatha Erichson, 1847
Ancognatha falsa Arrow, 1911


== Kilder ==
Generic Guide to New World Scarab Beetles - Ancognatha [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Ancognatha falsa i Global Biodiversity Information Facility 
Dynastidae du monde- nettside om arten
Matthew Jurman

Matthew John Jurman (født 8. desember 1989) er en australsk fotballspiller som spiller for den sørkoreanske klubben Suwon Samsung Bluewings.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Australias tropp til VM i fotball 2018 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Matthew Jurman – FIFA 
(en) Matthew Jurman – K League database 
(en) Matthew Jurman – Transfermarkt 
(en) Matthew Jurman – national-football-teams.com 
(en) Matthew Jurman – WorldFootball.net 
(en) Matthew Jurman – FootballDatabase.eu 
(en) Matthew Jurman – Soccerway 
(en) Matthew Jurman – FBref