jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tingsaker skole

Tingsaker skole er en barneskole på Tingsaker i Lillesand.
Skolen ble bygget i 1986 og utvidet i 2014. I 2022 fikk den ny gymsal.
Piggrokker

Piggrokker er en orden rokker som kjennetegnes av en eller flere pigger på halen som de bruker til å forsvare seg. De ble før gruppert sammen med de ekte rokkene, men nyere undersøkelser har vist at de utgjør en egen monofyletisk gruppe som har utviklet den typiske flate uavhengig av dem.


== Systematikk ==
Nelson's 2006 Fishes of the World deler opp piggrokkene i 10 familier:
Underorden Platyrhinoidei
Familie Platyrhinidae
Underorden Zanobatoidei
Familie Zanobatidae
Underorden Myliobatoidei
Overfamilie Hexatrygonoidea
Familie Hexatrygonidae
Overfamilie Urolophoidea
Familie Plesiobatidae
Familie Urolophidae
Overfamilie Urotrygonoidea
Familie Urotrygonidae
Overfamilie Dasyatoidea
Familie Dasyatidae (piggrokkefamilien)
Familie Potamotrygonidae
Familie Gymnuridae
Familie Myliobatidae


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Piggrokker – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Piggrokker i Encyclopedia of Life 
(en) Piggrokker i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Piggrokker hos Artsdatabanken 
(sv) Piggrokker hos Dyntaxa 
(en) Piggrokker hos Fossilworks 
(en) Piggrokker hos ITIS 
(en) Piggrokker hos NCBI 
(en) Kategori:Myliobatiformes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Myliobatiformes – detaljert informasjon på Wikispecies
Jacob Bekenstein

Jacob David Bekenstein (hebraisk: יעקב בקנשטיין, født 1. mai 1947 i Mexico by, død 16. august 2015 i Helsingfors) var en mexicansk-israelsk teoretisk fysiker som har bidratt til grunnleggelsen av termodynamikken til sorte hull og til andre aspekter ved forbindelsen mellom informasjon og gravitasjon.


== Utvalgte verk ==
J. D. Bekenstein, Information in the Holographic Universe. Scientific American, Volume 289, Number 2, August 2003, p. 61.[1]
J. D. Bekenstein and M. Schiffer, "Quantum Limitations on the Storage and Transmission of Information", Int. J. of Modern Physics 1:355-422 (1990).
J. D. Bekenstein, "Entropy content and information flow in systems with limited energy", Phys. Rev. D 30:1669–1679 (1984).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bekenstein's papers list at ArXiv with links to the full papers
Israel Prize Official Site - CV of Jacob Bekenstein (in Hebrew)
Maximilian Haider

Maximilian Haider (født 1950) er en østerriks fysiker. I 2011 ble han sammen med Harald Rose og Knut Urban tildelt Wolfprisen i fysikk for bidrag til elektronmikroskop.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi ved CEOS GmbH
Knut Urban

Knut Urban (født 25. juni 1941 i Stuttgart) er en tysk fysiker. I 2011 ble han sammen med Maximilian Haider og Harald Rose tildelt Wolfprisen i fysikk for bidrag til elektronmikroskop.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Knut Urban (Portrait) Arkivert 3. mars 2016 hos Wayback Machine.
Institute of Microstructure Research hos Forschungszentrum Jülich
Ernst Ruska-Centre for Microscopy and Spectroscopy with Electrons
Robert Brout

Robert Brout (født 14. juni 1928 i New York City, død 3. mai 2011 i Brussel) var en amerikansk-belgisk teoretisk fysiker som utførte betydelige bidrag innen elementær partikkelfysikk. Han var professor i fysikk ved Université Libre de Bruxelles, hvor han sammen med François Englert opprettet Service de Physique Théorique. I 2004 ble han sammen med Peter Higgs og François Englert tildelt Wolfprisen i fysikk.


== Referanser ==
Thematic Apperception Test

Thematic Apperception Test (kalt TAT) er en vitenskapelig psykologisk metode for undersøkelse av personligheten. Undersøkelsen er en projektiv test, hvor personen blir stilt overfor bilder med tilsiktet uklart innhold eller tvetydig innhold, hvor personen så bes om å fortelle historier ut fra bildene som iakttas. Premisset er at gjennom den måten personen forholder seg til billedstoffet på, og de beskrivelsene han gir av det han ser, kan undersøkeren danne seg en oppfatning av personens psykologiske fungering og personlighet. Brukte begreper er motivasjon, forsvarsmekanismer og dypere følelser og konflikter. TAT er i dag lite brukt i Norge.
Borggreve

Borggreve (tysk Burggraf) var i middelalderen et embete som omfattet den administrative, militære og/eller juridiske forvaltning av en borg. Tilsvarende titler var borgfogd eller kastellan (fransk châtelain), til en viss grad var også romerske prefekter eller franske og britiske vicomter  sammenlignbare.
Opprinnelig var borggreve ikke en adelstittel som man arvet, men et embete som man ble utnevnt til av en fyrste eller biskop. I noen tilfeller ble tittelen etter hvert arvelig, og var i så fall vanligvis rangert lavere enn greve, men høyere enn friherre (baron). Noen borggrever i Det tysk-romerske rike lyktes dessuten i å bli riksumiddelbare, dvs. de ble uavhangige av sine tidligere lensherrer og ervervet et eget territorium i tilknytning til borgen. Dette gjaldt bl.a. for Friedberg og Rheineck.


== Eksterne lenker ==
 (en) Burgraves – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Glasgow Haskell Compiler

The Glorious Glasgow Haskell Compilation System, mer kjent som Glasgow Haskell Compiler er fri og åpen programvare og en kryssplattform kompilator for det funksjonelle programmeringsspråket Haskell. Kompilatoren distribueres sammen med Haskell-plattformen.
Første versjon kom i 1990. Siste versjon er Haskell 2010, som ble lansert  juli 2010.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Vinschgaubanen

Vinschgaubanen (tysk Vinschgerbahn, Vinschger Bahn, Vinschgaubahn eller Vinschgauer Bahn; italiensk Ferrovia della Val Venosta) er en normalspor-jernbanelinje gjennom den sydtirolske dalen Vinschgau i Nord-Italia. Banelinja er 60 km lang og forbinder Meran (302 moh.) med Mals (997 moh.). Fra Meran består en forbindelse sydover til Bozen (Bolzano). En jernbaneteknisk sjeldenhet er sporfemkanten (snustjernen) i Mals, dvs. en pentagramforma sporkonstruksjon, som ble bygd for å snu toget (istedenfor svingskive).


== Historie ==
Vinschgaubanen ble åpna den 1. juli 1906, og blir driftet av de østerrikske statsbaner (ÖBB). Planen om å forlenge banen over Reschenpasset og knytte den til Arlbergbanen (Innsbruck–Bludenz), ble aldri realisert. Etter første verdenskrig og Syd-Tirols avståelse til Italia ble drifta fra 1918 overtatt av De italienske statsbaner, som nedla banen i 1990 grunnet ulønnsomhet. Etter at linja var gått over i provinsen Syd-Tirols eie i 1999, ble den gjenåpna i 2005. I dag går banen med overskudd; i turistsesongen når den til og med kapasitetsgrensa.
Banen var i 2010 utsatt for en alvorlig avsporingsulykke, som krevde ni liv.


== Stasjoner og holdeplasser ==
Vinschgaubanen stopper i Meran, Algund, Marling, Töll, Rabland, Plaus, Naturns, Schnalstal (bare for godstrafikk), Staben, Tschars, Kastelbell, Latsch, Goldrain, Schlanders, Laas, Eyrs, Spondinig, Schluderns og Mals.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Andrea Canale, Roberto Carollo e Fabio Tomaselli: Il treno in Val Venosta, i: Il libro dei treni nr. 4, Salò, ETR - Editrice Trasporti su Rotaie, 2005.
W. Duschek, W. Pramstaller u.a.: Local- und Straßenbahnen im alten Tirol, Eigenverlag Tiroler MuseumsBahnen Arkivert 28. august 2009 hos Wayback Machine., Innsbruck 2008, 48 sider.
Andreas Gottlieb Hempel: Vinschgau in einem Zug – Mit der Bahn durch das westliche Südtirol. Wien Bozen: Folio, 2006. ISBN 978-3-85256-335-0
Peter Hilpold: Die Reaktivierung der Vinschgerbahn. Eine verkehrsgeographische Analyse der 2005 wieder in Betrieb genommenen Nebenbahn Meran–Mals (Italien/Südtirol). VDM Verlag Dr. Müller, 2008, 134 sider., ISBN 978-3-639-03091-4
Offizielle Festschrift zur Wiedereröffnung: Zukunft bewegt! Die Vinschgerbahn Meran – Mals. Tirol: Eigenverlag Eisenbahnarchiv, 2005
Sebastian Marseiler: 100 Jahre Vinschgerbahn 1906–2006, Bolzano, Provincia Autonoma, 2006.
Carmen Müller: Meran - Mals i. Vinschgau: Zwischenzeit einer Bahnstrecke / Merano - Malles Venosta: La ferrovia negli anni di inattività. Vienna-Bolzano, Folio, 2004. ISBN 978-88-86857-52-9


== Eksterne lenker ==
Banens hjemmeside Arkivert 11. august 2015 hos Wayback Machine. (tysk, italiensk, engelsk)
Jasmin Stowers

Jasmin Marie Stowers (født 23. september 1991 i Sør-Carolina) er en amerikansk friidrettsutøver som konkurrerer på 100 meter hekk. Hennes personlige bestenotering er 12,35, sett i Doha i mai 2015. Tiden rangerer Stowers som den 7. raskeste i verden gjennom tidene. I mars 2015 vant hun 60 meter hekk under det amerikanske innendørsmesterskapet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jasmin Stowers – World Athletics 
(en) Jasmin Stowers – Diamond League
Liste over episoder av Community

Community er en amerikansk komiserie som hadde premiere på NBC 17. september 2009. Serien følger ei gruppe studenter ved Greendale Community College i den fiktive byen Greendale i Colorado. Serien fokuserer sterkt på metahumor og popkulturreferanser, og parodierer ofte film- og TV-klisjeer. Etter fem sesonger på NBC tok Yahoo! Screen over serien i dens sjette sesong.Ved slutten av den sjette sesongen i juni 2015 har det kommet 110 episoder av serien.


== Oversikt ==


== Episoder ==


=== Sesong 1 (2009–2010) ===


=== Sesong 2 (2010–2011) ===


=== Sesong 3 (2011–2012) ===


=== Sesong 4 (2013) ===


=== Sesong 5 (2014) ===


=== Sesong 6 (2015) ===


== Referanser ==
Mark Lenzi

Mark Lenzi (født 4. juli 1968, død 9. april 2012) var en amerikansk stuper. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1992 i Barcelona, der han tok gull i 3 meter sviktstup.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mark Lenzi – Olympics.com 
(en) Mark Lenzi – Olympic.org 
(en) Mark Lenzi – Olympedia 
(en) Mark Lenzi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Mark Lenzi – Virginia Sports Hall of Fame 
(en) Mark Lenzi – FINA 
(en) Mark Lenzi – Swimming Hall of Fame 
(en) Mark Lenzi – TheSports.org
St. Peter Line

St. Peter Line er et russisk rederi med hovedkontor i St. Petersburg, som opererer med to ferger på en fast rute mellom Russland, Estland, Finland og Sverige.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) St. Peter Line – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Rustkronekjerrspurv

Rustkronekjerrspurv (Atlapetes latinuchus) er en spurvefugl i slekten Atlapetes i familien buskspurver. 


== Underarter og utbredelse ==
Det er beskrevet ni underarter av rustkronekjerrspurv::

Atlapetes latinuchus nigrifrons (synonym:Atlapetes latinuchus phelpsi) (Phelps & Gilliard, 1940) – forekommer på Serranía del Perijá fjellkjeden i det nordøstlige Colombia og i det vestlige Venezuela.
Atlapetes latinuchus elaeoprorus (P. L. Sclater & Salvin, 1879) – forekommer på de subtropiske Andes av departementet Antioquia i Colombia.
Atlapetes latinuchus caucae (Chapman, 1927) – forekommer på de vestlige og sentrale Andes av Colombia i departementene Cauca og Valle del Cauca.
Atlapetes latinuchus spodionotus (P. L. Sclater & Salvin, 1879) – forekommer på Andes i Nariño i Colombia og i det nordlige Ecuador sør til Chimborazo.
Atlapetes latinuchus comptus (P. L. Sclater & Salvin, 1879) – forekommer i det sørvestlige Ecuador fra Cañar sør til det vestlige Loja og i det tilstøtende nordvestlige Peru.
Atlapetes latinuchus latinuchus (du Bus de Gisignies, 1855) – forekommer fra det østlige Azuay og det østlige Loja i det sørøstlige Ecuador sør til Amazonas i det nordlige Peru.
Atlapetes latinuchus chugurensis (Chapman, 1927) – forekommer på Stillehavets bakken av Cajamarca i det nordvestlige Peru.
Atlapetes latinuchus baroni (Salvin, 1895) – forekommer i den øvre Marañóndalen i regionene Cajamarca og La Libertad i det nordlige Peru.
Atlapetes latinuchus yariguierum (Donegan & Huertas, 2006) – forekommer på fjellkjeden Serranía de los Yariguíes i departementet Santander i Colombia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) rustkronekjerrspurv i Global Biodiversity Information Facility 
(no) rustkronekjerrspurv hos Artsdatabanken 
(en) rustkronekjerrspurv hos ITIS 
(en) rustkronekjerrspurv hos NCBI 
(en) Kategori:Atlapetes latinuchus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Atlapetes latinuchus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Atlapetes latinuchus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Atlapetes latinuchus (ID 7A55B412EC7FE41C). Avibase. Hentet ut 1. august 2015.
Atlapetes latinuchus (TSN 729230). Integrated Taxonomic Information System. Hentet ut 1. august 2015.
Birdlife Species Factsheet: Atlapetes latinuchus. Besøkt 2015-08-01.
IBC - The Internet Bird Collection: Atlapetes latinuchus. Besøkt 2015-08-01.
Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, D. Roberson, T. A. Fredericks, B. L. Sullivan, and C. L. Wood. 2015. The eBird/Clements checklist of birds of the world: v2015. Besøkt 2015-09-25.
Bleknakkekjerrspurv

Bleknakkekjerrspurv (Atlapetes pallidinucha) er en spurvefugl i slekten Atlapetes i familien buskspurver. 


== Underarter og utbredelse ==
Det er beskrevet to underarter av bleknakkekjerrspurv:: 

Atlapetes pallidinucha pallidinucha (Boissonneau, 1840) – forekommer i Táchira i det sørvestlige Venezuela og på de østlige Andes av Colombia fra Norte de Santander til Cundinamarca.
Atlapetes pallidinucha papallactae (Hellmayr, 1913) – forekommer fra de sentrale Andes av Colombia til Ecuador og det ytterliggående nordvestlige Peru.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) bleknakkekjerrspurv i Global Biodiversity Information Facility 
(no) bleknakkekjerrspurv hos Artsdatabanken 
(en) bleknakkekjerrspurv hos ITIS 
(en) bleknakkekjerrspurv hos NCBI 
(en) Kategori:Atlapetes pallidinucha – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Atlapetes pallidinucha – detaljert informasjon på Wikispecies 
Atlapetes pallidinucha (ID B4E51F83C6F61693). Avibase. Hentet ut 1. august 2015.
Atlapetes pallidinucha (TSN 558811). Integrated Taxonomic Information System. Hentet ut 1. august 2015.
Birdlife Species Factsheet: Atlapetes pallidinucha. Besøkt 2015-08-01.
IBC - The Internet Bird Collection: Atlapetes pallidinucha. Besøkt 2015-08-01.
Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, D. Roberson, T. A. Fredericks, B. L. Sullivan, and C. L. Wood. 2015. The eBird/Clements checklist of birds of the world: v2015. Besøkt 2015-09-25.
Bleknakkekjerrspurv fotogalleri VIREO. Besøkt 2015-08-01.
Tautologi (språk)

Tautologi (fra gresk fra gresk av to auto, «det samme» og -logi, «ord, tale») henviser til utsagn hvor det samme sies flere ganger uten å tilføre noe nytt til utsagnet, eksempelvis «sirkelen er rund» eller «jomfruen var barnløs».Tidvis benyttes det for bevisst å oppnå stilistisk effekt: «heder og ære» eller «evig og alltid». Et litterært eksempel kan være «... jeg erindrer og kommer ihu... naar man observerede, mærkede og gav Agt paa...» (Holberg, Barselstuen) Enkelte tautologier er nødvendige, eksempelvis leksikalske ordforklaringer: «Rotasjon er bevegelse omkring en akse».Tautologi klassifiseres innen stilistikk som er et forskningsområde som har sitt utspring i retorikkens elocutio og som har til hensikt å normere og beskrive tekst. Oksymoroner kan sies å være motsatsen til tautologi. Hva som skiller tautologier og pleonasmer er uklart, og ulike håndbokforfattere anvender ulike definisjoner. Parallellisme er derimot ikke tautologi, men heller et særskilt stilistisk grep, mye av poesien i Det gamle testamentet er basert på parallellisme; det samme sies to ganger, men en smule forskjellig vis ettersom det er subtile særpreg mellom de to.


== Se også ==
Tautologisk sammensetning
Pleonasme


== Referanser ==


== Videre lesning ==
Spridda studier : populära uppsatser. Samling 1. Stockholm: Geber. 1895. s. 52-82.  - Uppsatsen Om tavtologi.
Santamartakjerrspurv

Bleknakkekjerrspurv (Atlapetes melanocephalus) er en spurvefugl i slekten Atlapetes i familien buskspurver. 


== Underarter og utbredelse ==
Arten er endemisk til Sierra Nevada de Santa Marta fjellkjeden i Colombia. 
Det er beskrevet ingen underarter av santamartakjerrspurv.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) santamartakjerrspurv i Global Biodiversity Information Facility 
(no) santamartakjerrspurv hos Artsdatabanken 
(en) santamartakjerrspurv hos ITIS 
(en) Kategori:Atlapetes melanocephalus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Atlapetes melanocephalus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Atlapetes melanocephalus (ID 71DAB8C329FC47D5). Avibase. Hentet ut 1. august 2015.
Atlapetes melanocephalus (TSN 558808). Integrated Taxonomic Information System. Hentet ut 1. august 2015.
Birdlife Species Factsheet: Atlapetes melanocephalus. Besøkt 2015-08-01.
IBC - The Internet Bird Collection: Atlapetes melanocephalus. Besøkt 2015-08-01.
Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, D. Roberson, T. A. Fredericks, B. L. Sullivan, and C. L. Wood. 2015. The eBird/Clements checklist of birds of the world: v2015. Besøkt 2015-09-25.
Santamartakjerrspurv fotogalleri VIREO. Besøkt 2015-08-01.
Mals

Mals (italiensk Malles Venosta) er en landsby og kommune i den sydtirolske dalen Vinschgau i Nord-Italia. Landbyen ligger i et frodig englandskap mellom Ötztal- og Sesvenna-Alpene og med utsikt mot Ortlermassivet med dens isbreer. Hovednæringer er turisme og landbruk (hovedsakelig storfehold). Mals ligger ved hovedveien til Reschenpasset og Østerrike i nord, ved inngangen til Müstairdalen med forbindelse til Sveits i vest, og er endestasjon for Vinschgau-banen mot Meran i øst. Befolkningen i kommunen er, som i resten av Vinschgau, nesten rent tyskspråklig (97 %).
Ved siden av selve Mals omfatter kommunen flere andre landsbyer (fraksjoner): Alsack (italiensk Alsago; 1540 moh.), Burgeis (Burgusio; 1237 moh.), Laatsch (Laudes; 967 moh.), Schleis (Clusio; 1064 moh.), Tartsch (Tarces; 1029 moh.) og Ulten (Ultimo; 1424 moh.) i hoveddalen; Matsch (Mazia; 1576 moh.), Planeil (Planol; 1596 moh.) og Plawenn (Piavenna; 1725 moh.) i hver sin østlige sidedal; og Schlinig (Slingia; 1726 moh.) i en vestlig sidedal.


== Geografi ==
Kommunen ligger mellom Ötztal-Alpene i nordøst (3738 moh. i Weißkugel) og Sesvenna-Alpene i vest (3204 moh. i Piz Sesvenna). Den brede Vinschgau-dalen fortsetter her oppover mot Reschenpasset (1504 moh.) i nord og nedover mot Meran i øst.
Burgeis og Schleis ligger ved Etsch, Vinschgaus hovedelv. Mals ligger ved foten av en stor sedimentvifte (Malser Haide), som i dag er fruktbar engmark. Sedimentvifta ble dannet av Plawenner Bach (rio Piavenna; fra Plawenn-dalen), men denne bekken går nå opp i vanningskanalene som fra gammelt av er anlagt i engene og åssidene. Gjennom Mals renner Punibach (rio Puni), som kommer fra Planeil-dalen og senere tar opp Saldurbach (rio Saldura; fra Matsch-dalen) før den renner ut i Etsch. Fra Schlinig-dalen kommer Schliniger Bach eller Melzbach (rio Melz), som også er en sideelv til Etsch. Ved Laatsch begynner sidedalen Val Müstair (Münstertal), som leder til Sveits og opp til Fuornpasset (2149 moh.).


== Severdigheter ==
Landsbyen Mals’ historiske sentrum domineres av fem høye og gamle tårn. Fire av disse tilhører romanske kirker, den eldste av disse er St. Benedikt, som ble bygd på 700-tallet og inneholder fresker fra karolingisk tid. Det femte tårnet er kjernetårnet av en 1100-talls-borg som ellers ikke lenger er bevart.
Utenfor Burgeis ligger Fürstenburg, en godt bevart borg fra 1200-tallet, og benediktiner-abbediet Marienberg.
Ved Tartsch ligger en kolle der man har funnet en retisk bosetning fra latène-tiden (ca. 4. århundre f.Kr.). Byen bestod av minst 80 hus; ett av disse har blitt utgravd.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Mals – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mals – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Sedimentvifte

En sedimentvifte, elvevifte eller alluvial vifte er en avsetning av alluviale (f.eks. fluviale) sedimenter. Sedimentvifter forekommer i daler eller skråninger nær sedimentets kildeområde, der elvens bratthet avtar (eller brattheten til en annen form for massetransport). Samtidig som sedimentviften bygger seg opp, blir derfor et område umiddelbart over sedimentviften erodert ut til en v-dal eller canyon. Med brattheten avtar transporthastigheten, slik at den transporterte massen sedimenterer. Ved en aktiv sedimentvifte vil elven blokkeres av tidligere sedimenter og ofte skifte (og/eller ha flere) løp. Sedimentviften er derfor, som navnet antyder, formet som en vifte (sett ovenfra) – eller strengt tatt som en (halv)kjegle. Helningen og høyden på kjegla avhenger av transporthastigheten ovenfor og ved sedimentviften og av sedimentets kornstørrelse. Sedimentvifter oppstår ofte foran fjellkjeder; elvedeltaer er andre eksempler på sedimentvifter.
Sedimentvifter kan også ha betydning for kulturlandskapet. For det første er sedimentene ofte fruktbare, noe som gjør dem til gode jordbruksarealer. For det andre fins det eksempler på at bosetninger ble lagt til inaktive sedimentvifter, fordi de er bedre beskytta mot flom enn selve dalbunnen.
Copa América 1959 I

Copa América 1959 I eller Campeonato Sudamericano de Fútbol 1959 I (portugisisk: Campeonato Sul-Americano de Futebol de 1959 I) var den 26. utgaven av Copa América, det søramerikanske mesterskapet i fotball. Det blei organisert av CONMEBOL og arrangert i Buenos Aires, Argentina, fra 7. mars til 4. april 1959. 


== Deltakerland ==


== Arena ==


== Gruppespill ==


=== Tabell ===


=== Kamper ===


== Toppscorere ==


== Eksterne lenker ==
Copa América 1959 i rsssf.com
Copa América 1959 II

Copa América 1959 II eller Campeonato Sudamericano de Fútbol 1959 II (portugisisk: Campeonato Sul-Americano de Futebol de 1959 II) var den 27. utgaven av Copa América, det søramerikanske mesterskapet i fotball. Det blei organisert av CONMEBOL og arrangert i Guayaquil, Ecuador, fra 5. til 25. desember 1959. 


== Deltakerland ==


== Arena ==


== Gruppespill ==


=== Tabell ===


=== Kamper ===


== Toppscorere ==


== Eksterne lenker ==
Copa América 1959 i rsssf.com
Copa América 1963

Copa América 1963 eller Campeonato Sudamericano de Fútbol 1963 (portugisisk: Campeonato Sul-Americano de Futebol de 1963) var den 28. utgaven av Copa América, det søramerikanske mesterskapet i fotball. Det blei organisert av CONMEBOL og arrangert i La Paz og Cochabamba, Bolivia, fra 10. til 31. mars 1963. 


== Deltakerland ==


== Arenaer ==


== Gruppespill ==


=== Tabell ===


== Toppscorere ==


== Eksterne lenker ==
Copa América 1963 i rsssf.com