jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bonipogonius

Bonipogonius er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor, mørkbrunlig trebukk. Antennene er nokså kraftige og litt lengre enn kroppen. Pronotum er rektangulært med en liten pigg midt på hver sidekant. Dekkvingene er brune, jevnbrede, litt blanke, kraftig punkterte.


== Levevis ==
Larvene lever inne i død ved, gjerne små kvister av løvtrær. De kan også finnes inne i store urter, for eksempel arter av vortemelk-slekten. Disse artene er ikke spesialiserte og en art kan ofte utnytte flere ulike vertsplanter.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Japan.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Apodasyini Lacordaire, 1872 eller Desmiphorini
Slekten Bonipogonius Kusama, 1974
Bonipogonius fujitai Kusama, 1974


== Kilder ==
Liste over slektene (Desmiphorini)
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 7. april 2014 hos Wayback Machine.
Cerambycidae.org - Apodasyini


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 10. januar 2017 hos Wayback Machine.
(en) Bonipogonius i Encyclopedia of Life 
(en) Bonipogonius i Global Biodiversity Information Facility 
Bonipogonius – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Desmiphorini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Regenerering (biologi)

Regenerering er evnen til å danne en ny del an en organismevokser til erstatning for  en del som har gått tapt. Det best kjente og siterte eksemplet er regenerering av ny hale hos firfisler, som kan kaste halen som en form for forsvar mot rovdyr. Regenerasjon er særlig utbredt blant planter  og dyr som viser kontinuerlig vekst, slik som kolonidyr som kolonimaneter og sekkdyr.
Enkle organismer har tilnærmet ubegrenset evne til regenerering, mens mer avanserte organismer har liten regenerasjonsevne. Hos pattedyr som menneske, er det bare huden og leveren som har noen utstrakt evne til regenerering.


== Regenerering hos planter ==
I forhold til dyr har planter stor evne til regenerering. Mange plantearter formerer seg hovedsakelig ved knoppskyting, som er en form av regenerering. Planter har en høy grad av plastisitet og viser flere ulike typer regenerering av vev eller organer. Å gro hele individer fra små fragmenter (stiklinger) gjøres rutinemessing, selv for trær.
Evnen til å regenerere kan forsterkes ved å tilførte plantehormoner kunstig. Hormonsystemet hos planter er mye enklere enn hos dyr, og blandingsforholdet mellom auxin og cytokinin bestemmer utformingen av regenererende organer. Lang tids forskning tyder på at noen former for regenerering skjer ved omprogrammering av differensierte somatiske celler, noe som ikke skjer hos dyr. Noe regenerering foregår også ved aktivering av relativt udifferensierte stamceller i vevet.


== Regenerering hos dyr ==

Enkle dyr uten bilateral symmetri (svamper og nesledyr) har stor evne til regenerering. Koraller og enkeltpolypper som Hydra kan regenerere fra et lite fragment. Svamper kan deles opp i enkeltceller, der hver og en celle har evnen til å dele seg og danne et nytt individ. Det samme gjelder enkelte sekundært radiærsymetriske dyr, slik som sjøstjerner. Også enkle bilaterale dyr har imponerende regenereringsegenskaper. Flatormer kan regenerere både hode og hale, og danne to nye individer om de deles i to.Både Hydra og flatormer har kontinuerlig celleomsetning der nye celler hele tiden dannes fra stamceller. Hos flatormer har noen av stamcellene vist seg å være pluripotent. Regenerering av lemmer er godt studert hos hemimetabole insekter og salamandere. Særlig regenerering hos amfibier er mye studert, siden amfibier er virveldyr som oss mennesker, og det er et vist håp om at kunnskapen også skal kunne ha medisinsk relevans. Studier på salamandere viser at hver celletype regenererer seg selv, med unntak av bindevev hvor det er betydelig omdannelse mellom brusk, hud og sener.
Hos amfibier dannes nye strukturer ved at signalstoffer som var aktive under fosterutviklingen reaktiveres. Det er fortsatt en pågående debatt vedrørende det gamle spørsmålet om regenerering er en original eller nyutviklet egenskap. Dersom det første er tilfelle, kan en med bedre kunnskap forvente å kunne forbedre den regenerativ evne hos mennesker. Hvis sistnevnte er tilfelle så er hver forekomst av regenerering antatt å ha oppstått ved naturlig utvalg i forhold til den spesielle arten, dermed forventes heller ingen generelle regler.


== Referanser ==
Avdeling for rettsmedisinske fag

Avdeling for rettsmedisinske fag er en avdeling i Klinikk for laboratoriemedisin ved Oslo universitetssykehus, opprettet 1. januar 2017 for å overta rettsmedisinske oppgaver fra Folkehelseinstituttet.Avdelingen er organisert i ni seksjoner og har ca. 230 ansatte innen tjenesteproduksjon og forskning i de tre hovedvirksomhetsområdene rettstoksikologi, rettsgenetikk og rettspatologi/klinisk rettsmedisin. Rettsgenetikk og rettspatologi er lokalisert på Rikshospitalet og i Gaustadalléen 30, mens Rettstoksikologi holder til i Lovisenberggata 6.Avdelingen har dessuten nasjonalt ansvar for å gi råd til Utlendingsdirektoratet om medisinske aldersvurderinger av enslige mindreårige asylsøkere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nettside
Plantesortsnemnda

Plantesortsnemnda er en norsk statlig nemnd som ble opprettet i 1993 etter at lov om planteforedlerrett trådte i kraft 15. september samme år. Nemnda avgjør søknader om rettsbeskyttelse av sorter. Den er også høringsinstans for spørsmål som angår planter og planteproduksjon, og gir råd til Mattilsynet ved godkjennelse av sorter for sertifisert produksjon. Plantesortsnemnda har sitt sekretariat hos Mattilsynet.
Nemnda består av syv medlemmer med personlige varamedlemmer som oppnevnes av Landbruks- og matdepartementet. Nemnda avholder 3–4 møter per år, og det tildeles 20–45 rettsbeskyttelser årlig.


== Medlemmer ==
Plantesortsnemndas medlemmer er:
Anders Heen (leder)
Siri Steudel (nestleder)
Tor Lunnan
Sidsel Bøckman
Unni Abrahamsen
Morten Lillemo
Einar Kiserud


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nettside
Kunstdetektivene

Kunstdetektivene er en bokserie skrevet av forfatteren Bjørn Sortland. Bokserien inneholder 16 bind per 2016.


== Bøker ==
Venezia-mysteriet (2000)
Luxormysteriet (2001)
Angkormysteriet (2002)
New York-mysteriet (2003)
Sydney-mysteriet (2004)
Oslo-mysteriet (2005)
London-mysteriet (2006)
Paris-mysteriet (2007)
Barcelona-mysteriet (2008)
Bergen-mysteriet (2009)
Stavanger-mysteriet (2010)
Istanbul-mysteriet (2011)
Mexico City-mysteriet (2012)
Trondheim-mysteriet (2014)
Roma-mysteriet (2014)
Las Vegas-mysteriet (2016)
Øyvind Nypan

Øyvind Nypan (født 16. april 1972 i Trondheim) er en Kristiansand-basert norsk gitarist og stipendiat ved Høgskolen i Agder.


== Biografi ==
Nypan har vært aktivt, spesielt i Frankrike i flere år, og han ga ut sitt debut album Elementer (2010) på Ponca Jazz Records. Oppfølgeren Republique (2013) ble utgitt på Losen Records. Her samarbeider han med den amerikanske saksofonisten Rick Margitza, den brasilianske bassisten Gael Petrina, den ecuadorianske pianisten Leonardo Montana og den italienske trommeslageren Simone Prattico. På tross av at de kommer fra forskjellige kontinenter gir disse musikerne oss et solid album preget av Nypans amerikanske inspirasjon. Nypan spiller i en tradisjon inspirert av Pat Metheny og i den gamle legenden Jim Hall.
I 2011 møtte Nypan de to trondheimbaserte musikere Daniel Buner Formo (orgel) og Truls Rønning (trommer) og dannet Øyvind Nypan Trio. De ga ut Nypans tredje album Directions (2015) på hans egen selskap Nypan Musikk. I 2014 kom fjerde album Stereotomic på Losen Records, nå som Nypan med Bernt Moen (piano), Egil Kalman (bass) og Ole Mofjell (trommer).Albumet Big City (2018)  ble spilt inn i New York med Ben Wendel, Taylor Eigsti, Joe Martin og Justin Faulkner. 
Nypan spiller også i det norske punk-jazz bandet The Tronosonic Experience sammen med Per Harald Ottesen, Ole Jørgen Bardal og Jango (The Jangz) Nilsen.


== Diskografi ==
2010: Elements (Ponca Jazz Records)
2013: Republique (Losen Records)
2015: Directions (Nypan Music)
2017: Stereotomic (Losen Records)
2018: Big City (Losen Records)
2018: Life of Three (Particular Recordings Collective)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Eyr (tidsskrift)

Eyr var norsk medisinsk fagtidsskrift (stiftet i 1826 eller 1828, nedlagt i 1837).
Eyr var det første medisinske fagtidsskriftet som ble utgitt i Norge. Det ble startet av Frederik Holst og Michael Skjelderup. Noen kilder angir stiftelsesåret til 1826, andre sier 1828. Etter hvert ble Holst eneutgiver av tidsskriftet, som gikk inn i 1837.


== Referanser ==
Red Kite (band)

Red Kite (dannet 2014 i Oslo) er et norsk prog-jazz-band.


== Biografi ==
Røde Kite er et band bestående av noen av de fremste norske musikerne i sjangrene jazz, prog, impro og rock. Medlemmene i bandet kommer fra kjente band som Shining, Elephant9, Bushman ' s Revenge og Grand General. Dette er et band i området mellom psykedelisk 70-talls rock og jazz. De har funnet et nytt, energisk musikalsk uttrykk, fylt med billedmanende rytmer og brølende fuzz gitar. bandet spilte på Vossajazz 2016, og hadde et solid bidrag der og på Nattjazz 2016.


== Bandets medlemmer ==
Bernt Moen - keyboards
Even Helte Hermansen - gitar
Trond Frønes - bass
Torstein Lofthus - trommer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
RedKite Live på Likefm.org
Trond Frønes

Trond Frønes (født 1978 i Trondheim) er en norsk (bassgitarist), kjent fra band som Blood on Wheels, Goat The Head, Grand General og Sunswitch.


== Karriere ==
Frønes har samarbeidet med musikere som Ola Kvernberg, Even Helte Hermansen, Erlend Slettevoll og Kenneth Kapstad, og hadde en sentral posisjon i de norske bandene Cadillac og Jerryville fra 1999.


== Diskografi ==
Med Cadillac2001: Cure (Progress Records)
2002: Convertible Candy (Progress Records)
2004: Magnetic City (Kong Tiki)Med Goat The Head2010: Doppelgängers (Aftermath Music)
2011: Wicked Mimicry (Left Horn Records)Med Blood on Wheels2012: Blood on Wheels (Venstre Horn Records)Med Sunswitch2012: Sunswitch (Riot Factory)Med Grand General2013: Grand General (Rune Grammofon)Med Gunhild Sundli2013: Tankerop (EMI Music Norway)Med Red Kite

2021: Apophenian Bliss (Rarenoiserecords)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hot Cargo bor i Bergen 1992 spiller "Til Jaco" på YouTube
Grand General (band)

Grand General (startet 2010 i Trondheim som Kenneth Kapstad Group) er en norsk jazz-fusion band som består av trommeslager Kenneth Kapstad (tidligere medlem av Gåte og Motorpsycho), bassist Trond Frønes, keyboardist Erlend Slettevoll, gitarist Even Helte Hermansen, og fiolinist Ola Kvernberg.


== Biografi ==

Dette er en annen tung norske fusionskvintett som ble Grand General etter premiere som Kenneth Kapstad Group på Trondheim Jazzfest i 2010. I tillegg til Kapstad, består bandet av bassist Trond Frønes, et medlem av metal bandet Goat The Head, og moderne jazz musikere som fiolinist Ola Kvernberg, pianisten Erlend Slettevoll og gitarist Even Helte Hermansen kjent fra jazzrockbandet Bushman ' s Revenge og også en bidragsyter på jazz-metal albumet, Blackjazz av Shining mellom andre samarbeidsprosjekter. De ga ut sitt debutalbum, den selvtitulerte Grand General i februar 2013, bestående av seks låter som kunne tolkes som en moderne, klarere og mer metall tilnærming på musikk laget av Steve Morse av Dixie Dregs eller Mahavishnu Orchestra som eksempel.


== Bandets medlemmer ==
Ola Kvernberg - fiolin
Even Helte Hermansen - gitar
Erlend Slettevoll - tastatur
Trond Frønes - bass
Kenneth Kapstad - trommer


== Diskografi ==
2013: Grand General (Rune Grammofon)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Grand General (band) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Grand General på Discogs 
(en) Grand General på MusicBrainz 
(en) Kenneth Kapstad Offisiell nettside
(en) Ola Kvernberg Offisiell nettside Arkivert 10. januar 2017 hos Wayback Machine.
System V Interface Definition

System V Interface Definition (SVID) er en teknisk standard som beskriver oppførselen til AT&T’s UNIX System V, deriblant systemkall, C-standardbiblioteket, ulike dataprogrammer og utstyrsdrivere. Dokumentet var et viktig ledd i standardiseringen av UNIX, på en tid da Unix-krigene førte til mange leverandøravhengige varianter, og portabilitet var problematisk. I 1986 krevde AT&T at konformitet til SVID versjon 2 måtte følges hvis et produkt skulle kalles «UNIX System V R.3». I 1990-årene ble standardiseringen overtatt av POSIX og Single UNIX Specification, som delvis var basert på SVID.


== Versjoner av SVID ==
Versjon 1, basert på System V Release 2, utgitt våren 1985
Versjon 2, basert på System V Release 3, utgitt 1986 (3 bind)
Versjon 3, basert på System V Release 4, utgitt 1989
Versjon 4, oppdatert for kompatibilitet med XPG4 og POSIX 1003.1-1990, utgitt 1995


== Referanser ==


== Litteratur ==
AT&T (1986). System V Interface Definition - Issue 2 - Volume II. 1. januar 1986. ASIN B008WV4PJG. 


== Se også ==
Intel Binary Compatibility Standard


== Eksterne lenker ==
SYSTEM V APPLICATION BINARY INTERFACE. Edition 3.1, 18. mars 1997
SYSTEM V APPLICATION BINARY INTERFACE. Fourth Edition, 19. mars 1997
SYSTEM V APPLICATION BINARY INTERFACE. Edition 4.1, 18. mars 1997
SYSTEM V APPLICATION BINARY INTERFACE. MIPS ® RISC Processor Supplement. 3rd Edition, Februar 1996
SYSTEM V APPLICATION BINARY INTERFACE. SPARC ® Processor Supplement. Third Edition
SYSTEM V APPLICATION BINARY INTERFACE. Intel386 ™ Architecture Processor Supplement. Fourth Edition, 19. mars 1997
System V Application Binary Interface Intel386 Architecture Processor Supplement Version 1.0, Edited by H.J. Lu, David L Kreitzer, Milind Girkar, Zia Ansari, 3. februar 2015
System V Application Binary Interface AMD64 Architecture Processor Supplement. Draft Version 0.99.7, Edited by Michael Matz, Jan Hubiˇcka, Andreas Jaeger, Mark Mitchell, 17. november 2014
SVID Fourth Edition
System V Interface Definition, Fourth Edition. Volume 1, 15. juni 1995
System V Interface Definition, Fourth Edition. Volume 2, 15. juni 1995
Corentin Tolisso

Corentin Tolisso (født 3. august 1994) er en fransk fotballspiller som spiller for Lyon.


== Landslaget ==
Den 28. mars 2017 fikk han sin første landskamp for Frankrike mot Spania.Han ble tatt ut i Frankrikes tropp til VM i fotball 2018 i Russland. Frankrike vant VM-finalen mot Kroatia 4-2. Han kom inn som innbytter i finalen i det 73. spilleminutt. I 2019 ble han, sammen med andre medlemmer av vinnerlaget fra verdensmesterskapet, utnevnt til ridder av Æreslegionen.Han ble tatt ut i Frankrikes EM-tropp til EM i fotball 2021.


== Meritter ==
Bayern MünchenUEFA Super Cup (1): 2020


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Corentin Tolisso – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Corentin Tolisso – UEFA 
(fr) Corentin Tolisso – LÉquipe 
(en) Corentin Tolisso – Transfermarkt 
(en) Corentin Tolisso – national-football-teams.com 
(en) Corentin Tolisso – WorldFootball.net 
(en) Corentin Tolisso – Soccerbase.com 
(en) Corentin Tolisso – FootballDatabase.eu 
(en) Corentin Tolisso – Soccerway 
(en) Corentin Tolisso – EU-Football.info
Nettverkskedulerer

En nettverkskedulerer, også kalt pakkeskedulerer, er et styreprogram på en node i et pakkesvitsjet datanett. Programmet håndterer sekvensen av datapakker som kommer i de inn- og utgående køene av nettverkskortene i form av et sirkulært databuffer. Det er flere forskjellige nettverksskedulerere tilgjengelig for de forskjellige operativsystemkjerner, som implementerer mange av de eksisterende algoritmer for nettverksskedulering.
C99

C99, også omtalt som C9X før lanseringen, er et informativt navn på ISO/IEC 9899:1999, en tidligere ISO-standard for programmeringsspråket C. C99 utvidet ANSI C (C90) med nye egenskaper for språket. Disse utvidelsene ble videre innlemmet i C-standardbiblioteket. C99 gjorde det lettere å lage implementasjoner som bedre utnyttet maskinvaren (slik som IEEE 754-1985-aritmetikk) og som var bedre egnet innenfor kompilatorteknikk.I 2011 ble C99 erstattet av standarden C11.


== Referanser ==
Ulrich Drepper

Ulrich Drepper er en tysk informatiker med avgangseksamen fra det tekniske universitetet i Karlsruhe. Fra 1996 jobbet han for programvareselskapet Cygnus Solutions, og fra 1999 til september 2010 var han medarbeider i Red Hat. Siden oktober 2010 har han arbeidet for investeringsbanken Goldman Sachs. Han er dessuten medlem av prosjektet x86open, og er forfatter av fagartikler om systemprogrammering.Fra 2001 til 2012 var han sjefsutvikler og forvalter av GNU C Library..


== Referanser ==
Device mapper

Device mapper er et rammeverk for Linuxkjernen som avbilder fysiske blokkutstyr til høyere nivås virtuelt blokkutstyr. Det danner grunnlaget for LVM, programvare for RAID og dm-crypt disk-kryptisering. Device mapper tilbyr også snapshot av filsystemet.


== Referanser ==
Ekkokammer

Et ekkokammer er en metaforisk beskrivelse, som beskriver en situasjon hvor informasjon, ideer eller oppfatninger blir forsterket gjennom repetert kommunikasjon og repetisjon innenfor en avgrenset gruppe. I et ekkokammer sees det gjerne bort fra meninger eller fakta som bryter med konsensus innenfor gruppen, så det blir lite plass for motstridende synspunkter. Derfor forsterkes troen på oppfatningene som allerede eksisterer i et ekkokammer.
Ekkokamre preget av ukritisk og overdrevet positivisme har blitt kalt for «sirkelrunking» (engelsk: circle jerking) av enkelte.


== Referanser ==
Pentheochaetes

Pentheochaetes er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, mørkt grå eller brunlige trebukker med lange antenner. Antennene er tynne og omtrent dobbelt så lange som kroppen. Pronotum er nærmest klokkeformet sett ovenfra, med en tann ca. tre fjerdedeler bak på hver sidekant, innsnevret bak denne. Dekkvingene er litt rundede og hvelvede, oftest bredest i den bakerste halvdelen.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved.


== Utbredelse ==
Slekten er vidt utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Acanthocinini Thomson, 1860
Slekten  Pentheochaetes Melzer, 1932
Pentheochaetes apicalis Melzer, 1934
Pentheochaetes argentinus Mendes, 1937
Pentheochaetes mysticus Melzer, 1932
Pentheochaetes trinidadensis Gilmour, 1963
Pentheochaetes turbidus Melzer, 1934


== Kilder ==
Liste over artene Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Pentheochaetes i Encyclopedia of Life 
(en) Pentheochaetes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Pentheochaetes hos NCBI 
Pentheochaetes – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bildegalleri Arkivert 10. januar 2017 hos Wayback Machine.
Peter Lukas

Peter Lukas (født 1969 i Østerrike) er en kunstfotograf og forfatter bosatt i Lyngør.
Etter årtusenskiftet har han vist kunst i en rekke separat- og kollektivutstillinger i Norge, Tyskland og Østerrike . I 2016 var han en del av Sørlandsutstillingen. Han har bidratt til flere offentlige og private samlinger, blant annet til Statoil, Universitetet i Agder og U2 studio i Dublin.
En betydelig del av arbeidet de senere årene har vært fotobokserien Forandring , der kunstneren besøker de samme stedene som i nær hundre år gamle arkivfoto og dokumenterer forandringen ved å velge det samme utsnittet og lysforhold. Den første boken i serien kom i 2013. Forandring Grimstad Bøkene utgis på Forlag Peter Lukas AS.


== Referanser ==
Mimopogonius

Mimopogonius er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, gråbrunt-spraglete trebukker. Kroppen og antennene har lange, stive, utstående hår. Antennene er tynne og litt lengre enn kroppen. Pronotum er omtrent rektangulært med en pigg midt på hver sidekant. Dekkvingene er litt avsmalnende bakover, spredt og grovt punkterte.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Brasil og Ecuador.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Desmiphorini J. Thomson, 1860
Gruppen "Apodasyini" Lacordaire, 1872
Slekten Mimopogonius Breuning, 1974
Mimopogonius hirsutus Breuning, 1974
Mimopogonius hovorei Martins & Galileo, 2009


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Mimopogonius i Encyclopedia of Life 
(en) Mimopogonius i Global Biodiversity Information Facility 
Mimopogonius – detaljert informasjon på Wikispecies
Euryplocia

Euryplocia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Salomonøyene og Vanuatu.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Apomecynini J. Thomson, 1860
Slekten Euryplocia Breuning, 1939
Euryplocia salomonum Breuning, 1956
Euryplocia striatipennis Breuning, 1939


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog over amerikanske slekter


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 10. januar 2017 hos Wayback Machine.
(en) Euryplocia i Encyclopedia of Life 
(en) Euryplocia i Global Biodiversity Information Facility 
Euryplocia – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Apomecynini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sybrodoius

Sybrodoius er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Levevis ==
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra Java.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Desmiphorini
Slekten Sybrodoius Breuning, 1957
Sybrodoius tippmanni Breuning, 1957


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata


== Eksterne lenker ==
(en) Sybrodoius i Encyclopedia of Life 
(en) Sybrodoius i Global Biodiversity Information Facility 
Sybrodoius – detaljert informasjon på Wikispecies