jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Critics’ Choice Television Award

Critics' Choice Television Award er en utmerkelse som presenteres av amerikanske Broadcast Television Journalists Association (BTJA). Prisen ble etablert i 2011, og den første seremonien ble holdt 20. juni 2011. Det var først den fjerde seremonien som ble sendt direkte på TV for første gang i prisens historie, den 19. juni 2014 på kanalen The CW. I oktober 2014, fikk A & E Network eksklusive rettigheter til å kringkaste seremoniene i 2015 og 2016.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Critics' Choice Television Award – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Utskarpen (fjord)

Utskarpen er en sidefjord til Ranfjorden i Rana kommune i Nordland. Den strekker seg 4,5 kilometer nordøstover til bygda Utskarpen. Fjorden har innløp mellom Børrestøllia i vest og Kvitneset i øst. På vestsiden av fjorden ligger Buvika, Åenget og Dalosen, og på østsiden ligger Brattland og Storstranda.Preposisjonen «ut-» karakteriserer denne fjorden som «den ytre» (den nordlige) fjorden, nord for Ranfjorden. Rygh mente at «den indre» (sørlige) «fjorden» trolig er Skarpsundet med Skarpneset, ettersom det ikke finnes andre kjente fjord-navn med stammen «skarp-».


== Referanser ==
Teglverkskroken (Oslo)

Teglverkskroken er en vei på Ensjø i bydel Gamle Oslo. Den går sørøstover som blindvei fra Gladengveien, på sørsiden av kvartalet Gladengveien 15 (Glaenga eierseksjonssameie). Sistnevnte kvartal ble oppført i 2012, og veinavnet ble vedtatt i 2011. Det viser til Ensjø teglverk, som var i drift i 1852–1916.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Referat fra vedtak i Gamle Oslo bydelsutvalg 10. november 2011
Ensjø – aktuell informasjon
Vennerbakken (Oslo)

Vennerbakken (1–6 fortløpende) er en vei i Sørkedalen i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går som blindvei sørover fra Sørkedalsveien forbi gården Vestre Venner (gnr./bnr. 17/1, adresse Sørkedalen 981) og ender i et boligtun. Boligene der (ark. Ragnhild Dietrichson, oppført 2006–07) er organisert i Vennerbakken grendelag.Veinavnet ble vedtatt i 2007. Sør for Vestre Venner lå i sin tid hoppbakken Vennerbakken, som var regnet for å være en av byens beste.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (V)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Niccolò Bonifazio

Niccolò Bonifazio (født 9. oktober 1993) er en profesjonell italiensk landeveissyklist. Han sykler for Intermarché-Circus-Wanty.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Niccolò Bonifazio – ProCyclingStats 
(en) Niccolò Bonifazio – Cycling Archives 
(en) Niccolò Bonifazio – Cycling Quotient 
(en) Niccolò Bonifazio – CycleBase 
(en) Niccolò Bonifazio – TheSports.org
Vennerliveien (Oslo)

Vennerliveien er en vei som går innover i marka ved Sørkedalen i bydel Vestre Aker. Den går knapt tre kilometer vestover fra Lønnåsveien og ender nord for Venneråsen. Det er bom i Lønnåsveien like før Vennerliveien, slik at sistnevnte ligger i et område med begrenset motorferdsel.
Veien ble fullført i 1959.


== Referanser ==
Emiratet Darayeh

Emiratet Darayeh (arabisk: إمارة الدرعية, ‘Imāra ad-Dir‘iyya) var den første saudi-wahhabittiske-staten. Emiratet ble etablert i 1744 da imam Muhammad ibn `Abd al-Wahhab og emir Muhammed bin Saud opprettet en pakt og dannet en islamittisk og politisk allianse for å få overherredømme over den Den arabiske halvøy for således å renske ut alt kjettersk og avvik fra ortodoks islam slik som de forsto det.Staten hadde sitt opphav i alliansen mellom Huset Saud og wahhabitt-bevegelsen, en fundamentalistisk og særlig streng trosretning innen islam, og var vesentlig for saudienes vei til makt på Den arabiske halvøy. Saudi-stammen sverget troskap til wahhabismen, og til gjengjeld støttet imam Muhammad saudienes kamp mot andre stammer. I staten ble bønn til helgener, pilegrimsferder til særskilte gravplasser og moskeer, samt andre ritualer strengt forbudt. Muhammad ibn `Abd al-Wahhab var en puritaner som ville ta islam tilbake til en bokstavelig og ensrettet tolkning av Koranen, og er ansett som den første moderne ekstremisten. I 1744 inngikk Wahhab og Saud en pakt for å oppnå sine målsettinger.Ekteskapet mellom Muhammed bin Sauds sønn, Abdul-Aziz bin Muhammad, og imamens datter sikret å forsegle pakten mellom de to familiene og som fortsatt gjelder den dag i dag.Etter den osmansk-wahhabittiske krigen, en krig utkjempet fra tidlig i 1811 og fram til 1818 mellom osmansk Egypt, under Ali Pasha, og den saudiske hæren, ble resultatet at den første Saudi-staten ble ødelagt. Lederen av wahhabi-staten, emir 'Abd Allah, ble sendt til den osmanske hovedstaden Istanbul for henrettelse. Wahhabittenes hovedstad Darayeh, som skal ha hatt opp mot 60 000 innbyggere, ble lagt øde av den egyptiske hæren, og hovedstaden flyttet til al-Riyad.


== Referanser ==


== Se også ==
Saudi-Arabias historie
August Schrumpf

August Frederich Schrumpf (født 1804 eller 1807 i Güstrow, Tyskland, død 1856 i Oslo) var en tysk fiolinist og komponist som innvandret til Norge i første halvpart av 1800-tallet. Han var fra 1829 orkesteranfører og instruktør for Det musicalske Lyceum og hadde fra 1930 til 1840 tilsvarende stilling i Christiania Theaters Orkester.Schrumpf var opprinnelig blant frimurerne i Güstrow  Mecklenburg, og ble i 1830 opptatt i den norske St. Johanneslogen St. Olaus til den hvide Leopard. Han var på det aktuelle tidspunkt dansk statsborger. Da August Schrumpf ble ansatt i Christiania Theaters Orkester, satte hans om betingelse at også hans bror skulle få ansettelse. Oscar Schrumpf ble derfor samtidig ansatt som førstefiolinist.
I Christiania Theaters Orkester etterfulgte Schrumpf Ole Bull som leder. Da særlig operaforestillingene ble utsatt for sterk kritikk, ble Schrumpf i 1840 avløst av Friedrich August Reissiger som korinstruktør. Samarbeidet mellom Schrumpf og Reissiger utviklet seg meget dårlig, og til slutt måtte Schrumpf tre til side også som leder av operaforestillingene. Schrumpf fortsatte å dirigere de rene orkesterverkene.
August Schrumpf forsøkte sammen med Lars Møller Ibsen og Lars Roverud i 1930 å opprette et musikkinstitutt for instrumentalister. Han underviste i klaver etter Logiers metode og hadde elever helt ned i åtteårs-alderen.
August Schrumpf giftet seg 7. juli 1832 med sopranen og skuespilleren Augusta Schrumpf, født Smith.


== Referanser ==
Immanuel Ottesen

Immanuel Ottesen (født 7. juni 1874 i Skjåk, død 8. desember 1955) var en norsk tannlege som ble professor i faget, ledet tre tannlegeforeninger og fikk flere internasjonale ordener. 
Han var sønn av Otto Ottesen (1830–1916) og Anne Cathrine Magelssen (1832–1924). Faren var nemlig sogneprest i Skjåk fra 1863 til 1877, og forøvrig bror til teologen Jacob Aall Ottesen (1825–1904) som slo seg opp som predikant blant norskamerikanerne i USA. Immanuel var blant de aller yngste. Blant søsknene ble Otto Christian Ottesen (1864–1934) tannlege, Alfred Ottesen (1871–1946) ble tannlege, Hjalmar Ottesen (1869–1932) ble en anerkjent distriktslege, mens Jacob Aall Ottesen (1867) ble sogneprest i Trondheim.Selv tok Immanuel først en utdanning som styrmann og skipper, før han i 1899 fikk sin eksamen innen tannlegefaget. Han giftet seg i 1903 med Susanne Nannestad Lund (1879) fra Trondheim. Fra 1903 til 1906 var han redaktør i Den norske tannlegeforenings tidende og fra 1907 til 1909 var han president i Den norske tannlegeforening. Mellom 1908 og 1912 ledet han den nordiske tannlegeforeningen, mens han fra 1915 til 1917 ledet Nordisk odontologisk forening. Utover å ha hatt egen praksis, var han fra 1909 avdelingsbestyrer ved Statens Tannlegeinstitutt. Fra 1928 til 1944 var han professor ved Norges Tannlegehøyskole, de første fem årene også rektor. 


== Priser ==
Ottesen fikk St. Olavs Orden i 1931 og Finlands hvite roses orden, den svenske Nordstjerneordenen og danskenes Dannebrogsordenen.


== Referanser ==
Slaget ved Nordkapp

Slaget ved Nordkapp betegner et angrep på det tyske slagskipet «Scharnhorst», som ble senket den 26. desember 1943, ca. 60 nautiske mil nord av Nordkapp. Senkingen kom etter harde kamper med en britisk kampgruppe av skip. Kampgruppen hadde slagskipet HMS «Duke of York» i spissen. Britene kunne skyte ved hjelp av radar i den mørke polarnatta.
Den norske flåtejageren «Stord» spilte en avgjørende rolle i den direkte kamphandlingen, og jageren gikk så nær «Scharnhorst» at mannskapet ombord de britiske fartøyer som deltok i operasjonen trodde de to skipene skulle kollidere. Under kampen ble «Scharnhorst» truffet flerfoldige ganger, blant annet med 12 torpedoer. Bare 36 mann av besetningen ble reddet, over 1 800 mann døde. Blant de døde var kommandant og kaptein Hintze, og kontreadmiral Bey.
Slaget ved Nordkapp var forøvrig siste gang i Europa at slagskip hamret løs på hverandre med kanoner.I boken The Death of The Scharnhorst, av kommandørkaptein John Pratt som benyttet pseudonymet «John Winton», fremkommer det av vitneskildringer fra besetningen ombord den britiske jageren HMS «Scorpion» at den norske jageren var så nær som 400 eller 500 meter før torpedobesetningen ombord «Stord» avfyrte åtte torpedoer mot det tyske slagskipet.
Coppa Agostoni

Coppa Agostoni er et endagsritt (1.1) i landeveissykling som arrangeres i Lombardia som ligger i Italia. Rittet ble for første gang arrangert i 1946, og er en del av UCI Europe Tour.


== Vinnere ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Tour de France 1970

Tour de France 1970 var den 57. utgaven av Tour de France, fra 27. juni til 19. juli. 
Rittet var 4336 km langt, fordelt på 23 etapper, 5 tempoer og en lagtempo. Syklistene kjørte med en gjennomsnittsfart på 35,589 km/t. Det var den andre sammenlagtseieren til Eddy Merckx, som også forsvarte seirene av klatretrøya, kombinasjonstrøya og mest offensive rytter fra året før. Belgiske Walter Godefroot vant poengtrøya. Nederlandske Joop Zoetemelk ble nummer 2 sammenlagt, mens Gösta Pettersson satte den beste svenske sammenlagtposisjonen i Tour de France med en 3.-plass. Salvarani vant lagkonkurransen. 
Eddy Merckx brukte 119 timer, 31 minutter og 49 sekunder, som var en margin på 12 minutter og 41 sekunder foran Zoetemelk. Oppsettet med sponsorlag, som ble innført i 1969, fortsatte videre i 1970. Suksessen med å "splitte" opp etapper fra 1969, gjorde at hele 5 etapper var delte i 1970. Merckx vant også Giro d'Italia, Paris–Roubaix og Paris–Nice i 1970. 


== Lag ==
Touren startet med 15 lag, fra totalt 5 nasjoner, som hver besto av 10 ryttere:

Franske: Bic, Fagor-Mercier, Frimatic, Peugeot-BP, Sonolor-Lejeune
Italienske: Salvarani, Molteni, Scic, Ferretti
Belgiske: Faemino, Mars-Flandria, Mann-Grundig
Nederlandske: Caballero-Laurens, Willem II
Spanske: KAS


== Etapper ==


== Trøyene etappe for etappe ==


== Resultater ==


=== Sammenlagt ===


=== Poengtrøya ===


=== Klatretrøya ===


=== Lagkonkurransen ===


=== Kombinasjonstrøya ===


=== Mest offensive rytter ===
Prisen for mest offensive rytter ble gitt til Eddy Merckx.


== Eksterne lenker ==
Historie Tour de France
RittInfo Tour de France 1970
Kaidara

Kaidara er en epos av ukjent alder fra fulanikulturen i Vest-Afrika. Det ble nedskrevet av den malisiske forfatteren og historikeren Amadou Hampâté Bâ og utgitt på fransk i 1969.Hovedpersonen Hammadi og hans to venner Hamtuudo og Demburu reiser nedover fra menneskeverdenen til underverdenen, hvor de møter gullets gud Kaidara. Underveis på reisen støter de på merkelige steder, dyr og tegn. Hos Kaidara får hver av de tre med seg tre lass med gull, og tre formaninger. På veien tilbake utsettes de for to prøver, basert på formaningene. Hamtuudo og Demburu lytter ikke til rådene, og dør. Når Hammadi etter 21 års reise vender hjem, består han den siste prøven: han unnlater å drepe den fremmede mannen som bor i hus med kona hans. Han følger dermed det siste av rådene fra Kaidara, «handle aldri ut fra mistanker», og oppdager at det er hans egen sønn som bor der.Eposet kan forstås på flere måter: som eventyr om en helt som lever opp til sin kulturs idealer, som mytisk reise gjennom fulanienes mytologiske landskap, og som en «esoterisk innvielsestekst – en tekst som gir innsikt i hemmelig kunnskap og viser hvordan et menneske kan og må oppføre seg for å være ekte fulani.» Fulaniidealene som framheves er respekt, generøsitet og verdighet. 
Fulanienes verdensbilde, slik det framkommer i eposet, understreker tilknytningen til kveget. Fulaniene er tradisjonelt nomadiske kvegdrivere, og i deres mytologi blir verden skapt av melk.
Eposet ble i 2015 utgitt på norsk i bokserien Verdens Hellige Skrifter.


== Referanser ==
Caramel

Caramel er en norsk vokaljazzkvartett som var aktiv siste del av 1980-tallet. Medlemmene var Anne Lise Opstad, Åshild Watne, Edle Stray-Pedersen og Bjarte Sæter/Trond Backer. Sentrale medlemmer av bandet var den norske saksofonisten Harald Gundhus og pianisten Jan Egil Berg.  Harald Gundhus laget en rekke radioprogrammer for NRK sammen med Caramel. Gruppen opptrådte ved Kongsberg jazzfestival i 1987, flere ganger i Søndagsposten på NRK TV og på ulike jazzklubber.  Blant musikere som gruppen samarbeidet med er Rune Klakegg,  Terje Venaas, Kåre Garnes og Bjørn Alterhaug, Ole Jacob Hansen, Eyvind Olsen, Arne Gjone og Erik Smith.


== Kilder ==
https://web.archive.org/web/20150402101926/http://kongsberg-jazzfestival.no/program/programhistorie/
http://www.kv.no/kultur/harald-gundhus-har-lagt-ned-saksofonen-1.4893152
http://www.mic.no/nmi.nsf/doc/art2006052413280333055161

https://tv.nrk.no/serie/soendagsposten-tv/FUHA06000388/06-03-1988#t=35m23s
Samuel Barlay

Samuel Barlay (født 15. september 1986 i Freetown) er en sierraleonsk fotballspiller. Barlay, som er midtbanespiller, spiller for Syrianska IF Kerburan i Division 2, samt for Sierra Leones herrelandslag i fotball.


== Karriere som klubbspiller ==
Barlay startet karrieren i sierraleonske East End Lions. De svenske fotballklubbene Helsingborgs IF og Malmö FF fattet interesse for spilleren etter U17-VM 2003, og han signerte etter dette for Malmö FF. Han fikk imidlertid ikke mye spilletid for klubben, og i slutten av mars 2006 var det klart at han skulle lånes ut til IFK Mariehamn for 2006-sesongen. Han spilte ti kamper for klubben før han under en kamp fikk brudd i venstrearmen. Han var tilbaketil Malmö FF etter endt sesong, men ble straks klar for utlån, denne gangen til Örgryte IS i Superettan.Den 22. november 2007 var Barlay klar for IFK Mariehamn, da han hadde signert for to år for klubben. Barlay fikk nytt brudd, denne gangen i høyrearmen. Klubben og Barlay var enige om terminering av kontrakten i april 2009, til tross for at sju måneder gjensto. Barley signerte 4. mars 2010 en kontrakt på ett år for Division 1 -klubben Syrianska IF Kerburan.Barlay gikk til aserbajdsjanske FK Mughan i 2010, Ravan Baku i 2011, og AZAL 2013. I 2014 vendte Barlay tilbake til svenske Syrianska IF Kerburan, som spiller i Division 2.


== Landslagskarriere ==
Barlay spiller for Sierra Leones herrelandslag i fotball, hvor han står notert med 17 kamper og én scoring. Barlay ble midlertidig suspendert i 2014 etter påstander om kampfiksing i en VM-kvalifiseringskamp mellom Sierra Leone og Sør-Afrika.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Samuel Barlay – Transfermarkt 
(en) Samuel Barlay – national-football-teams.com 
(en) Samuel Barlay – Soccerway 
(en) Samuel Barlay – FBref 
(sv) «Samuel Barlay», profil på SvFFs hjemmeside (sv)
Lasse Sandaker-Nielsen

Lasse Sandaker-Nielsen (født 27. juni 1975) er en norsk kommunikasjonsleder med bred erfaring fra luftfart. I 2022 ble Sandaker-Nielsen ansatt som Chief Corporate Affairs i flyselskapet Flyr og har siden høsten 2022 sittet i selskapets ledelse. Han har tidligere jobbet som informasjonsdirektør i Norwegian og som direktør for kommunikasjon, samfunnskontakt og bærekraft i Norse Atlantic Airways.  
Sandaker-Nielsen har mastergrad i Writing og bachelorgrad i Mass Communication fra Towson University i Maryland og har tidligere også jobbet i kommunikasjonsbyrået First House, vært prosjektleder og deskjournalist i Nettavisen samt redaksjonssjef i TV 2. Han har også jobbet som medieanalytiker i Infopaq. Sandaker-Nielsen er styremedlem i Kommunikasjonsforeningen i Oslo og Akershus.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
500 håpefulle søkte seg til Kjos
Lasse Sandaker-Nielsen på LinkedIn
Tiriltunga (Oslo)

Tiriltunga (1–5, 2–250) er en vei på Holmlia i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Den går som blindvei nordover fra Høgåsveien og har gangveiforbindelse videre til Liakollveien.
I nr. 5 er Toppåsen skole. I nr. 2–250 er 27 rekkehus i OBOS-borettslaget Tiriltoppen.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Tiriltunga». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 567. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (T)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Tjernveien (Oslo)

Tjernveien (1–49, 4–44) er en vei på Ammerud i bydel Grorud i Oslo. Den går fra en snuplass sør for Ammerudhellinga og ender som blindvei også i nord, et stykke forbi Alunsjøveien.
Veien fikk navn i 1935 etter Vesletjern.
Apalløkka skole er i nr. 12.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Tjernveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 567. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (T)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 26. oktober 2014. Besøkt 7. november 2015.
Thorleif Haugs vei (Oslo)

Thorleif Haugs vei (1-105, 4-20) er en vei i Voksenkollen i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går fra Voksenkollveien og nordvestover forbi Ullveien før den ender som blindvei i et boligområde.
Veien het Observatorieveien fra 1918, da det var planlagt å flytte Observatoriet dit. I 1952 ble veien oppkalt etter skiløperen Thorleif Haug.
Veien har tradisjonelt hatt store villaer, ofte med tun av eldre, mindre bygninger gjenoppført på tomten, en slags private bygdetun. Slik er det i nr. 4, nr. 14 (villa Solstua, om- og påbygget for Sam Eyde i 1905 og siden påbygget og ominnredet ved flere anledninger) og nr. 20 (Toralv Maurstads villa og bondestuer). Øst for nedre del av veien (med oddetallsadresser) er boligområdet Voksenkollen Panorama, ferdigstilt i 2003 og organisert som sameie.


== Referanser ==


== Kilder ==
Oslo byleksikon}


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (T)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 26. oktober 2014. Besøkt 7. november 2015.
Thorn Dønhaugs vei (Oslo)

Thorn Dønhaugs vei (99, 2–100) er en vei på Bjørndal i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Den går  som blindvei sørover fra Bjørnåsveien forbi plassen Seterbråten (gnr./bnr. 187/7, i nr. 99) og ender i en snuplass.
Veien fikk navn i 1989 etter lokalpolitikeren Thorn Dønhaug (1929–89).
Bebyggelsen er eneboliger i kjede.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Thorn Dønhaugs vei». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 565. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (T)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 26. oktober 2014. Besøkt 7. november 2015.
Tjernlia (Oslo)

Tjernlia (1–35B, 12–32B) er en vei på Klemetsrud i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Den er en blindvei på nordøstsiden av Enebakkveien, sørøst for Klemetsrud skole.
Veien fikk navn i 1988 etter plassen Tjernli.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Tjernlia». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (T)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 26. oktober 2014. Besøkt 7. november 2015.
Tjonerudbakken (Oslo)

Tjonerudbakken (1-5C, 2-10) er en vei på Stovner (bydel Stovner) i Oslo. Den går som blindvei nordøstover fra Tangerudveien.
Veien fikk navn i 1989 etter plassen Tjonerud.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Tjonerudbakken». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 567. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (T)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 26. oktober 2014. Besøkt 7. november 2015.
Tjonerudveien (Oslo)

Tjonerudveien (1-7, 2A-4) er en vei på Stovner (bydel Stovner) i Oslo. Den går nordøstover fra Stovnerveien og ender som blindvei etter å ha passert Tangerudveien.
Veien fikk navn i 1928 etter plassen Tjonerud.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Tjonerudveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 567. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (T)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 26. oktober 2014. Besøkt 7. november 2015.
Lea Einfalt

Lea Einfalt (født 19. mai 1994 i Ljubljana) er en slovensk langrennsløper og skiskytter, som representerer TSK Triglav Kranj.
Einfalt deltok under Junior-VM på ski 2011 i Otepää, hvor hun endte på 72.-plass i 5 km fri teknikk og 6.-plass i stafett. To uker senere tok Einfalt sølvmedalje i 5 km klassisk under European Youth Olympic Festival i Liberec.
Hun ble tatt ut i den slovenske troppen til Vinter-OL for ungdom 2012 i Innsbruck, hvor Einfalt tok bronse i 5 km klassisk bak russiske Anastasija Sedova og lagvenninnen Anamarija Lampič. To dager senere under sprinten kom hun helt til finalen, men ble der slått av norske Silje Theodorsen som tok gullmedaljen, mens Einfalt endte sist på en 6.-plass.
Under Junior-VM på ski 2012 i Erzurum endte hun på 13.-plass i 5 km klassisk, men tok to dager senere sølvmedaljen i 10 km skiathlon bak lagvenninnen Nika Razinger. Hun avsluttet mesterskapet med å gå Slovenia inn til bronsemedalje på stafetten, på lag med Anja Eržen, Anamarija Lampič og Razinger.
Einfalt ble tatt ut i den slovenske troppen til Ski-VM 2013 i Val di Fiemme, der Einfalt endte på 62.-plass i 10 km fri teknikk. Hun debuterte 10 måneder senere i verdenscupen i langrenn under 15 km fri teknikk i Davos, hvor hun 14. desember 2013 endte på en 54.-plass; 4.17,5 bak vinneren Marit Bjørgen.
To år senere, under Ski-VM 2015 i Falun, startet Einfalt med en 35.-plass i 15 km skiathlon og fulgte opp med en 26.-plass i 10 km fri teknikk. Mesterskapet ble avsluttet hun med å gå Slovenia inn til en 10.-plass på stafetten, på lag med Anamarija Lampič, Katja Višnar og Nika Razinger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lea Einfalt – Olympics.com 
(en) Lea Einfalt – Olympic.org 
(en) Lea Einfalt – Olympedia 
(en) Lea Einfalt – FIS (langrenn) 
(en) Lea Einfalt – biathlon.com.ua
Anamarija Lampič

Anamarija Lampič (født 17. juni 1995 i Ljubljana) er en slovensk skiskytter og tidligere langrennsløper som representerer TSK Triglav Kranj.
Hun ble tatt ut i den slovenske troppen til Vinter-OL for ungdom 2012 i Innsbruck, hvor Lampič tok sølv i 5 km klassisk mellom russiske Anastasija Sedova og lagvenninnen Lea Einfalt. To dager senere under sprinten kom hun helt til finalen, men endte rett utenfor pallen på en 4.-plass, bak norske Silje Theodorsen, svenske Jonna Sundling og Linn Eriksen fra Norge.
Under Junior-VM på ski 2012 i Erzurum endte hun på 6.-plass i sprinten og tok to dager senere 5.-plass i 5 km klassisk. Hun avsluttet mesterskapet med å gå Slovenia inn til bronsemedalje på stafetten, på lag med Anja Eržen, Lea Einfalt og Razinger.
Lampič tok to bronsemedaljer under European Youth Olympic Festival i Brașov i 2013, først i 7,5 km fri teknikk og tre dager senere under sprinten.
Lampič ble tatt ut i den slovenske troppen til Ski-VM 2015 i Falun, der hun akkurat ikke kom seg videre fra prologen under den klassiske sprinten med 36. beste tid. To dager senere endte Lampič på en 45.-plass i 15 km skiathlon og avsluttet mesterskapet med å gå Slovenia inn til en 10.-plass på stafetten, på lag med Katja Višnar, Nika Razinger og Lea Einfalt. 
Hun tok sin første verdenscup-seier da hun vant sprint klassisk under prøve-OL i Pyeongchang 3. februar 2017. Hun vant U-23-cupen sesongen 2016/17.
Hun tok sølv på lagsprinten under ski-VM 2019 i Seefeld sammen med Katja Višnar.
Under Ski-VM 2021 fikk hun bronse på åpningsdistansen, som var sprint i klassisk stil. Hun vant sprintverdenscupen sesongen 2020/21.
I mai 2022 kunngjorde Lampič at hun gikk over fra langrenn til skiskyting.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anamarija Lampič – Olympics.com 
(en) Anamarija Lampič – Olympic.org 
(en) Anamarija Lampič – Olympedia 
(en) Anamarija Lampič – FIS (langrenn) 
(en) Anamarija Lampič – IBU