jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Cyclommatus imperator

Cyclommatus imperator er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Arten utmerker seg ved svært lange kjever hos hannene.


== Utseende ==
En middelsstor til meget stor (hannen 30-89 millimeter lang), metallisk farget hjortebille. Farge er svart med en grønnlig eller bronseaktig metallisk glans. Arten er nokså variabel i størrelsen, hos hannen er kjevene forholdsvis større jo større hannen er (allometrisk vekst). Store hanner har lange mandibler som er omtrent like lange som resten av dyret. Disse har en kraftig tann på undersiden litt innenfor midten, og et par mindre tenner i spissen. Antennene er ganske lange og tynne, omtrent så lange som hodets bredde. Hodet har en lengdekjøl på hver side, i alle fall bakerst. Pronotum utvider seg forover. Dekkvingene er blanke uten synlig punktering. Beina er slanke.  Hunnen er mye mindre enn hannen, uten forstørrede kjever, i motsetning til hannen er kroppen tydelig og tett punktert. 


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på Ny-Guinea.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Cyclommatini
Slekten Cyclommatus Parry, 1863 – 55 arter
Underslekten Cyclommatus (i snever forstand)
Cyclommatus imperator Boileau, 1905
Cyclommatus imperator imperator Boileau, 1905 - Papua Ny-Guinea
Cyclommatus imperator monguilloni Lacroix, 1981 - Vest-Papua


== Kilder ==
Oversikt over artene


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri over en del arter
Bildegalleri over artene foto:Benjamin Harink
(en) Cyclommatus imperator i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cyclommatus imperator hos NCBI 
(en) Kategori:Cyclommatus imperator – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Cyclommatus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Cyclommatus zuberi

Cyclommatus zuberi er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor til stor (hannen 30-63 millimeter lang), litt matt metallisk farget hjortbille. Farge er mørkbrun til svart med en svak, bronseaktig metallisk glans. Arten er nokså variabel i størrelsen, hos hannen er kjevene forholdsvis større jo større hannen er (allometrisk vekst). Store hanner har kraftige mandibler med en innoverrettet tann litt utenfor midten og en kraftig, firkantet, innoverrettet tann nær spissen. Middelsstore og små hanner har gjerne også en kraftig tann ved roten av mandiblene. Antennene er ganske lange og tynne, omtrent så lange som hodets bredde. Hodet har skarpe sidekjøler og et par skråkjøler som løper fra sidene bakover mot midten, slik at de avgrenser et halvmåneformet område oppe på hodet. Pronotum utvider seg forover, forkanten er opphøyd som en krage bak hodet. Dekkvingene er blanke uten synlig punktering. Beina er slanke.  Hunnen er mye mindre enn hannen, uten forstørrede kjever, ofte mørk på farge, i motsetning til hannen er kroppen tydelig og tett punktert. 


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.


== Utbredelse ==
Arten lever på Filippinene, der den forekommer på de fleste av øyene.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Cyclommatini
Slekten Cyclommatus Parry, 1863 – 55 arter
Underslekten Cyclommatus (i snever forstand)
Cyclommatus zuberi (Waterhouse, 1876)


== Kilder ==
Oversikt over artene


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri over en del arter
Bildegalleri over artene foto:Benjamin Harink
(en) Cyclommatus zuberi i Encyclopedia of Life 
(en) Cyclommatus zuberi i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cyclommatus zuberi hos NCBI 
(en) Kategori:Cyclommatus zuberi – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Cyclommatus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jan Ubøe

Jan Ubøe (født 1959) er en norsk matematiker, og professor i matematikk ved Norges Handelshøyskole (NHH).Han mottok sin doktorgrad i matematikk fra Universitetet i Oslo i 1987. Doktorgradsavhandlingen, Brownian Motion and Analytic Functions, ble veiledet av Bernt Karsten Øksendal.Ubøes innovative arbeid på Wick-multiplikasjon har ledet til flere internasjonale publikasjoner, samt flere andre doktorgradsavhandlinger basert på denne teorien. Han har publisert forskning på flere forskjellige områder i matematikk og økonomi: teori om Stokastisk differensialligninger, Opsjonsteori, transportvitenskap og ledelsesvitenskap.I tillegg til å publisere i vitenskapelige tidsskrifter og bøker, skriver han ofte om utdanningsspørsmål og målstyring i norske medier. Han har også mottatt Bronsesvampen.


== Referanser ==
Cyclommatus tarandus

Cyclommatus tarandus er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor til stor (hannen 25-68 millimeter lang), litt matt metallisk farget hjortbille. Farge er brun med en bronseaktig metallisk glans. Arten er nokså variabel i størrelsen, hos hannen er kjevene forholdsvis større jo større hannen er (allometrisk vekst). Store hanner har kraftige mandibler med en innoverrettet tann litt innenfor midten. Mandiblene er sagtakkede ved roten og i spissen. Antennene er ganske lange og tynne, omtrent så lange som hodets bredde. Hodet er uten skarpe, opphøyde kjøler. Pronotum utvider seg noe forover. Dekkvingene er blanke uten synlig punktering. Beina er slanke.  Hunnen er mye mindre enn hannen, uten forstørrede kjever, ofte mørk på farge, i motsetning til hannen er kroppen tydelig og tett punktert. 


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Vest-Malaysia, på Sumatra, Java og Borneo.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Cyclommatini
Slekten Cyclommatus Parry, 1863 – 55 arter
Underslekten Cyclommatus (i snever forstand)
Cyclommatus tarandus (Thunberg, 1806)
Cyclommatus tarandus stenosomus De Lisle, 1977 - Vest-Malaysia
Cyclommatus tarandus tarandus (Thunberg, 1806) - Java og Borneo, trolig også Sumatra


== Kilder ==
Oversikt over artene


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri over en del arter
Bildegalleri over artene foto:Benjamin Harink
(en) Cyclommatus tarandus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cyclommatus tarandus hos NCBI 
(en) Kategori:Cyclommatus tarandus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Cyclommatus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Cyclommatus alagari

Cyclommatus alagari er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor til stor (hannen 30-65 millimeter lang), rødbrun, litt matt metallisk farget hjortebille. Arten er nokså variabel i størrelsen, hos hannen er kjevene forholdsvis større jo større hannen er (allometrisk vekst). Store hanner har kraftige, krumme mandibler med en innoverrettet tann litt innenfor midten. Mandiblene er sagtakkede ytterst i spissen, etter en liten, innoverrettet tann. Antennene er ganske lange og tynne, omtrent så lange som hodets bredde. Hodet er uten skarpe, opphøyde kjøler. Pronotum utvider seg forover. Dekkvingene er blanke uten synlig punktering. Beina er slanke, lårene rødlige.  Hunnen er mye mindre enn hannen, rødbrun med litt lysere dekkvinger, uten forstørrede kjever, i motsetning til hannen er kroppen tydelig og tett punktert.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.


== Utbredelse ==
Arten lever på øya Palawan i Filippinene.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Cyclommatini
Slekten Cyclommatus Parry, 1863 – 55 arter
Underslekten Cyclommatus (i snever forstand)
Cyclommatus alagari De Lisle, 1968


== Kilder ==
Oversikt over artene


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri over en del arter
Bildegalleri over artene foto:Benjamin Harink
(en) Cyclommatus alagari i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cyclommatus alagari hos NCBI 
(en) Cyclommatus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Den Selskabelige Diskussionsforening

Den Selskabelige Diskussionsforening var en av landets første diskusjonsforeninger for kvinner, stiftet i Horten 4. mars 1896. Foreningen eksisterer fortsatt og heter i dag Horten Diskusjonsforening.


== Stifting av foreningen ==
Initiativet til å starte foreningen kommer fra fotograf og kvinnesaksforkjemper Marie Høeg, som tidligere har bodd i Finland og har fått inspirasjon fra kvinnesaksarbeid der. Den 4. mars 1896 inviteres Hortens kvinner inn i fotostudio hun driver sammen med Bolette Berg for stiftelse av foreningen. 40 personer dukker opp, og 19 av disse skriver under som med-stiftere av “Den Selskabelige Diskussionsforening”. Marie Høeg ble på stiftelsesmøtet valgt til foreningens første formann, en post hun forble i inntil Høeg og Berg flyttet sitt fotostudio til Kristiania i 1903.
Navnet Den Selskabelige Diskussionsforening ble valgt for at det på omverden skulle virke som en ufarlig møteplass, da kvinnesak var et omdiskutert tema i denne perioden.


== Formål ==
I 1880- og 90-årene ble det stiftet en rekke foreninger landet over, med kvinnesak og kamp for stemmerett som formål. Formålsparagraften da foreningen ble stiftet lød som følger: “Foreningens formaal er at samle kvinder til diskussion om tidens spørgsmaal, særlig de, som angaar kvindens stilling.” Diskusjonsforeningen skulle være et sted hvor kvinner læres opp til å ta ordet offentlig, som et motsetning til datidens ideal om at kvinner skulle tie i forsamlinger. Målet med dette var å sikre at når kvinner når kvinner fikk stemmerett, vil de også være forberedt på å delta i samfunnsdebatten. For å få flere kvinner til å ytre seg skriftlig ble det også opprettet en egen avis, “Kvindsjå”, hvor alle kunne publisere anonymt. Kampen for stemmerett var blant de viktige temaene i foreningens første år, men foreningen var også en arena for å diskutere rasisme, husarbeid, oppdragelse, kultur, mote, offentlig planarbeid m.m.
Diskresjon omkring hva som foregikk og hvem som deltok var viktig i lang tid, og i den første perioden ble møter kun informert om ved hjelp av bud og personlig brev. Først i 1910 begynte foreningen å annonsere møtetidspunkt i avisen Gjengangeren. Det var også i 1910 foreningen skiftet navn til Horten Diskusjonsforening.


== Se også ==
Marie Høeg
Kvinnebevegelsen


== Referanser ==
Bilen (språk)

Bilen er et av ni språk som snakkes i Eritrea. Det er cirka 140 000 som snakker språket.


== Se også ==
Bilen-folket
Natasha Kjærstad Pedersen

Natasha Kjærstad Pedersen (født 1972 i Trinidad og Tobago) er stifter og  grunnlegger  av Foreningen for barnepalliasjon.


== Bakgrunn ==
Hun har utdannelse fra Ansgar Teologiske Høyskole i Kristiansand. Hun har gjennomført en rekke internasjonale kurs og e-læring i barnepalliasjon, samt en modul på masternivå i Cardiff. 


== Foreningen for barnepalliasjon ==
I 2009 stiftet Pedersen Foreningen for barnepalliasjon, tre måneder før hennes datter Andrea Kjærstad Pedersens død. I 2015 startet hun arbeidet med å realisere Norges første barnehospice.Kjærstad Pedersen satt i «International Children’s Palliative care Network – ICPCN» som jobber for barns rett til palliasjon globalt fra 2011 til 2016. Hun har vært styremedlem i Elisabeth Kübler Ross Foundation fra 2013. Hun har ledet og vært ansvarlig for Norges første konferanse i barnepalliasjon i 2012 og den nordiske i 2015. I 2015 ble hun invitert til å delta i et ekspertpanel i Roma der hun var med på å utarbeide en global veileder for barns rett til åndelig omsorg i barnepalliasjon. I 2014 satt hun ekspertutvalget som fikk i oppdrag å identifisere og anbefale forbedringer i NAV. I 2016 ble Natasha oppnevnte av regjeringen i et NOU arbeid i palliasjon. Hun var med i referansegruppen i Helsedirektoratet som jobbet med fagrapport i lindrende behandling.Hun har gitt ut boken Den lilla ballongen, skrevet en hel rekke fagartikler og innlegg om barnepalliasjon nasjonalt og internasjonalt i ulike fagtidsskrifter og samfunnsdebatter. Hun holder foredrag, kurs og undervisning om temaet og var representant i utarbeidelse av nasjonale faglige retningslinjer for lindrende behandling for barn i Helsedirektoratet som ble ferdig i vår 2016. I 2014 gav hun ut et 60 siders informasjons- og opplysningshefte om barnepalliasjon. Hun var initiativtaker og involvert i arbeidet med norsk utgave av fagboken Oxford Textbook i barnepalliasjon sammen med kommuneforlaget som ble utgitt i 2016. Hun var prosjektleder for boken Berørt – historier om ventesorg som ble utgitt i 2017.
I tillegg har også Natasha erfaring som mor til et alvorlig sykt og døende barn gjennom 17 år. På foreningens nettsider, hevdes det at Natasha går under navnet «barnepalliasjonens mor» i Norge og er angivelig opphavskvinnen bak begrepet ventesorg. Hun skrev også den første artikkelen om ventesorg i legeforeningens tidsskrift [1]
Hun var drivkraften for et senter for alvorlig syk barn og deres familier, Norges første barnehospice, Andreas Hus, fram til hun ble sagt opp 19. januar 2023 etter en rapport som avslørte uansvarlig pengebruk og uriktig regnskapsføring.


== Priser og utmerkelser ==
2022: Ventafridda Award


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Foreningen for barnepalliasjon FFB, offisielt nettsted
Andreas Hus, offisielt nettsted
Ventesorg, offisielt nettsted
Biden

Biden refererer oftest til:

Joe Biden (født 1942), USAs 46. presidentBiden kan også referere til:

Beau Biden, en tidligere amerikansk politiker, advokat og offiser
Hunter Biden, en amerikansk advokat og lobbyist
Jill Biden, USAs neste førstedame
Bad Elements

Bad Elements var svartelister tilknyttet Nortraship under andre verdenskrig.


== Bakgrunn ==
Listene inneholder navn på sjøfolk, tilknyttet Nortraship, som hadde gjort seg skyldige i større eller mindre lovbrudd. Kartotekene er alfabetisk ordnet etter navn og inneholder opplysninger om hvorfor vedkommende er registrert, samt tidspunkt, sted og sjøforklaring. I alt om lag 4 000 navn ble registrert i Bad Elements; disse var fordelt i to kartotek tilhørende Nortraships hovedkontorer i London og New York. I alt 35 000 sjøfolk seilte for Nortraship under krigen.


== Formålet med Bad Elements under krigen ==
12. desember 1941 ble det innført arbeidsplikt for alle nordmenn som oppholdt seg i utlandet. Statsrederiet Nortraship ble eneste arbeidsgiver for norske sjøfolk i uteflåten. Mønstring og forhyring ble håndtert ved hjelp av tørnprinsippet. I praksis var dette et køsystem. Sjømannen som først meldte seg til tjeneste stod først i køen for å få hyre. Uten reell konkurranse fra andre rederier, stod Nortraship fritt til å sile ut uønsket arbeidskraft. I denne prosessen ble Bad Elements-listene et viktig bidrag.


== Bad Elements etter krigen 1945-1947 ==
Etter krigen gjaldt det å få sjøfolk hjem, fra hvor hen de måtte befinne seg i verden, uten at det gikk utover konkurranseevnen til handelsflåten. Tørnprinsippet gjaldt i like stor grad da som under krigen. Sjømenn som søkte hyre skulle ansettes etter hvilken plass de hadde i køen. Igjen måtte uegnete/uønskede strykes ut. Dette gjaldt de som var oppført i Bad Elements under krigen, de som hadde vært medlemmer av NS, eller de som hadde bidratt i  foretak som Transportflotte Speer eller andre tyskvennlige foretak. Konsekvensene av denne praksisen ble at en rekke sjøfolk ble nektet å utøve sitt yrke etter krigen og måtte finne seg nye yrker, eventuelt reise ut av Norge.


== Nortraships arkiver ==
Bad Elements-listene er i dag oppbevart hos Riksarkivet. Opplysningene i Bad Elements er klausulbelagt med en tidsramme på 80 år etter 1945. Det kan gis særskilt innsyn i Bad Elements arkiv via skriftlig søknad til Riksarkivet. Svartelisting av sjøfolk under andre verdenskrig er omtalt i Jon Michelets romanserie, En sjøens helt. Forfatteren har ved flere anledninger ytret seg i media om svartelistingen av norske sjøfolk i den norske handelsflåten under og etter andre verdenskrig.


== Galleri ==

		


== Referanser ==
Cyclommatus canaliculatus

Cyclommatus canaliculatus er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor til stor (hannen 21-53 millimeter lang), halvmatt, rødbrun hjortebille. Denne arten har knapt noen synlig metallisk glans. Arten er nokså variabel i størrelsen, hos hannen er kjevene forholdsvis større jo større hannen er (allometrisk vekst). Store hanner har kraftige, krumme mandibler med en innoverrettet tann et stykke innenfor midten. Mandiblene er sagtakkede ytterst i spissen, etter en liten, innoverrettet tann. Antennene er ganske lange og tynne, omtrent så lange som hodets bredde. Hodet er uten skarpe, opphøyde kjøler, men med en vag, burt tverrkjøl som avgrenser et halvsirkelformet område. Pronotum utvider seg litt forover. Dekkvingene er uten synlig punktering. Beina er slanke, gulbrunlige.  Hunnen er mye mindre enn hannen, rødbrun med litt vage, mørkere lengdestriper på sidene, uten forstørrede kjever, i motsetning til hannen er kroppen tydelig og tett punktert.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.


== Utbredelse ==
Arten lever i Malaysia og Indonesia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Cyclommatini
Slekten Cyclommatus Parry, 1863 – 55 arter
Underslekten Cyclommatus (i snever forstand)
Cyclommatus canaliculatus Ritsema, 1891
Cyclommatus canaliculatus canaliculatus Ritsema, 1891 - Vest-Malaysia, sørlige Borneo, Sumatra og omkringliggende øyer
Cyclommatus canaliculatus consanguineus Boileau, 1898 - Borneo, mest i den nordlige delen
Cyclommatus canaliculatus freygessneri Ritsema, 1892 - Java
Cyclommatus canaliculatus infans De Lisle, 1970 - Sulawesi
Cyclommatus canaliculatus ramlii Wakatake & Sakamaki, 2002 - nordlige Borneo?


== Kilder ==
Oversikt over artene


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri over en del arter
Bildegalleri over artene foto:Benjamin Harink
Nettside om arten
(en) Cyclommatus canaliculatus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cyclommatus canaliculatus hos NCBI 
(en) Kategori:Cyclommatus canaliculatus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cyclommatus canaliculatus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Cyclommatus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Syltefjordstauran

Syltefjordstauran eller bare Stauran er et fuglefjell i Båtsfjord kommune i Finnmark. Det ligger ytterst på vestsida av Syltefjorden og er rundt tre kilometer langt og 200 meter høyt.Stauran er et av Norges største og viktigste fuglefjell. Blant artene som hekker her er krykkje, lomvi, polarlomvi og alke. Teist og lundefugl er også observert, og havørna bruker området til jakt. Fuglefjellet var tidligere hjemsted for flere millioner sjøfugl, men den katastrofale
nedgangen i mange sjøfuglbestander langs norskekysten har også gått ut over koloniene på Syltefjordstauran, hvor særlig krykkje og lomvi har vært rammet.Fuglefjellet er en del av Makkaurhalvøya naturreservat.


== Referanser ==
Makkaurhalvøya

Makkaurhalvøya er ei halvøy i Finnmark. Den avgrenses av Båtsfjorden i vest, Syltefjorden i øst og Barentshavet i nord og har navn etter det tidligere fiskeværet Makkaur, som ligger helt i nord. Halvøya er i dag uten fast bosetning, men bygninger på fraflyttede steder som Ytre Syltefjord og Nordfjord brukes fremdeles som fritidsboliger og til turisme.
Storparten av halvøya består av et fjellplatå mellom 200 og 400 meter over havet, høyest i sør med Båtsfjordfjellet på 481 moh. Platået danner en bratt næringskyst mot havet, bare avbrutt av enkelte mindre daler og dype kløfter. Det indre av halvøya er stort sett en øde steinørken, mens arktisk vegetasjon finner fotfeste i skjermete steder langs kysten.
I nordøst ligger Makkaurhalvøya naturreservat med blant annet fuglefjellet Syltefjordstauran.


== Referanser ==
TENEX

TENEX var et operativsystem som ble lansert av Bolt, Beranek and Newman i 1969 for 36-biter stormaskinen PDP-10. Operativsystemet ble oppkjøpt av Digital Equipment Corporation (DEC) i Maynard, Massachusetts og videreutviklet til TOPS-20. TOPS-20 var et av deres proprietære operativsystemer fra 1973 til 1976.


== Eksterne lenker ==
(en) documents historiques sur TENEX
Sparebankstiftelsen DNBs kunststipend

Sparebankstiftelsen DNBs kunststipend er et stipend som deles ut for å oppmuntre og støtte kunstnere i etableringsfasen.
Siden 2008 har stiftelsen sammen med Oslo Kunstforening delt ut kunststipend og arrangert kunstutstilling.Kunststipendet forvaltes av Sparebankstiftelsen DNB, men mottageren velges ut av en ekstern jury.


== Prismottakere ==
Ellisif Hals og Susanne Skeide (2008)
Ignas Krunglevicius (2009)
Ann Cathrin November Høibo (2010)
Kaia Hugin (2011)
Marie Buskov (2012)
Sandra Mujinga (2013)
Ingrid Lønningdal (2014)
Andrea Bakketun og Christian Tony Norum (2015)
Tor Børresen (2016)


== Referanser ==
Diskontering

Diskontering er en omregning av inn- og utbetalinger som finner sted på forskjellige tidspunkter, til et beløp på et bestemt tidspunkt. Som regel brukes begrepet til å omregne fremtidige beløp til et tidligere tidspunkt (tilbakediskontering), vanligvis til nåtiden, hverved man får nåtidsverdien av beløpet. Man kan også fremdiskontere et beløp fra et tidligere til et senere tidspunkt, eksempelvis ved å omregne et beløp av idag til et beløp om et bestemt antall år. I så tilfelle blir resultatet fremtidsverdien av det pågjeldende beløp.


== Referanser ==
Lorck Schive Kunstpris

Lorck Schive Kunstpris var opprinnelig kjent som «Christian Lorck Schives og hustrus legat for kunstnere». Kunstprisen deles ut annethvert år ved Trondheim kunstmuseum til en billedkunstner. Hemmelige nominasjoner kommer fra Statens stipendkomité (4 nominasjoner), Trondheim kunstmuseum (3 nominasjoner) Norsk kuratorforening (2 nominasjoner) og Norsk kritikerlag (1 nominasjon). Fra denne listen over 10 kunstnere velger styret 4 som deltar på Lorck Schive kunstprisutstilling i oktober og november i utstillingsåret. Kriteriene for å bli innstilt er at man har et betydelig kunstnerisk virke, enten bor eller arbeider i Norge, og at man ikke er eldre enn 50 år. Utstillingen bedømmes av en jury bestående av tre uavhengige medlemmer, oppnevnt av styret for Lorck Schive kunstpris, Trondheim kunstmuseum og Statens stipendkomite. Lorck Schive er Norges største kunstpris.


== Finalister og vinnere ==
2019: Eline Mugaas vant prisen. De øvrige nominerte var Gunvor Nervold Antonsen, Børre Sæthre og Torbjørn Rødland.
2017: Vibeke Tandberg vant prisen. De øvrige nominerte var Knut Henrik Henriksen, Mattias Härenstam og Lars Laumann.
2015: Vanessa Baird vant prisen. De andre nominerte var Ane Hjort Guttu, Jana Winderen og Snorre Ytterstad.
2013: Lene Berg og Marianne Heier vant prisen. De andre finalistene var Tina Jonsbu og Knut Åsdam.


== Referanser ==