jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
InterViews

InterViews er et tidligere C++ widgetverktøy for vindussystemet X, som ble utviklet av Mark Linton og hans gruppe ved Stanford University ved Silicon Graphics. Den siste større versjonen var InterViews 3.1 i 1993, og inkluderte tegneeditoren Unidraw som var basis for John Vlissides' arbeide ved Stanford.
InterViews hadde også lettvekts-glyfer som ble brukt på Apples monokrome skjermer, på Motif, OPEN LOOK og SGI Motif. Verktøyet har blitt portert til nesten alle versjoner av Unix som kjører X11.


== Referanser ==
Agnieszka Holland

Agnieszka Holland (født 28. november 1948 i Warszawa) er en polsk filmregissør og manusforfatter.Hun har studert i FAMU i Praha (1971). Tre av filmene hennes er blitt Oscar-nominert: Bittere Ernte  i kategorien beste fremmedspråklige film (1985), Jøde i Hitlerjugend for beste adapterte manus (1991) og In Darkness for beste fremmedspråklige film (2012). Jøde i Hitlerjugend vant dessuten en Golden Globe-pris for beste utenlandske film.Hun har bidratt på dreieboken til en rekke filmer, blant annet flere med Andrzej Wajda.
Agnieszka Holland har fått sin egen stjerne på Aleja Gwiazd (Stjernenes allé) i Łódź i Polen.


== Filmografi (utvalg) ==


=== Regi (spillefilm) ===
1978: Aktorzy prowincjonalni
1980: Gorączka
1985: Bittere Ernte
1990: Jøde i Hitlerjugend (Europa Europa)
1991: Liten gutt forsvunnet (Olivier, Olivier)
1993: Den hemmelige hagen (The Secret Garden)
1995: Total Eclipse
2011: In Darkness (W ciemności)
2017: Jaktsesong (Pokot)
2019: Mr Jones


=== Kun dreiebok ===
1978: Uten bedøvelse
1983: En kjærlighetshistorie i Tyskland
1990: Dr. Korczak og barna


=== Regi (fjernsyn) ===
2015: House of Cards (tredje sesong; episode 10-11)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Agnieszka Holland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Agnieszka Holland på Internet Movie Database 
(sv) Agnieszka Holland i Svensk Filmdatabas 
(da) Agnieszka Holland på Filmdatabasen 
(da) Agnieszka Holland på Scope 
(fr) Agnieszka Holland på Allociné 
(en) Agnieszka Holland på AllMovie 
(en) Agnieszka Holland hos The Movie Database
Sideral

Sideral var er en rumensk rockegruppe som ble grunnlagt i 1964 i București.
Medlemmer var blant andre Adrian Paris (bass), Costel Sarchizian (trommer), Idu Barbu (orgel, piano), Dan Lecca (gitar), Liviu Tudan (bass), Vlad Gabrielescu (gitar), Ștefan Mihăescu (trommer), Mugur Winkler (gitar), Mircea Drăgan (orgel), Andrei Ignat (orgel), Adrian Ivanițchi (gitar), Călin Ungureanu (gitar), Andy Valente (orgel).Bandet Sideral Modal Quartet (medlemmer: Șerban Ciurea - bass, Mugur Winkler - gitar, Andrei Ignat - orgel og Costin Dobrin - trommer) var en fortsettelse av Sideral. De reiste med en spillekontrakt til nattklubben Crazy Horse i Hamburg i januar 1970, og brukte anledningen til å hoppe av. I 1970 hadde de en del spillejobber i Norge. De fortsatte som band i ett år til før de gikk hver sin vei: Ciurea bosatte seg først i New York og deretter i Los Angeles, Ignat i Stockholm, og Winkler og Dobrin i Sveits. De siste to spilte en stund i Sveits i bandet Silver Clan sammen med bassisten Radu Daniel (som også kom opprinnelig fra Romania, der han hadde spilt i Cometele).


== Sanger ==
Selvkomponerte:

Lacul
Pasărea Archaeopterix
Somnoroase păsărele
De-aseară latră
Ești a mea
Vei pleca din norul meu
Noaptea de dragoste
Mândrulița mea
Mai stai o clipă
Blues pentru primele trei rânduri
Și am iubit (cerul verde straveziu)
Cântec pentru tine
Ești a meaMusikken deres ble brukt som bakgrunnsmusikk i filmen Ultima noapte a copilăriei («Barndommens siste natt», 1969), og en av medlemmene, Liviu Tudan, spilte hovedrollen i samme film.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Caraman Fotea, Daniela og Nicolau, Cristian (1999). Dicționar Rock, Pop, Folk. ISBN 973-28-0910-8
Ionescu, Doru (2005). Timpul chitarelor electrice. Jurnal de călătorie în arhiva TVR, vol. 1, Editura Humanitas Educațional, București. ISBN 973-689-064-3
USA under VM i friidrett innendørs 2014

USA deltok under VM i friidrett innendørs 2014 fra 7. til 9. mars 2014 i Sopot i Polen.


== Medaljevinnere (ufullstendig) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 2014 IAAF World Indoor Championships in Athletics – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Offisielt nettsted
IAAF Entry Standards (PDF)
Magne Solheim

Magne Solheim (født 4. januar 1918, død 7. oktober 2011) var en norsk soldat, gårdbruker og snekker fra Målselv.
Solheim var eneste sønn i en søskenflokk på 12 fra Kjerresnes i Målselv kommune og fikk selv tre døtre. Han tjenestegjorde som ingeniørsoldat i Finnmark før krigen og deltok blant annet i slaget om Gratangsfjellet. Etter kapitulasjonen rømte han til Sverige og tok utdannelse i polititroppene.
Solheim ble etter krigen korporal og lagfører, og ett av hans første oppdrag ble å fange Henry Oliver Rinnan og hans menn, og den 14. mai. 1945 i Verdalsfjellene, like ved svenskegrensen lyktes de å omringe og ta til fange hele banden.


== Referanser ==
Jordan Mageo

Jordan Mageo (født 6. januar 1997) er en friidrettsutøver fra Amerikansk Samoa som konkurrerer i sprintløp og hekkeløp. 


== Idrettskarriere ==
2016Hun deltok på 100 meter ved Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro. Der løp hun på 13,72 sekunder i den innledende runden, som var for utøvere som ikke hadde oppnådd kvalifikasjonskravet for øvelsen. Hun kom på 6.-plass i sitt heat, og gikk ikke videre til forsøkssheatene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jordan Mageo – Olympedia 
(en) Jordan Mageo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jordan Mageo – World Athletics 
(en) Profil hos All-Athletics Arkivert 13. september 2016 hos Wayback Machine.
(en) Profil hos Rio 2016
Benjamin Waterhouse

Benjamin Waterhouse er navnet til flere personer:

Benjamin Waterhouse (fysiker) (1754-1846) - en av grunnleggerne av Harvard Medical School
Benjamin Waterhouse (judoka) (f. 1985) - en judoka fra Amerikansk Samoa
Benjamin Waterhouse (judoka)

Benjamin Waterhouse (født 11. juni 1985) er en judoka fra Amerikansk Samoa, som konkurrerer i klassen -73 kg. 


== Idrettskarriere ==
2014-15Waterhouse deltok ved VM i judo 2014, der han ble slått ut av Lee Young-jun i første runde. Ved VM i judo 2015 ble han også slått ut i første runde, denne gangen mot Pierre Duprat fra Frankrike.

2016Han deltok i Judo under Sommer-OL 2016. Han ble slått ut av Chamara Repiyallage fra Sri Lanka i andre runde. Han var flaggbærer for Amerikansk Samoa ved avslutningsseremonien. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Benjamin Waterhouse – Olympedia 
(en) Benjamin Waterhouse – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Benjamin Waterhouse – JudoInside 
(en) Profil hos Rio 2016
(en) Profil hos Judo Inside
Odin Johannessen

Odin Johannessen (født 6. oktober 1961 i Bergen) er en tidligere, norsk offiser i Forsvaret.
Han startet i Forsvaret 14. juli 1981 på befalskurs ved Infanteriets øvingsavdeling nummer 2 og var fra 2015 Sjef Hæren (tidligere Generalinspektøren for Hæren).
Han ble takket av som Sjef Hæren 26. august 2019.I september 2019 tiltrådte han som direktør i Næringslivets sikkerhetsråd.


== Utmerkelser ==
Johannessen er tildelt følgende dekorasjoner: Forsvarsmedaljen med laurbærgren, Forsvarsmedaljen med stjerne, Forsvarets medalje for internasjonale operasjoner, Forsvarets operasjonsmedalje for Afghanistan, Hærens vernedyktighetsmedalje med tre stjerner, NATO-medaljen (Balkan) med 2-tall, NATO-medaljen (ISAF), ridder av første klasse av Dannebrogordenen og Nordstjerneordenen, kommandør av Sydkorsordenen, Forsvarets medalje for feltsport og KNBLO-medaljen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Militær CV Arkivert 29. desember 2019 hos Wayback Machine.
Anders Mcdonald Sookermany

Anders McDonald Sookermany (født 1967) er forskningsoffiser ved Norges idrettshøgskole Forsvarets institutt (NIH/F). 
Sookermany har sin militære utdanning fra Luftforsvaret med stabsskole I som høyeste militære utdanningsnivå. Videre har han en doktorgrad i pedagogikk fra Universitetet i Oslo og et hovedfag i idrettfilosofi fra Norges idrettshøgskole.Hans forskningsinteresser er knyttet til ferdighetslæring i postmoderne/moderne militære kontekster. Sookermany leder FoU-programmet «Læring under Risiko» (LUR). Målsettingen med programmet er å beskrive, forstå og forklare risikodimensjonen i soldaters militære ferdighetslæring (før,) under (og etter) deltakelse i militære operasjoner. På undervisningssiden har han temaansvar innenfor masteremnet «Vitenskapsteori og metodologi», i tillegg til at han for tiden (i samarbeid med krigsskolene) arbeider med utviklingen av et studieemne på bachelornivå om det å utvikle militære treningskulturer.
Utover dette har Sookermany deltatt i flere nasjonale og internasjonale fagkomiteer, råd, arbeidsgrupper med mer innenfor det bredere kompetanseområdet læring, trening, prestasjon og kultur. I dag er han blant annet medlem av det redaksjonelle styre for det internasjonale tidsskriftet Armed Forces & Society.Sookermany er også initiativtaker og redaktør av skriftserien Moving Soldiers - Soldaten i bevegelse.


== Bokutgivelser ==
2005: Anders McD Sookermany: Fra vernepliktig rekrutt til ekspertsoldat - Ferdighetslæring i det nye Forsvaret, (Oslo: Gan Forlag AS)
2008: Anders McD Sookermany og Jørgen W. Eriksen (redaktører): Veglederen - Et festskrift til Nils Faarlund (Oslo: Gan Aschehoug)
2007: Reidar Säfvenbom og Anders McD Sookermany (redaktører): Kropp, Bevegelse og energi i den grunnleggende soldatutdanningen, (Oslo: Universitetsforlaget)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Akademisk profilside på ResearchGate
Akademisk profilside på Academia.Edu
Hugin AUV

Hugin AUV er et farkost utviklet og produsert av Kongsberg Gruppen, i Horten i Vestfold. Den brukes til autonome undervannsoppdrag, både i sivil og militær sammenheng, henholdsvis til inspeksjon av undervannsinstallasjoner (oljeledninger etc) eller i søk etter sjøminer. Den opereres av flere lands forsvar, deriblant Norge.Hugin AUV kan lete etter ting på havbunnen ned til 6000 meters dyp og kan styres gjennom akustiske signal (engelsk:"acoustic tether"). Den kan også være autonom
med forhåndsprogrammert leteprogram. Navigasjonen vil da være treghetsnavigasjon av typen "Aided Inertial Navigation System" (AINS). Typisk vil en Syntetisk apertur-sonar
vere en av sensorene, sammen med ekkolodd, magnetometer og digitale kamera.


== Referanser ==
Håkon Årneshaugen

Håkon Årneshaugen (født 22. mars 1896 på Ringebu, død 14. januar 1970 i Høydalsmo) var en norsk lokalpolitiker (Ap) og lærer som var ordfører i Lårdal.
Årneshaugen var oppvokst på et lite bruk på Ringebu. Hans første jobb var på et sagbruk, men allerede første dagen mistet han ene foten. Han tok tapet tungt, men gav ikke opp. Han bestemte seg for å ta utdanning og gikk først på Voss Folkehøgskule, deretter Oslo lærerhøgskole; der han tok eksamen i 1923. Første jobben var som lærer på Framhaldskolen på Osmarka på Nordmøre. Her traff han også sin blivende kone. De flyttet videre til Lårdal i Vest-Telemark, hvor han slo seg ned med sin etter hvert voksende familie. Ekteparet flyttet tilbake til Fåvang i pensjonsalderen, men vendte tilbake til Vest-Telemark i 1969 og bodde der til sin død.Årneshaugen deltok aktivt i lokalpolitikken i Vest-Telemark, og ble etterhvert ordfører i Lårdal kommune (siden 1964 en del av Tokke kommune). Han var ordfører fra 1934 til 1940 (da Nasjonal Samling tok over vervet etter krigsutbruddet) og i etterkrigsårene fra 1945 til 1963. Som lokalpolitiker stod han i bresjen med å skaffe strøm til bygdene, og deltok aktivt med etablering av Vest-Telemark kraftlag som videre la grunnlaget for utbygging av Tokke-anlegget med tilhørende sosial og økonomisk vekst for bygdene i området.Han ble gift 1927 med Marie (Pikenavn: Heggem) (f. 1899, d. 1990) fra Nordmøre.


== Referanser ==
Master team svømming

Master Team svømming, bedre kjent som ROMA, er en svømmeklubb for masters i Rogaland. Klubben er tilsluttet Norges Svømmeforbund og Rogaland svømmekrets.
ROMA har per 2017 ca. 60 medlemmer hvor de fleste er tidligere aktive svømmere som fortsatt ønsker et treningsmiljø innenfor svømmesporten. Klubbens formålsparagraf tyder også på at det sosiale er vel så viktig som det idrettslige.
Klubben er vanligvis representert på NM masters, Nordisk masters, EM masters og VM masters, samt øvrige masterskonkurranser i Skandinavia (for eksempel Åpne Københavnske Masters). Ved NM masters i Trondheim i 2016 ble ROMA beste klubb totalt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
ROMAs nettsider
Harold Cottam

Harold Thomas Cottam (født 27. januar 1891, død 30. mai 1984) var radiotelegrafist på RMS «Carpathia» da SOS fra det synkende RMS «Titanic» ble sendt.Det var også han som vekket kaptein Arthur Rostron etter å ha mottatt nødsignalet. Uten hans innsats og  tilfeldige omstendigheter kunne mange flere mennesker ha dødd i «Titanic»-katastrofen. Cottam hadde frivakt og kunne ha gått til sengs, men han forlot ikke radioen og lyttet til telegrammer fra Cape Cod. Han mente at Cape Cod kunne få høre om isforholdene, at det ville være nyttig å informere «Titanic» om dette. Til svar mottok han SOS-signalene fra «Titanic»s telegrafist Jack Phillips.


== Referanser ==
Dag Krohn

Dag Torgeir Krohn (født 24. mars 1912 i Oslo, død 15. juni 1989 i Madrid) var en norsk flyger før, under og etter andre verdenskrig.
Krohn gikk Hærens flygeskole fra 1933 til 1934, da han fikk flygervingen.I 1940 tjenestegjorde Krohn som løytnant i Jagevingen i Hærens flyvåpen, stasjonert på Fornebu. På morgenen 9. april 1940 tok han av fra Fornebu, i ett av totalt syv norske Gloster Gladiator, for å møte over 70 tyske jager- og bombefly. Krohn angrep to tyske fly i luften; en Heinkel He 111 vest for Fornebu, og en Do 17, som begge ble rapportert skutt ned. Han angrep etterpå et tredje tysk bombefly. Deretter skadet han flere Junkers Ju 52, som allerede hadde landet på Fornebu, før han selv fløy videre og landet på islagte Steinsfjorden.Høsten 1940 rømte Krohn fra Norge til Canada. Her tjenestegjorde han som instruktør ved Little Norway, før han i 1941 ble forflyttet til RAF Ferry Command, som seinere ble RAF Transport Command, og dens norske avdeling, RNAF/45 Group, stasjonert på Dorval utenfor Montreal. Derfra ble det fløyet amerikanske fly som skulle til allierte avdelinger, både i Europa og i andre krigsteatre. Han ble sjef for avdelingen i februar 1944, etter et opphold ved 44 Group i Storbritannia. Krohn var også tilknyttet RAF 511 Squadron en periode, og deltok da i krigen i Middelhavet, den Nord-Afrikanske kampanjen, og i kamper ved Malta og Italia i 1942/43. Etter krigen begynte Krohn i SAS, og fløy der til han pensjonerte seg i 1972.Krohn var sertifisert til å fly mange tyngre flytyper:
To-motors: D.C.3, Hudson, Ventura, Catalina, Boston, Lodestar, Mitchell og Dakota
Tre-motors: Junker Ju 52
Fire-motors: Liberator I, Flying Fortress, L.B. - 30, B - 24, C - 87, York, Lancaster og Skymaster (C-54)


== Utmerkelser ==
Dag Krohn ble tildelt Order of the British Empire (OBE) og Air Force Cross av Storbritannia, for sin innsats for RAF. Han ble også tildelt Krigsmedaljen, Deltakermedaljen og Haakon VIIs 70-årsmedalje.


== Referanser ==
5. Larsen, Tor Idar. Finn Thorsager, fra jagerpilot til flykaptein
Sankt Mauritius

Sankt Mauritius er infanteriets skytshelgen, og har blitt feiret i 1650 år, men i Norge bare siden 2000 da infanteristene i Skjold Garnison adopterte denne tradisjonen fra United States Army.
Sankt Mauritius markeres årlig 22. september.
Legenden forteller at Mauritius var anfører for en kristen legion i Egypt 287 år etter Kristi fødsel. Hans ærekjære soldater var kjent for sin rettskaffenhet. Men de romerske styresmaktene drev systematisk undertrykking av kristne, og under et opprør i Gallia ga keiser Maximian Herculius ordre om ofring til gudene på tradisjonelt romersk vis foran et slag. I ofringa inngikk drap på kristne innbyggere i området. Dette kunne ikke den thebanske legionen under ledelse av Mauritius akseptere, og som straff ble hele avdelingen med 6666 mann først desimert, ved at hver tiende mann ble drept. Herkules slaktet deretter hele styrken da soldatene fortsatt sto fast på sin ordrenekt. Dette er den største nedslaktingen av egne styrker noensinne.
I den romersk-katolske messeboken har St. Mauritius vært feiret siden år 350, og nå markerer mange nasjoner denne infanteriets helgen 22. september. Også norske militære ledere ser det som viktig med idealer som symboliserer grunnverdier og holdninger som skal prege infanteristene – en tapper soldat som adlyder innenfor sin samvittighets grenser. St. Mauritius er symbolet på mot, rettferd, karakterfasthet og besluttsomhet. 


== Referanser ==
Lars Saunes

Lars Saunes (født 1. oktober 1959 i Ålesund) er en norsk offiser (kontreadmiral) som var sjef for Sjøforsvaret i perioden 2014 til 2017.
Lars Saunes ble 13. desember 2013 utnevnt til kontreadmiral og beordret til stillingen som generalinspektør for Sjøforsvaret, senere benevnt sjef Sjøforsvaret. Han ble etterfulgt av Nils-Andreas Stensønes. Saunes kom fra stillingen som sjef for Kystvakten.
Saunes startet sin karriere i Marinen i 1980 og ble uteksaminert fra Sjøkrigsskolen i 1984. Han er utdannet i ubåttjenesten og ble kvalifisert som ubåtsjef i 1989. Han har gjennomført Sjøforsvarets stabsskole i 1990 og Forsvarets stabsskole i 2000, US Naval Command College i Newport, Rhode Island, i 2004 og Forsvarets Høyskoles informasjonskurs i 2005 og 2014.
I 2017 tiltrådte han stilling ved US Naval War College i Newport, Rhode Island, USA.


== Referanser ==
Pascal Wehrlein

Pascal Wehrlein (født 18. oktober 1994) er en tysk racingfører. I 2015 ble han tidenes yngste vinner av bilsportserien DTM. I 2016 kjørte han i Formel 1 for Manor Racing, og for 2017-sesongen gikk han til Sauber.


== Karriere ==


=== Tidlige år ===
Wehrlein ble født i Sigmaringen, og hadde tysk far og mor fra Mauritius. Han begynte å kjøre gokart i 2003, og konkurrerte stort sett bare i Tyskland. Etter å ha gått gradene gjennom de yngre klassene kom han i 2009 til KF2-kategorien, og kom på femteplass i ADAC Kart Masters.I 2010 debuterte han i formelbilserien ADAC Formel Masters med ADAC Berlin-Brandenburg e.V. (også kjent som Mücke Motorsport). Wehrlein kom på sjetteplass i mesterskapet med en seier på Sachsenring og tre andre pallplasseringer. Han ble værende i mesterskapet med samme team også i 2011, og tok da sammenlagtseieren i mesterskapet og vant syv av 24 løp.I 2012 tok Wehrlein steget opp til Formel 3 Euro Series, fortsatt med Mücke Motorsport. Han kom på andreplass i mesterskapet bak Daniel Juncadella.


=== DTM (2013–2015) ===
Wehrlein debuterte i Deutsche Tourenwagen Masters (DTM) i 2013, og han var da atten år gammel. I løpet av de tre sesongene han  kjørte i mesterskapet markerte Wehrlein seg som en av de beste førerne i feltet, tross sin unge alder. I sin debutsesong tok han 3 poeng og kom på 22.-plass i mesterskapet.
I 2014 byttet han team til HWA, hvor han ble den yngste føreren i mesterskapets historie til å ta pole position og å vinne et løp, og fullførte sesongen på åttendeplass sammenlagt med 46 poeng. Bortsett fra hans fremragende seier på Lausitzring var Wehrleins beste resultat i sesongen en femteplass på Norisring.
I 2015 gikk DTM tilbake til å kjøre to løp per løpshelg, og mesterskapet fikk dermed 18 runder i 2015. I motsetning til de fleste andre førere viste Wehrlein og HWA Team en jevnhet og pålitelighet i prestasjonene som sikret han seieren i mesterskapet, etter å ha tatt poeng i alle runder unntatt tre. Han tok fem pallplasseringer og to seire. Han er den første føreren som har vunnet mesterskapet uten å ha tatt pole position i løpet av sesongen, og var også den yngste DTM-mesteren noensinne.


=== Formel 1 ===

I september 2014 ble det kunngjort at Wehrlein skulle være reservefører i Formel 1 for Mercedes. Han deltok i testrundene før sesongen på Barcelona, hvor han kjørte for både Force India og Mercedes.


==== Manor (2016– ) ====

I februar 2016 ble Wehrlein ansatt som fast fører for Manor Racing. Som motytelse for å hyre Wehrlein ville Manor få tilgang til Mercedes' vindtunnel. Wehrlein tok sitt og Manors første Formel 1-poeng for sesongen med en tiendeplass i Østerrike.


== Resultater ==


=== Karriereoversikt ===


=== Fullstendige Formel 1-resultater ===
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv indikerer raskeste runde)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Pascal Wehrlein – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Pascal Wehrlein – racing-reference.info 
(en) Pascal Wehrlein – Driver Database 
(es) Pascal Wehrlein – as.com
Brigadeveteranforbundet

Brigadeveteranforbundet ble formelt stiftet 18. november 2003 under navnet Brigaden i Nord-Norge - Veteranforbundet.Alle militære (militært tilsatte og vernepliktige) som har tjenestegjort, eller sivile (sivilt tilsatte) som har vært ansatt, i minst 3 måneder i Tysklandsbrigaden, Brigaden i Nord-Norge og/eller Brigade Nord kan bli medlem i Brigadeveteranforbundet.
Bakgrunnen for opprettelsen var at i perioden 27. til 29. juni 2003 gjennomførte 6. divisjonskommando en markering av Forsvarets 375-årsjubileum, hvor blant annet 50 år siden opprettelsen av Brigaden i Nord-Norge ble markert. En ad hoc-komité kalt «Markeringskomiteen Brig N 50 år» hadde ansvaret for brigadeveteranenes del av arrangementet. Under stevnet var det svært mange som ba markeringskomiteen ta initiativet til etablering av et nytt veteranforbund med lokalforeninger. Markeringskomiteen tok initiativet, og 18. november 2003 ble det nye veteranforbundet stiftet, med et interimsstyre som skulle virke etter en vedtatt arbeidsplan – frem til forbundets første landsmøte 23. til 25. april 2004.På forbundets landsmøte 20. juni 2013 ble forbundets navn endret til Brigadeveteranforbundet for å kunne inkludere veteraner fra Tysklandsbrigaden, Brigaden i Nord-Norge og Brigade Nord og eventuelle etterfølgende organisasjoner.


== Referanser ==
Matteo Marconcini

Matteo Marconcini (født 26. august 1989 i Arezzo) er en italiensk judoka, som konkurrerer i klassen -81 kg. 


== Idrettskarriere ==
Marconcini ble italiensk U23-mester i judo i 2008 og 2009, og han vant seniorklassen i 2010 og 2012. Han kom på 2.-plass i 2009 og 2011.Han deltok i Judo under Sommer-OL 2016. Han tapte bronsefinalen i klassen -81 kg. Der ble han slått ut av Sergiu Toma fra De forente arabiske emirater i bronsefinalen, og endte på 5.-plass.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Matteo Marconcini – Olympedia 
(en) Matteo Marconcini – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Matteo Marconcini – JudoInside 
(en) Profil hos Judo Inside
(en) Profil hos Rio 2016
(it) Profil hos Regione Toscana
Bohdan Havrilisjin

Bohdan Havrilisjin (ukrainsk: Богдан Дмитрович Гаврилишин, født 19. oktober i 1926 i Koropets (dagens Ternopil oblast, Ukraina, død 24. oktober 2016), var en kanadisk, sveitsisk og ukrainsk økonom og rådgiver for blant andre den ukrainske regjeringen og en rekke private selskaper. Han var medlem av Romaklubben, og var blant grunnleggerne av European Management Forum i Davos, som ble til Verdens økonomiske forum. Havrilisjin publiserte mer enn 100 artikler om ledelse, lederutdanning, økonomi og politikk, ga ut to bøker, og innehadde sju æresdoktorater.
Etter en oppvekst i Koropets flyttet Bohdan Havrilisjin til Canada i 1947, og gikk i 1954 ut fra Universitetet i Toronto med en master i teknologi. Etter noen år i Canada flyttet han i 1960 til Sveits, der han begynte å undervise i blant annet bedriftsøkonomi og offentlig forvaltning ved IMI Geneva (dagens International Institute for Management Development). I 1968 ble han leder for instituttet, som han ledet de følgende 18 årene.  
Siden 1988 viet han seg i stor grad til Ukraina, først ved å opprette International Management Institute (MIM-Kyiv). Etter Ukrainas uavhengighet i 1991 ble Havrilisjin rådgiver for Ukrainas første president. Siden har han vært rådgiver for tre statsministere og fire presidenter i den ukrainske Verkhovna Rada.
På slutten av sitt liv viet Havrilisjin mye tid til ungdomsorganisasjoner gjennom Bohdan Havrilisjin Charitable Foundation.


== Referanser ==