jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Severia

Severia (gammel østslavisk: Сѣверія, russisk: Северщина, Seversjtsjina; ukrainsk: Сіверія eller Сіверщина, Siveria eller Siversjtsjyna, polsk Siewierszczyzna) er en historisk region nord i Ukraina og sørvest i Russland, rundt byen Novhorod-Siverskyj (tidligere Novgorod-Severskij), på grensen mellom Russland og Ukraina. 


== Severianerne ==
Regionen har fått navn etter severianerne, et østslavisk folk som bosatte området henimot år 1000. De viktigste bosetningene deres er blant andre det som i dag er byene Novkhorod-Siverskyj, Tsjernihiv (Tsjernigov), Putyvl (Putivl), Khlukhiv (Glukhov), Liubetsj, Kursk, Rylsk, Sevsk og Brjansk. 
Severianerne støttet khazarene og øst-polanerne og ble erobret av Oleg av Novgorod, som innlemmet landområdet deres i det nye fyrstedømmet Kievriket. Under Jaroslav den vise (1019–1054) hadde severierne mistet mye av sitt særpreg, områdene i Severia langs den øvre delen av elven Desna kom under Tsjernikhivs kontroll.


== Fyrstedømmet ==
I 1096 opprettet Oleg av Tsjernigov det store severiske fyrstedømme, som strakk seg med sine øvre deler til Oka. Fram til slutten av hundreåret var fyrstedømmet en bufferstat mot angrep fra kiptsjaker. Etter mongolinvasjonen av Russland falt fyrstedømmet i grus, men klarte seg intakt gjennom tatarinvasjonene. En kjenner lite til Severia i denne perioden på 1200- og 1300-tallet på grunn av få skriftlige kilder. På 1400-tallet tok Storhertugdømmet Litauen over området. Etter at de tapte slaget ved Vedrosja, gekk det severiske fyrstedømmet til Storfyrstedømmet Moskva, og var en del av Det russiske rike i flere hundreår, bortsett fra en kort periode mellom 1618 og 1648, da det var innlemmet i Det polsk-litauiske samvelde etter Deulinoavtalen (1618).
På 1700-tallet opprettet hetmaner av Ukraina bosteder i byene Baturyn, Khlukhiv og Potsjep. Sørlig Khlukhiv utviklet seg til et veritabelt senter for Ukraina på 1700-tallet. 
Etter Oktoberrevolusjonen ble Severia, med mye ukrainsk arkitektur og folk, delt mellom de sovjetiske republikkane Ukrainsk SSR og Russisk SFSR og området ble dermed delt i to. 


== Kultur ==
Fra 1500-tallet utviklet det seg en særegen severiansk stil innen ikonmalingen. Den var sterkt preget av konservative bysantiske specimen som så langt hadde dominert i Storfyrstedømmet Moskva. Severianske ikoner er preget av indre tilbakeholdenhet, strenghet og asketisme. Disse trekkene overlevde barokken: volum og emosjon var nesten fraværende. 


== Eksterne lenker ==
Golubovsky Peter V. (1881) History Seversk to half of the 14th century —  История Северской Земли до половины XIV столетия at Runivers.ru i DjVu-format
Siversk principality in the Encyclopedia of Ukraine
Siverianians in the Encyclopedia of Ukraine
Putyvl

Putyvl (ukrainsk: Пути́вль, russisk: Пути́вль, Putivl) er en by i Sumy oblast nordøst i Ukraina. Byen har omkring 16 000 innbyggere (2011). 
Den var en av de første byene i Siveria og ble nevnt første gang i 1146 som en viktig festning som Tsjernigov og Novgorod-Seversky kjempet om i Kievriket. 


== Eksterne lenker ==
(en) Putyvl – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Umeå gamla fängelse

Umeå gamla fängelse eller länscellfängelset ble ferdigstilt i 1861 og var en av få bygninger som ikke brant ned ved bybrannen i 1888. Dermed er det en av Umeås eldste bygninger, og er vernet som byggnadsminne fra 1992. Fengselet huset fanger fram til 1981, og ble på 1980- og 90-tallet brukt som teater. Fengselet ble bygd om til hotell i 2007–2008. 


== Historikk ==
Umeå gamla fängelse var et av et 20-talls länsfängelser tegnet av Wilhelm Theodor Anckarsvärd, som var Fångvårdsstyrelsens arkitekt i perioden 1855–1877. Disse fengslene ble bygd etter forbilde av det amerikanske Philadelphiasystemet, noe som blant annet innebar at fellesceller ble erstattet av enkeltceller, der fangene skulle reflektere over sine forbrytelser. Totalt var det 24 celler fordelt på to etasjer, plassert på ytterveggene slik at alle fikk dagslys. I tillegg til celler var det også plass til kontorer og beboelsesrom i bygningen, som var en av de få som klarte seg gjennom bybrannen i 1888. Det gjorde også det søndre tregjerdet, som også lar nåtidens besøkere ane utformingen av fengselets luftegård.Da byplanområdet i 1864 ble utvidet østover, ble det planlagt et nytt torg – Nytorget – foran bygningen, og en gate – dengang kalt Cellfängelsegatan, senere Nytorgsgatan – ble trukket opp mot nord på linje med bygningens midtakse. Dette torget ble i 1954 tatt i bruk for landsstatshusets (Länsstyrelsens) nybygg.Länscellfängelset, som nå er Umeås eldste bevarte steinhus og et av de best bevarte fengslene i landet var i bruk til 1981 da Umeåanstalten stod klar. Fengselet eies i dag av Statens fastighetsverk og ble statlig byggnadsminne i 1992.


== Kuriosa ==
Lokalavisen Västerbottens-Kurirens daværende sjefredaktør Gustav Rosén (1876–1942) tilbrakte i 1916 tre måneder i fengselet dømt for æreskreneksle av stadsfiskalen. Dette var kulminasjonen på de så kalte Umeåbråken, som vakte oppmerksomhet i hele landet. 


== Teaterhus ==
Fra 1987 og gjennom større deler av 1990-tallet ble bygningen og luftegården disponert av amatørteatergruppen Grotteatern og den frie teatergruppen Profilteatern. Til 100-årsminnet av den ødeleggende bybrannen i 1888 satte Grotteatern i 1988 opp sommerteaterforestillingen Spelet om den stora branden (av Frank Kelber) i det gamle fengselets luftegård. Både Grotteatern og Profilteatern satte deretter opp sommerforestillinger i luftegården de kommende årene.


== Hotell ==
Bygningen ble renovert til et hotell med 23 enkeltrom, 2 flersengsrom og ett dobbeltrom, samt konferanserom og festsal som rommer 35 personer i 2007–2008. Hotellet tilbyr oppredde senger med felles bad og toalett, samt fellesarealer. I annekset i luftegården ligger Café Göteborg.


== Galleri ==

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Umeå gamla fängelse – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hanne Kolstø

Hanne Kolstø (født 13. mars 1981) er en norsk artist og låtskriver opprinnelig fra Sykkylven på Sunnmøre i Møre og Romsdal. Musikken hennes er inspirert av mange ulike sjangre.
Kolstø slo igjennom i 2011 med albumet Riot Break, etter at Morgenbladet kunstkritiker Tommy Olsson skrev i en anmeldelse at «hun er bedre enn Beatles». Kolstø har gitt ut et album hvert år siden, hvor fire av dem har blitt nominert til Spellemannprisen. På alle utgivelsene har hun samarbeidet med produsent Øyvind Røsrud Gundersen. Kolstø har med et album i året, «vært med på å forme norsk populærmusik». Hun gir ut plater på Jansen Records i Norge, Broken Silence i Tyskland og Proper Distribution i England. 


== Tidligere år ==
Hanne Kolstø gikk ut av Universitetet i Agder, Avdeling for Kunstfag, Musikkonservatoriet i 2009 med en bachelorgrad i utøvende rytmisk musikk. Her var hun blant annet aktiv i de tre bandene Post, Love:Fi og Thelma & Clyde.
Post kom til finalen i Norsk Jazzforum sin konkurranse Jazzintro i 2008. 
Postrockbandet Love:Fi og trip hop-duoen Thelma & Clyde ga begge ut sine debutalbum i 2009, mens jazzpoptrioen Post kom ut med sin i 2010.
Kolstø skrev tekst og melodi til alle disse albumene.


== Utmerkelser og nominasjoner ==
2012: Sparebanken Møre- Gnist Mørestipend
2011: Kristiansand Kommunes Kunstnerstipend
2009: Stiftelsen Cultiva- Årets Talent


== Diskografi ==
2019: Hanne Kolstø - Jue
2018: Hanne Kolstø - Fare
2016: Hanne Kolstø - Fest Blikket
2016: Hanne Kolstø - Live at Tøyenkirken
2015: Hanne Kolstø - While We Still Have Light
2014: Hanne Kolstø - Forever Maybe
2013: Hanne Kolstø - Stillness and Panic
2012: Hanne Kolstø - FlashBlack
2011: Hanne Kolstø - Riot Break
2010: Thelma & Clyde - White Line
2010: Post - Common rand of people
2009: Thelma & Clyde
2009: Love:Fi - 18 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Stivt havfrugras

Stivt havfrugras (Najas marina) er en stiv, ettårig vannplante. Stilkene har grovtannede blad som sitter i kranser på tre. Planten er særbu.
Den vokser helst i brakkvann der den finnes i poller og lune viker. Den kan også finnes i innsjøer med kalkholdig vann. Utbredelsen omfatter store deler av verden. I Norge er arten kjent fra Sør- og Østlandet, men den er svært sjelden og sterkt truet EN.


== Referanser ==


== Litteratur ==
C. Grey-Wilson og M. Blamey; norsk utgave T. Faarlund og P. Sunding (1992). Teknologisk Forlags store illustrerte flora for Norge og Nord-Europa. Teknologisk Forlag. ISBN 82-512-0355-4. 


== Eksterne lenker ==
(en) stivt havfrugras – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) stivt havfrugras i Encyclopedia of Life 
(en) stivt havfrugras i Global Biodiversity Information Facility 
(no) stivt havfrugras hos Artsdatabanken 
(sv) stivt havfrugras hos Dyntaxa 
(en) stivt havfrugras hos ITIS 
(en) stivt havfrugras hos NCBI 
(en) stivt havfrugras hos The International Plant Names Index 
(en) stivt havfrugras hos Tropicos 
(en) Kategori:Najas marina – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Najas marina – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Søråi (Momrak) kraftverk

Søråi (Momrak) kraftverk er et vannkraftverk i Fyresdal kommune i Vestfold og Telemark.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på ca 30 meter i Søråne.
Installert effekt er 40 kW fra to francisturbiner. Årsproduksjon er 0,1 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Universumhuset

Universumhuset (eller bare Universum) er en bygning plassert sentralt på Umeå universitets campus, som rommer Aula Nordica, studentforeningens ekspedisjon, restauranter, kafé, frisørsalong og lesesaler. Bygningen eies av Akademiska Hus .


== Historie ==
"Att förse universitetet med ett allaktivitetshus var en viktig punkt på dagordningen vid 1960-talets slut. Iden kring en central byggnad där alla, studenter såväl som allmänhet, skulle  kunna umgås, äta och koppla av växte fram i den anda av kollektiv gemenskap som präglade studentlivet vid tiden", skriver Katrin Holmqvist i sin bok om arkitekturen ved Umeå universitet.De første delene av huset stod ferdig i 1970, med en fløy for studentforeningen, danselokaler og en sentralt plassert restaurant. I 1988 ble Aula Nordica bygd. Den ble i 1997 ombygd og påbygd. I september 2006 ble Universumhuset gjenåpnet etter omfattende renovering.
Ved et idéseminar våren 2014 ble det presentert tre forslag til en ny ombygging av Universum, med ambisjoner om igjen å gjøre huset til en naturlig inngang til universitetet og et nav for informasjon og service, både til studenter, ansatte og besøkende.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Umeå universitet: Universum midt på campus
Izium

Izium (ukrainsk: Ізюм) er en by ved elva Donets i Kharkiv oblast (fylke) øst i Ukraina. Den er det administrative senteret i Iziumskyj rajon (kommune), men byen er også en egen rajon i oblasten og ligger kring 120 km sørøst for Kharkiv.


== Navn ==
Izium betyr rosiner på russisk (Изюм). Byens våpen viser tre drueklaser, og det er belagt at det på 1600-tallet bar vindyrking her. Den russiskfødte tyske slavist Max Vasmer tilbakeviste imidlertid denne etymologien i stitt standardverk on russiske stedsnavn; han mener at bynavnet antagelig stammer fra krimtartarenes språk og opprinnelig komm fra senkning (tatarisk: üzän) eller elveløp. Høyst sannsynlig er det avledet fra elven Izjumets.Izium har togforbindelse til Kharkiv og Luhansk. Den lokale industri omfatter veibygging, mursteinsproduksjon, bryggeri og optisk utstyr.


== Historie ==
Byen ble først nevnt i 1571 i samband med krimtatarer på krigsstien, og Izium ble et senter i Sloboda Ukraina. Izium fikk byrettigheter i 1639. Et kosakkregiment holdt til her mellom 1688 og 1765. Byen var en del av krigsskueplassen under andre verdenskrig. Den var omfattet av kampene under første, andre og tredje slag ved Kharkov.
For å etterkomme lovene om av-kommunistifisering, ble byens Lenin-plass omggjort til John Lennon-plassen i februar 2016.I begynnelsen av Russlands invasjon av Ukraina i 2022 ble Izium erobet av russiske styrker, men i september 2022 ble de drevet bort av ukrainske styrker. Deretter fant det lokale politi en massegrav med 440 lik, og flere av dem hadde spor etter tortur. Mer enn 80 % av byens infrastruktur var ødelagt, og 70 % av fleretasjebygningene likeså. Byens administrasjon anslo at om lag tusen mennesker mistet livet under den russiske okkupasjon.  Etter frigjøringen av byen i september 2022 ble 10 torturkamre funnet.  Menneskerettighetsgruppen Human Rights Watch intervjuet vitner som fortalte at de russiske okkupantene brukte elektriske støt, vanntortur og andre torturmetoder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(uk) Offisielt nettsted 
(en) Izium – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Olaf Kullmann

Olaf Bryn Kullmann (født 2. juli 1892 på Stord, død 9. juli 1942 i Sachsenhausen) var en norsk offiser og pasifist. Han ble fradømt sin stilling i Forsvaret i 1933 etter det som ble kjent som Kullmann-saken, og startet senere Folkereisning mot krig i 1937.


== Bakgrunn ==
Under første verdenskrig utdannet Kullmann seg til marineoffiser, og han ble løytnant i 1916. Kullmann var så stasjonert på torpedobåt som fartøyssjef. Etter freden kom begynte han å studere juss, og i 1923 ble han cand.jur. Han arbeidet deretter som sakfører forskjellig steder i landet, før han i 1930 gikk inn i aktiv tjeneste i Forsvaret igjen.


== «Kullmann-saken» i 1932 ==

Kullmann var nær å skape regjeringskrise høsten 1932 etter å ha holdt et innlegg på en antikrigskonkress i Amsterdam, i det som ble kjent som «Kullmann-saken». Mens han var ansatt i Forsvaret med kapteins grad uttalte han at Sovjetunionen var «verdens fredsgarantist», og oppfordret norske offiserer til streik i tilfelle krig. Tilbake i Norge ble han straks avsatt av marinens overkommando, men fikk samtidig støtte fra Martin Tranmæl og Arbeiderpartiet.Forsvarsminister Vidkun Quisling valgte å bruke saken til å angripe Arbeiderpartiet, men fikk liten støtte for sin harde linje innad i regjeringen Hundseid. Quisling bad justisminister Asbjørn Lindboe stille Kullmann for retten for «organisert landsforræderi og forberedelse til krigsforræderi», men til slutt endte det med at det ble opprettet sivilsak mot Kullmann der han ble fradømt sin stilling.


== Politisk karriere ==
Etter «Kullmann-saken» ble han fredsaktivist på heltid, og stiftet blant annet Fredspartiet der han stilte til valg i 1936. I 1937 dannet han Folkereisning mot krig. Han dro til Italia for å demonstrere mot invasjonen av Etiopia, men endte opp med å bli arrestert og utvist.Under andre verdenskrig fortsatte Kullmann fredsarbeidet, noe som førte til at han ble arrestert av den tyske okkupasjonsmakten i 1941. Etter at han nektet å oppgi arbeidet ble han sendt til konsentrasjonsleiren Sachsenhausen i Tyskland, der han døde etter tre måneders fangenskap.Arnulf Øverland har skrevet leilighetsdiktet Olav Kullmann om Kullmann i diktsamlingen Sverdet bak døren.


== Referanser ==
Rubizjne

Rubizjne (ukrainsk: Рубіжне) er en by i Luhansk oblast (fylke) i Ukraina. Byen har omkring 60 000 innbyggere (2011).Byen begynte å vokse da det ble bygd en jernbanestasjon her i 1904. 
Det ligger en kjemisk og en farmasøytisk fabrikk i byen. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Rubizhne – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Håkan Lindman

Håkan Fred Ingvar Lindman (født 27. november 1961 i Göteborg) er en svensk tidligere fotballspiller. Lindman, som var spiss, spilte for GAIS fra 1979 til 1984, og i Malmö FF fra 1986 til 1990.Lindman var en del av troppen da Sverige deltok i OL i 1988.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Håkan Lindman – Olympedia 
(en) Håkan Lindman – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Håkan Lindman – Sveriges olympiske komité 
(en) Håkan Lindman – Transfermarkt 
(en) Håkan Lindman – FBref 
Svenska Fotbollförbundet
Lysytsjansk

Lysytsjansk (ukrainsk: Лисичанськ, russisk: Лисичанск, Lisitsjansk) er en by i Luhansk oblast (fylke) sørøst i Ukraina. Byen er en egen rajon (kommune) i oblasten og ligger på høyre bredd av elven Donets, omkring 90 km fra Luhansk. Byen har omkring 105.000 innbyggere (2010).Sammen med byene Sievjerodonetsk, Rubizjne og Kreminna danner Lysytsjansk et stort storbyområde i Donetsbekkenet med tilsammen omkring 350.000 innbyggere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Lysychansk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Byportal
Yixing-leire

Yixing-leire eller zisha-leire er en type leire fra området nær byen Yixing i Jiangsu-provinsen i Kina.
Bruken av leiren går tilbake til Song-dynastiet (960-1279) da lilla leire først ble tatt ut rundt innsjøen Taihu i Kina. Fra 1600-tallet ble leirvarene eksportert til Europa. 
Det ferdige steintøyet som er benyttet i samband med laging og drikking av te og andre småting er vanligvis rødt eller brunt i fargen. Det er kjent som lilla sand-steintøy og er som oftest uten glasur. Leiren som er benyttet i yixing-steintøy er veldig kohesiv og kan bli formet ved hjelp av begitting, spiralforming eller mest vanlig plateforming. De mest kjente produktene laget av yixing-leire er yixingtekanner (宜興紫砂壺; yíxīng zǐshā hú, 'yixing lilla sand-kanne').


== Leiretyper ==

Begrepene «yixing-leire» og «zisha-leire» er ofte benyttet som paraplyuttrykk om tre ulike typer steintøy:
Zisha eller zini (kinesisk 紫砂 eller 紫泥 ; direkte oversatt 'lilla leiresand'): er mest vanlig, og har farger fra rosa til brun; mørkebrunt steintøy som gir navn til type steintøy som vanligvis er knyttet til yixing.
Banshanlu: mer sjelden, med farger fra gulhvit til lysebrun
Zhuni (朱泥; direkte oversatt 'sinober-leire'): har rike røde farger; rødaktig brunt steintøy som er laget av leire med et høyt jerninnhold. Namnet viser bare til den noe sterke rødtonen på sinober (朱砂; pinyin zhūshā). Det er nå ti gruver som fremdeles lager zhuni. På grunn av økt etterspørsel av yixing-steintøy, er zhuni nå tilgjengelig i begrensede mengder. Zhuni-leire må ikke forveksles med hongni-leire (红泥, direkte oversatt 'rød leire'), en annen rød leire.Duanni (鍛泥; direkte oversatt 'forsterket leire'): steintøy som blir tilsatt forskjellige steiner og mineraler i tillegg til zini- eller zhuni-leire. Dette gir forskjellige teksturer og farger som spenner fra beige, blå og grønn (绿泥) til svart.Ved å blande disse leirene kan en få grønn- og blåfarger.


== Mineralsammensetning ==
Kjemisk er zisha en blanding av kaolin, kvarts og glimmer med et høyt innhold av jernoksid. Den er i hovedsak tatt ut i Huanglongshan og Zhaozhuangshan og har en litt sandaktig tekstur. Prosessen med å lage til leire er lang og var tradisjonelt en hemmelighet. Typisk ble leiren brent i en oksiderende atmosfære ved temperaturer mellom 1100°C-1200°C, som er høyere enn med vanlig leire.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Zisha – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
http://www.zisha.cn Arkivert 17. juli 2019 hos Wayback Machine.
http://zisha.org Arkivert 6. januar 2009 hos Wayback Machine.
Yixing City English Guide (Jiangsu.Net)
Peter Blytt

Peter Michael Blytt (født 4. september 1823 i Bergen, død 19. januar 1897 samme sted) var i årene 1854-1857 styreleder for Det norske Theater i Bergen, Nordlandshandler i Bergen i perioden 1849 til 1862, og fra januar i 1865 ansatt som stadsmegler.
Blytt vokste opp i Bergen som sønn av gullsmedmester Michael Blytt (1795-1839) og hustru, Emmerentze Arentz (1792-1874). Han var med på å starte Bergens Anthenæum, og var dets direktør fra 1854 til 1860. Han var også fra 1869 styreformann i selskapet «Den gode Hensigt».


== Det norske Theater ==
Men det er spesielt hans år i teaterdireksjonen som har sikret Blytt et navn. Han skrev også mange år senere en bok om driften av teateret i Bergen. Blytts lederskap falt sammen med Ibsens opphold i Bergen som sceneinstruktør og husdikter- Flere viktige trekk ved verdensdramatikeren i hans ungdomsdiktning, og observasjoner av ham som instruktør i de såkalte «læreårene», skyldes Peter Blytts meddelelser.
Ved tilbakekomsten til Bergen, etter 6 års turne i utlandet, kom fiolinvirtuosen Ole Bull på kant både med skuespillerne og med direksjonsleder Blytt, om den nasjonale scenen han hadde startet, og såvel Blytt som de fleste andre ved teateret forlot sin stilling.


== Henrik Ibsen ==
I et brev sendt fra Dresden 11. november 1874 skriver Henrik Ibsen til Blytt: «Når jernbanen mellem Bergen og Kristiania er bleven færdig, håber jeg Du indvier den med en udenlandsrejse og at Du da ikke drager Dresden forbi.» Det var bare strekningen Bergen – Voss som ble diskutert på den tiden. Bergensbanen ble først åpnet i 1909, og Blytt kom heller aldri til å besøke familien Ibsen. De møttes ikke engang da Henrik og Suzannah Ibsen besøkte Bergen i 1885. På det tidspunktet var Blytt opptatt med forretninger på andre kanter.


== Familie ==
Peter Blytt ble 26. juni 1851 gift med sitt søskenbarn, Johanne Alida Blytt (født 21. januar 1826). Hun var datter av kjøpmann og megler Jørgen Blytt og hustru Cornelia Schultz. De fikk datteren Valborg, født 13. august 1855.


== Bibliografi ==
Blytt, Peter (1894). Minder fra den første norske Scene i Bergen i 1850-Aarene. Fr. Nygaard. 
Blytt, Peter (1907). Fra min barndom og ungdom. Bergen: Nygaard.
Norrlands universitetssjukhus

Norrlands universitetssjukhus (Nus) i Umeå er et svensk sykehus som drives av Västerbottens läns landsting. Sykehuset er nabo med Umeå universitet og har også et nært samarbeid med universitetets medisinske fakultet.
Sykehuset er det største i Norrland og blant de største i landet. Dets tre hovedoppgaver er å drive kvalifisert behandling, forskning og undervisning. Norrlands universitetssjukhus er gjennom sitt nære samarbeid med universitetet et nav for medisinsk forskning og utvikling i Nord-Sverige. Legeutdanningen er sentral for å dekke behovet i regionen. 
Akuttmottaket har en helikopterlandingsplass på taket. Dit kommer pasienter i helikopter fra hele regionen med alvorlige skader eller sykdommer for rask behandling og intensivpleie. Länets ambulansehelikopter er stasjonert i Lycksele.
Sykehuset er regionsykehus for Norra sjukvårdsregionen. Den omfatter landstingen i Västernorrlands, Jämtlands, Västerbottens og Norrbottens län. Totalt bor ca 900 000 mennesker i regionen (2010) spredd over halve Sveriges areal. 
Den 22. januar 2014 utpekte Dagens Medicin sykehuset til Sveriges beste universitetssykehus i 2013.


== Satsingsområder ==
Norrlands universitetssjukhus har sju satsingsområder:
Onkologi for voksne og barn
Hjerte- og karsykdommer
Fedme og overvekt
Nyfødtintensiv
Funksjonell nevrokirurgi
Infeksjonssykdommer
Lufttransport av pasienter som krever intensivbehandlingPå Norrlands universitetssjukhus finnes de fleste spesialiteter utenom transplantasjons- og barnehjertekirurgi, med unntak av hornhinnetransplantasjoner som blir gjort her. Sykehusets senter for kardiovaskulær genetikk er landets eneste og utfører både gentester og behandling av unge med arvlig hjertesykdom.


== Historikk ==
Opprinnelsen til Norrlands universitetssjukhus var det sykehuset som Gustav III grunnla i 1784, i Storgatan 28, rett utenfor byens vestre bytollport. Sykehuset hadde fire rom som hvert hadde to sengeplasser, samt to celler med gitter for sinnssyke pasienter.Da Umeå etter hvert vokste seg større var det ved århundreskiftet et skrikende behov for et større og mer moderne sykehus, og Landstinget besluttet å bygge et helt nytt sykehus på Ålidbacken midt i Umeå. Det ble innviet i 1907 (og hadde 100-årsjubileum 2007) med 134 sengeplasser, hvorav ca 20 for sinnssyke.I 1918 ble sykehuset ytterligere utbygd. Øyeavdelingen stod klar i 1926, og fire år senere var reumatikkavdelingen ferdig. I 1937 kom en avdeling spesielt for barn, og året etter kom avdelingen for øre-, nese- og halssykdommer. Kvinneklinikken kom i 1953 og i 1957 fikk sykehuset en klinikk for plastisk kirurgi. Når det senere ble bestemt at NUS skulle bli regionsykehus for Norrland, ble det en kraftig økning i antall spesialistenheter og ikke minst i lokaler som nå måtte kunne huse flere pasienter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted 
(en) Norrlands universitetssjukhus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Den medisinske institusjonen ved Umeå universitet: En kort historikk