jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tatjana Volosozjar

Tatjana Andrejevna Volosozjar (russisk: Татьяна Андреевна Волосожар, ukrainsk: Тетяна Андріївна Волосожар - Tetjana Andrijivna Volosozjar; født 22. mai 1986) er en ukrainsk kunstløper, som har representert både Ukraina og Russland. Hun konkurrerer i parløp sammen med Maksim Trankov. De vant gull under Vinter-OL 2014 i Sotsji i både parløpskonkurransen og lagkonkurransen. I tillegg vant de i parløp under VM i kunstløp 2013, og har vunnet EM i kunstløp fire ganger.


== OL-medaljer ==
2014  Sotsji -  Gull i kunstløp, parløp  Russland
2014  Sotsji -  Gull i kunstløp, lagkonkurranse  Russland


== VM-medaljer ==
VM 2013  London, Ontario -  Gull i kunstløp, parløp
VM 2012  Nice -  Sølv i kunstløp, parløp
VM 2011  Moskva -  Sølv i kunstløp, parløp


== EM-medaljer ==
EM 2016  Bratislava -  Gull i kunstløp, parløp
EM 2014  Budapest -  Gull i kunstløp, parløp
EM 2013  Zagreb -  Gull i kunstløp, parløp
EM 2012  Sheffield -  Gull i kunstløp, parløp


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Tatjana Volosozjar – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Tatjana Volosozjar – Olympedia 
(en) Tatjana Volosozjar – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Tatjana Volosozjar – ISU 
(en) Tatjana Volosozjar – ISU 
(en) Tatjana Volosozjar – ISU
Maksim Trankov

Maksim Leonidovitsj Trankov (russisk Макси́м Леони́дович Транько́в; født 7. oktober 1983) er en russisk kunstløper. Han konkurrerer i parløp sammen med Tatjana Volosozjar. De vant gull under Vinter-OL 2014 i Sotsji i både parløpskonkurransen og lagkonkurransen. I tillegg vant de i parløp under VM i kunstløp 2013, og har vunnet EM i kunstløp fire ganger.


== OL-medaljer ==
2014  Sotsji -  Gull i kunstløp, parløp  Russland
2014  Sotsji -  Gull i kunstløp, lagkonkurranse  Russland


== VM-medaljer ==
VM 2013  London, Ontario -  Gull i kunstløp, parløp
VM 2012  Nice -  Sølv i kunstløp, parløp
VM 2011  Moskva -  Sølv i kunstløp, parløp


== EM-medaljer ==
EM 2016  Bratislava -  Gull i kunstløp, parløp
EM 2014  Budapest -  Gull i kunstløp, parløp
EM 2013  Zagreb -  Gull i kunstløp, parløp
EM 2012  Sheffield -  Gull i kunstløp, parløp


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Maxim Trankov – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Maksim Trankov – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Maksim Trankov – Olympedia 
(en) Maksim Trankov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Maksim Trankov – ISU 
(en) Maksim Trankov – ISU
Ksenija Stolbova

Ksenija Stolbova (russisk: Ксения Андреевна Столбова; født 7. februar 1992) er en russisk kunstløper. Hun konkurrerer i parløp sammen med Fjodor Klimov. De representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der de tok sølv i parløp, og var med på laget som tok gull i lagkonkurransen. De har sølv fra VM i kunstløp 2014 og tre medaljer fra EM (sølv i 2014 og 2015, bronse i 2012). De vant ISU Grand Prix -finalen 2015-16.


== OL-medaljer ==
2014  Sotsji -  Gull i kunstløp, lagkonkurranse  Russland
2014  Sotsji -  Sølv i kunstløp, parløp  Russland


== VM-medaljer ==
VM 2014  Saitama -  Sølv i kunstløp, parløp


== EM-medaljer ==
EM 2018  Moskva -  Sølv i kunstløp, parløp
EM 2015  Stockholm -  Sølv i kunstløp, parløp
EM 2014  Budapest -  Sølv i kunstløp, parløp
EM 2012  Sheffield -  Bronse i kunstløp, parløp


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ksenija Stolbova – Olympedia 
(en) Ksenija Stolbova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ksenija Stolbova – ISU 
(en) Ksenija Stolbova – ISU 
(en) Ksenija Stolbova – ISU
Fjodor Klimov

Fjodor Aleksandrovitsj Klimov (russisk Фёдор Александрович Климов; født 7. september 1990) er en russisk kunstløper. Han konkurrerer i parløp sammen med Ksenija Stolbova. De representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der de tok sølv i parløp, og var med på laget som tok gull i lagkonkurransen. De har sølv fra VM i kunstløp 2014 og tre medaljer fra EM (sølv i 2014 og 2015, bronse i 2012). De vant Grand Prix -finalen 2015-16.


== OL-medaljer ==
2014  Sotsji -  Gull i kunstløp, lagkonkurranse  Russland
2014  Sotsji -  Sølv i kunstløp, parløp  Russland


== VM-medaljer ==
VM 2014  Saitama -  Sølv i kunstløp, parløp


== EM-medaljer ==
EM 2018  Moskva -  Sølv i kunstløp, parløp
EM 2015  Stockholm -  Sølv i kunstløp, parløp
EM 2014  Budapest -  Sølv i kunstløp, parløp
EM 2012  Sheffield -  Bronse i kunstløp, parløp


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fjodor Klimov – Olympedia 
(en) Fjodor Klimov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Fjodor Klimov – ISU
Jelena Iljinykh

Jelena Ruslanovna Iljinykh (russisk Елена Руслановна Ильиных; født 25. april 1994) er en russisk kunstløper. Hun konkurrerer i isdans med Ruslan Zjigansjin. Med tidligere isdanspartner Nikita Katsalapov representerte hun landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der de tok gull i lagkonkurransen og bronse i isdans. I tillegg har hun sammen med Katsalapov tre EM-medaljer (sølv i 2013 og 2014, bronse i 2012), og gull fra Junior-VM 2010.


== OL-medaljer ==
2014  Sotsji -  Bronse i kunstløp, isdans (med Katsalapov)  Russland
2014  Sotsji -  Gull i kunstløp, lagkonkurranse (med Katsalapov)  Russland


== EM-medaljer ==
EM 2014  Budapest -  Sølv i kunstløp, isdans (med Katsalapov)
EM 2013  Zagreb -  Sølv i kunstløp, isdans (med Katsalapov)
EM 2020  Sheffield -  Bronse i kunstløp, isdans (med Katsalapov)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jelena Iljinykh – Olympics.com 
(en) Jelena Iljinykh – Olympic.org 
(en) Jelena Iljinykh – Olympedia 
(en) Jelena Iljinykh – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jelena Iljinykh – ISU 
(en) Jelena Iljinykh – ISU
Nikita Katsalapov

Nikita Katsalapov (født 10. juli 1991) er en russisk kunstløper. Han konkurrerer i isdans sammen med Viktorija Sinitsina. De ble verdensmestere i 2021 og vant sølv under VM i kunstløp 2019.
Tidligere konkurrerte han i isdans med Jelena Iljinykh. De representerte Russland under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der de tok bronse i isdans og gull i lagkonkurransen.Under Vinter-OL 2022 i Beijing, tok han gull og sølv.


== OL-medaljer ==
2022  Beijing -  Sølv i kunstløp, isdans (med Sinitsina)  ROC
2022  Beijing -  Gull i kunstløp, lagkonkurranse (med Sinitsina)  ROC
2014  Sotsji -  Gull i kunstløp, lagkonkurranse (med Iljinykh)  Russland
2014  Sotsji -  Bronse i kunstløp, isdans  (med Iljinykh)  Russland


== VM-medaljer ==
VM 2021  Stockholm -  Gull i kunstløp, isdans (med Sinitsina)
VM 2019  Saitama -  Sølv i kunstløp, isdans (med Sinitsina)


== EM-medaljer ==
EM 2022  Tallinn -  Gull i kunstløp, isdans (med Sinitsina)
EM 2020  Graz -  Gull i kunstløp, isdans (med Sinitsina)
EM 2014  Budapest -  Sølv i kunstløp, isdans (med Iljinykh)
EM 2013  Zagreb -  Sølv i kunstløp, isdans (med Iljinykh)
EM 2020  Sheffield -  Bronse i kunstløp, isdans (med Iljinykh)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Nikita Katsalapov – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Nikita Katsalapov – Olympedia 
(en) Nikita Katsalapov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Nikita Katsalapov – ISU 
(en) Nikita Katsalapov – ISU
Jekaterina Bobrova

Jekaterina Aleksandrovna Bobrova (russisk Екатерина Александровна Боброва; født 28. mars 1990) er en russisk kunstløper. Hun konkurrerer i isdans sammen med Dmitrij Solovjov, og de har blant annet bronse fra VM i kunstløp 2013, gull fra EM i kunstløp 2013, to sølv fra EM (2011-2012), gull fra Junior-VM 2007, samt fem gull fra det russiske mesterskapet (2011-14, 2016). De representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der de tok gull i lagkonkurransen. I isdanskonkurransen under de samme lekene endte de på 5.-plass. Hun var også med på laget som tok sølv i lagkonkurransen i kunstløp under Vinter-OL 2018.Under kunstløp-EM i februar 2016 ble hun testet positivt for meldonium. Preparatet hadde blitt innført på dopinglisten 1. januar 2016. Hennes suspensjon ble raskt opphevet på grunn av usikkerhet og mangel på studier om hvor lenge preparatet holder seg i kroppen.


== OL-medaljer ==
2014  Sotsji -  Gull i kunstløp, lagkonkurranse  Russland
2018  Pyeongchang -  Sølv i kunstløp, lagkonkurranse (olympiske utøvere fra Russland)


== VM-medaljer ==
2013  London, Ontario -  Bronse i kunstløp, isdans


== EM-medaljer ==
2013  Zagreb –  Gull i kunstløp, isdans
2012  Sheffield –  Sølv i kunstløp, isdans
2011  Bern –  Sølv i kunstløp, isdans
2017  Ostrava –  Bronse i kunstløp, isdans
2016  Bratislava –  Bronse i kunstløp, isdans


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Jekaterina Bobrova – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Jekaterina Bobrova – Olympics.com 
(en) Jekaterina Bobrova – Olympic.org 
(en) Jekaterina Bobrova – Olympedia 
(en) Jekaterina Bobrova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jekaterina Bobrova – ISU
Dmitrij Solovjov

Dmitrij Vladimirovitsj Solovjov (russisk Дмитрий Владимирович Соловьёв; født 18. juli 1989) er en russisk kunstløper. Han konkurrerer i isdans sammen med Jekaterina Bobrova, og de har blant annet bronse fra VM i kunstløp 2013, gull fra EM i kunstløp 2013, to sølv fra EM (2011-2012), gull fra Junior-VM 2007, samt fem gull fra det russiske mesterskapet (2011-14, 2016). De representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der de tok gull i lagkonkurransen. I isdanskonkurransen under de samme lekene endte de på 5.-plass. Han var også med på laget som tok sølv i lagkonkurransen under Vinter-OL 2018.


== OL-medaljer ==
2014  Sotsji -  Gull i kunstløp, lagkonkurranse  Russland
2018  Pyeongchang -  Sølv i kunstløp, lagkonkurranse (olympiske utøvere fra Russland)


== VM-medaljer ==
2013  London, Ontario -  Bronse i kunstløp, isdans


== EM-medaljer ==
2013  Zagreb –  Gull i kunstløp, isdans
2012  Sheffield –  Sølv i kunstløp, isdans
2011  Bern –  Sølv i kunstløp, isdans
2017  Ostrava –  Bronse i kunstløp, isdans
2016  Bratislava –  Bronse i kunstløp, isdans


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Dmitrij Solovjov – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Dmitrij Solovjov – Olympedia 
(en) Dmitrij Solovjov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Dmitrij Solovjov – ISU
Rød sporeblom

Rød sporeblom (Centranthus ruber) er en plante i kaprifolfamilien.
Den er en tuet, middels til høy, flerårig urt. Planten er litt kjøttfull og har voksovertrekk på stengel og blad. Det er mange opprette stengler som har endestilte klaser med små, mørkrosa, duftende blomster. Kronbladene har en tydelig spore ved basis, og hver blomst har bare én pollenbærer. Planten vokser på steinete steder og gamle murer, som regel nært kysten.
Rød sporeblom vokser vilt i landene ved Middelhavet. Den dyrkes i hager og er naturalisert i Vest-Europa og på Madeira, Kanariøyene og Azorene. Det finnes en hvit ('Albus') kultivar og en rødlig ('Coccineus').


== Litteratur ==
C. Grey-Wilson og M. Blamey; norsk utgave T. Faarlund og P. Sunding (1992). Teknologisk Forlags store illustrerte flora for Norge og Nord-Europa. Teknologisk Forlag. s. 384–385. ISBN 82-512-0355-4. 
O. Polunin og A. Huxley, norsk utgave P. Sunding (1978). Middelhavsflora. NKI-Forlaget. s. 171. ISBN 82-562-0490-7. 
M. Blamey og C. Grey-Wilson (2004). Wild Flowers of the Mediterranean (2 utg.). London: A & C Black. s. 424. ISBN 0-7136-7015-0. 


== Eksterne lenker ==
(en) Rød sporeblom i Encyclopedia of Life 
(en) Rød sporeblom i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Rød sporeblom hos Artsdatabanken 
(sv) Rød sporeblom hos Dyntaxa 
(en) Rød sporeblom hos ITIS 
(en) Rød sporeblom hos NCBI 
(en) Rød sporeblom hos The International Plant Names Index 
(en) Rød sporeblom hos Tropicos 
(en) Kategori:Centranthus ruber – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Centranthus ruber – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Centranthus ruber – detaljert informasjon på Wikispecies
Stokkabekken

Stokkabekken (lulesamisk: Ståkkåhajåhkå, historisk: Stokkahajåkka) er en bekk på Saltfjellet i Rana kommune, på Helgeland i Nordland. Bekken befinner seg ca 698 meter over havet, og renner i en vestlig retning fra kilder sør for Stokkafjellet. Stokkabekken har sin kilde i en rekke andre mindre bekker og tjønner sør for Stokkafjellet og mot Norges riksgrense. Bekken munner ut i Gubbeltåga i den øverste delen av Stokkalia.


== Referanser ==
ExpressJet Airlines

ExpressJet Airlines, Inc. var et amerikansk flyselskap. Selskapet var ved opphøret et deleid datterselskap av United Airlines.
ExpressJet var i 2014 verdens største regionale flyselskap med en flåte på nesten 400 fly. De har operert for flyselskapene American Airlines, Delta Air Lines og United Airlines som henholdsvis American Eagle, Delta Connection og United Express. Delta Airlines og Amerikan Airlines avsluttet kontrakten fra henholdsvis 2018 og 2019. Sommeren 2020 annonserte også United Airlines at kontraktene ville bli avlsuttet.


== Flåte ==
Per september 2020 besto ExpressJets flåte av følgende fly:


== Referanser ==
Fedia

Fedia er en slekt i kaprifolfamilien. Den tilhørte tidligere vendelrotfamilien.
De er ettårige urter der blomsten har et langt kronrør. Utbredelsen omfatter det vestlige og sentrale middelhavsområdet, men ikke Frankrike. Noen botanikere, for eksempel Flora Europaea, splitter den formrike Fedia cornucopiae i flere arter.


== Kilder ==
«Fedia». Flora Europaea. Besøkt 27. desember 2014. 
O. Polunin og A. Huxley, norsk utgave P. Sunding (1978). Middelhavsflora. NKI-Forlaget. s. 170–171. ISBN 82-562-0490-7. 
M. Blamey og C. Grey-Wilson (2004). Wild Flowers of the Mediterranean (2 utg.). London: A & C Black. s. 424. ISBN 0-7136-7015-0. 
«Fedia». Flora iberica (PDF) (spansk). XV. Madrid: RJB/CSIC. s. 258–264. 


== Eksterne lenker ==
(en) Fedia i Encyclopedia of Life 
(en) Fedia i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Fedia hos Artsdatabanken 
(sv) Fedia hos Dyntaxa 
(en) Fedia hos NCBI 
(en) Fedia hos The International Plant Names Index 
(en) Kategori:Fedia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Fedia – detaljert informasjon på Wikispecies
Knut Rygnestad

Knut Rygnestad (født 4. november 1909 i Valle kommune, død 23. august 1977 i Trondheim) var en norsk teolog og forfatter. I 1956 ble han dr. theol. etter å ha forsvart sin doktoravhandling på det teologiske fakultetet ved Universitetet i Oslo. Han var også medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab.
I studietiden (1935) var han lærer på framhaldsskolen i Valle. Rygnestad tjente som prest blant annet i Eiker, Stokke, Nord-Odal, stiftskapellan i Nidaros bispedømme, og var senere blant annet konstituert hospitalsprest i Trondheim 1973–1977, og fengselsprest samme sted. 
Legen Inger Mathilde Dorothea Hoel (1919–2000) giftet seg med Knut Rygnestad i 1953, og de fikk en sønn og en datter. Knut Rygnestad døde 23. august 1977 og ble begravet på Moholt kirkegård i Trondheim. 


== Bibliografi ==
1939: Ved evighetens kyst
1940: Veien mot Glitretind
1949: Slik var Setesdal (på bokhylla.no}
1953: Kledt i botsdrakt (Biografi over Christian Høy Müller)
1955: Dissentarspørsmålet i Noreg frå 1845 til 1891 : lovgjeving og administrativ praksis, doktoravhandling, (på bokhylla.no}
1961: Det gode ord
1963: Varsel og gravferdsskikker, Det Kongelige Norske Videnskabers Selskabs skrifter nr. 6 i 1963.
1965: Biskop J.C. Heuchs syn på kvinnesak, målsak og totalisme, Det Kongelige Norske Videnskabers Selskabs skrifter nr. 1 i 1965.
1966: Johan Christian Heuch : apologet og stridsmann (på bokhylla.no)
1975: Brevskrivningens sakrament
1976: Jord og himmel : artikler og betraktninger (på bokhylla.no)Artikler1946: «Thor Bjørgulfsen Homme - ein haugianarhovding» i Norsk Teologisk Tidsskrift, s. 45 f.
1948: «Noko om det praktisk-teologiske seminar i Noreg frå 1848 til 1905» i Tidsskrift for teologi og kirke, s. 36–52.
1959: «Frå Gustav Jensens forelesingar ved Det praktisk-teologiske seminar» i Tidsskrift for teologi og kirke, s. 39–47.
1965: «Eit brevskifte mellom biskop J.C. Heuch og Bjørnstjerne Bjørnson» i Kirke og kultur nr. 7, s. 428–441.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Grankvist, Rolf (1982): Nidaros kirkes spital 700 år : Trondhjems hospital 1277-1977, Trondheim : Brun, 368 s. ill., ISBN 8270284645 (på bokhylla.no)
Rygnestad, Knut (1971): «Dei vene heiane» i Jol i Setesdal.
Juul Møller, Tryggve (1963): Studentene fra 1938 : biografiske opplysninger, statistikk og artikler samlet til 25 års jubileet 1963, Oslo : Bokkomiteen for studentene fra 1938, 612 s. (på bokhylla.no)
VG (1948): 3. januar, «Offisielt fra statsråd, Kirkedepartementet».
VG (1956): 19. september, «PRØVEFORELESNING».
Åkre, Torjus (1983): Bygdesogeskrifter frå Valle og Hylestad, Valle : Valle komm. bygdesogenemnd, 378 s. ill., ISBN 8290300077 (på bokhylla.no)


== Eksterne lenker ==
(no) Knut Rygnestads bibliografi på ask.bibsys.no (Besøkt 27. desember 2014)
Fedia cornucopiae

Fedia cornucopiae er en plante i kaprifolfamilien.
Den er en ettårig urt med tykke, hule stengler. De gaffelgrenede stenglene ender i parvise klaser med rosa blomster. Den vokser på dyrket mark, beiter, klipper og sandige steder. Arten er utbredt fra Marokko, Portugal og Spania østover til Hellas og Kreta. Den vokser ikke i Frankrike.


== Litteratur ==
O. Polunin og A. Huxley, norsk utgave P. Sunding (1978). Middelhavsflora. NKI-Forlaget. s. 171. ISBN 82-562-0490-7. 
M. Blamey og C. Grey-Wilson (2004). Wild Flowers of the Mediterranean (2 utg.). London: A & C Black. s. 424. ISBN 0-7136-7015-0. 


== Eksterne lenker ==
(en) Fedia cornucopiae i Encyclopedia of Life 
(en) Fedia cornucopiae i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Fedia cornucopiae hos Dyntaxa 
(en) Fedia cornucopiae hos NCBI 
(en) Fedia cornucopiae hos The International Plant Names Index 
(en) Fedia cornucopiae hos Tropicos 
(en) Kategori:Fedia cornucopiae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Fedia cornucopiae – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Fedia cornucopiae – detaljert informasjon på Wikispecies
Meagan Duhamel

Meagan Duhamel (født 8. desember 1985) er en canadisk kunstløper. Hun konkurrerer i parløp sammen med Eric Radford. De er to ganger verdensmestere (2015 og 2016), har vunnet de fire kontinenters mesterskap to ganger (2013 og 2015) og vant ISU Grand Prix -finalen 2014–15. De var med på Canadas lag som tok gull i lagkonkurransen i Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, og de tok bronse i parløpskonkurransen. De deltok også under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der de var med på laget som tok sølv i lagkonkurransen.


== OL-medaljer ==
2018  Pyeongchang -  Gull i kunstløp, lagkonkurranse  Canada
2014  Sotsji -  Sølv i kunstløp, lagkonkurranse  Canada
2018  Pyeongchang -  Bronse i kunstløp, parløp  Canada


== VM-medaljer ==
VM 2016  Boston -  Gull i kunstløp, parløp
VM 2015  Shanghai -  Gull i kunstløp, parløp
VM 2014  Saitama -  Sølv i kunstløp, parløp
VM 2013  London, Ontario -  Sølv i kunstløp, parløp


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Meagan Duhamel – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Meagan Duhamel – Olympics.com 
(en) Meagan Duhamel – Olympic.org 
(en) Meagan Duhamel – Olympedia 
(en) Meagan Duhamel – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Meagan Duhamel – Canadian Olympic Committee 
(en) Meagan Duhamel – ISU 
(en) Meagan Duhamel – ISU 
(en) Meagan Duhamel – ISU 
(en) Meagan Duhamel – ISU
Eric Radford

Eric Radford (født 27. januar 1985) er en canadisk kunstløper. Han konkurrerer i parløp sammen med Vanessa James. Han konkurrerte tidligere sammen med Meagan Duhamel. Han og Duhamel er to ganger verdensmestere (2015 og 2016), har vunnet de fire kontinenters mesterskap to ganger (2013 og 2015) og vant ISU Grand Prix -finalen 2014–15. Han var med på Canadas lag som tok gull i lagkonkurransen i Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, og de tok bronse i parløpskonkurransen.
De deltok også i Vinter-OL 2014 i Sotsji, der de var med på laget som tok sølv i lagkonkurransen.Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble han nummer 12.


== OL-medaljer ==
2018  Pyeongchang -  Gull i kunstløp, lagkonkurranse  Canada (med Duhamel)
2014  Sotsji -  Sølv i kunstløp, lagkonkurranse  Canada (med Duhamel)
2018  Pyeongchang -  Bronse i kunstløp, parløp  Canada (med Duhamel)


== VM-medaljer ==
VM 2022  Montpellier -  Bronse i kunstløp, parløp (med James)
VM 2016  Boston -  Gull i kunstløp, parløp (med Duhamel)
VM 2015  Shanghai -  Gull i kunstløp, parløp (med Duhamel)
VM 2014  Saitama -  Sølv i kunstløp, parløp (med Duhamel)
VM 2013  London, Ontario -  Sølv i kunstløp, parløp (med Duhamel)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eric Radford – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Eric Radford på Internet Movie Database 
(de) Eric Radford – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Eric Radford – Olympics.com 
(en) Eric Radford – Olympic.org 
(en) Eric Radford – Olympedia 
(en) Eric Radford – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Eric Radford – Canadian Olympic Committee 
(en) Eric Radford – ISU 
(en) Eric Radford – ISU 
(en) Eric Radford – ISU 
(en) Eric Radford – ISU 
(en) Eric Radford – ISU 
Eric Radford på Twitter 
Eric Radford på Facebook
Kirsten Moore-Towers

Kirsten Moore-Towers (født 1. juli 1992) er en canadisk kunstløper. Hun konkurrerer i parløp med Michael Marinaro. Med tidligere partner Dylan Moscovitch representerte hun Canada under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der de tok sølv i lagkonkurransen.Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 10.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kirsten Moore-Towers – Olympics.com 
(en) Kirsten Moore-Towers – Olympic.org 
(en) Kirsten Moore-Towers – Olympedia 
(en) Kirsten Moore-Towers – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Kirsten Moore-Towers – Canadian Olympic Committee 
(en) Kirsten Moore-Towers – ISU 
(en) Kirsten Moore-Towers – ISU 
(en) Kirsten Moore-Towers – ISU 
(en) Kirsten Moore-Towers – ISU
Dylan Moscovitch

Dylan Moscovitch (født 23. september 1984) er en canadisk kunstløper. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han tok sølv i lagkonkurransen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dylan Moscovitch – Olympics.com 
(en) Dylan Moscovitch – Olympedia 
(en) Dylan Moscovitch – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Dylan Moscovitch – Canadian Olympic Committee 
(en) Dylan Moscovitch – ISU 
(en) Dylan Moscovitch – ISU 
(en) Dylan Moscovitch – ISU 
(en) Dylan Moscovitch – ISU
Aga Khan

Aga Khan (farsi: آقاخان); også oversatt til Aqa Khan og Agha Khan) er betegnelsen på den åndelige lederen for sjiasekten ismailittene siden 1818. Lederen stammer fra den eldste etterkommeren etter Jafar as-Sadiq, Ismail ibn Jafar, mens mindretallet blant  sjiaer følger imamlinja etter Musa al-Kazim. Jafar as-Sadiq er en etterkommer av Muhammed gjennom datteren Fatima. 
Tittelen er avledet av den tyrkiske militærtittelen agha («adelig» eller «hersker») og herskertittelen khan. Tittelen skal ifølge islamologen Farhad Daftary ha oppstått på 1800-tallet da den persiske kongen Fath-Ali Shah Qajar ga den til den 46. ismaili-imamen, Aga Hasan Ali Shah.De britiske styresmaktene i India ga Aga Khan fyrsterang og en statlig pensjon, etter at Hasan Ali Shah Mehalatee Aga Khan I hadde hjulpet Charles James Napier under erobringen av Sind i 1843–1844.


== Innehavere av Aga Khan-tittelen ==
Første Aga Khan: Hasan Ali Shah Mehalatee Aga Khan I (1800–1881), den 46. imamen (1817–1881)
Andre Aga Khan: Ali Shah Aga Khan II (about 1830–1885), den 47. imamen (12. april 1881–1885)
Tredje Aga Khan: Sultan Mohamed Shah (1877-1957), den 48. imamen (17. august 1885–1957)
Fjerde Aga Khan: Sjah Karim Al Husseini (f. 1936), den 49. imamen (fra 11. juli 1957)Den tredje aga khanen, ofte bare kalt Aga Khan, var Sultan Mohamed Shah (1877–1957). Han var aktiv i indisk og pakistansk selvstendighetskamp og var med på å grunnlegge All India Muslim League i 1906. I 1918 ga han ut India in transition. I 1937-38 var han president for Folkeforbundet. Sønnesønnen Sjah Karim al Husseini ble utpekt til ny Aga Khan og den 49. imamen etter at farfaren døde i 1957.


== Referanser ==