jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Inventering

Inventering er en observasjonsundersøkelse der data og informasjon samles inn for å gi en oversikt av situasjonen. I butikker og lagre kan man for eksempel gjøre en vareopptelling, for å få en detaljeret oversikt over verdier og antall. I naturen kan man gjøre en opptelling (lage en inventarliste) av bestemte indivier eller arter i et område, for eksempel i et tilfeldig utvalgt område av ei elv, en innsjø eller et landområde. Inventering kan gjøres på ulike nivåer og i ulike skalaer, for eksempel som en telling av elvemuslinger i et begrenset område av ei bestemt elv, eller som telling av ei bestemt varegruppe eller vare.
Inventering er viktig for å kunne levere gode (nøyaktige) estimater, enten de er av økonomisk eller økologisk karakter. I begge tilfeller fordrer det imidlertid, at man besitter gode beregningsmodeller som gir nødvendig nøyaktighet.


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Kombinert under Vinter-OL for ungdom 2012

Kombinert under Vinter-OL for ungdom 2012 ble arrangert på Seefeld Arena i Seefeld i Østerrike. Det ble kun arrangert individuell konkurranse for gutter den 15. januar 2012.


== Program ==


== Medaljer ==


=== Medaljevinnere ===


==== Gutter ====


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Butsjatsj

Butsjatsj (ukrainsk og russisk: Бучач; polsk: Buczacz) er en by i Vest-Ukraina, ved bredden av elven Strypa. Byen er hovedstad i Butsjatsj rajon.
Butsjatsj er en av de tre større byer i Øst-Galicia, og ligger 170 km fra Lviv. Befolkningen er på 12 597 (2016).Stedet ble gitt bystatus 1393 av kong Vladislav II Jagello av Polen.Byen var polsk fra juli 1919 til september 1939, da området ble sovjetisk og del av den ukrainske sovjetrepublikken. Den ble del av Ukraina i 1991.


== Kjente personer fra Butsjatsj ==
Samuel Josef Agnon
Simon Wiesenthal


== Bilder ==

		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Buchach – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Butsjatsj i Internet Encyclopedia of Ukraine.
Bupaya-pagoden

Bupaya-pagoden (burmesisk: ဗူးဘုရား; BGN/PCGN: bubuya) i Bagan i regionen Mandalay ligger høyt over floden Ayeyarwady og er derfor blitt et yndet rundt solnedgangen. Den er blant Bagans eldste stupaer og ble sannsynligvis bygd på 800-tallet.
Et jordskjelv i 1975 ødela dette buddhistiske kultsyedet; senere er pagoden gjenoppbygd.


== Litteratur ==
Johanna Dittmar: Thailand und Burma. Tempelanlagen und Königsstädte zwischen Mekong und Indischem Ozean (= DuMont-Dokumente. Kunst-Reiseführer.). 3. Auflage. DuMont, Köln 1984, ISBN 3-7701-1206-7, S. 304.
Wilhelm Klein: Burma (= Apa Guides.). Nelles, München 1982, ISBN 3-88618-991-0, S. 222.
Andrea Markand, Markus Markand, Martin H. Petrich, Volker Klinkmüller: Myanmar. (Birma) (= Stefan Loose Travelhandbücher.). 2. vollständig überarbeitete Auflage. DuMont Reiseverlag, Ostfildern 2006, ISBN 3-7701-6147-5, S. 229.
Hsinbyume-pagoden

Hsinbyume-pagoden (burmesisk: ဆင်ဖြူမယ် စေတီ; BGN/PCGN: sinbyumè sedi), også kalt Myatheindaw-pagoden, er en buddhistisk helligdom i Mingun (Myanmar). Kong Bagyidaw lot den bygge i 1816, tre åt føt sin intronisering, for sin avdøde yndlingsgemalinne Hsinbyume. Den ble skadet av jordskjelv i  1838, men ble restaurert av Kong Mindon i 1874.
Pagoden symboliserer det mytiske fjell Meru, verdens midte. Syv bølgesmykkede terrasser forestiller de syv hav som fjellet Meru etter buddhistisk oppfatning er omgitt av. Nats, demoner, monstre og nagas er oppstilt som voktere i nisjer på byggverkets forskjellige nivåer. Opp de syv terrassene fører trapper til et platå med den sentrale stupa, som forestiller Sulamani-palasset, himmelguden Indras sete. Andre steile trapper fører til en rundgang hvorfra man kan betrede cellaen med buddhastatuen. På vei did går man gjennom tolv porter med rikt utsmykkede gavler; syv på veien opp over terrassene, ogg så fem opp til cellaen.


== Eksterne lenker ==
(en) Hsinbyume – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


== Litteratur ==
Wilhelm Klein: Apa Guide Burma, Nelles Verlag, 1. Auflage München 1982, s. 205
Markand, Petrich, Klinkmüller: Myanmar, Stefan Loose Travelhandbücher, 2. Auflage Berlin 2006, s. 317f.
Johanna Dittmar: Thailand und Burma, DuMont Kunstreiseführer, 3. Auflage Köln 1984, s. 324f.
Greentree-avtalen

Greentree-avtalen var den formelle traktaten som markerte slutten på grensedisputten mellom Kamerun og Nigeria over den olje- og gassrike Bakassi-halvøyen. Disputten går tilbake så langt som 1913, og det har vært væpnede konflikter grunnet disputten i 1981, 1994 og 1996 mellom Kamerun og Nigeria over halvøyen. Disputten ble løst 10. oktober 2002 i Den internasjonale domstolen i Haag, som erklærte at halvøyen tilhørte Kamerun, selv om den de facto hadde tilhørt Nigeria tidligere.12. juni 2006 ble selve avtalen mellom landene signert. Nigerias president Olusegun Obasanjo og Kameruns president Paul Biya signerte den, som formelt overførte landet til Kamerun og gjorde at begge parter trakk sine militære styrker ut av området. De nigerianske troppene skulle ha forlatt området i løpet av 60 dager, men dette ble forlenget med 30 dager, i tillegg til at Nigeria fikk beholde administrasjonen sin og politiet i området i to år til.En komite ble satt opp, med representanter fra Kamerun, Nigeria, FN, USA, Tyskland, Frankrike og Storbritannia for å overse prosessen og at avtalen ble iverksatt.14. august 2008 ble området formelt overført til Kamerun.


== Referanser ==
Prosopocoilus lateralis

Prosopocoilus lateralis er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor til stor (hannene 24-56 millimeter), kraftig, blank, mørkt rødbrun hjortebille. Dekkvingene er brungule med varierende, rødbrune til svarte tegninger. Store hanner har lange, kraftige, krumme kjever som har et par tenner på inndersiden. Andre former har kortere, knivformede mandiler, vanligvis med flere tenner. Hodet er stort og bredt, uten påfallende kjøler eller knøler, pannen foran bredt, U-formet innbuktet. Antennene har en tre-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt, rundet. Undersiden er brunrød med diffuse, gulaktige flekker. Hunnen er mindre og mer bred og oval enn hannen, uten forstørrede kjever, blank og svart, mørkere på farge enn hannen. Hodet er tett og kraftig punktert.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på Filippinene og Sulawesi.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Cladognathini
Slekten Prosopocoilus Westwood, 1845
Underslekten Prosopocoilus (i snever forstand)
Prosopocoilus lateralis (Hope & Westwood, 1845)
Prosopocoilus lateralis adachii Fujita, 2010
Prosopocoilus lateralis bayanii Benoît & Bomans, 2005 - Filippinene
Prosopocoilus lateralis lateralis (Hope & Westwood, 1845) - Filippinene
Prosopocoilus lateralis lorquinii (Deyrolle, 1866) - Sulawesi
Prosopocoilus lateralis myleenae Nagai & Tsukamoto, 2002 - Filippinene


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri over slekten (preparerte eksemplarer)
Bildegalleri
(en) Prosopocoilus lateralis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Prosopocoilus lateralis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Prosopocoilus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Prosopocoilus natalensis

Prosopocoilus natalensis er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor til stor (hannene  millimeter), kraftig, matt, brun hjortebille. Store hanner har kraftige, men ikke særlig lange, knivformede kjever som er smale ytterst, med tette, kraftige tenner på innersiden. Hodet er stort og bredt, uten påfallende kjøler eller knøler, pannen foran bredt, U-formet innbuktet med et lite framspring i midten. Antennene har en tre-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt, rundet med markerte bakhjørner. Undersiden er brunrød. Hunnen er mindre og mer bred og oval enn hannen, uten forstørrede kjever, svært blank. Kroppen er fint punktert.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i det østlige og sørlige Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Cladognathini
Slekten Prosopocoilus Westwood, 1845
Underslekten Prosopocoilus (i snever forstand)
Prosopocoilus natalensis (Parry, 1864)
Prosopocoilus natalensis hanningtoni Waterhouse, 1890 - Kenya og Tanzania
Prosopocoilus natalensis natalensis (Parry, 1864) - sørlige Afrika


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri over slekten (preparerte eksemplarer)
Bildegalleri
(en) Prosopocoilus natalensis i Encyclopedia of Life 
(en) Prosopocoilus natalensis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Prosopocoilus natalensis hos NCBI 
(en) Prosopocoilus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Prosopocoilus serricornis

Prosopocoilus serricornis er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor til stor (hannene 21-60 millimeter), kraftig, matt, rødbrun til svart hjortebille. Store hanner har kraftige, men ikke særlig lange, krummee kjever med tenner bare i den ytre delen. Litt mindre hanner har knivformede, sagtakkede kjever. Hanner med lange, tynne, krumme kjever (såkalte telodonte) forekommer også men er mindre vanlige. Hodet er stort og bredt, uten påfallende kjøler eller knøler, pannen foran bredt, U-formet innbuktet. Antennene har en tre-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt, rundet med markerte bakhjørner. Undersiden er brunrød. Hunnen er mindre (18-35 millimeter) og mer bred og oval enn hannen, uten forstørrede kjever, svært blank. Kroppen er fint punktert.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.


== Utbredelse ==
Arten er vidt utbredt i Afrika inkludert Madagaskar og Komorene.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Cladognathini
Slekten Prosopocoilus Westwood, 1845
Underslekten Prosopocoilus (i snever forstand)
Prosopocoilus serricornis (Latreille, 1817)
Prosopocoilus serricornis congoanus (Duvivier, 1891) - Kongo og Tanzania
Prosopocoilus serricornis granosus (Didier, 1929) - sørlige Kongo, Zambia, Zimbabwe, Mosambik
Prosopocoilus serricornis pseudocongoanus (Bomans, 1967) - Kongo
Prosopocoilus serricornis punctatissimus (Fairmaire, 1893) - Komorene
Prosopocoilus serricornis senegalensis (Klug, 1835) - Vest- og Sentral-Afrika
Prosopocoilus serricornis serricornis (Latreille, 1817) - Madagaskar
Prosopocoilus serricornis viossati Bomans, 1987 - Komorene


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri over slekten (preparerte eksemplarer)
Bildegalleri
(en) Prosopocoilus serricornis i Encyclopedia of Life 
(en) Prosopocoilus serricornis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Prosopocoilus serricornis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Prosopocoilus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Prosopocoilus spectabilis

Prosopocoilus spectabilis er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor til stor (hannene 27-49 millimeter), kraftig, blank, svart hjortebille med oransje sideflekker på pronotum og dekkvinger. Store hanner har lange, krumme kjever med tenner bare i den ytre delen. Hodet er uten påfallende kjøler eller knøler, pannen foran bredt, U-formet innbuktet med et lite, kort framspring i midten. Antennene har en tre-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt, rundet. Undersiden er svart med oransje flekker bak mellomhoftene. Hunnen er mindre og mer bred og oval enn hannen, uten forstørrede kjever, svært blank. Hodet er grovt og kraftig punktert.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på Sumatra.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Cladognathini
Slekten Prosopocoilus Westwood, 1845
Underslekten Prosopocoilus (i snever forstand)
Prosopocoilus spectabilis (Ritsema, 1912)


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri over slekten (preparerte eksemplarer)
Bildegalleri
(en) Prosopocoilus spectabilis i Encyclopedia of Life 
(en) Prosopocoilus spectabilis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Prosopocoilus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Prosopocoilus squamilateris

Prosopocoilus squamilateris er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor (hannene 22-32 millimeter), kraftig, blank, brun til svart hjortebille. Kroppen er gjerne matt og skjellkledt langs ytterkanten (derav navnet). Store hanner har kraftige, knivformede kjever med tette, kraftige tenner på innersiden. Hodet er uten påfallende kjøler eller knøler, pannen foran bredt, U-formet innbuktet. Antennene har en tre-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt, rundet. Hunnen er mindre enn hannen, uten forstørrede kjever, svært blank. Hodet er grovt og kraftig punktert.
Hos denne arten har også hunnen en nokså smal kroppsform.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt fra Thailand i vest til Java i øst.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Cladognathini
Slekten Prosopocoilus Westwood, 1845
Underslekten Prosopocoilus (i snever forstand)
Prosopocoilus squamilateris (Parry, 1862)
Prosopocoilus squamilateris asaetosus Bomans, 1994 - Thailand, Laos
Prosopocoilus squamilateris kobayashii Fujita, 2010 - Borneo
Prosopocoilus squamilateris lucidus (Oberthür & Houlbert, 1914) - Java
Prosopocoilus squamilateris squamilateris (Parry, 1862) - Sumatra, Borneo
Prosopocoilus squamilateris trigeminus Kriesche, 1922 - Vest-Malaysia


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri over slekten (preparerte eksemplarer)
Bildegalleri
(en) Prosopocoilus squamilateris i Encyclopedia of Life 
(en) Prosopocoilus squamilateris i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Prosopocoilus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Prosopocoilus tragulus

Prosopocoilus tragulus er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor til stor (hannene 27-59 millimeter), kraftig, matt, svart hjortebille, pronotums sider og bakkant og dekkvingene rødbrune eller gulbrune. Store hanner har kraftige, lange, krumme kjever med noen få tenner. Hodet er uten påfallende kjøler eller knøler, pannen foran bredt, U-formet innbuktet. Antennene har en tre-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt, rundet. Hunnen er mindre enn hannen, uten forstørrede kjever, svært blank, svart med mørkrøde kanter. Hodet er grovt og kraftig punktert.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på Ny-Guinea, Timor og Molukkene.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Cladognathini
Slekten Prosopocoilus Westwood, 1845
Underslekten Prosopocoilus (i snever forstand)
Prosopocoilus tragulus (Snellen van Vollenhoven, 1861)
Prosopocoilus tragulus assimilis (Parry, 1864) - Ny-Guinea, Timor og Waigeo
Prosopocoilus tragulus kasirutaensis Schenk, 2002 - Molukkene (Kasiruta)
Prosopocoilus tragulus tragulus (Snellen van Vollenhoven, 1861) - Molukkene (Halmahera)


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri over slekten (preparerte eksemplarer)
Bildegalleri
(en) Prosopocoilus tragulus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Prosopocoilus tragulus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Prosopocoilus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Prosopocoilus wallacei

Prosopocoilus wallacei er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En stor (hannene 37-68 millimeter), kraftig, blank, svart hjortebille, dekkvingene med gule kanter. Store hanner har kraftige, nokså rette kjever med tenner mest i den indre delen, både lang-kjevede og kort-kjevede former forekommer. Hodet er uten påfallende kjøler eller knøler, pannen foran bredt, U-formet innbuktet med et trekantet framspring i midten. Antennene har en tre-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt, rundet. Hunnen er mindre og bredere enn hannen, uten forstørrede kjever, svært blank. Hodet er grovt og kraftig punktert, kroppen er tett og kraftig punktert langs sidene, glatt og blank i midten.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på Molukkene.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Cladognathini
Slekten Prosopocoilus Westwood, 1845
Underslekten Prosopocoilus (i snever forstand)
Prosopocoilus wallacei (Parry, 1862)


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri over slekten (preparerte eksemplarer)
Bildegalleri
(en) Prosopocoilus wallacei i Encyclopedia of Life 
(en) Prosopocoilus wallacei i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Prosopocoilus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Prosopocoilus zebra

Prosopocoilus zebra er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor (hannene 21-60 millimeter), kraftig, blank hjortebille, gul eller oransje med variable, svarte tegninger. Store hanner har kraftige, lange, krumme kjever med noen få tenner, hos mindre hanner er kjevene korte og knivformede. Hodet har en vag, V-formet tverrkjøl i den bakre delen, pannen foran er bredt, U-formet innbuktet. Antennene har en tre-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt, rundet. Hunnen er mindre enn hannen, uten forstørrede kjever, svært blank, svart med mørkrøde kanter. Hodet er grovt og kraftig punktert. Arten kjennes lett på sitt "harlekin"-utseende som skiller den fra alle andre hjortebiller.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.


== Utbredelse ==
Arten er vidt utbredt i Sørøst-Asia fra Myanmar i vest til Java i øst.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Cladognathini
Slekten Prosopocoilus Westwood, 1845
Underslekten Prosopocoilus (i snever forstand)
Prosopocoilus zebra (Olivier, 1789)
Prosopocoilus zebra ledae (Lacroix & Taroni, 1983) - Filippinene: Samar, Panay og Mindanao
Prosopocoilus zebra luzonensis Mizunuma, 1994 - Filippinene: Luzon
Prosopocoilus zebra nobuyukii Mizunuma, 1994 - Java
Prosopocoilus zebra zebra (Olivier, 1789) - Myanmar til Sumatra og Borneo


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri over slekten (preparerte eksemplarer)
Bildegalleri
(en) Prosopocoilus zebra i Encyclopedia of Life 
(en) Prosopocoilus zebra i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Prosopocoilus zebra – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Prosopocoilus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mingun-pagoden

Mingun-pagoden (burmesisk: မင်းကွန်းပုထိုးတော်ကြီး; BGN/PCGN: mingun-budodawkyi), også kalt Mantara Gyi-pagoden, ligger i småbyen Mingun i det sentrale Myanmar, nord for Mandalay ved floden Ayeyarwady. 
Kong Bodawpaya hadde til hensikt å bygge verdens største pagode. Denne buddhistiske helligdommen var ment å nå en høyde på 152 meter. Den skulle tjene som et tegn på hans egen store makt og som relikieskrin for en av Buddhas tenner. Det var keiseren av Kina som hadde skjenket ham den, likesom tre av hans barnebarn for at de skulle bli kongens koner. 
I 1790 begynte tusende av straffanger med byggingen. Prosjektet ble aldri ferdig; ved kong Bodawpayas i 1819 ble arbeidene helt innstilt. Det som ble ferdig, var pagodens fundament, som var 72 meter langt og 50 meter høyt. Ved et jordskjelv i 1838 ble det enorme teglseinsbygget sterkt skadet, likeså to svære chinther, hvis rester ligger på elvebredden foran pagoden. 
Hvordan Mingun-pagoden gang skulle se ut, kan man få et inntrykk av ved å se på den fem meter høyre Pondawpaya-pagoden like i nærheten.


== Litteratur ==
Wilhelm Klein: Apa Guide Burma. 1. Auflage. Nelles Verlag, München 1982, s. 202ff.
Markand, Petrich, Klinkmüller: Myanmar. 2. Auflage. Stefan Loose Travelhandbücher, Berlin 2006, s. 316ff.
Johanna Dittmar: Thailand und Burma. 3. Auflage. DuMont, Köln 1984, s. 324.
Markus Borr, Heike Hoppstädter-Borr: Birma, Burma, Myanmar. 1. Auflage. BOD, Norderstedt 2009, ISBN 978-3-8391-0614-3, s. 136.


== Eksterne lenker ==
(en) Mingun pagoda – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Dhammayazika-pagoden

Dhammayazika-pagoden (burmesisk: ဓမ္မရာဇိကဘုရား, dəma̰jàzḭka̰ pʰəjá) er et buddhistisk tempel i landsbyen Pwasaw øst for Bagan i Burma. Den ble bygd i 1196 under kong Narapatisithu. Pagoden er rund av form, og er bygd av teglstein. Dens tre terraseer har terra cotta-fliser som illustrerer scener fra Jataka.


== Litteratur ==
Pictorial Guide to Pagan. Rangoon: Ministry of Culture. 1975 [1955]. 
Huang, Yunsheng (2003). «Mingalazedi (13th century)». Asian Historical Architecture. Besøkt 12. august 2006. 


== Eksterne lenker ==
MyanmarBagan Travel Information
Eindawya-pagoden

Eindawya-pagoden (burmesisk: အိမ်တော်ရာဘုရား; = «kongehuspagoden») er en buddhistisk stupa i Mandalay i Myanmar.Den ble bygget av kong Pagan Min i 1847, på stedet for hans sommerresidens før han besteg tronen. Den velproporsjonerte helligdommen er forgyllet fra topp til bunn.Pagoden er 114 fot (35 m) høy.


== Referanser ==


== Litteratur ==
List of Ancient Monuments in Burma (I. Mandalay Division). 1. Rangoon: Office of the Superintendent, Government Printing, Burma. 1910. 
Del Mar, Walter (1906). The romantic East: Burma, Assam, & Kashmir. London: Adam and Charles Black.
Kuthodaw-pagoden

Kuthodaw-pagoden (er et tempelanlegg fullført i 1868 i byen Mandalay i Myanmar. Det består av 729 paviljongartige templer, hvori det i hver og en er en hvit marmorplate. Disse templer kalles også stupaer.Pali-kanonen er gjenngitt på marmorplatene. Dette er en tekst om Buddhas liv og lære. Bokstavene var opprinnelig forgylte, men er blitt sterkt svekket etter mange år. Pagoden betegnes også som «verdens største bok». Før dette anlegget ble til, var sisse tekstene bare nedtegnet på pergamenter. 
Mist i anlegget ligger dessuten den forgylte Maha Lawka Marazein-pagoden, som ble bygd allerede etter 1857 etter Shwezigon-pagodens tegninger.


== Referanser ==