jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Taxonomy in Flux

Taxonomy in Flux (TiF) er en elektronisk oppslagsverk for systematisk biologi og taksonomi innen ornitologi, igangsatt i av John H. Boyd III i 2006. Systematikken oppdateres kontinuerlig og er av og til «tidlig ute» med nye løsninger, basert på ny forskning.
Nettstedet deler fuglene inn i 46 ordener og mer enn 240 familier. Lister kan lastes ned i Excel csv format, som kan importeres inn i ulike typer regneark.
Nettstedet blir ofte brukt som referanse for systematisk biologi innen ornitologien.


== Eksterne lenker ==
Aves—A Taxonomy in Flux
Imbrius

Imbrius er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, slanke, brunlige trebukker. Antennene er så lange som kroppen eller litt lengre. Pronotum har rundede sider og er nokså ruglete. Dekkvingene er parallellsidige.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Laos, Vest-Malaysia, Sumatra, Borneo og Filippinene).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Cerambycini Latreille, 1804
Slekten Imbrius Pascoe, 1866
Imbrius acutipennis (Fisher, 1935)
Imbrius allardi Hüdepohl, 1992
Imbrius corrugatus Hüdepohl, 1990
Imbrius diehli Hüdepohl, 1989
Imbrius ephebus Pascoe, 1866
Imbrius fedorenkoi Miroshnikov, 2017
Imbrius geminatus Holzschuh, 2005 - nå overført til slekten Mimimbrius
Imbrius klimenkoi Miroshnikov, 2017
Imbrius lineatus Pascoe, 1866
Imbrius micaceus (Pascoe, 1858) - nå overført til slekten Mimimbrius
Imbrius similis Hüdepohl, 1990
Imbrius simulator Holzschuh, 2005
Imbrius solodovnikovi Miroshnikov, 2017
Imbrius subargenteus (Gressitt & Rondon, 1970) - nå overført til slekten Mimimbrius
Imbrius uniformis Holzschuh, 2010


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata, europeiske, afrikanske og asiatiske arter Arkivert 14. august 2018 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Imbrius i Encyclopedia of Life 
(en) Imbrius i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Imbrius – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Imbrius – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Imbrius – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Elydnus

Elydnus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, lange og slanke, brunlige trebukker. Antennene er betydelig lengre enn kroppen. Slekten utmerker seg mest ved sin slanke kroppsform.


== Utbredelse ==
Artene lever i Sørøst-Asia, fra Laos i vest til Borneo og Japan i øst.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Cerambycini Latreille, 1804
Slekten Elydnus Pascoe, 1868
Elydnus amictus Pascoe, 1869
Elydnus aurivilliusi Miroshnikov & Tichý, 2018
Elydnus barclayi Miroshnikov, 2017
Elydnus crinicornis Hüdepohl, 1989
Elydnus dembickyi Holzschuh, 2003
Elydnus grossescapus Hüdepohl, 1989
Elydnus hirayamai (Matsushita, 1941)
Elydnus huedepohli Vives, 2005
Elydnus kisanus (Matsushita, 1935)
Elydnus ochraceovittatus Hüdepohl, 1989
Elydnus pascoei (Gahan, 1891)
Elydnus rufulus Holzschuh, 2016
Elydnus sericatus Pascoe, 1869
Elydnus simplex (Gressitt & Rondon, 1970)
Elydnus tatianae Miroshnikov, 2017
Elydnus vitalii Miroshnikov, 2017
Elydnus vitreus (Pascoe, 1885)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata, europeiske, afrikanske og asiatiske arter Arkivert 14. august 2018 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 11. april 2016 hos Wayback Machine.
(en) Cerambycini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
(en) Elydnus i Encyclopedia of Life 
(en) Elydnus i Global Biodiversity Information Facility 
Elydnus – detaljert informasjon på Wikispecies
Toronaeus

Toronaeus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, mørke trebukker med lange, tynne antenner, hos hannene gjerne dobbelt så lange som kroppen. Dekkvingene har vanligvis lyse tegninger. Pronotum er tønneformet uten tenner på sidene. Hunnen har et langt eggleggingsrør som stikker ut bak bakkroppen.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved.


== Utbredelse ==
Slekten er vidt utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Acanthocinini Thomson, 1860
Slekten  Toronaeus Bates, 1864 - 10 arter
Toronaeus figuratus Bates, 1864
Toronaeus incisus (Bates, 1864)
Toronaeus lautus Monné, 1990
Toronaeus magnificus (Tippmann, 1953)
Toronaeus perforator Bates, 1864
Toronaeus simillimus Monné, 1974
Toronaeus suavis Bates, 1864
Toronaeus sumptuosus Lane, 1973
Toronaeus terebrans Bates, 1864
Toronaeus virens Bates, 1864


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bilder av artene Arkivert 22. august 2016 hos Wayback Machine.
(en) Acanthocinini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
(en) Toronaeus i Encyclopedia of Life 
(en) Toronaeus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Toronaeus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Toronaeus – detaljert informasjon på Wikispecies
Kråkmotinden

Kråkmotinden (lulesamisk: Skilggátjåhkkå) er et karakteristisk fjell ved Kråkmo gård helt sør i Hamarøy kommune i Nordland fylke. Det har en høyde på 923 meter over havet.
Kråkmotinden er skilt fra fjellet Sluńkávárre i nordøst via en sal i 374 moh. Toppen reiser seg steil og blankskurt mellom Sjettvatnet og Rekvatnet i rundt 800 m høyde fra det omkringliggende terrenget. Spesielt sett fra nord ved Fjerdvatnet eller Kråkmoen har fjellet en karakteristisk form som en rett avskåret kjegle, med nesten loddrette sider mot nord og vest. Formen på fjellet er beskrevet som en romersk soldathjelm. Fjellet ser egentlig ikke ut som en tinde, men har heller form av en 3 km lang rygg som reiser seg fra sørøst til nordvest. Oppå er ryggen jevn og når sin største høyde i en topp som er den egentlige Kråkmotinden. Kråkmotinden skråner slakt ned mot Rekvatnet i nordøst og har en mindre rygg mot Sjelkatinden (628 moh) i nord. Mellom fjellet og Sjelkatinden går Mølnelva i den myrlendte og nokså brede botnen Fjellmyran. Ned langs de bratte fjellsidene går det ofte ras.Rett under Kråkmotinden går Europavei 6 delvis gjennom Kråkmotunnelen. Sør for ligger Sagvassdalen naturreservat.


== Referanser ==
Saint-Sernin

Saint-Sernin er en basilika i Toulouse i det sørvestre Frankrike, påbegynt omkring 1080.
Saint-Sernin har fått sitt navn etter helgenen Sankt Saturnin, hvis relikvier fortsatt er å finne i kirken.
Den romanske bygningen ble påbegynt på stedet for et kapell fra 400-tallet. Toulouse var i denne perioden valfartsted for pilegrimer som var på vei mot Santiago de Compostela, og det opprinnelige kapellet ble ofte overfylt av troende som ville komme nær relikviene. Den opprinnelige kirke er fortsatt bevart i form av krypten.
Kirkebygningen har i årenes løp gjennomgått mange ombygninger, og er blitt et fremvisningsbygg for mange stilarter, blant annet gotikk og renessanse, og forskjellige materialer, som stein og tegl. En av de mest omfattende renoveringer ble utført av Eugène Viollet-le-Duc.
Saint-Sernin hadde status som vanlig kirke frem til 1778, da den fikk betegnelsen basilika.


== Litteratur ==
Ernst Adam (1968). Vorromanik und Romanik. Ein Umschau-Bildsachbuch. Frankfurt am Main: Umschau-Verlag. s. 139. «Epochen der Architektur» 
Skulptur. Von der Antike bis zum Mittelalter. 8. Jahrhundert v. Chr. bis 15. Jahrhundert. Köln u. a.: Taschen. 1999. s. 279. 
Rolf Legler (1983). Südwestfrankreich. Vom Zentralmassiv zu den Pyrenäen. Kunst, Kultur und Geschichte (5. utg.). Köln: DuMont. 
Viviane Minne-Sève (1991). Romanische Kathedralen und Kunstschätze in Frankreich. Eltville: Bechtermünz. s. 28/29, 34, 35. 
Alain Perceval (1979). Flugbild Frankreich. Zürich u. a.: Atlantis. 
Die Kunst der Romanik. Architektur, Skulptur, Malerei. Köln: Könemann. 1996. s. 148. 


== Eksterne lenker ==
(en) Basilique Saint-Sernin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jean-Matthieu de Ventavon

Jean-Matthieu Tournu de Ventavon (kinesisk: 汪達洪, pinyin: Wāng Dáhóng; født 1733 i Frankrike, død 1787 i Kina) var en fransk jesuitt som virket som misjonær i Kina under Qing-dynastiet. 
Han ankom Kina i 1766. Han virket ved keiserhoffet som maskinist og horolog. Han tegnet og konstruerte blant annet et klokkedrevet automaton til Qianlong-keiserens store fornøyelse; i form av en vase båret mellom to menn. Senere modifiserte han en skriveautomaton (skriveandroide) laget i Sveits av Jacques Droz slik at den kunne skrive tekst på mandsju, mongolsk og tibetansk.Han klaget senere, i 1769, i et brev at «Jeg er blitt utnevnt av keiseren til klokkemaker, men jeg skulle snarere mene at jeg er her som maskinist, ettersom keiseren venter av meg å lage ikke egentlig klokker, men forunderlige maskiner og automata.»Han var senere administrator for den franske misjons gods i Beijing. Det ble strid om dette mot pater François Bourgeois (1723-1792). Pater de Ventavon var av msgr. Sallusti ulovlig blitt satt til å administrere den franske misjons gods; sistnevnte ble i 1776 superior og til administrator for den franske misjon. 


== Litteratur ==
Joseph Dehergne: Répertoire des Jésuites de Chine de 1552 à 1800, Roma: Institutum Historicum S.I., Paris Letoyzey & Ané 1973.
Samuel L. Macey: Encyclopedia of Time, Garland Reference Library of Social Science, 1994


== Referanser ==


== Se også ==
Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen
Tamilsk skrift

Tamilsk skrift (தமிழ் அரிச்சுவடி tamiḻ ariccuvaṭi)  er et skriftsystem og en abugida som benyttes til å skrive tamilsk. Det benyttes i India, Sri Lanka, Malaysia, Singapore og flere steder. Skriftspråket brukes også til å skrive det liturgiske språket sanskrit, ved å tilføye enkelte konsonanter og diakritiske tegn. Også enkelte minoritetsspråk som saurashtra, badaga, irula og paniya er skrevet med tamilsk skrift.


== Referanser ==
Kodumanal

Kodumanal er en landsby i distriktet Erode i den indiske delstaten Tamil Nadu. Den var en gang en aktiv handelsby kjent som Kodumanam, noe som er nedtegnet i  Patittrupathu i Sangamlitteraturen. Stedet er et viktig arkeologisk utgravningssted, som er under kontroll av det statlige arkeologiske departement i Tamil Nadu. Landsbyen befinner seg på de nordlige bankene av Noyyalelven, som er en sideelv til Cauvery.


== Referanser ==
Grøtte kraftverk

Grøtte kraftverk er et vannkraftverk nær Lyngåsbanen i Lier kommune i Viken.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 5 til 8 meter i Lierelva.
Generator effekt er 36 kW, men turbinen kan klare 100 kW. Årsproduksjon er oppgitt til 0,1 GWh.
På Grøtte var det sagbruk og mølle på 1800-tallet. Tidlig på 1900-tallet ble det bygd et kraftverk for å drive sagen.
Det er anlagt en terskeldam i elven, og en kanal fører vannet inn til kraftverket.
Anlegget ble oppgradert i 2004 med automatikk på kontrollanlegget og overhaling av turbinen. Kraftverket er bare delvis i drift.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Lier historie, Nedre (Nordre) Egge
Kawiskrift

Kawiskriften (Aksara Kawi, av sanskrit: kavi, «poet») er et skriftsystem og en abugida som oppstod på øya Java og som ble brukt over store deler av Malayarkipelet fra det 8. århundre til omrking 1500 e.Kr.  Det er avledet av pallavaskriften som ble brukt av handelsreisende fra det gamle tamilske Pallava-dynastiet i India. Skriftspråket brukes primært til å skrive sanskrit og gammel javanesisk og har gitt opphav til javanesisk skrift, balinesisk skrift og tradisjonelle skriftspråk på Filippinene slik som baybayin.


== Referanser ==
International Life Saving Federation

International Life Saving Federation (ILS) er et internasjonalt forbund som fokuserer på forebyggelse av drukning, trygghet i vann, livredning og livredningsidrett. Forbundet er anerkjent av Den internasjonale olympiske komité (IOK) og tilsluttet Association of IOC Recognised International Sports Federations.
ILS ble stiftet 24. februar 1993 gjennom en sammenslåing av organisasjonene Fédération internationale de sauvetage aquatique (FIS) og World Life Saving (WLS). Hovedkontoret er i Leuven i Belgia. Forbundet har over 130 nasjonale medlemsorganisasjoner, herunder Royal Life Saving Society, Norges Livredningsselskap og United States Lifesaving Association.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Ole Fredrik Norbye

Ole Fredrik Norbye (født 27. februar 1985) er en norsk jazzpianist, foredragsholder og pianopedagog. Han har studert på jazzlinja ved Griegakademiet og hatt utenlandsopphold der han har studert under blant annet Jason Moran, Vijay Iyer og Connie Crothers. I studietiden vant han Vestnorsk Jazzsenters talentprogram to år på rad med sine band.   Norbye har også vært tilknyttet som landsdelsmusiker i gruppen LINK i Scene Finnmark. og har  vært involvert som musiker i TV-produksjoner som I kveld med Ylvis og The Voice.Norbye er ansatt som høgskolelektor NLA Staffeldtgate og Norges musikkhøgskole, som lærer i piano, samspill og jazzpianodidaktikk. Norbye har også en MBA i ledelse og holder foredrag for næringslivet omkring tema som innovasjon, kreativitet og musikk.https://talerlisten.no/profil/ole-fredrik-norbye/ I foredragene knytter han sammen kreative prosesser fra kunst og kultur med ledelsesteori og spiller konsertstykker på piano for å illustrere poeng og momenter i foredragene. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
www.olenorbye.no
Ashokasøyler

Ashokasøyler er en rekke søyler som er spredt over det indiske subkontinent, og som ble reist på 200-tallet f.Kr. av mauryaregenten Ashoka den store (334–232 f.Kr.). Flere av dem inneholder edikter i brahmiskrift som presenterer leveregler i buddhismen. Opprinnelig må det ha vært mange søyler, men bare 19 med inskripsjoner er bevart, herave seks med dyresymboler, noe som gjør at de har vært gjenstand for muslimsk ikonoklasme. Mange av dem er bevart i en fragmentarisk tilstand. De er i gjennomsnitt mellom 12 og 15 meter høye, veier opp i mot 50 tonn, og ble ofte fraktet flere kilometer før de ble reist.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ashoka pillars – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ashokas edikter

Ashokas edikter er en samling av 33 inskripsjoner i brahmiskrift som finnes på flere Ashokasøyler som er spredt over det indiske subkontinent. Søylene ble reist av mauryaregenten Ashoka den store (334-232 f.Kr.). Ediktene representerer leveregler i buddhismen, og er spredt over områder i dagens Bangladesh, India, Nepal, Afghanistan og Pakistan. Ediktene forteller om Ashoka’s syn på dhamma eller Buddhas lære, og hvordan den kan løse noen av problemene i et komplekst samfunn. Ifølge ediktene ble buddhismen spredt så langt unna som til Middelhavet, og mange buddhistiske monumenter ble skapt i disse fjerne områdene.


== Eksterne lenker ==
The Edicts of King Ashoka av Dhammika
Man with a Plan

Man with a Plan er en amerikansk situasjonskomedie som har gått på CBS siden 2016. Serien er skapt av ekteparet Jeff og Jackie Filgo. Matt LeBlanc spiller tittelrollen.


== Handling ==
En far (spilt av LeBlanc) innser at det å være forelder er vanskeligere enn han trodde, etter at hans kone (Liza Snyder) begynner å jobbe igjen og han blir værende hjemme for å ta seg av barna.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Man with a Plan på Internet Movie Database 
(en) Man with a Plan på Rotten Tomatoes 
(en) Man with a Plan på Metacritic
Thor Underhaug

Thor Underhaug (født 1955 i Grimstad) er en norsk tidligere vektløfter og styrkeløfter.


== Resultater og meritter i vektløfting ==


=== NM i vektløfting ===


=== Nordisk mesterskap i vektløfting ===


== Resultater og meritter i styrkeløft ==


=== NM i styrkeløft ===


== Referanser ==
Jean-Damascène Sallusti

Jean-Damascène Sallusti (kinesisk: An Deyi, død 1781) var en italiensk misjonær til Kina, såvel som hoffmaler på Qianlong-keiserens tid under Qing-dynastiet.


== Liv og virke ==
Pater Sallusti var medlem av augustinerordenen men ble senere jesuitt. Han ble (under en viss kontrovers) utnevnt til katolsk biskop av Beijing i 1778, og var dette frem til sin død der i 1781.Som hoffmaler var han en samtidig med de mer kjente jesuittene Giuseppe Castiglione og Ignatius Sichelbart. Sammen med dem laget han keiserens slagmarkskobbertrykk, til minne om I-li-felttoget.Biskop Sallustis verker finnes i dag i Cleveland Museum of Art.


== Se også ==
Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Giovanni Damasceno – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Høisangen

Høisangen, (originaltittel: The Song of Songs) er et amerikansk drama fra 1933 regissert av Rouben Mamoulian og med Marlene Dietrich i hovedrollen. 
Filmens litterære forelegg var romanen Das Hohe Lied av Hermann Suderman, og teaterstykket The Song of Songs av Edward Sheldon. Historien hadde blitt filmatisert to ganger før, i 1918 som stumfilmen The Song of Songs med Elsie Ferguson i hovedrollen, og i 1924 som Lily of the Dust med Pola Negri.


== Medvirkende ==
Marlene Dietrich: Lily Czepanek
Brian Aherne: Richard Waldow
Lionel Atwill: Baron von Merzbach
Alison Skipworth: Fru Rasmussen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Høisangen på Internet Movie Database 
(no) Høisangen hos Filmfront 
(sv) Høisangen i Svensk Filmdatabas 
(da) Høisangen i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Høisangen på Allociné 
(nl) Høisangen på MovieMeter 
(en) Høisangen på AllMovie 
(en) Høisangen på Turner Classic Movies
Cleveland Museum of Art

Ikke å forveksle med Cleveland Institute of Art
Cleveland Museum of Art er et amerikansk kunstmuseum i Cleveland i Ohio. 
Cleveland Museum of Art er kjent for sine samlinger av asiatisk og egyptisk kunst. Det har omkring 43.000 konstobjekert. Det ble grunnlagt i 1913 på basis av en donasjon fra Clevelands industrieiere Hinman Hurlbut, John Huntington og Horace Kelley. Museets nyklassisistisks hvite marmorbygning ble oppført i søndre del av Wade Park. Museet ble innviet i juni 1916. 
Museet ble utbygget i 1958, hvorved gulvflaten ble fordoblet, og i 1971 ble nordre fløy utvidet. I juni 2010 ble østre fløy åpnet.

Utenfor museet befinner skulpturparken Wade Park Fine Arts Garden seg med blant andre Chester Beachs Fountain of the Waters fra 1927, Gaetano Trentanoves minnesmerke fra 1904 over den polske helten fra den amerikanske uavhengighetskrig Tadeusz Kościuszko, Frank Jirouchs solur i bronse Night Passing the Earth to Day fra 1928, og Auguste Rodins Tenkeren.


== Bildegalleri ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cleveland Museum of Art – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 

Cleveland Museum of Art, nettsted
Gavin McInnes

Gavin Miles McInnes (født 17. juli 1970) er en høyreekstrem, britisk-født, canadisk-amerikansk skribent, komiker, skuespiller, hipster og politisk kommentator. Han er òg medgrunnlegger av Vice Media, et amerikansk-kanadisk digitalt medie- og kringkastingsselskap utviklet fra Vice magazine i Montreal i 1994, og fra 2015 frontfigur i The Gavin McInnes Show. Han bidrar dessuten til en rekke nettsteder, som the Rebel Media og Taki's Magazine, og har vært hyppig gjest på den konservative TV-kanalen Fox i USA. I 2016 dannet han Proud Boys, en voldsforherligende protestgruppering for menn som vil fremme «vestlig sjåvinisme».


== Filmografi ==
2006 The Vice Guide to Travel — som seg selv
2008 Sophie Can Walk — som seg selv
2009 Asshole — som seg selv
2010 A Million in the Morning — som vert
2010 Soul Quest Overdrive — som Mick
2013 How to Be a Man — som Mark McCarthy
2013 The Brotherhood of the Traveling Rants — som seg selv
2015 Creative Control — som Scott
2015 One More Time — som Record Producer
2016 Long Nights Short Mornings — som Comedian


== Bokutgivelser ==
2003 The Vice Guide to Sex and Drugs and Rock and Roll (Warner Books)
2004 Vice Dos and Don'ts: 10 Years of VICE Magazine's Street Fashion Critiques (Grand Central)
2009 Street Boners: 1,764 Hipster Fashion Jokes (Grand Central)
2012 How to Piss in Public: From Teenage Rebellion to the Hangover of Adulthood (Scribner)
2013 The Death of Cool: From Teenage Rebellion to the Hangover of Adulthood (Paperback version of How to Piss in Public: From Teenage Rebellion to the Hangover of Adulthood) ( Scribner)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Rooster
(en) Gavin McInnes på Internet Movie Database 
(sv) Gavin McInnes i Svensk Filmdatabas 
(en) Gavin McInnes på AllMovie 
(en) Gavin McInnes hos Rotten Tomatoes 
(en) Gavin McInnes hos The Movie Database 
Street Carnage Arkivert 30. juni 2021 hos Wayback Machine.
The Gavin McInnes Show on AnthonyCumia.com