jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vemund Thoe

Vemund Thoe (født 1980) er en norsk billedkunstner. Thoe er utdannet ved Statens kunstakademi (2005), Central St. Martins College of Art and Design i London (2006) og Goldsmiths College i London (2007). Han har hatt flere utstillinger, blant annet på No Place i Oslo i 2011, på Tromsø Kunstforening i 2013 og på Landsforeningen Norske Malere i 2015.Thoe er medlem av Landsforeningen Norske Malere, Norske Billedkunstnere og Forbundet Frie Fotografer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vemund Thoe i Kunstnerforbundet
Vemund Thoe i LNM Arkiv
Moskva–Shanghai

Moskva–Shanghai (orig. Moskau - Shanghai og Begegnung in Shanghai) er en tysk spillefilm fra 1936 regissert av Paul Wegener og med Pola Negri i hovedrollen.


== Skuespillere ==
Pola Negri som Olga Petrowna
Wolfgang Keppler som Alexander Repin
Gustav Diessl som Serge Smirnow
Susi Lanner som Maria
Erich Ziegel som general Martow
Karl Dannemann som Grischa
Hugo Werner-Kahle som en kommandør.
Paul Bildt som general Nechludow
Karl Meixner som Pope
Rudolf Schündler som Galgenvogel
Heinz Wemper som kommandør.
Franz Weilhammer som jernbane-sjef
Hanns Waschatko som general i Shanghai
Dorothea Thiess som Mrs. Iwanowna
Walter Gross som manager i Shanghai
Ernst Behmer som jernbane-ansvarlig
Elsa Wagner som fru Iwanowna
Charly Berger som offiser i Moskva.


== Eksterne lenker ==
(en) Moskva–Shanghai på Internet Movie Database 
(en) Moskva–Shanghai på AllMovie 
(en) Moskva–Shanghai på Rotten Tomatoes
Trollkuken

Trollkuken er en fjellformasjon på Gosviktind mellom Alta og Hammerfest kommuner i Troms og Finnmark fylke. Steinformasjonen er cirka to meter høy og står cirka to og en halv times gåtur øst for Porsa i Kvalsund kommune.Trollkuken må ikke forveksles med den mer kjente Trollpikken i Eigersund som fikk internasjonal medieoppmerksomhet da den ble utsatt for hærverk.


== Referanser ==
Jirō Kamiharako

Jirō Kamiharako (japansk: 上原子次郎) (født 19. mars 1966 i Sapporo) er en japansk tidligere skihopper som konkurrerte internasjonalt i årene 1985-1994.
Hans første internasjonale mesterskap var universiaden i Štrbské Pleso i 1987, der han ble nummer 17 i stor bakke, 23 i normalbakke og var på Japans lag som ble nummer 6 i lagkonkurransen. I OL i Albertville (Courchevel) 1992 fikk han 25. plass i storbakken, 28. plass i normalbakken og 4. plass i lagkonkurransen. I VM i skiflyging i Harrachov 1992 ble han nummer 35 og sist av de som deltok.Kamiharako greide aldri å ta poeng i verdenscupen; bare de 15 beste i hvert renn fikk poeng på den tida han var aktiv. Hans beste plassering i individuelle verdenscuprenn var 16. plass i storbakken i Sapporo 15. desember 1991.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jirō Kamiharako – Olympics.com 
(en) Jirō Kamiharako – Olympic.org 
(en) Jirō Kamiharako – Olympedia 
(en) Jirō Kamiharako – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jirō Kamiharako – FIS (skihopping) 
(en) Jirō Kamiharako – TheSports.org
Keijo Laiho

Keijo Laiho (født 17. september 1946) er en finsk tidligere skihopper som konkurrerte internasjonalt i årene 1963-1973.
Hans beste prestasjoner internasjonalt kom i Falun og Lahtis i 1969, der han ble nummer 6. Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka 1967/68 og 1968/69, og ble nummer 49 og 25 sammenlagt. I VM i skiflyging i Planica 1972 ble han nummer 36 av 43 deltakere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Keijo Laiho – FIS (skihopping) 
(en) Keijo Laiho – TheSports.org
Myzomela eques eques

Myzomela eques eques  er en fugl som er en av fire underarter av rødstrupehonningeter i slekten Myzomela i familien honningetere.


== Andre underarter ==
Det er beskrevet fire underarter av rødstrupehonningeter:

Myzomela eques eques (Lesson & Garnot, 1827)
Myzomela eques karimuiensis (Diamond, 1967)
Myzomela eques nymani (Rothschild & Hartert, 1903)
Myzomela eques primitiva (Stresemann & Paludan, 1932)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Myzomela eques eques i Encyclopedia of Life 
(en) Myzomela eques eques i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Myzomela eques eques hos ITIS 
(en) Kategori:Myzomela eques eques – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Myzomela eques eques – detaljert informasjon på Wikispecies 
ITIS report: Myzomela eques eques. Besøkt 20. juni 2017.
Hjelmhornfugl

Hjelmhornfugl (Rhinoplax vigil) er en monotypisk art i slekten Rhinoplax. Slekten inngår i underfamilien av neshornfugler (Bucerotinae), som er én av to underfamilier i hornfuglfamilien (Bucerotidae). Arten lever utelukkende i Sørøst-Asia og listes som kritisk truet på IUCNs rødliste. Den står også oppført på CITES liste I, som omfatter de mest truede artene i verden.


== Etymologi ==
Slektsnavnet Rhinoplax er sammensatt og følger av de to greske uttrykkene rhinos (ῥινος = nese) og plakos (πλακος = flat topp, plate eller skive). Slektsnavnet beskriver altså den av og til svært butte (flate) avslutningen på hjelmen. Artsnavnet vigil følger av det latinske uttrykket vigilis og betyr vaktsom.


== Biologi ==

Hjelmhornfugl er en meget stor neshornfugl som måler omkring 110–120 cm, inkludert den hvite stjerten som har spesielt lange sentrale fjær. Hannen veier cirka 3 060 g, hunnen cirka 2 610–2 840 g. Nebbet er relativt kort,men svært karakteristisk, fordi det har en enorm hjelm som strekker seg fra midten av overnebbet til langt inn på skalletaket. Fjærdrakten er hovedsakelig brun og hvit. Hannen har bar rød hud i nakkeregionen. Hjelmen er spesielt høy og butt foran, der den er gul. Øynene er mørk røde. Hunnen er mindre enn hannen og har blek turkis hud på hodet og nakken.Hjelmhornfugler er utbredt i det ekstremt sørlige Burma og fra det sørlige Thailand gjennom Malayahalvøya til Sumatra og Borneo. Arten trives i eviggrønn skog, spesielt langs foten av åser og fjellformasjoner, i høyder på opp mot 1 100 moh, sjelden også til 1 500 moh. Fuglene eter hovedsakelig frukt, spesielt fiken, men de tilbringer også mye om dagen på jakt etter smådyr, som ekorn, slanger og andre fugler. Arten jakter hovedsakelig mat i trekronene på høye trær.Lite er kjent om hekkebiologien. Hunnene kan legge både i januar–mars, mai og november. Par er territoriale, og det er kjent at fuglene kan ha territoriale luftkamper med hjelmstanging. Redet bygges i et naturlig hulrom i et høyt tre, og inngangen forsegles med leire og matrester. Bunnen av redet fôres med treflis. Hunnen legger 1–2 egg, men bare ett avkom når flygedyktig alder. Hannen mater hunnen mens hun ruger, med mat som gulpes opp. Større bytter blir imidlertid bragt dit i nebbet. Inkubasjonstiden og tiden til flygedyktig alder er ikke kjent.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hjelmhornfugl i Encyclopedia of Life 
(en) Hjelmhornfugl i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Hjelmhornfugl hos ITIS 
(en) Hjelmhornfugl hos NCBI 
(en) Kategori:Rhinoplax vigil – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Rhinoplax vigil – detaljert informasjon på Wikispecies
Myzomela eques karimuiensis

Myzomela eques karimuiensis  er en fugl som er en av fire underarter av rødstrupehonningeter i slekten Myzomela i familien honningetere.


== Andre underarter ==
Det er beskrevet fire underarter av rødstrupehonningeter:

Myzomela eques eques (Lesson & Garnot, 1827)
Myzomela eques karimuiensis (Diamond, 1967)
Myzomela eques nymani (Rothschild & Hartert, 1903)
Myzomela eques primitiva (Stresemann & Paludan, 1932)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Myzomela eques karimuiensis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Myzomela eques karimuiensis hos ITIS 
ITIS report: Myzomela eques karimuiensis. Besøkt 20. juni 2017.
Myzomela eques nymani

Myzomela eques nymani  er en fugl som er en av fire underarter av rødstrupehonningeter i slekten Myzomela i familien honningetere.


== Andre underarter ==
Det er beskrevet fire underarter av rødstrupehonningeter:

Myzomela eques eques (Lesson & Garnot, 1827)
Myzomela eques karimuiensis (Diamond, 1967)
Myzomela eques nymani (Rothschild & Hartert, 1903)
Myzomela eques primitiva (Stresemann & Paludan, 1932)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Myzomela eques nymani i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Myzomela eques nymani hos ITIS 
(en) Kategori:Myzomela eques nymani – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
ITIS report: Myzomela eques nymani. Besøkt 20. juni 2017.
Myzomela eques primitiva

Myzomela eques primitiva  er en fugl som er en av fire underarter av rødstrupehonningeter i slekten Myzomela i familien honningetere.


== Andre underarter ==
Det er beskrevet fire underarter av rødstrupehonningeter:

Myzomela eques eques (Lesson & Garnot, 1827)
Myzomela eques karimuiensis (Diamond, 1967)
Myzomela eques nymani (Rothschild & Hartert, 1903)
Myzomela eques primitiva (Stresemann & Paludan, 1932)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Myzomela eques primitiva i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Myzomela eques primitiva hos ITIS 
(en) Kategori:Myzomela eques primitiva – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
ITIS report: Myzomela eques primitiva. Besøkt 20. juni 2017.
Mineyuki Mashiko

Mineyuki Mashiko (født 6. august 1942) er en japansk tidligere skihopper som konkurrerte internasjonalt i årene 1971-1974.
Hans kanskje beste internasjonale prestasjon kom i prøve-OL i storbakken i Sapporo 13. februar 1971, der han ble nummer 9. Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka 1971/72, men endte uplassert, ettersom han i likhet med de andre japanerne droppet det siste rennet i Bischofshofen og reiste hjem for å forberede seg til OL. (Til og med 1974/75 ble kun hoppere som hadde deltatt i alle fire rennene talt med i sammendraget.)
Mashiko var flaggbærer for Japan under OL i Sapporo i 1972, men han deltok ikke i noen av rennene. Noen uker senere ble han nummer 24 i VM i skiflyging i Planica. I VM i Falun i 1974 ble han nummer 31 i normalbakken. Samme år vant han sitt eneste japanske mesterskap, i stor bakke.


== Referanser ==
Usikkerhetsstolpe

Usikkerhetsstolper er en grafisk fremstilling av variasjonen i data og brukes på grafer for å indikere usikkerhet i målinger. Stolpene gir en generell ide om hvor nøyaktig en måling som er, eller motsatt, hvor langt unna den oppgitte verdien kan være den eksakte verdien (uten feil). Usikkerhetsstolper representerer ofte ett standardavvik for usikkerhet, en standardfeil, eller et bestemt konfidensintervall (for eksempel 95 %-intervallet). Disse verdiene er ikke det samme, dermed bør verdien som er valgt fremstill ved hjelp av usikkerhetsstolper være nevnt eksplisitt i diagrammet, eller i teksten som forklarer diagrammet.
Usikkerhetsstolper kan brukes for en visuell sammenligning av to mengder hvis ulike andre forhold er tilstede. Dette kan avgjøre om forskjellene er statistisk signifikante. Usikkerhetsstolper kan også indikere godhet av passform for en gitt funksjon, det vil si hvor godt funksjonen beskriver dataene. Vitenskapelige artikler innenfor eksperimentell vitenskap er forventet å inneholde usikkerhetsstolper på alle grafer, selv om praksis varierer noe mellom fagene, og hvert tidsskrift vil ha sin egen stil. Det har også blitt vist at usikkerhetsstolper kan bli brukt som en direktemanipulasjon for styring av statistiske algoritmer for omtrentlige beregninger. Usikkerhetsstolper kan også være uttrykt i en pluss-og minustegn (±), der øvre grense for feilen er pluss og minus er nedre grense for feilen.


== Se også ==
Informasjonsgrafikk
Gjeldende sifre


== Referanser ==
ATP 500

ATP 500 er det tredje og nest nederste nivået av tennisturneringene på ATP-touren. Turneringene blir spilt fra februar til oktober hvert år.


== Turneringer ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) ATP Tour 500 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
WTA International

WTA International var det tredje og laveste nivået av tennisturneringer som blir spilt på WTA-touren. Turneringene blir spilt fra januar til oktober hvert år. Navnet ble avviklet etter 2020-sesongen.


== Turneringer ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Liste over færøyske lagtingsmedlemmer 1918–1920

Liste over færøyske lagtingsmedlemmer 1918–1920. Det ble valgt 20 medlemmer av Lagtinget på Færøyene for perioden 1918–1920. Sjálvstýrisflokkurin hadde 11 representanter, mens Sambandsflokkurin hadde 9. Dessuten møtte prost Jákup Dahl, som stemte med Sjálvstýrisflokkurin. Lagtingets forhandlinger ble det meste av perioden ledet av Færøyenes amtmann, Victor Stahlschmidt, som sjelden tok parti. Stahlschmidt tiltrådte 1. august 1918 og døde i spanskesyken i februar 1920.


== Referanser ==
Liste over færøyske lagtingsmedlemmer 1924–1928

Liste over færøyske lagtingsmedlemmer 1924–1928. Det ble valgt 23 medlemmer av Lagtinget på Færøyene for perioden 1924–1928. Sambandsflokkurin hadde 13 representanter, mens Sjálvstýrisflokkurin hadde 10. Dette var den første perioden der Lagtingets forhandlinger ble ledet av Lagtingets selvvalgte formann istedenfor Færøyenes amtmann.


== Referanser ==
Masaru Nagaoka

Masaru Nagaoka (japansk: 長岡　勝) (født 6. august 1962 i Otaru) er en japansk tidligere skihopper som konkurrerte internasjonalt i årene 1979-1990.
Han deltok i junior-VM i Mont-Sainte-Anne i 1979 og Örnsköldsvik i 1980, og fikk 27. og en sterk 4. plass. I VM i skiflyging i Oberstdorf i 1981 ble han nummer 48 av 50 deltakere. Samme år ble han japansk juniormester i både stor og normalbakke. Han deltok i universiaden i Sofia (Borovets) i 1983 og Belluno i 1985, og kom på 16. og 12. plass. I lag-VM i Engelberg i 1984 var han på Japans lag som ble nummer 13 og nest sist.Nagaoka deltok i OL i Sarajevo i 1984 og Calgary i 1988, med 22. plass i normalbakken i 1984 som beste individuelle plassering. I løpet av sju sesonger greide han bare tre ganger å komme blant de 15 beste i verdenscuprenn og ta poeng i verdenscupen. Alle gangene var i 1987, der 8.-plassen i normalbakken i Sapporo 24. januar 1987 var hans beste resultat og bidro til at han ble nummer 37 sammenlagt sesongen 1986/87. Hans beste sammenlagtplassering i den tysk-østerrikske hoppuka var 58. plass i 1982/83.OL-plasseringer:
Sammenlagtplasseringer i den tysk-østerrikske hoppuka:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Masaru Nagaoka – Olympedia 
(en) Masaru Nagaoka – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Masaru Nagaoka – FIS (skihopping)
Travis Kalanick

Travis Kalnick (født 6. august 1976 i Los Angeles) er en amerikansk gründer som er mest kjent for å ha startet selskapet Uber. I 2014 kom han med på Forbes liste over verdens rikeste mennesker. Han står pr. 2017 med en beregnet nettoformue på 6 milliarder dollar.


== Biografi ==
Kalanick ble født 6. august 1976 i Los Angeles. Han gikk på Granada Hills High School og begynte deretter å studere datateknologi ved University of California.
I 1998 hoppet Kalanick av studiene ved universitetet og grunnla selskapet Scour.com med seks venner fra skolen. Det som begynte som en websøkemotor ble raskt endret til et filsystem for å utveksle filer (peer-to-peer) og de hadde snart over 250 000 brukere som byttet filmer og musikk. Tross suksessen ledet det til at mer enn 30 medieselskaper stevnet Scour for opphavsrettsbrudd. I 2001 grunnla Kalnick istedet et nytt selskap, Red Swoosh, med noen av ingeniørene fra Scour. Red Swoosh utviklet dataprogrammer som effektiviserte måten musikk og video ble flyttet rundt på Internet. Vanligvis når man besøker en webside, leveres informasjonen fra en sentral server. Istedet oppdaterte Red Swoosh-programvare kontinuerlig en katalog som listet opp hvilke filer som var tilgjengelige på hvilke servere, noe som gav raskere overføring. Systemet sparte også store penger i serverinfrastruktur.


== Referanser ==
Holmvasselva (Sør-Varanger)

Holmvasselva (nordsamisk: Suolojohka) er ei elv i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den er ei sideelv til Jakobselva. Elva har utspring fra et tjern øverst i Holmvassdalen, like øst for Viksjøen, som har utløp mot vest, mens Holmvasselva renner mot øst ned til Holmsjøen, og deretter videre mot nord ned til samløpet med Jakobselva, rundt 9 kilometer sør for Grense Jakobselv.
Jakobselv-vassdraget ble i 1980 vernet mot kraftutbygging i Verneplan II for vassdrag.


== Referanser ==
Holmvasselva

Holmvasselva kan vise til flere elver i Norge:

Holmvasselva (Sør-Varanger) – i Sør-Varanger kommune i Finnmark
Holmvasselva (Svenningdalen i Grane) – i Svenningdalen i Grane kommune i Nordland
Holmvasselva (Haustreisdalen i Grane) – i Haustreisdalen i Grane kommune i Nordland
Holmvasselva (Evenes) (Skallvasselva) – i Evenes kommune i Nordland
Elena Siegman

Elena Siegman er en amerikansk sanger, gitarist og videospillprodusent. Hun var gitarist og en av grunnleggerne av bandet Tijuana Sweetheart. I 2012 var hun med i bandet BrownBoot som sanger.Siden arbeidet hun sammen med Treyarch for å være sanger i flere av sangene til Zombies-spillmodusen i Call of Duty: World at War, Call of Duty: Black Ops, Call of Duty: Black Ops II og Call of Duty: Black Ops III. I 2011 ble musikken til Call of Duty: World at War og Call of Duty: Black Ops sluppet ut på et eget album kalt Call of Duty: Black Ops - Zombies Soundtrack, samtidig med Rezurrection-utvidelsespakken til Call of Duty: Black Ops. Noen nye versjoner av sangene hun sang ble sluppet ut i Call of Duty: Black Ops II Zombies - Origins Soundtrack. Tekstene til sangene hun sang i disse spillene ble skrevet av Kevin Sherwood, som var lyddesigner hos Treyarch.24. mai 2011 ga hun ut sitt første soloalbum: The Mighty.Per 2014 arbeider hun hos Bungie som videospillprodusent.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Elena Siegman på Internet Movie Database 
(en) Elena Siegman på Discogs
Sandvasselva (Sør-Varanger)

Sandvasselva (nordsamisk: Sáttojohka) er ei elv i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den er ei sideelv til Jakobselva. Elva har utspring fra et lite vatn på nordsida av Midtfjellet. Herfra renner elva, som her kalles Urdalselva, mot nord ned til Vierramoen og Urdalsvatna. Den fortsetter mot nordøst ned til Sandvatnet, hvor den endrer navn til Sandvasselva og renner videre nordøstover til myrområdet Sáttojárgoulbba. Her snur elva mot øst og renner ned den slake dalsida til samløpet med Jakobselva, rundt 15 kilometer sør for Grense Jakobselv.
Jakobselv-vassdraget ble i 1980 vernet mot kraftutbygging i Verneplan II for vassdrag.


== Referanser ==
Gravanekanalen

Gravanekanalen er en kanal som forbinder østre og vestre havn i Kristiansand. Kanalen er delvis en kunstig gravet utvidelse av sundet mellom Kvadraturen og Odderøya.  Sundet var så grunnt at det hindret båttrafikk. Det ble gravd opp første gang rundt 1680.Fire bruer krysser kanalen og det er rester av ytterligere ei tidligere svingbru. Det østre innløpet til kanalen er ved Hartmanns brygge (Strandpromenaden) og Nodeviga båthavn, og kanalen løper ut i vestre havn ved Lagmannsholmen og Kilden teater- og konserthus.  Deler av nordbredden av kanalen er en steinfylling som gjorde Lagmannsholmen landfast. Bebyggelsen ved Fiskebrygga med røde og okergule trehus ligger på begge sider av kanalen. Om sommeren er det heftig småbattrafikk i kanalen. Større båter hindres av den relativt lave høyden under bruene.  Havn for fiskebåter er vest for bruene.
Under den østligste brua er kunstverket «Slow Bridge», designet av Anna Berthelsen. Verket består av kvadratiske speilfliser som er laget av 5300 barn fra skoler og barnehager.Nordøst for bruene står en minnebøsse som er formet som en sjømine, til minne om krigsseilerne 1940-1945. Den har innskriften «Fordum til sjømandens jammer og død. Nu til hans minde om innsats i nød.»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Category:Gravane (canal) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Epithora

Epithora er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
En middelsstor, slank, blank, brunsvart trebukk. Antennene er noe lengre enn kroppen, hvert ledd med en tann i spissen. Pronotum har rundede sider uten tenner på sidene og er litt lengre enn bredt. Dekkvingene er jevnbrede, med en gulbrun flekk litt foran midten. Beina er lange og tynne.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.


== Utbredelse ==
Arten er vidt utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Elaphidiini J. Thomson, 1864 eller Phoracanthini
Slekten Epithora Pascoe, 1866
Epithora dorsalis (MacLeay, 1827)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata, amerikanske arter Arkivert 16. september 2018 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri
(en) Epithora i Encyclopedia of Life 
(en) Epithora i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Epithora hos NCBI 
(en) Kategori:Epithora – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Epithora – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Elaphidiini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mephritus

Mephritus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, slanke, gulbrune til svarte trebukker. Antennene er vanligvis noe lengre enn kroppen. Pronotum har rundede sider uten tenner på sidene og er vanligvis omtrent så langt som bredt. Dekkvingene er jevnbrede, med en skarp tann i spissen.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.


== Utbredelse ==
Slekten er vidt utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Elaphidiini J. Thomson, 1864 eller Phoracanthini
Slekten Mephritus Pascoe, 1866
Mephritus adelphus (Martins, 1973)
Mephritus amictus (Newman, 1841)
Mephritus apicatus (Linsley, 1935)
Mephritus apicepullus Galileo & Martins, 2011
Mephritus auricolle Tavakilian & Martins, 1991
Mephritus blandus (Newman, 1841)
Mephritus bonasoi Galileo, Martins & Santos-Silva, 2014
Mephritus callidioides (Bates, 1870)
Mephritus castaneus Martins & Napp, 1992
Mephritus citreus Napp & Martins, 1982
Mephritus costae Garcia & Nascimento, 2020
Mephritus destitutus Napp & Martins, 1982
Mephritus eleandroi Galileo, Martins & Santos-Silva, 2014
Mephritus estoni Galileo & Martins, 2011
Mephritus flavipes (Gounelle, 1909)
Mephritus fraterculus Martins & Napp, 1992
Mephritus genuinus Napp & Martins, 1982
Mephritus guttatus Napp & Martins, 1982
Mephritus meyeri Galileo, Martins & Santos-Silva, 2014
Mephritus punctulatus Galileo, Martins & Santos-Silva, 2014
Mephritus quadrimaculatus Martins & Napp, 1992
Mephritus serius (Newman, 1841)
Mephritus vescus Galileo & Martins, 2011


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata, amerikanske arter


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri
(en) Mephritus i Encyclopedia of Life 
(en) Mephritus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Mephritus hos NCBI 
(en) Kategori:Mephritus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Mephritus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Elaphidiini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons