jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Heteropsini

Heteropsini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, brokete fargede trebukker. Denne gruppen er svært heterogen utseendemessig, noen slekter avviker mye fra de øvrige. Mange er gule eller røde og svarte, men de kan også være ensfarget mørke, eller metallisk fargede. Noen arter etterligner veps, andre ligner på giftige biller i familien rødvinger (Lycidae). Antennene er vanligvis lengre enn kroppen. Pronotum har rundede sider og er vanligvis tilsmalnet bakover, ofte rødt på farge. Dekkvingene er parallellsidige, ofte røde og svarte, eller ensfarget mørke.


== Utbredelse ==
Slektene Aridaeus (som kanskje ikke hører hjemme her) og Cremys lever i Australia, de øvrige slektene er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika inkludert Karibia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Heteropsini Lacordaire, 1869
Slekten Allodemus Zajciw, 1962
Slekten Alloesia Chevrolat, 1862
Slekten Amoaba Napp & Martins, 2006
Slekten Aridaeus Pascoe, 1866 - blir ofte plassert i Clytini
Slekten Callideriphus Blanchard, 1851
Slekten Championa Bates, 1880
Slekten Chrysoprasis Audinet-Serville, 1834
Slekten Cremys Pascoe, 1864
Slekten Eburiola Thomson, 1864
Slekten Eriphosoma Melzer, 1922
Slekten Eryphus Perty, 1832
Slekten Erythrochiton Zajciw, 1957
Slekten Erythropterus Melzer, 1934
Slekten Eupempelus Bates, 1870
Slekten Heterops Blanchard, 1842
Slekten Homogenes Thomson in Chevrolat, 1862
Slekten Mallosoma Audinet-Serville, 1834
Slekten Monnecles Napp & dos Santos, 1999
Slekten Neopoeciloderma Monné & Martins, 1981
Slekten Plectrocerum Dejean, 1835
Slekten Poeciloderma White, 1853
Slekten Potisangaba Napp & Martins, 2009
Slekten Pseudothonalmus Guerrero, 2004
Slekten Purpuricenopsis Zajciw, 1968
Slekten Stratone Thomson, 1864
Slekten Tacyba Napp & Martins, 2002
Slekten Tobipuranga Napp & Martins, 1996
Slekten Trichrous Chevrolat, 1858
Slekten Unabiara Napp & Martins, 2002
Slekten Unatara Martins & Napp, 2007


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. august 2017 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Heteropsini hos ITIS 
(en) Heteropsini hos NCBI 
(en) Kategori:Heteropsini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Heteropsini – detaljert informasjon på Wikispecies
Norra skenet

Norra skenet, på norsk Nordlyset  er en skulptur utført av Ernst Nordin og er et symbol for Umeå universitet, som ofte bruker bilder av skulpturen – eller stiliserte nordlys – i offisielle trykksaker.I forbindelse med utformingen av Umeå universitets campus ble det utlyst en landsomfattende konkurranse, som ble vunnet av Ernst Nordins Norra skenet i 1967. Skulpturen ble opprinnelig satt opp i 1969 og ble i 1995 flyttet til sin nåværende plass ved Universitetsdammen for å gi plass til Lärarutbildningshuset. 
Skulpturen har en diagonal komposisjon med fire ben og består av sammensveisede firkantrør i polert rustfritt stål med et innebygd lyskastersystem.  


== Referanser ==


== Litteratur ==
Skulpturguide Umeå. Västerbottens konstförening. 2006. ISBN 978-91-631-8462-8. 
Konstvandring på Umeå universitet. En guide till konsten på campus. Umeå universitet. 2014. ISBN 978-91-7601-035-8. 


== Eksterne lenker ==
Konstvandring på Umeå universitet. En guide till konsten på campus (mobil version) Besøkt 2. mai 2014
Döbelns park

Döbelns park er den eldste parken i Umeå og har i lang tid vært en kulturpark med musikkframføringer og teater. 
I 1865 ble en park anlagt på en del av tomten til länsresidenset etter et riksdagsvedtak om at grunnen skulle overføres til byen. Den ble anlagt som en engelsk park med slingrende gangveier, berceauer, og uteplasser. Monumentet i støpejern av en ukjent kunstner til minne om  general Georg Carl von Döbeln ble innviet i 1867. Parken ble først kalt Stadsträdgården, men ble omdøpt etter at monumentet ble reist. Store deler av parken ble skadet i bybrannen i 1888 og mange trær ble ødelagt av flammene.
I 1920 ble en stor scene bygd midt i parken for å gi fast plass for kulturarrangemnter. Scenen er åttekantet med et hvelvet kobbertak med en gyllen lyre som utsmykning.
Parken ligger mellom länsresidenset, Östra Kyrkogatan, Storgatan og Östra Strandgatan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Umeå kommun:Fakta Döbelns park
Theodora Cormontan

Theodora Nicoline Meldal Cormontan (født 9. juni 1840 i Beitstad i Nord-Trøndelag, død 26. oktober 1922 i Decorah, Iowa, USA) var en norsk-amerikansk pianist, musikkforelegger og komponist. Cormontan var en av landets første kvinner til å få sine klassiske komposisjoner utgitt og blant de første kvinner til å starte et musikkforlag i Norge.


== Tidlig liv ==
Theodora Nicoline Meldal Cormontan var nest yngste av de sju barna til Even Meldal Schjelderup Cormontan og Louise Augusta Hirsch. Da hun var sju år gammel flyttet familien inn i Prestegården på Tyholmen i Arendal. Faren var da utnevnt til sogneprest i Trefoldighet menighet. Antageligvis fikk Cormontan musikkundervisning av organist og stadsmusikant Fredrich Wilhelm Thoschlag. I årene 1863–1865 studerte hun musikk i København. Da moren døde, flyttet Cormontan tilbake til Arendal i 1865 og bodde her til hun emigrerte til USA i 1887.


== Musikkforlegger og noteutleie ==
Rundt 1879 etablerte hun et musikkforlag, en musikkhandel og et omfattende noteleiebibliotek i Arendal. I perioden 1879–1886 utgav Cormontans forlag om lag 18 komposisjoner. Alle var av kvinnelige komponister, deriblant henne selv og Caroline Schytte Jensen, mor til Gabriel Scott. Forlagsdriften var svært profesjonelt drevet med platenummer, tysk notetrykkeri, og kommisjonær i København og flere norske byer.I 1887 ble Cormontans forlag og musikkforretning lagt ned i kjølvannet av det store arendalskrakket året før.


== Emigrering til USA ==
Arendalskrakket medførte at flere virksomheter måtte innstille, og mange valgte å emigrere til USA. I 1887 emigrerte også Cormontan sammen med faren og søsteren Eivinda. De bosatte seg i Franklin, Minnesota, der hun livnærte seg som musikklærer og organist. Theodora døde i Decorah, Iowa i 1922.


== Komponist ==
Cormontan skrev flere komposisjoner. I perioden 1875–1879 ble flere av hennes komposisjoner utgitt av Warmuth, det ledene skandinaviske musikkforlaget. I perioden 1879-1886 utgav hun ti komposisjoner på eget forlag.
I 2011 ble det funnet en kasse på et loft i en dagligvarebutikk i St.Peter, Minnesota med om lag 150 håndskrevne komposisjoner signert Cormontan. Flere av disse var ikke tidligere kjent. Blant dem var en pianokomposisjon Marcia religiosa, som hun skrev like etter at hennes far døde i 1893.


== Arkivet ==
Digitale kopier av komposisjonene som ble funnet i 2011, finnes hos Aust-Agder museum og arkiv i  Arendal.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Arkiv etter Theodora Cormontan på Arkivportalen
Theodora Cormontans musikk fremført ved St. Olafs College 12.09.2012 av Michael & Bonnie Jorgensen
Aagaardbreen

Aagaardbreen, også kjent som Alderetebreen (Glaciar Alderete), er en 15 km lang isbre i Antarktis som ligger like øst for Gouldbreen og flyter sørover ut i Millfjorden, på østkysten av Graham Land. Den ble kartlagt av Falkland Islands Dependencies Survey (FIDS) og fotografert fra luften av Ronne Antarctic Research Expedition (RARE) i løpet av desember 1947; breen ble oppkalt av FIDS etter Bjarne Aagaard, en norsk autoritet på hvalfangst og utforskning i Antarktis. 


== Se også ==
Liste over isbreer i Antarktis


== Kilder ==
 Denne artikkelen inneholder stoff fra United States Geological Survey-artikkelen «Aagaardbreen» som er i offentlig eie (innhold fra Geographic Names Information System).
Aaronbreen

Aaronbreen er en 7 km lang isbre i Antarktis som flyter mellom Janulisryggen og Grayryggen i Thielfjellene. Navnet ble foreslått av Peter Bermel og Arthur B. Ford, som sammen ledet gruppen fra U.S. Geological Survey (USGS) som besøkte Thielfjellene i 1960 og 1961. Breen ble kalt opp etter Johm M. Aaron, en USGS-geolog og medlem av feltgruppene som i 1960−61 og 1961−62 ble sendt til Thielfjellene.


== Se også ==
Liste over isbreer i Antarktis


== Referanser ==

 Denne artikkelen inneholder stoff fra United States Geological Survey-artikkelen «Aaron Glacier» som er i offentlig eie (innhold fra Geographic Names Information System).
Kjemoklin

En kjemoklin er ei grenseflate mellom to vannlag med ulik kjemisk sammensetning.
Kjemokliner er for eksempel vanlig i poller der de skiller brakt, oksygenholdig overflatevann og anoksisk, salt bunnvann.


== Se også ==
Termoklin
Pyknoklin
Haloklin
Sprangsjikt
Academybreen

Academybreen er en stor isbre i Pensacolafjellene i Antarktis. Den drenerer nordvestover mellom Patuxent Range og Neptune Range, og munner ut i Foundationstrømmen. Breen ble kartlagt av USGS gjennom landmålinger og flyfoto tatt av den amerikanske marinen i perioden 1956−1966, og ble oppkalt av US-ACAN etter National Academy of Sciences som spilte en viktig rolle i planleggingen av det amerikanske prosjektet i Antarktis.


== Se også ==
Liste over isbreer i Antarktis


== Referanser ==
 Denne artikkelen inneholder stoff fra United States Geological Survey-artikkelen «Academy Glacier» som er i offentlig eie (innhold fra Geographic Names Information System).
Acostabreen

Acostabreen er en rundt 3,5 km lang isbre som flyter nordover fra Thurston Island like øst for Dyer Point i Antarktis. Den ble navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter Alex V. Acosta fra U.S. Geological Survey (USGS) ved Flagstaff i Arizona. Acosta er en data- og grafikkspesialist, og var en del av USGS-teamet som i 1990-årene sammenstilte avanserte, høyoppløselige AVHRR-satellittbildekart av Antarktis i skala 1:5 000 000 og Landsat-bildekart av Siple Coast-området i skala  1:250 000. 


== Se også ==
Liste over isbreer i Antarktis


== Referanser ==
 Denne artikkelen inneholder stoff fra United States Geological Survey-artikkelen «Acosta Glacier» som er i offentlig eie (innhold fra Geographic Names Information System).
Leververdier

Leververdier, leverstatus eller leverprøver henviser til en gruppe med klinisk kjemiske blodprøver som gir informasjon om en persons lever og galleganger. Leververdiene tas ofte som del av første ledd i utredningen av uavklarte gastroenterologiske tilstander, for eksempel ved akutt abdomen.


== Analyser ==
De blodprøvene som vanligvis inngår i leververdiene er som følger:

Aspartataminotransferase (ASAT)
Alaninaminotransferase (ALAT)
Alkalisk fosfatase (ALP)
Bilirubin
Gamma-glutamyltransferase (GT)I tillegg er det en rekke andre blodprøver som kan si noe om leverens funksjon (leverfunksjonsprøver), inkludert:

Albumin
INR


== Tolkning ==
Transaminasene (ASAT og ALAT) sier noe om pågående leverskade, da dette er enzymer som frigis av skadde hepatocytter (leverceller). Disse sier derfor i utgangspunktet ikke noe om den egentlige leverfunksjonen som sådan. Transaminasene kan derfor gi et noe feilaktig bilde av situasjonen hos en person med uttalt leversvikt, dersom det ikke pågår aktiv leverskade, eller dersom personen faktisk ikke har nok hepatocytter igjen til å gi økte transaminaseverdier i blodet.For å faktisk vurdere leverfunksjonen, for eksempel før oppstart av legemidler som metaboliseres i leveren, kan man bruke albumin og INR, som er indikativ på gjenværende enzymkapasitet i leveren.ALP øker kraftigst ved gallegangsaffeksjon, særlig ved kolestase (gallestase). GT øker også ved intra- og ekstrahepatisk gallestase, men er også sensitiv for alkoholisk eller annen toksisk leverskade. Bilirubin er relativt uspesifikk, og kan øke ved både lever- og gallegangspåvirkning.Grovt sett kan unormale leververdier deles inn i tre mønstre: hepatocellulært mønster, kolestasemønster, eller isolert hyperbilirubinemi.
Hepatocellulært mønster: Kraftigere økning av transaminaser (ALAT og ASAT) i forhold til ALP; bilirubin kan være økt; funksjonsprøvene (albumin og INR) kan være unormale.
Kolestasemønster: Kraftigere økning av ALP i forhold til transaminasene; bilirubin kan være økt; funksjonsprøvene kan være unormale.
Isolert hyperbilirubinemi: Kun bilirubin er økt; øvrige leverprøver er normale.Hvilket mønster som passer best til de aktuelle leververdiene gir derfor en viss pekepinn på hva slags sykdomsprosess som foreligger hos den aktuelle personen, og kan styre videre diagnostikk.


== Referanser ==
Borstemmaskin

En borstemmaskin er en spesialisert maskin for å bore firkantede tapphull til tappsammenføyninger i treverk.  Maskinen virker ved at den først borer et rundt hull og senere stemmer dette firkantet.  Omdreiningstall er mellom 1000 og 4000 i minuttet.
Vangseter

Vangseter er en norsk klinikk for behandling av alkoholisme og alkoholavhengighet. 
Klinikken ble startet på Hamar, Vangsåsen, i 1986 av Tor Johansen. Representanter fra behandlingsinstitusjonen Hazelden i Minnesota (USA) kom til Norge og hjalp Johansen i gang. Vangseter AS var et av de første behandlingstilbud i Norge som brukte 12-trinnsmetoden eller Minnesotamodellen i behandlingen. Vangseter AS flyttet i 2013 klinikken til Jevnaker kommune. Virksomheten har etablert ett poliklinisk tilbud i Oslo med ett eget behandlingstilbud og med ettervern for klienten. Klinikken har de hatt ca 250 klienter årlig til behandling.


=== Behandlingen ===
Behandlingsmodellen på Vangseter innebærer  involvering av familie og pårørende i behandlingen. Vangseter behandler også avhengighet av medikamenter som erfaringsmessig ofte opptrer sammen med overforbruk av alkohol. Behandlingen varer 6 uker på Vangseter. Vangseter har flere  rundt om i landet selvhjelpsgrupper som støtter klienten etter endt behandling.
Fra 1986 til 2017 hadde Vangseter AS mer enn 9000 klienter til behandling. De første årene var det flest menn som søkte om hjelp på klinikken. Senere var det en tendens til at flere kvinner oppsøker klinikken for behandling. 


== Kilder ==
Institusjon i bakrus
Vang Menighetsblad Vang Menighetsblad - Kirken i Hamar Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
Umedalen Skulptur

Umedalen Skulptur  ble arrangert første gang i 1994 og er nå blitt en permanent skulpturutstilling (også kalt Umedalens skulpturpark) på det tidligere sykehusområdet på Umedalen i Umeå. 
Siden 2000 arrangeres utstillingen – med tilførsel av nye skulpturer – annethvert år; senest 9. juni–12. august 2012.


== Bakgrunn ==
Bak utstillingen står Balticgruppen, som i 1987 kjøpte det nedlagte mentalsykehuset Umedalen – ett tjuetalls murhus med tilliggende parklandskap – av Västerbottens läns landsting, ved hjelp av Galleri Sandström Andersson.
Mer enn 150 svenske og internasjonale kunstnere har gjennom årene stilt ut sine verker i parken. Balticgruppen, som finansierer arrangementene, har dessuten kjøpt inn 26 skulpturer som nå danner en permanent utstilling. Blant disse finnes verk av Miroslaw Balka, Louise Bourgeois, Tony Cragg, Charlotte Gyllenhammar, Anish Kapoor og David Wretling.
Umedalen Skulptur, som er fritt tilgjengelig for besøkende året rundt, har med tiden blitt en av Västerbottens mest populære attraksjoner, med mer enn 20 000 besøkende hver sommer.


== Permanent utstilte verk i utvalg ==
Mor och Barn (1958), bronse, av David Wretling
Still Running (1990-93), støpejern, av Antony Gormley
Pillar of light (1991), sandsten, av Anish Kapoor
Utan titel (1994), galvaniserte badekar, av Carina Gunnars
Arch (1995), granitt, av Claes Hake
Eye Benches II (1996-97), svart granitt fra Zimbabwe, av Louise Bourgeois
Social Meeting (1997), treski, av Raffael Rheinsberg
Utan titel (1998), malt bronse, av Roland Persson
She leaves the lights on and forgets the room (1998), stål och porselen, av Meta Isaeus-Berlin
Stevensson (Early Forms), bronse, (1999), av Tony Cragg
Alliansring (2000), bronse, av Anna Renström
Utan titel (2001), granitt, av Bård Breivik
Skogsdunge (2002), flaggstenger, av Kari Cavén
Utan titel (2002), rustfritt stål, av Anne-Karin Furunes
Out (2004), bronse, av Charlotte Gyllenhammar
Homestead (2004), betong, av Clay Ketter
Dysfuntional Outdoor Gym (2004), tre, metall og tau, av Torgny Nilsson
Den sjuka flickan (2004),stål, av Jacob Dahlgren
Flip (2006), stål, av Mats Bergquist
Trafikskyltar av Mikael Richter


== Utmerkelser i utvalg ==
2000 Sveriges Tidskrifters pris for Bästa konstarrangemang i Sverige år 2000
2005 Boverkets pris Sveriges bästa park 2005
2007 Umeåregionens turismpris


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		


== Kilder ==


=== Litteratur ===
Skulpturguide Umeå. Västerbottens konstförening. 2006. ISBN 978-91-631-8462-8. 


=== Referanser ===


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Umedalen Skulptur – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Umedalen Skulptur
Vippetangen fyr

Vippetangen fyr var et fyr på Vippetangen i Oslo. Fyret sto ferdig i september 1892 sammen med Kavringen fyr og Stangskjærrabben fyr. Det ble tatt ut av drift i 1905 og linseapparatet ble senere flyttet til et nytt fyr på Bleikøya. Vippetangen fyr ble revet i 1910.


== Kilder ==
Brovold, Odd (2005). Til sitt nye fedreland: om kongeinntoget lørdag 25. november 1905 på Vippetangen. Oslo: Oslo havn. s. 26. ISBN 8299721709. 
«Maritim kulturminneplan  for Oslo havn» (PDF). Oslo Havn. Arkivert fra originalen (PDF) 2. mai 2014. Besøkt 2. mai 2014.
Von Ahnska magasinet

von Ahnska magasinet er et havnelager, som ligger i kurven i Västra Strandgatan i Umeå vid Umeälven like vest for Tegsbron. Magasinet er fra 1980 et byggnadsminne.
Magasinet var opprinnelig en låvebygning i tømmer bygd av oberstløytnant Ludvig August von Hedenberg i 1887. Året etter brant Umeå men låven klarte seg, og bygningen ble samme år kjøpt av Johan Viktor von Ahn (født 1843). Han tilhørte en kjent Umeåslekt som opprinnelige kom fra Tyskland der den er adelig, og var handelsmann i Umeå. von Ahn lot bygge til en lang lengde mot elven, slik at langsiden på bygget kom til å gå parallelt med dagens E4. 
Carl Fridolf Engelbert Sandgren var arkitekt. Han er arkitekten bak seks byggnadsminner, deriblant Moritzska gården, Lektor Waldenströms hus i Umeå, Gamla folkskolan i Lycksele, og andre kjente Umeåhus som Blå huset, Skolgatan 79 og Skolgatan 91. Sandgrens bygninger kjennetegnes av gjennomarbeidede fasadedetaljer og inndelinger i en typisk nyrenessansestil, men von Ahnska magasinet med sin praktiske funksjon skiller seg radikalt fra Sandgrens øvrige verk.
Forskjellen i marknivå har blitt kompensert ved at trapper av steinsokler sørover danner etasjer i bygningen som er en etasje høyere mot elven enn mot Storgatan. Hovedinngangen ligger i nord og vender mot Storgatan og den sørlige kortsiden strekker seg nesten helt ut mot Västra Strandgatan. Bygningens vinduer har grønnmalte lemmer i samme farge som de mange portene på nederste nivå. Fasaden er i rødmalt tømmer av samme västerbottentype som var standard for Umeås bygninger innen bybrannen. Vest for bygningen er det en gressplen mot veien, mens det er asfaltert på den østre siden.
von Ahnska magasinet eies av Umeå Energi som også eier Smörasken i samme kvartal.


== Kilder ==
von Ahnska magasinet
Folkräkningen 1890
Umeå energi - Kulturbyggnader
Clementi & Co

Clementi & Co var et av 1800-tallets ledende europeiske pianofirmaer, med base i London.
I 1796 gikk pianisten, komponisten og pedagogen Muzio Clementi inn som deleier i pianofirmaet Longman & Broderip som nylig gått i konkurs. Firmaet kom å – under flere ulike navn – bli et av de største engelske pianoprodusentene i 1800-tallets første tre tiår. I sin samtid hadde Clementi & Co god rennomée. Selv om ikke Clementi var delaktig i produksjonen inngikk han i ledelsen. Samtidig bidro hans berømmelse og rykte til suksessen. Clementi & Co produserte ulike typer av pianoinstrumenter: taffelpianoer, flygler, opprettstående (eng: «cabinet piano» & «cabinet grand piano») m.m.
I 1830 overtok partnerne brødrene Collard frimaet og etter Clementis død i 1832 ble navnet «Clementi» visket ut av firmanavnet som da ble endret til Collard & Collard.


== Eksterne lenker ==
Sahlqvist, Leif. Clementi & Co 1798–1830 Pianoforte Manufacture in London [internetartikkel 2013 17.04.2014]
Digitalt Museum: Instrumenter av Clementi & Co på norske museer
Amandaprisen 2004

Amandaprisen 2004 var den 20. utdelingen av Amandaprisen. Utdelingen fant sted 27. august 2004 i forbindelse med den 32. utgaven av Den norske filmfestivalen i Haugesund. Prisen gjaldt norske film- og TV-produksjoner i perioden 1. juli 2003 til 1. juli 2004.
Det ble delt ut priser i tolv kategorier. Filmen Buddy og NRKs TV-serie Svarte penger – hvite løgner fikk flest priser med to hver. Utdelingen var den siste hvor fjernsynsproduksjoner inngikk i prisene, både som egne klasser og i klassene for skuespillere. For første gang siden Amandaprisen 1998 ble det delt ut pris til beste filmmanuskript. De nominert i klassen Canal+ Nordisk debutant-Amanda var filmer av regidebutanter fra hele Norden med nasjonal premiere etter 1. september 2003.
Utdelingen ble overført på NRK1 og ble for fjerde og siste gang ledet av Jon Almaas. Totalt ble 14 spillefilmer, 10 dramatiske fjernsynsproduksjoner og 75 kort- og dokumentarfilmer.


== Vinnere og nominerte ==
Vinnere står først i tabellen og er merket med fet skrift.


== Referanser ==


== Kilder ==
«Amanda-nominasjonene klare». nrk.no. 29. juni 2004. Besøkt 11. juli 2020. 
«Årets Amanda-vinnere». bt.no. 27. august 2004. Besøkt 11. juli 2020. 
«Amandas historie med lenke til prisvinnere». filmfestivalen.no. Besøkt 11. juli 2020.
Gamla bankhuset

Gamla bankhuset i Umeå er en gul toetasjes steinbygning i nyrenessansestil bygd i 1877 i Storgatan 34, ved Tegsbrons nordlige landfeste. På grunn de avrundede hjørnene har bygningen fått kjælenavnet Smörasken.


== Bygningen ==
Bygningen er oppført i stein i tidstypisk nyrenessansestil etter tegninger fra 1877 av Axel Cederberg ved Väg- och vattenbyggnadskåren. Cederberg var på denne tiden byens tekniske rådgiver. Bygningen har to etasjer og er gul. Opprinnelig var banksalen og arbeidsrommene i første etasje, og andre etasje var en større leilighet med seks rom for bankdirektøren.


== Historie ==
Bygningen ble oppført i 1877 og var da  Westerbottens enskilda banks første banklokale. Etter bybrannen i Umeå i 1888 åpnet det seg mulighet for å bygge en ny bankbygning som lå mer sentralt og med en mer representativ beliggenhet. I 1894 flyttet banken virksomheten til det nya bankhuset, nåværende Handelsbanken ved Rådhusparkens østside. Det gamle bankhuset fungerte i en periode som utleiehus. Bygningen har opp gjennom årene huset forskjellige virksomheter, blant annet som midlertidig magasin for Västerbottens museums samlinger 1936-1946 og som Umeås bybibliotek 1936-1954. Huset er fra 1980 byggnadsminne, og eies av Umeå Energi, som i 1992 gjorde omfattende restaureringer i bygningen.


== Kilder ==


=== Litteratur ===
Umeå stads historia 1888-1972. Umeå: Umeå kommunfullmäktige. 1972. s. 21. 


=== Referanser ===