jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Lightnin’ Hopkins

Lightnin' Hopkins (født 1912, død 1982), fra Centerville, Texas, USA, var en amerikansk gitarist, låtskriver og sanger. Han var en bluesartist som mestret både tradisjonell country blues og den nye, elektriske, urbane stilen. Han spilte inn sine første plater i 1946 og de neste årene fikk han en del r&b-hits. I 1959 ble han oppdaget av et hvitt publikum og begynte da å turnere verden over. Han ga ut en rekke album frem til 1982. Det er laget en kritikerrost dokumentarfilm om ham, The Blues Accordin' To Lightnin' Hopkins. Mange musiker er influert av Lightnin' Hopkins, bland annet Jimi Hendrix, Stevie Ray Vaughan og Townes Van Zandt.


== Diskografi ==
Album

Lightnin' Hopkins Strums the Blues (Score, 1959)
Lightnin' Hopkins (Folkways, 1959)
Lightnin' and the Blues (Herald, 1959)
Country Blues (Tradition Records, 1960)
Last Night Blues (Bluesville Records, 1960)
Mojo Hand (Fire Records, 1960)
Lightnin'  (Bluesville, 1960)
Autobiography in Blues (Tradition, 1961)
Blues in My Bottle (Bluesville, 1961)
Walkin' This Road By Myself (Bluesville, 1962)
Lightnin' and Co. (Bluesville, 1962)
Lightnin' Strikes (Vee-Jay Records, 1962)
Blues Hoot (Vee-Jay Records; live i The Ash Grove 1961 med Sonny Terry, Brownie McGhee, och Big Joe Williams), (1963)
Smokes Like Lightnin'  (Bluesville, 1963)
Goin' Away (Bluesville, 1963)
Down Home Blues (Bluesville, 1964)
Hootin' the Blues (Bluesville, 1965)
Lightnin' Strikes (Tradition, 1965)
The Roots of Lightnin' Hopkins (Verve Folkways, 1965)
Soul Blues (Bluesville, 1966)
My Life in the Blues (Bluesville, 1967)
Original Folk Blues (Kent Records, 1967)
Lightnin'! (Arhoolie Records, 1967)
Freeform Patterns (International Artists, 1968)
California Mudslide (and Earthquake) (1969)
Swarthmore Concert Live, 1964 (1991)
Sittin' in with Lightnin' Hopkins(Mainstream Records, 1991)
The Hopkins Bros. (Arhoolie Records, med brødrene Joel og John Henry) (1991)
Lonesome Life (Home Cooking/Collectables, 1992)
Mojo Hand: The Lightnin' Hopkins Anthology (Rhino Records, 1993)
Po' Lightning (1995)
The Very Best of Lightnin' Hopkins (1999)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lightnin’ Hopkins – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lightnin' Hopkins på Internet Movie Database 
(en) Lightnin' Hopkins på AllMovie 
(en) Lightnin' Hopkins hos Rotten Tomatoes 
(en) Lightnin' Hopkins hos The Movie Database 
(en) Lightnin' Hopkins på Apple Music 
(en) Lightnin' Hopkins på Discogs 
(en) Lightnin' Hopkins på MusicBrainz 
(en) Lightnin' Hopkins på Spotify 
(en) Lightnin' Hopkins på Songkick 
(en) Lightnin' Hopkins på Genius — sangtekster 
(en) Lightnin' Hopkins på AllMusic 
(en) Lightnin' Hopkins hos American National Biography
Oppstigningen

Oppstigningen (russisk: Восхождение, Voskhozhdeniye) er en sovjetrussisk film fra 1977 regissert av Larissa Sjepitko med romanen Sotnikov av Vasil Bykaw som litterært forelegg. Dette var Sjepitkos siste film før hennes død i en bilulykke i 1979.
Filmen ble vist under Filmfestivalen i Berlin i 1977, hvor den vant Gullbjørnen. Den var også Sovjetunionens bidrag til beste fremmedspråklige film på den 50. Oscar-utdelingen men den ble ikke tatt med blandt de nominerte.


== Om filmen ==
Innspillingen foregikk i januar 1974 nært Murom, Vladimir oblast, Russland, under svært vanskelige værforhold.


== Handling ==
Under den store patriotiske krigen (andre verdenskrig) reiser to sovjetiske partisaner til en hviterussisk landsby på leting etter mat. Etter å ha fått tak i et husdyr, reiser de tilbake til enheten sin. Men blir snart oppdaget av en tysk patrulje. Etter en langvarig skuddveksling i snøen, hvor en av tyskerne blir drept, slipper de to partisanene unna. Men Sotnikov (spilt av Boris Plotnikov) blir skutt i beinet.
Rybak (spilt av Vladimir Gostyukhin) må ta med Sotnikov for å få helse-hjelp, hjemmet til Demchikha (spilt av Lyudmila Polyakova) mor til tre små barn. Imidlertid blir de oppdaget igjen, og tatt til fange. De to mennene og Demchikha blir ført til det tyske hovedkvarteret i området. Sotnikov blir avhørt først av Portnov (spilt av Anatoli Solonitsyn) en tidligere sovjetisk klubbhus-direktør og barnekor-leder som under verdenskrigen begynte som sjef for en hviterussisk gruppe som er lojale ovenfor tyskerne.
Når Sotnikov nekter å svare på Portnovs spørsmål, blir han brutalt torturert - men han gir ikke opp noe informasjon. Rybak forteller imidlertid så mye han tror de allerede vet, i håp om å få leve slik at han kan muligens kan stikke av senere. Portnov tilbyr ham en stilling som politimann. Ett par andre som er mistenkt for å støtte partisanene, og Basya Meyer, tenåringsdatteren til en jødisk skomaker, sitter fengslet i samme kjeller som dem over natten. Men neste morgen skal alle sammen bli ført ut for å bli henrettet.


== Skuespillere ==
Boris Plotnikov som Sotnikov
Vladimir Gostyukhin som Rybak
Sergei Yakovlev som landsbyboer.
Lyudmila Polyakova som Demchikha
Viktoriya Goldentul som Basya Meyer
Anatoli Solonitsyn som Portnov.
Maria Vinogradova som en gammel landsby-kone.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Oppstigningen på Internet Movie Database 
(da) Oppstigningen i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Oppstigningen på Allociné 
(nl) Oppstigningen på MovieMeter 
(en) Oppstigningen på AllMovie 
(en) Oppstigningen på Turner Classic Movies 
(en) Oppstigningen på Rotten Tomatoes
Etara museum

Etara museum (Mal:Lang-bg, arkitektur-etnografsk kompleks „Etar“, vanligvis referert til som Етъра, Etara) er et friluftsmuseum nord for byen Gabrovo sentralt i Bulgaria. Det ligger på den nordlige siden av Bulgarka naturpark, mellom parken og Gabrovo.
Museet presenterer bulgarske skikker, kultur og håndverk. Det strekker seg over et område på 7 hektar og inneholder totalt 50 objekter, inkludert vann-installasjoner og hus med verksted og håndverkere. Museet mål er å formidle arkitektur, levekår og økonomi i Gabrovo og regionen.
Oppbygging av museet startet i 1963. Karadzheyka vannmølle, som sto på stedet, var oppført ca 1780. Den ble restaurert og andre bygninger kom til slik at museumsområdet står fram som en tradisjonell landsby. Museet ble åpnet i 1964, og proklamert som nasjonalpark i 1967, og som et kulturminne i 1971.
Parken har typiske bulgarske hus fra den nasjonale vekkelsestiden på 1800-tallet. Huset er på to etasjer, med karnapper, klokketårn og vakker dekor. Lokalbefolkningen viser om lag tyve ulike håndverk fra området - med håndverktøy og i samsvar med gamle tradisjoner - treskjæring, pottemaker, kobberslager, salmaker, osv. I parken er det mange restauranter hvor turister kan smake lokal bulgarsk mat. Det kommer besøkende fra hele verden året rundt. Den kristne høytiden påske markeres i parken, og på palmesøndag er publikumsbesøket særlig stort.
Sokolski Klosteret ligger noen kilometer unna Etar.


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Se også ==
Den russisk-tyrkiske krig (1877–1878)
Bulgarias historie
Shipkapasset


== Eksterne lenker ==
Offisiell nettside Arkivert 10. mai 2020 hos Wayback Machine.
Bilder fra Etara
Bilder fra Etara museum
2400

2400 (MMCD) i den gregorianske kalenderen er et skuddår som vil begynne på en lørdag på samme vis som år 2000.


== Hendelser ==


=== Første kvartal ===
29. februar – Andre gang et hundreår er skuddår i Norden etter at den gregorianske kalenderen ble tatt i bruk.


=== Andre kvartal ===
16. april – Påskedag.
20. etappe av Vuelta a España 2017

20. etappe av Vuelta a España 2017 gikk fra Corvera de Asturias til Alto de El Angliru 9. september 2017. 
Alberto Contador vant etappen.


== Etapperesultater ==


== Sammenlagt ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 20. etappe av Vuelta a España 2017 - ProCyclingStats 
lavuelta.com
21. etappe av Vuelta a España 2017

21. etappe av Vuelta a España 2017 gikk fra Arroyomolinos til Madrid 10. september 2017. 
Matteo Trentin tok sin fjerde etappeseier, og Chris Froome sikret sammenlagtseieren.


== Etapperesultater ==


== Sammenlagt ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 21. etappe av Vuelta a España 2017 - ProCyclingStats 
lavuelta.com
Førstevatn (Kirkenes)

Førstevatn er en innsjø i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den er den nordre og minste av fire små innsjøer som ligger mellom Kirkenes i nord og Hesseng i sør. De andre er Andrevatn, Tredjevatn og Prestevatn. Førstevatn har et areal på 0,215 km² og har utløp mot nord.


== Referanser ==
Førstevatn

Førstevatn kan vise til flere innsjøer i Norge:

Førstevatn (Bugøyfjord i Sør-Varanger) – ved Bugøyfjord i Sør-Varanger kommune i Finnmark
Førstevatn (Kirkenes) – ved Kirkenes i Sør-Varanger kommune i Finnmark
Førstevatn (Nordkapp) – i Nordkapp kommune i Finnmark
Håkon Ramstad

Håkon Ramstad (født 8. oktober 1957 i London) er en norsk skuespiller.


== Utdannelse ==
Ramstad er utdannet ved London Academy of Music and Dramatic Art (LAMDA).


== Karriere ==
Etter at han debuterte på Nationaltheatret i 1985 har Håkon Ramstad arbeidet ved de fleste større norske institusjonsteatre. Per 2017 er han fast ansatt ved Nationaltheatret, der han i en toårsperiode fra januar 2017 er medlem av kvartetten som driver Torshovteatret. Torshov-gruppens øvrige medlemmer denne perioden er Janne Heltberg, Sigurd Myhre og Herman Bernhoft, og det kunstneriske programmet for perioden har de gitt fellesbetegnelsen Sci-fi.


=== Film ===
2014: Svenskjævel – rolle: Terje
2009: Engelen – rolle: fosterfar


=== Fjernsyn ===
2002-2003: Brigaden (tv-serie) – rolle: røykdykkerleder Trond Corneliussen
1990: Den spanske flue (innspilling av teaterforestilling) – rolle: advokat Fritz Bergstrøm


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Håkon Ramstad på Internet Movie Database 
(no) Håkon Ramstad hos Nationaltheatret 
(no) Håkon Ramstad hos Sceneweb 
(en) Håkon Ramstad hos The Movie Database
Richard Scholz

Christian Wilhelm Ernst Richard Scholz (født 29. desember 1860 i Hannover, død i 1939) var en tysk billedkunstner.


== Familie ==
Han var sønn av teaterdirektøren, kapellmesteren, dirigenten og komponisten Bernhard Scholz og Marie Luise Seyler.Han giftet seg med norske Agnes Charlotte Gude, som var datter av kunstnerkollegaen Hans Gude. Scholz hadde i lang tid delt husvære med Agnes' bror Nils Gude i Berlin. Sammen fikk ekteparet datteren Betsy Louise Gude Scholz Agnus (1887–1979), som også ble billedkunstner.


== Kunstnerisk virke ==
Fra 1877 til 1880 studerte han ved Kunsthochschule Karlsruhe der han hadde Ernst Hildebrand som lærer. Hans kunstneriske stil var påvirket av uttrykket til maleren Karl Gussow, som han ble kjent med da han i 1880 fulgte sin lærer Ernst Hildebrand til Kunstakademie Berlin.I 1894 flyttet han til Dresden, i 1898 til München, i 1909 til Gaschurn i delstaten Vorarlberg) og så tilbake til München som professor og kunstmaler.
I tillegg til å virke som kunstmaler illustrerte han en serie barnebøker, der nummer 5 i rekken bar tittelen Hänsel und Gretel (Hans og Grete). for forlaget Josef Scholz i Mainz. Dette forlaget var stiftet av Richard Scholz' farfar.
På den årlige utstillingen i utstillingsbygget Glaspalast i München stilte han i 1890 ut verkene Treiber auf der Spur og Damen-Bildnis, og i 1898 stilte han samme sted ut de tre verkene Mittagsonne auf der Malser Heide, Spätnachmittag (Nähe des Haidersees) og Partie aus Trafoi.


== Referanser ==
Sjåbuselva

Sjåbuselva (også skrevet Skjåbustelva, nordsamisk (i øvre del): Sisttetjohka) er ei elv i Vadsø kommune i Finnmark. Elva munner ut i Varangerfjorden to kilometer øst for Vadsø lufthavn. Den har utspring fra et vann på fjellplatået nord for Frøkendalen. Elva renner først mot sørvest, før den snur mot øst ned Frøkendalen, som er en smal V-dal, og deretter ut på de myrlendte slettene nord for Byvasshaugen. Elva snur gradvis mer mot sør og renner gjennom Sjåbuselvskaret, passerer langs vestsida av den vidstrakte Kibymyra og møter bekken fra Langsmedvannet, den største innsjøen i nedbørfeltet. Sjåbuselva er 22,4 kilometer lang.
Frøkendalen og elvas kildeområde ligger innenfor Varangerhalvøya nasjonalpark.


== Referanser ==
Langsmedvannet

Langsmedvannet er en innsjø i Vadsø kommune i Finnmark. Den ligger rundt seks kilometer nordøst for Vadsø sentrum og har utløp mot vest til Langsmedbekken, en sidebekk til Sjåbuselva.


== Referanser ==
Dobbeltnasa

Dobbeltnasa (nordsamisk: Doappalnjunni) er et fjell i Vadsø kommune i Finnmark. Det har to topper som begge er på 334 meter over havet. Begge toppene er grensepunkter for Varangerhalvøya nasjonalpark.


== Referanser ==
Sølvfoliehatt

Sølvfoliehatt er en pejorativ for å betegne personer som tilegner seg, tror på, finner på eller sprer konspirasjonsteorier og pseudovitenskaplige standpunkter.


== Mind Games ==
Begrepet er ment som en latterliggjøring av vedkommende. Den som blir beskyldt for å ha sølvfoliehatt er en hjernevasket, virkelighetsfjern fantast, som slett ikke bryr seg om kildekritikk. For å øve tankekontroll over andre benytter en seg av forenklede modeller av virkeligheten, og fremsetter påstander og synspunkter på et bristende sannhetsgrunnlag.
Den samme forakten for kontekstuelle perspektiv kjennetegner også populismen som politisk retning, reklame for salg av undergjørende medikamenter uten verifiserbar effekt, og vulgære påstander om årsakssammenhenger, der en trekker konklusjoner mellom emneområder uten påviselig sammenheng mellom fenomenene, f.eks. nissen er skyld i kjøpepress før jul, metangass fra kyr skaper større orkanaktivitet, eller islam avler terrorisme.


== Vernemidler ==
Sølvpapirhatten er et hodeplagg tilvirket av aluminiumsfolie, som opprinnelig ble brukt til å skjerme seg mot elektromagnetisk stråling og elektriske felt. Forsøk utført ved studier på Massachusetts Institute of Technology viser imidlertid at sølvpapiret på spesielle frekvensbånd omvendt kan føre til at en forsterker den elektromagnetiske strålingen..


== Se også ==
Fake news
Bløff
Konspirasjonsteori
Narr


== Fotnoter ==
Blériot XIII

Blériot XIII var et fransk eksperimentfly bygget i løpet av  1910 av Blériot Aéronautique. Det er notabelt for å ha satt rekord i å frakte passasjerer og var muligens ment som et utviklingsfly for Blériot XXIV Limousine.


== Konstruksjon ==
Type XIII skilte seg betydelig fra serien med traktorkonfigurerte monoplan som Louis Blériot i regelen er assosiert med. Det var et høyvinget pusher monoplan med en 100 hk Gnome-motor montert bak den kvadratiske vingen som hadde balanseror. Vingen var montert på en konvensjonell wire-forsterket ramme av tre med seks stående og et par forholdsvis diagonale stag for å overføre presset fra motoren til skroget. Piloten satt umiddelbart foran vingens forkant med fire passasjerer plassert to og to bak ham. Et sideror var montert på to par V-stag, og et fast høyderor var montert på toppen av skroget bak. Understellet bestod av et par hjul.


== Operativ historie ==
Den 2. februar 1911 satte Léon Lemartin verdensrekord ved å fly Type XIII med åtte passasjerer. Senere lyktes han i å fly med så mange som tolv ombord. Fly som fraktet mange passasjerer var i søkelyset i Frankrike på denne tiden og Aéro-Club de France introduserte en regulering i et forsøk på å få ensartede regler. I et slikt rekordforsøk skulle hver person veie minimum 75 kg. Vekten for åtte passasjerer var rapportert til å være 435,5 kg, så hans rekord ville ikke bli ratifisert under de nye reglene. Det var likevel en imponerende bragd.


== Bleriot XXIV ==

Sent i 1911 bygde Blériot et fly med tilsvarende egenskaper etter bestilling fra Henry Deutsch de la Meurthe, en Blériot XXIV «Limousin» (også referert til som Bleriot Aeroden og Bleriot Berline), og det er mulig at Type XIII var ment som en videreføring av flyet med denne maskinen. Flyet hadde lukket cabin med mica-vinduer for passasjerene, bygget av Rothchild coachbuilding company, med piloten sittende foran. Hans eneste beskyttelse var en liten konisk frontrute. A-rør var montert slik at passasjerene kunne kommunisere med piloten.  Det skilte seg betydelig fra Type XIII i konstruksjonsdetaljer. Vingene hadde elliptiske ender, tilsvarende de på Blériot XI og brukte vingebøying for balansekontroll. De var konvensjonelle, forsterket med wire. De over vingen var forbundet med et stag, lavet av et par omvendte V-stag med langsgående rør forbundet på toppen. Under dette var en tåreformet drivstofftank. Haleflaten var montert på fire wire-forsterkede stag, og høyderoret foran var montert på fire buede stag, festet til fronten av kabinen. Det hadde opprinnelig en 100 hk Gnome 14 Omega-Omega-motor som senere ble erstattet av en Gnome 14 Gamma-Gamma.
Det var 14 m langt med et vingespenn på 13 m. Med drivstoff, men uten passasjerer veide det 700 kg.Med en 140 hp Gnome montert ble det med hell fløyet på Étampes, fraktet opp til 300 kg ballast i stedet for passasjerer.


== Spesifikasjoner, (Type XIII) ==
Besetning = 1
Kapasitet = 4 passasjerer
Lengde = 12 m
Vingespenn = 13 m
Vekt, tom = 600 kg


== Motor ==
Motor= Gnome 14 Omega-Omega, 14 sylinder, torader stjernemotor, luftkjølt, 100 hk.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Asiamesterskapet i friidrett 2015

Asiamesterskapet i friidrett 2015 ble arrangert fra 3. til 7. juni 2015 i Wuhan i Kina. Dette var det 21. Asiamesterskapet i friidrett som ble arrangert.


== Resultater ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Medaljeoversikt ==
Fargekode
██ Vertlandet er markert i blått


== Deltakerland ==

 Bahrain (12)
 Bangladesh (2)
 Bhutan (1)
 Kambodsja (2)
Kina Kina (96)
Kinesisk Taipei Kinesisk Taipei (22)
Hongkong Hongkong (26)
India India (42)
Indonesia Indonesia (6)
 Iran (12)
Irak Irak (3)
Japan Japan (58)
Kasakhstan Kasakhstan (19)
 Kuwait (7)
 Kirgisistan (7)
 Laos (2)
 Libanon (3)
 Macao (5)
 Malaysia (10)
Moldova Moldova (7)
 Mongolia (3)
 Nepal (3)
Nord-Korea Nord-Korea (3)
Oman Oman (7)
Pakistan Pakistan (5)
 Palestina (2)
 Filippinene (1)
Qatar Qatar (14)
 Saudi-Arabia (20)
Singapore Singapore (2)
Sør-Korea Sør-Korea (22)
 Sri Lanka (21)
 Syria (3)
 Tadsjikistan (5)
Thailand Thailand (13)
 Øst-Timor (2)
 Turkmenistan (4)
 De forente arabiske emirater (2)
Usbekistan Usbekistan (18)
Vietnam Vietnam (5)


== Se også ==
Ungdomsasiamesterskapet i friidrett 2015


== Referanser ==


== Kilder ==
Athletics Asia - 21st Asian Athletics Championships 2015 (resultater)


== Eksterne lenker ==
Asian Athletics Association
VM i landeveissykling 2017 – Kvinnenes lagtempo

Kvinnenes lagtempo under VM i landeveissykling 2017 gikk søndag 17. september og var 42,5 km. 


== Løypa ==
Start er ved Ravnanger på Askøy utenfor Bergen. Derifra sykler man via Erdal og Kleppestø før man sykler over Askøybrua. Da kommer man inn i Bergen og sykler forbi Olsvik, Loddefjord, Straume og Bønes på vei til Paradis. Derifra får man Birkelundsbakken, den eneste motbakken som er noe å snakke om. Før man følger Nattlandsveien not Haukeland sykehus og videre mot Bergen sentrum og opp til Sandviken. Før man så følger sjøen innover forbi Håkonshallen, Bryggen og Fiskertorvet før det er målgang på Festplassen.
Hvert lag stiller med 6 ryttere, og man starter med 4 minutters tidsintervall.


== Lag ==


== Resultater ==


== Eksterne lenker ==
Liste over deltagende lag Arkivert 11. september 2017 hos Wayback Machine.
Kart og løypebeskrivelse
Offisiell resultatliste Arkivert 17. september 2017 hos Wayback Machine.
Herdighetssone

En herdighetssone er et geografisk område der en kategori av planter kan vokse. Dette er klimasoner der planter med en gitt hardførhet kan klare seg over flere sesonger. Herdighetssoner blir først og fremst brukt i forbindelse med hagebruk, for å vurdere hvilke planter som kan trives i et visst klima. Opprinnelig kom slike klassifiseringer fra US Department of Agriculture (USDA). I dag har de fleste land definert egne herdighetssoner, og inndelingen kan være ulik fra land til land.
I Norge er det definert 8 soner pluss en fjellsone. Sone 1 finner vi bare i de mildeste områdene på Sørlandet. Ved salg av planter oppgis det en herdighetsklasse, H1–H8, for planten. En plante i herdighetsklasse H4 kan for eksempel plantes i sone 1, 2, 3 og 4.Det første sonesystemet for Norge kom i 1961, og har vært revidert flere ganger seinere. Dagens soner er utarbeidet av Hageselskapet, i samarbeid med Meteorologisk institutt. Det er fra 2006 og er ganske likt det svenske. Det ble innført et nytt sonesystem for Storbritannia i 2012, og dette kan delvis brukes på Norge også. Det amerikanske systemet blir imidlertid ganske misvisende for norske forhold fordi det i for stor grad tar utgangspunkt i kaldeste vintertemperatur. Mange amerikanske planter som tåler vintertemperaturene i Norge, kan likevel ikke dyrkes på grunn av lav sommertemperatur, kort vekstsesong og liten solintensitet.
I praksis varierer klimaet ganske mye innenfor en sone, men sonekart gir likevel ei god oversikt over forutsetningene for å dyrke ulike planter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hardiness zone maps – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kjerstin Owren

Kjerstin Owren (født 30. januar 1984 i Haag) er stabssjef i Oslo Høyres bystyregruppe. Hun har tidligere vært mobbeombud i Oslo.  
Owren er utdannet lærer og skoleleder. Hun er medforfatter av fagboka Mobbeforebygging i et fellesskapsperspektiv. 
Owren spiller fløyte i Frank Znort Quartet.


== Referanser ==
Tørrvedelva

Tørrvedelva (nordsamisk: Guoikemuorjohka) er ei elv i Vadsø kommune i Finnmark. Den er ei sideelv til Jakobselva og munner ut i denne ved Jakobselvkroken, 29 kilometer nord-nordvest for Vestre Jakobselv. Elva har utspring vest for Skipskjølen, og renner mot sørvest til samløpet med Jakobselva. Tørrvedelva har en lengde på 11,6 kilometer.
Jakobselvvassdraget ble i 1973 vernet mot kraftutbygging i Verneplan I for vassdrag. Hele Tørrvedelvas nedbørfelt ligger innenfor Varangerhalvøya nasjonalpark, som ble opprettet i 2006.


== Referanser ==
Åshild Bruun-Gundersen

Åshild Bruun-Gundersen (født 26. november 1986) er en norsk politiker (FrP). Fra 2017 til 2021 var hun innvalgt  på Stortinget for FrP Aust-Agder.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Bruun-Gundersen gikk på Tyholmen videregående skole, deretter studerte hun på Universitetet i Agder, hvor hun var ferdig utdannet byggingeniør i 2010.
Før hun ble valgt inn på Stortinget, jobbet Bruun-Gundersen i Nye Veier AS som kvalitetsrådgiver på prosjekt E18 Tvedestrand–Arendal, og hun var også styremedlem i selskapet frem til hun ble valgt inn på Stortinget.


=== Politikk ===
Åshild Bruun-Gundersen ble innvalgt i Arendal bystyre i 2007 og var fra 2015 også gruppeleder for FrP i Aust-Agder fylkesting. I perioden 2015–2016 var hun en del av FrPs sentralstyre og ble omtalt som «FrPs unge lovende»Det var knyttet mye spenning til nominasjonsmøte 10. desember 2016, og Åshild Bruun-Gundersen vant da en knepen 24–22-seier i kampvotering over daværende stortingsrepresentant Ingebjørg Godskesen.Som gruppeleder for FrP i Aust-Agder ble hun kjent for å ha lansert en stor Sørlandsregion i forbindelse med Stortingets regionsreform Forslaget ble aldri realisert og i stedet stemte Åshild Bruun-Gundersen subsidiært for en sammenslåing av Aust-Agder og Vest-Agder fylkeskommuner den 13. desember 2016 og sikret med det flertall for sammenslåing. Reaksjonene ble sterke i hennes fylkeslag og det ble avkrevd nytt nominasjonsmøte. På nominasjonsmøte 11. februar 2017 vant Bruun-Gundersen 29-16 i en ny kampvotering over daværende stortingsrepresentant Ingebjørg Godskesen, og ble dermed renominert som 1.kandidat for FrP i Aust-Agder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Åshild Bruun-Gundersen hos Stortinget 
Intervju hos nrk.no
CV på LinkedIn