jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Franz Xaver Riedel

Franz Xaver Riedel (født 15. oktober 1738 i Mautern an der Donau eller Krems, død 30. oktober 1773 (eller 1775) i Güns (Ungarn)) var en østerriksk jesuitt, lærer og forfatter.
Riedel fikk en bred utdannelse etter at han 16 år gammel ble tatt opp som novise i jesuittordenen. Etter klosterløftet arbeidet han som lærer i klassiske språk og litteratur, poesi og byggekunst, ved de jesuittiske gymnasiene i Graz og Linz, og til slutt også ved Theresianum i Wien. Ved Theresianum underviste han i retorikk, poetikk og arkitektur. Da jesuittordenen ble oppløst i 1773, reiste han til daværende Güns i Ungarn, der han samme år døde, i en alder av 35 år.Riedel var bekjent av forfatteren Michael Denis. Som Denis ga han betydelige bidrag til den tyske litteratur i Østerrike. Riedels diktning var influert av Friedrich Gottlieb Klopstock, og han både skrev og oversatte religiøse tekster.Størst betydning av Riedels skrifter fikk hans gjendiktning av latinske hymner, i verket Lieder der Kirche aus den römischen Tagzeiten und dem Meßbuche übersetzt (1773). I samlingen forekommer tidebønnen (tysk: Tagzeit) Sehet, die nacht mit ihren Schatten sinket! Sehet, das Licht der Morgenröte blinket, som blant annet ble brukt av Johannes Haarklou i hans Hymne (Sehet die Nacht), verk 21.De fleste av hans verker kom ut etter hans død. Det gjaldt blant annet Deutsche Sammlung von Briefmustern für die Jugend, Der Wiener Secretär auf alltägliche Fälle für das gemeine Leben, Wien 1810, 1815, 1820, 1830, og Das Buch Job in zwölf Gesängen, Bratislava (Preßburg) 1779  og Augsburg 1781.


== Referanser ==
Klaus Liebscher

Klaus Liebscher (født 12. juli 1939 i Wien er en østerriksk jurist, som fra 1998 til 2008 var sentralbanksjef for Østerrikes nasjonalbank. 


== Utdanning og yrkeserfaring ==
Liebscher er utdannet dr. juris. ved Universitetet i Wien. 
I 1968 begynte han å jobbe i Genossenschaftliche Zentralbank AG, som i dag heter Raiffeisen Zentralbank Österreich. Der satt han også i styret fra 1980, og fra 1988 til 1995 var han administrerende direktør og styreformann. Han var også president i Wiener Börse (Østerrikes børs) fra 1990 til 1995.
Han ble president i Østerrikes nasjonalbank i 1995, og etter etableringen av Den europeiske sentralbank i 1998 ble han sentralbanksjef (Governor) i sentralbanken. Som sentralbanksjef representerte han sentralbanken i Den internasjonale oppgjørsbanken og Det internasjonale pengefondet, og han satt i Governing Council og General Council i Den europeiske sentralbank. 
Den 1. september 2008 ble Liebscher erstattet av Ewald Nowotny som sentralbanksjef. Fra 11. november 2008 til selskapet ble oppløst 30. juni 2016 var han administrerende direktør i Finanzmarktbeteiligung Aktiengesellschaft. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
CV hos Luxembourgs regjering
Presentasjon hos Pioneer Investments
Septimus Francom

Septimus Francom (født 14. september 1882, død 15. mars 1965) var en britisk friidrettsutøver.
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ikke fullførte maratonløpet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Septimus Francom – Olympedia 
(en) Septimus Francom – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
William Grüner

William Grüner (født 6. mai 1888, død 15. februar 1961) var en svensk friidrettsutøver.
Han representerte Sverige under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ikke fullførte maratonløpet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) William Grüner – Olympedia 
(en) William Grüner – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) William Grüner – Sveriges olympiske komité
David Guttman

David Guttman (født 24. juli 1883, død 9. desember 1940) var en svensk friidrettsutøver.
Han representerte Sverige under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ikke fullførte maratonløpet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) David Guttman – Olympedia 
(en) David Guttman – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) David Guttman – Sveriges olympiske komité
Karl Hack

Karl Hack (født 15. juni 1892, død ukjent) var en østerriksk friidrettsutøver.
Han representerte Østerrike under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ikke fullførte maratonløpet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Karl Hack – Olympedia 
(en) Karl Hack – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Aarne Kallberg

Aarne Kallberg (født 27. juli 1891, død 2. april 1945) var en finsk friidrettsutøver.
Han representerte Finland under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ikke fullførte maratonløpet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aarne Kallberg – Olympedia 
(en) Aarne Kallberg – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Shizo Kanakuri

Shizo Kanakuri (金栗 四三, Kanakuri eller Kanaguri Shizō eller Shisō; født 20. august 1891 i landsbyen Harudomimura i Kumamoto, død 13. november 1983) var en japansk friidrettsutøver.
Han representerte Japan under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ikke fullførte maratonløpet. Han er kjent som «maratonens far» i Japan.I 1911 vant Kanakuri, sam var student på et universitet i Tokyo, det japanske kvalifiseringsløpet på 40 km på 2 timer, 32 minutter og 45 sekunder.

Han reiste til Sverige med den transsibiriske jernbanen og med skip, og hadde bare fem dager til å akklimatisere seg. Maratonøvelsen i Stockholm fant sted 14. juli 1912. Etter å ha ventet forgjeves på en bil som han trodde skulle hente ham på hotellet, bestemte han seg for å komme seg til stadionet på egen hånd. Men ettersom de offentlige transportmidlene var overfylte, ble han nødt til å løpe til stadionet. Maratonløpet fant sted på en meget varm dag, og det var muligens en av grunnene for at det første dødsfallet ble registrert ved de moderne olympiske lekene, nemlig den portugisiske maratonløperen Francisco Lázaro, som døde dagen etter løpet etter at han hadde kollapset mens han deltok i løpet.Mens han løp gjennom Sollentuna, etter omtrent 27 km, brøt Kanaguri sammen, og ble hjulpet av en familie som satt i hagen og solte seg. Han drakk jus og fikk senere hjelp til å ta toget tilbake til Stockholm. En offisiell brytning av løpet fant aldri sted. Etter noen dager reiste Kanaguri tilbake til familien med en liten presang for å takke dem. Kanaguri nektet først å reise tilbake til Japan på grunn av skammen og da han gjorde det til slutt, gjorde han det uten å kontakte arrangørene, som hadde registrert ham som forsvunnet.

I senere år vant Kanaguri tre ganger maratonløpet i Japans landsmesterskap.Ved Sommer-OL 1920 ble han nummer 16 (tid: 2 timer 48:45,4), og ved Sommer-OL 1924 fullførte han ikke. I mellomtiden hadde han satt en Asiarekord på 2:36:10.I 1962, i forbindelse med 50 års markeringen av de olympiske leker i Stockholm, ble Kanaguri oppsporet av Oskar Söderlund, en journalist i Stockholms-Tidningen (som underskrev sine artikler som «Glokar Well»). Kanaguri hadde da seks barn og ti barnebarn.I 1967, da han var 77 år gammel, reiste Kanaguri igjen til Stockholm og løp den delen som han ikke hadde fullført i 1912. Det tok ham 54 år, 8 måneder, 6 dager, 8 timer, 32 minutter og 20,3 sekunder. Dette er antakelig maratonløpet som tok lengst å fulføres.Kanakuri spilte en hovedrolle i etableringen i 1920 av Hakone Ekiden, et 218 km langt årlig stafettløp for studenter fra Kanto-området, som finner sted mellom Tokyo og Hakone over to dager med 10 løpere fra hvert team.Hans personlige rekord er fra 1924: 2 timer 19:30.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Shizo Kanakuri – Olympics.com 
(en) Shizo Kanakuri – Olympic.org 
(en) Shizo Kanakuri – Olympedia 
(en) Shizo Kanakuri – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Shizo Kanakuri – Track and Field Statistics
Andrejs Kapmals

Andrejs Kapmals (født 5. november 1889, død 21. januar 1994) var en latvisk friidrettsutøver.
Han representerte Det russiske keiserdømmet under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ikke fullførte maratonløpet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Andrejs Kapmals – Olympedia 
(en) Andrejs Kapmals – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(lv) Andrejs Kapmals – Latvias olympiske komité
Tim Kellaway

Tim Kellaway (født 7. oktober 1891, død 31. desember 1952) var en britisk friidrettsutøver.
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ikke fullførte maratonløpet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tim Kellaway – Olympedia 
(en) Tim Kellaway – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Alexis Ahlgren

Alexis Ahlgren (født 14. juli 1887, død 14. mars 1969) var en svensk friidrettsutøver.
Han representerte Sverige i Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ikke fullførte maratonløpet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alexis Ahlgren – Olympedia 
(en) Alexis Ahlgren – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Alexis Ahlgren – Sveriges olympiske komité 
(en) Alexis Ahlgren – Track and Field Statistics
Henry Barrett

Henry Barrett (født 30. desember 1879, død 18. desember 1927) var en britisk friidrettsutøver.
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ikke fullførte maratonløpet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Henry Barrett – Olympedia 
(en) Henry Barrett – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
James Beale

James Beale (født 7. februar 1881, død ukjent) var en britisk friidrettsutøver.
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ikke fullførte maratonløpet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) James Beale – Olympedia 
(en) James Beale – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Thure Bergvall

Thure Bergvall (født 23. november 1887, død 20. september 1950) var en svensk friidrettsutøver.
Han representerte Sverige under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ikke fullførte maratonløpet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Thure Bergvall – Olympedia 
(en) Thure Bergvall – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Thure Bergvall – Sveriges olympiske komité 
(en) Thure Bergvall – Track and Field Statistics
James Corkery

James Corkery (født 27. juni 1889, død ukjent) var en canadisk friidrettsutøver.
Han representerte Canada under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ikke fullførte maratonløpet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) James Corkery – Olympedia 
(en) James Corkery – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Qubba

Qubba (قُبَّة eller قُبَّات , flertall qubbāt, qubbat, med transkripsjonsvarienter som ḳubba, kubbet og koubba) er et arabisk gravmæle, særlig helligdommer med kupler over, for islamske hellige.
Opprinnelig betyr ordet et telt av huder.Ordet kan også generisk vise til gravsteder som er pilegrimsmål, og det kan brukes om kuppelbygg i sin alminnelighet, som for eksempel også Klippedomen (arabisk: قُبَّةُ ٱلْصَّخْرَة [Qubbatu 'ṣ-Ṣakhrah] Qubbat al-Sakhrah, hebraisk: כיפת הסלע Kippat ha-Sela).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Diez, E. (2010). Encyclopaedia of Islam, 2nd ed.. Leiden: Brill. . (subscription required)
Petersen, Andrew (2001). A Gazetteer of Buildings in Muslim Palestine (British Academy Monographs in Archaeology). 1. Oxford University Press. ISBN 978-0-19-727011-0.
Marcel Pelletier

Marcel Pelletier (født 26. februar 1888, død ukjent) var en luxembourgsk friidrettsutøver.
Han representerte Luxembourg under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble nummer 17 i kulestøt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marcel Pelletier – Olympedia 
(en) Marcel Pelletier – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Paul Willführ

Paul Willführ (født 30. oktober 1885, død 22. april 1922) var en tysk friidrettsutøver.
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble nummer 18 i kulestøt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paul Willführ – Olympedia 
(en) Paul Willführ – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Paul Willführ – Track and Field Statistics
Mıgırdiç Mıgıryan

Mıgırdiç Mıgıryan (født 12. september 1882, død ukjent) var en tyrkisk friidrettsutøver.
Han representerte Tyrkia under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble nummer 19 i kulestøt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mıgırdiç Mıgıryan – Olympedia 
(en) Mıgırdiç Mıgıryan – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Ēriks Vanags

Ēriks Vanags (født 20. januar 1892, død 30. november 2001) var en latvisk friidrettsutøver.
Han representerte Det russiske keiserdømmet under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble nummer 20 i kulestøt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ēriks Vanags – Olympedia 
(en) Ēriks Vanags – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(lv) Ēriks Vanags – Latvias olympiske komité
Arvīds Ozols-Berne

Arvīds Ozols-Berne (født 1888, død ukjent) var en latvisk friidrettsutøver.
Han representerte Det russiske keiserdømmet under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble nummer 21 i kulestøt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arvīds Ozols-Bernē – Olympedia 
(en) Arvīds Ozols-Bernē – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(lv) Arvīds Ozols-Bernē – Latvias olympiske komité
Charles Lagarde

Charles Lagarde (født 13. september 1878, død ukjent) var en fransk friidrettsutøver.
Han representerte Frankrike under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble nummer 22 i kulestøt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Charles Lagarde – Olympedia 
(en) Charles Lagarde – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Charles Lagarde – Track and Field Statistics
Michael Getz

Michael Getz (født 15. januar 1816 i Trondhjem, død 13. august 1875) var en norsk handelsmann, bankdirektør og politiker. Getz var stortingsrepresentant for Trondhjem og Levanger i periodene 1865–1867 og 1871–1873.


== Familie og yrke ==
Han var sønn av konditor og klubbvert Johan Bernardus Nepomuk Getz, som kom til Trondhjem fra Schwarzwald som løytnant under napoleonskrigene. Moren var Ellen Elisabeth Udstad, som var født i Trondhjem. Han var bror til handelsmann og ordfører Anton Lauritz Getz og farbror til dennes sønn riksadvokat og ordfører Bernhard Getz.Han giftet seg i 1844 med Sofie Emilie Buchholdt, datter av proprietær og ordfører Johan August Buchholdt og hustru Birgitte Kristine Jenssen på Kolvereid samt datterdatter av kjøpmannsslekten Jenssens stamfar Matz Jenssen. Blant deres fem barn var professor og stortingsmann Alfred Getz. Familien bodde i Søndre gate 7.Getz ble opptatt som fullmektig ved handelshuset Jenssen & Co. i Trondhjem. Han var Hans Peter Jenssens prokurist og betrodde medarbeider. Etter dennes død i 1868 ble han selvstendig leder for handelshuset, så Getz ble «bindeleddet forretningsmessig mellom Hans Peter Jenssen og sønnesønnene», Anton og Hans Peter Jenssen II.


== Politikk og bank- og pengevesen ==
Getz var Trondhjems ordfører i 1869. Han tilhørte den konservative kretsen rundt handelspatrisiatet i Søgaden som styrte byen i 1860- og 1870-årene. Han var innvalgt på Stortinget fra kjøpstedene Trondhjem og Levanger i periodene 1865–1867, 1871–1873 og 1874–1876, men var sykemeldt fra og med 1873-sesjonen. Han var medlem av Lagtinget og sekretær i Stortingets bankkomité, en tid også medlem av Stortingets jernbanekomité. Sammen med Carl Frederik Motzfeldt og Fritz Lorck var Getz blant pådriverne bak Stortingets vedtak om å bygge ut Rørosbanen og Meråkerbanen i 1871.Getz nedla et stort arbeid i bank- og pengevesenet; han ble direktør (styremedlem) i Trondhjems Sparebank i 1859 og overtok som direksjonens formann etter Hans Peter Jenssens død i 1868. Getz ble også direktør i Norges Bank i 1869. I 1872 var han medlem av den skandinaviske komiteen for myntvesenet, som utarbeidet et forslag til et felles skandinavisk myntsystem basert på gull, og som endte med overgangen fra daler til kroner i 1875.Getz led mot slutten av livet av hjerte- og nyresykdom. I 1875 dro han med hustruen til svenskegrensen; han fikk et anfall i Levanger, men bestemte seg for å fortsette til Sul og Sandvika i Verdal, og døde underveis. Han ble gravlagt på Domkirkegården i Trondhjem.


== Æresbevisninger ==
Getz ble i 1875 utnevnt til ridder av St. Olavs Orden «for allmennnyttig virksomhet».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michael Getz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Michael Getz hos Norsk senter for forskningsdata
Sløseriprisen

Sløseriprisen er en kåring som gjøres hvert år av Skattebetalerforeningen og Nettavisen for offentlig sløsing med skattepenger. Kåringen skal belyse forskjellige sider av hvordan det offentlige Norge forvalter fellesskapets midler.Kåringen gjelder den offentlige instans som «har vist størst uforsiktighet med samfunnets felles midler».


== Kåringer ==
2022: NH90 anskaffelsen til Luftforsvaret.
2020–21: Ikke utdelt grunnet Covid-19-pandemien
2019: Vestland fylkeskommune (innkjøp av ordførerkjede til 329 500 kroner)
2018: Europavei 39
2017: NAV
2016: Helse Sør-Øst
2015: Stortinget


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sløseriprisen
Golden Spike National Historical Park

Golden Spike National Historical Park er et amerikansk nasjonalhistorisk sted som ligger på Promontory Summit, nord for Great Salt Lake i Utah. Den nærmeste byen er Brigham City, om lag 51 kilometer øst-sørøst for området.
Det markerer det sted hvor den første transkontinentale jernbanen ble fullført, der Central Pacific Railroad og Union Pacific Railroad møttes den 10. mai 1869. Den endelige skjøting av skinnene som strekker seg over hele kontinentet ble foretatt ved å drive en seremoniell gullspiker ned i svillen.


== Bakgrunn ==

Golden Spike National Historic Site omfatter et område på 2 735 acre (1 007 mål. Årlig kommer vel 50 000 besøkende. Stedet ble godkjent som National Historic Site (2. april 1957 under ikke-føderal eierskap. Det ble autorisert for føderal eierskap og administrasjon av Kongressen 30. juli 1965.
I 1978 ble en generell master plan for området vedtatt med mål om å vedlikeholde stedets naturskjønne attributter så nært som mulig til sitt utseende og egenskaper i 1869.
I 2006 ble et forslag fremmet for Board on Geographic Names om å endre navnet på den 6,1 meter høye kalksteinsbuen på stedet fra Chinaman's Arch, til ære de kinesiske jernnbanearbeidere som bygget banen, til Chinese Arch. (Selv om navnet er offisielt, blir det opprinnelige navnet fortsatt brukt).


== Referanser ==
Brigham City

Brigham City er en by, fylkessete i Box Elder County, Utah, USA. Byen hadde 17 899 innbyggere ved folketellingen i 2010.Byen ble grunnlagt av mormonpionerer på 1850-tallet. Et fåtall mormoner som bodde på stedet kalte den Box Elder, senere fikk den navn etter grunnleggeren av Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige, Brigham Young som ga Lorenzo Snow i oppdrag å anlegge en selvforsørgende by der. Young holdt sin siste offentlige opptreden i byen 1877, kort tid før sin død.
Under andre verdenskrig ble Bushnell General Hospital for krigsskadde bygget der i 1942. På 1950-tallet etablerte Thiokol Chemical Corporation seg  i byen.
Byen er også kjent for sine fersken.
Brigham City er også tittelen på en film fra 2001, som dog utspiller seg i en fiktiv by med samme navn.


== Historiske steder ==
Baron Woolen Mills ble bygget i 1870 som en avdeling av Brigham City Manufacturing and Mercantile Association. Veveriet produserer høykvalitets tepper og klesplagg fra lokalt produsert ull. Fabrikken er gått tapt etter brann.
Cooley Memorial Hospital . Hospitalet ble anlagt av dr. A.D. Cooley i 1935. Det var det eneste for akutte sykdommer i Brigham City til 1976 da Brigham City Community Hospital ble bygget.
Hotel Brigham. Opprinnelig bygget for å huse jernbanearbeidere på gjennomreise. Rommene i Hotel Brigham var ment å være rimelige. Svært få rom hadde eget bad. Den opprinnelige eier var James Knudson, tidligere borgermester i Brigham City.
Brigham City Archway Sign ble satt opp 6. september 1928, finansiert av borgere som donerte 2 400 dollar.
Brigham City Cemetery ble anlagt i 1853. Brigham City Cemetery har blitt siste hvilested for pionerene, ferskendyrkerne, offere for koleraepedemien, jernbanearbeidere  og mange andre. Gravplassen er omgitt av mange gamle trær.
		
		
		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Brigham City, Utah – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Innbyggertall 2010 - 2019 – United States Census Bureau
Paul Gauthier

Paul Gauthier er navnet til flere personer:

Paul Gauthier (teolog) (1914–2002), fransk teolog og humanist
Paul Gauthier (ishockeyspiller) (1915–1984), ishockeyspiller
Paul Gauthier (politiker) (1901–1957), canadisk politiker
Paul Gauthier (bocciaspiller), (1970–) canadisk bocciaspiller
Kari Anne Sand

Kari Anne Sand (født 2. oktober 1959) er en norsk lokalpolitiker fra Senterpartiet, som fra 2015 er ordfører i Kongsberg. Sand er adjunkt og arbeidet ved Kongsberg videregående skole før hun ble heltidspolitiker. Det er hennes andre periode som ordfører, og hennes fjerde periode i kommunestyret.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Kari Anne Sand hos Stortinget 
(no) Kari Anne Sand hos Norsk senter for forskningsdata
Det røde aprikostreet bøyer seg over hagemuren

Det røde aprikostreet bøyer seg over hagemuren (kinesisk: 红杏出墙, pinyin: Hóng xìng chū qiáng) er et kinesisk uttrykk; det siktes til en gift kvinne som er utro. Likeledes kalles en utro gift kvinne en rød aprikos.


== Eksterne lenker ==
http://www.standardmandarin.com/idiom/literally-the-red-apricot-tree-leans-over-the-garden-wall Arkivert 12. april 2017 hos Wayback Machine.
Chinese Arch

Chinese Arch, tidligere Chinaman's Arch, er et naturlig minnesmerke, en 6,1 m høy  kalksteinsbue i Golden Spike National Historical Park i Promontory i Utah. Den ble navngitt Chinaman's Arch for å ære de 10 000 kinesiske arbeidere som bygget Central Pacific Railroad, men navnet ble i 2006 endret til Chinese Arch da det opprinnelige navnet kan oppfattes som nedsettende.
Chinese Arch er tilgjengelig til fots, eller med firehjulsdrevne kjøretøy.


== Eksterne lenker ==
Chinaman's Arch [1]
Chinese Arch[2]
Sumba (Indonesia)

Sumba er en øy i den indonesiske provinsen Nusa Tenggara Timur. Sumba ligger i Indiahavet, og er skilt fra øyene Sumbawa og Flores lenger nord av det 50 kilometer brede Sumbastredet. Mot øst, på den andre siden av Savusjøen, ligger Timor, og mot sør Australia. Største bosetning er Waingapu, med om lag 10 700 innbyggere (2005).
Historisk har Sumba eksportert sandeltre, og var tidligere kjent under navnet Sandelhouteiland, «sandeltreøya».
I førkolonial tid var øya bebodd av flere små stammer med ulike språk. Noen av dem skal ha stått i et tributtforhold til kongedømmet Majapahit på Java. I 1522 kom de første skipene fra Europa, og på 1800-tallet ble Sumba en del av den nederlandske kolonien, selv om øya ikke kom under reell nederlandsk administrasjon før på 1900-tallet.
Folket på Sumba er av blandet malayisk og melanesisk herkomst, og snakker flere nært beslektede austronesiske språk. 25-30 % praktiserer den animistiske marapu-religionen. Noen få sunnimuslimer bor i kystområdene. Resten av befolkningen er kristne, og av dem er flertallet kalvinister, en arv fra nederlenderne. Sumba (hovedsakelig vest på øya) er et av få steder i verden hvor det blir praktisert begravelser i megalitter for prominente personer. Dette er en tradisjon som har overlevd helt fra stein- og bronsealderen til i dag.

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sumba – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mohammed Loukal

Mohammed Loukal er en algerisk økonom, som var sentralbanksjef for Algeries bank fra 2016 til 2019. 
Han ble utnevnt til sentralbanksjef 31. mai 2016. Tidligere sentralbanksjef Mohammed Laksaci ble sparket fra stillingen som sentralbanksjef 31. mai 2016, fordi regjeringen ikke var fornøyd med håndteringen av fallenede oljepriser i 2014–2015. Mohamed Loukal overtok da som sentralbanksjef.Da president Abdelaziz Bouteflika i mars 2019 erklærte at han ikke kom til å stille til gjenvalg som president, etablerte han et forretningsministerium, der Loukal ble utnevnt til finansminister. Loukal måtte dermed slutte i stillingen som sentralbanksjef, og . I april 2019 ble Ammar Haiwani innsatt som fungerende sentralbanksjef. Den 29. desember 2022 ble Mohamed Loukal dømt av Sidi M'hamed-domstolen til syv års fengsel, en bot på én million dinarer og beslagleggelse av eiendommen hans.


== Referanser ==