jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Cornerteateret

Cornerteateret er et teaterhus i Bergen som ble offisielt åpnet 7. september 2013. Det ble etablert som produksjons- og visningshus for det frie scenekunstfeltet, og et kreativt scenehus for barn og unge.Cornerteateret driftes av selskapet Teaterdrift Bergen AS, som eies av Vestlandske Teatersenter (51 %) og ProScen (49 %). Per 2018 holder Vestlandske Teatersenter og ProScen også selv til i bygningen. I tillegg har den frie figurteatergruppen Kompani13 benyttet Cornerteateret som sin faste scene i Bergen siden gruppen ble etablert i 2013.


== Beliggenhet ==
Cornerteateret ligger i bydelen Møhlenpris i Bergen, og har i dag adresse Kong Christian Frederiks plass 4. Inntil en kommunal navneendring var nåværende Kong Christian Frederiks plass en del av Thormøhlens gate, nærmere bestemt adressene Thormøhlens gate 35-45.
Selve bygningen er en eldre trebygning som ble renovert i forbindelse med etableringen av teaterhuset. Bygningen eies av selskapet GC Rieber.Etableringen av Cornerteateret var et prosjekt som ble presentert for kulturlivet første gang våren 2010.


== «Culture for Cities and Regions» 2015 ==
I 2015 var Bergen en av 70 utvalgte europeiske byer i EU-prosjektet «Culture for Cities and Regions». I den forbindelse inviterte Bergen kommune kulturlivets aktører til å søke om å bli byens representant - såkalt case study. Kommunen mottok 181 søknader, og valgte Cornerteateret som sin representant i prosjektet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Cornerteaterets hjemmeside – besøkt 10. januar 2018
VM i banesykling 1932

VM i banesykling 1932 (verdensmesterskapet i banesykling) ble arrangert i Roma i Italia i 1932.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i banesykling 1933

VM i banesykling 1933 (verdensmesterskapet i banesykling) ble arrangert i Paris i Frankrike i 1933.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i banesykling 1934

VM i banesykling 1934 (verdensmesterskapet i banesykling) ble arrangert i Leipzig i Tyskland i 1934.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i banesykling 1935

VM i banesykling 1935 (verdensmesterskapet i banesykling) ble arrangert i Brussel i Belgia i 1935.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i banesykling 1936

VM i banesykling 1936 (verdensmesterskapet i banesykling) ble arrangert i Zürich i Sveits i 1936.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i banesykling 1937

VM i banesykling 1937 (verdensmesterskapet i banesykling) ble arrangert i København i Danmark i 1937.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i banesykling 1938

VM i banesykling 1938 (verdensmesterskapet i banesykling) ble arrangert i Amsterdam i Nederland i 1938.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i banesykling 1939

VM i banesykling 1939 (verdensmesterskapet i banesykling) ble arrangert i Milano i Italia i 1939.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
MINI MIDI MAXI (teaterfestival)

MINI MIDI MAXI er en internasjonal teaterfestival for barn og unge som ble etablert i Bergen i 2005. Festivalen arrangeres i Bergen av Vestlandske Teatersenter, vesentlig på Cornerteateret i bydelen Møhlenpris.Aktivitene for barnehager og skoler gjennomføres på dagtid, og aktiviteter for barnefamilier tilbys om ettermiddagen.MMM-festivalen ble første gang arrangert i 2005 av Vestlandske Teatersenter, som avviklet den første festivalen i samarbeid med Den Nationale Scene, Barnas Kulturhus, Ole Bull Scene og Høgskolen i Bergen. Siden da har festivalen vært en årlig, senhøstes begivenhet. Den omfatter forestillinger fra inn- og utland, men er også et forum for diskusjon, informasjonsutveksling om teater for og med barn og unge.
Festivalen feiret sitt tiårsjubileum i 2014. I 2015 ble det vedtatt å endre arrangementstidspunktet for teaterfestivalen fra senhøstes til vår/sommer. Det ble derfor ikke arrangert noen MMM-festival høsten 2016. MINI MIDI MAXI 2017 ble arrangert i perioden 5.-17. juni 2017.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Mini Midi Maxi - festivalens hjemmeside Arkivert 11. januar 2018 hos Wayback Machine.
Petroleum Records

Petroleum Records (tidligere Metropol Music) er et norsk label som er drevet av Kim Paulsen. Selskapet representerer blant annet artister som Sondre Justad, AURORA, Sigrid, Bigbang, Kaizers Orchestra,  Bendik, Hannah Storm, L.U:N.A, Kvelertak og Thomas Dybdahl. Sony Music har eierandeler i selskapet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Kalvetangen

Kalvetangen er et nes lengst nord på Føynland i Færder kommune. Det er hovedsakelig bebygd med luksusvillaer, og har ei småbåthavn og ei strand. Området er et av de dyreste å bo i i Vestfold.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Her er det ingen vaktmestere», Tønsbergs Blad, 25. mars 2010.
Steinsjøen (Nordre Land)

Steinsjøen er en innsjø i Torpa i Nordre Land kommune i Innlandet. Den har et areal på 0,11 kvadratkilometer og ligger 711 meter over havet. Tilløpet er fra Råka og Øyangen. Utløpet er i syd mot Buvatnet.


== Referanser ==
Steinsjøen

Steinsjøen er et stedsnavn med flere betydninger:

Steinsjøen (Enebakk)
Steinsjøen (Gran)
Steinsjøen (Hurdal og Østre Toten)
Steinsjøen (Nes)
Steinsjøen (Nord-Odal)
Steinsjøen (Nordre Land)
Steinsjøen (Åsnes)
Det tredje rikets vekst og fall

Det tredje rikets vekst og fall (engelsk: The Rise and Fall of the Third Reich, utgitt 1960) er en faglitterær bok av den amerikanske journalisten William L. Shirer, bosatt i Nazityskland fra 1934 til og med desember 1940. Boken tegner et inngående historiske bilde av Adolf Hitler, nasjonalsosialismen, Det tredje riket 1933-1945 og Hitlers vei til makten og Det tredje rikes indre konsolidering 1933-35. 
Boken er basert på beslaglangte dokumenter fra Nazityskland, dagbøker fra propagandaminister Joseph Goebbels, general Franz Halder og den italienske utenriksminister Galeazzo Ciano, bevisføring fra Nürnbergprosessene, britiske utenriksrapporter, forfatterens egen forsknig og lesning av avisartikler med mere.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Evans, Richard J. The Coming of the Third Reich (2004) Penguin Press HC. ISBN 1-59420-004-1


== Eksterne lenker ==
Vurdering av boken av Bryan Hiatt
Shirer, William L. (1961). Det tredje rikes vekst og fall. 1. Cappelen. 
Shirer, William L. (1962). Det tredje rikes vekst og fall. 2. Cappelen.
Nordfjorden (Senja)

Nordfjorden er en ca 4 km fjordarm i Bergsfjorden på ytre Senja i Troms. 
Selve Bergsfjorden strekker seg fra nordvest og deler seg i to hovedarmer ved Flatneset. Den østlige forgreningen fortsetter under navnet Nordfjorden og videre innover som Bergsbotn. Den sydlige delen forgreiner seg videre i Lavollsfjorden og innløpet til den 6 kilometer lange Straumsbotn.


== Referanser ==
Albrecht Graf von Bernstorff

Albrecht Theodor Andreas von Bernstorff (født 6. mars 1890 i Berlin, død 23. april 1945 i Berlin) var en tysk greve, diplomat og bankier som ble anklaget for medansvar for 20. juli-attentatet mot Adolf Hitler. Han ble drept av Gestapo i annen verdenskrigs siste fase.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Werner Graf von Bernstorff: Die Herren und Grafen v. Bernstorff. Eine Familiengeschichte. Eigenverlag, Celle 1982, S. 339–351
Rainer Brunst: Drei Leuchtspuren in der Geschichte Deutschlands. Rhombos, Berlin 2004, ISBN 3-937231-32-3. Enthält biographische Porträts zu Albrecht von Bernstorff, Otto von Bismarck und Gustav Stresemann.
Eckart Conze: Von deutschem Adel. Die Grafen von Bernstorff im 20. Jahrhundert. Deutsche Verlags-Anstalt, Stuttgart/München 2000
Knut Hansen: Albrecht Graf von Bernstorff. Diplomat und Bankier zwischen Kaiserreich und Nationalsozialismus. Peter Lang, Frankfurt 1996 ISBN 3-631-49148-4
Eckardt Opitz: Albrecht Graf von Bernstorff. Fundamentalopposition gegen Hitler und den Nationalsozialismus. In: Ernst Willi Hansen u. a. (Hrsg.): Politischer Wandel, organisierte Gewalt und nationale Sicherheit. Beiträge zur neueren Geschichte Deutschlands und Frankreichs. Festschrift für Klaus-Jürgen Müller. Oldenbourg, München 1995, ISBN 3-486-56063-8 (=Beiträge zur Militärgeschichte, 40), S. 385–401
Elly Gräfin Reventlow (Hrsg.): Albrecht Bernstorff zum Gedächtnis. Eigenverlag, Düsseldorf 1952
Kurt von Stutterheim: Die Majestät des Gewissens. In memoriam Albrecht Bernstorff. Vorwort Theodor Heuss. Christians, Hamburg 1962
Johannes Zechner: Wege in den Widerstand. Der 20. Juli 1944 in Mecklenburg-Vorpommern, in: Mecklenburgia Sacra. Jahrbuch für Mecklenburgische Kirchengeschichte, Jg. 7, 2004, S. 119–133
(de) Kurt von Stutterheim: «Bernstorff, Albrecht Graf von.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 2, Duncker & Humblot, Berlin 1955, ISBN 3-428-00183-4, s. 137 (digitalisering).
Uwe Wieben: Albrecht von Bernstorff (1890–1945), in: Persönlichkeiten zwischen Elbe und Schaalsee. cw-Verlagsgruppe Schwerin, 2002 ISBN 3-933781-32-9 S. 94–105
Antje Vollmer, Lars-Broder Keil Hgg.: „Der Nationalsozialismus richtet sich gegen alles, wofür ich eingetreten bin,“ in: Stauffenbergs Gefährten. Das Schicksal der unbekannten Verschwörer. Hanser, Berlin 2013 ISBN 978-3-446-24156-5; TB dtv, München 2015 ISBN 3-423-34859-3; Softcover: Bundeszentrale für politische Bildung, Schriftenreihe 1347, Bonn 2013
Rørheim kraftverk

Rørheim kraftverk er et vannkraftverk på Ombo i Stavanger kommune i Rogaland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 150 meter i Rossåna.
Installert effekt er 100 kW. Årsproduksjon er 0,4 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Kuosnajärvi

Kuosnajärvi (enaresamisk: Kuošnâjävri, skoltesamisk: Kuosnajäuʹrr) er en innsjø i Enare kommune i Finland. Den ligger 20 kilometer sørvest for Sevettijärvi. Kuosnajärvi har utløp mot nord til innsjøen Välijärvi og er den sørligste av en 17 kilometer lang rekke av sjøer som ligger på praktisk talt samme høyde, og er en del av hovedvannstrengen til Kuosnijoki, ei sideelv til Neidenelva.På sørbredden av sjøen ligger landsbyen Supru. Regionalvei 971 følger østsida av sjøen.


== Referanser ==
Elmer Eric Schattschneider

Elmer Eric Schattschneider (født 11. august 1892 i Bethany i Minnesota, død 4. mars 1971 i Old Saybrook i Connecticut) var en amerikansk statsviter.


== Liv og karriere ==
Schattschneider ble født i Bethany i Minnesota. Han fikk en bachelor- og en mastergrad fra University of Pittsburgh og en doktorgrad fra Columbia University. Han underviste ved Columbia University, New Jersey College for Women (nå del av Rutgers University), og Wesleyan University (1930–1960). Schattschneider var president av American Political Science Association i perioden 1956–1957 og en premie gitt til beste doktoravhandling om den amerikanske statsforvaltningen er oppkalt etter ham.


== Bøker (utvalg) ==
Politics, Pressures and the Tariff (1935)
Party Government (1942)
The Struggle for Party Government (1948)
Equilibrium and Change in American Politics (1958)
The Semisovereign People: A Realist's View of Democracy in America (1960)
Two Hundred Million Americans in Search of a Government (1969)


== Kritikk av pluralismen ==
Sammen med statsviteren Theodore J. Lowi var Schattschneider kanskje den som kritiserte skarpest den amerikanske politiske teorien om pluralisme.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Adamany, David. 1972. "The Political Science of E. E. Schattschneider: A Review Essay." The American Political Science Review 66 (December): 1321-1335.  (Abonnement påkrevet)
Schattschneider, Elmer Eric. 1960. The Semisovereign People: A Realist's View of Democracy in America. Holt, Rinehart and Winston. ISBN 0-03-013366-1.
Woolley, Peter J. and Albert R. Papa. 1998.  American Politics: Core Argument and Current Controversy. New Jersey: Prentice Hall. ISBN 0-13-569757-3.


== Eksterne lenker ==
 Wikiquote: Elmer Eric Schattschneider – sitater

Elmer Eric E. E. Schattschneider Papers at Wesleyan University
Shakshouka

Shakshouka (andre skrivemåter: shakshuka, shakshoka, schakschuka) er en spesialitet i det nordafrikanske og jødiske kjøkken. Retten tilberedes av posjerte egg i en saus av tomater, chiliskiver og løk.
Retten, som er en nasjonalrett i Israel der den for det meste spises til frokost, stammer formodentlig fra Tunisia, Algerie og Egypt. Den ble sannsynligvis innført til Israel av tunisiske og andre jøder fra Maghreb.Endrede former er også utbredt i andre land, for eksempel i Tyrkia, hvor en sakşuka ikke tilberedes med egg, men med aubergine, squash, poteter og yoghurt. I Algerie er chakhchoukha vanlig. Disse rettene tilberedes uten egg, men med semule, lammekjøtt, auberginer og squash.


== Tilberedning ==
Shakshouka tilberedes tradisjonelt av egg, tomatpuré, chiliskiver og løk. Også andre varianter med paprika, feta, auberginer og spinat finnes.Løk og chili- eller paprikaskiver blir snittet i strimler og rørt i en stekepanne i olivenolje og stues til de er glassaktige. Deretter tilsettes tomater, tomatpuré og krydder som hvitløk, spisskummen og pepper. Det hele kokes i ca. ti minutter. De utslåtte eggene tilsettes forsiktig, og posjeres med lukket grytelokk i fire til fem minutter. Til slutt tilsettes litt persille og andre kryddere.Retten blir ofte servert med franskbrød eller pita og serveres rett fra pannen.
Grissini

Grissini (italiensk; entall grissino), også kalt brødpinner, er tynne avlange stykker av sprøtt, tørt brød som stammer fra Torino og det omkringliggende området i Italia. Det antas at den opprinnelig ble oppfunnet på 1300-tallet. Ifølge den lokale folketradisjon ble de dog oppfunnet av en baker i Lanzo Torinese (Nord-Italia) i 1679.
Grissini tilbys ofte på restauranter som forrett. I noen tilfelle og i noen områder er de mye større og tykkere enn den tynne blyantformede typen som er den mest alminnelige. De kan også bli kombinert med andre ingredienser, som prosciutto, som en hors d'œuvre. På mange restauranter blir grissini servert med hvitløksaus og parmesanost når den brukes som forrett; som dessert kan de smakes til med kanel og/eller glasur.

Grissini konsumeres i store deler av verden, men særlig i Syd-Europa (Spania, Italia og Hellas). De spises dog også i både Nord- og Syd-Amerika og i deler av Asia.


== Referanser ==
Liste over presidentene for Jugoslavias føderale forsamling

Presidenten for Jugoslavias føderale forsamling var leder for nasjonalforsamlingen.


==== Standard ====


== Fotnoter ==


== Kilder ==
«Yugoslav ministries, etc.». Rulers.org. Besøkt 8. september 2019.
Eugen Bolz

Eugen Anton Bolz (født 15. desember 1881 i Rottenburg am Neckar, henrettet 23. januar 1945 i Berlin-Plötzensee) var en tysk politiker og motstandsmann. Han var en del av sammensvergelsen mot Adolf Hitler i 1944, og ble dømt til døden av Volksgerichtshof (folkedomstolen). Bolz ble halshugget i Plötzensee i Berlin den 23. januar 1945.


== Referanser ==
Encyclopédie méthodique

Encyclopédie méthodique par ordre des matières (også kalt Encyclopédie Panckoucke) er en systematisk inndelt encyklopedi i 206 bind som kom ut mellom 1782 og 1832. 
Verket ble utgitt av Charles-Joseph Panckoucke (1736–1798), datteren Thérèse-Charlotte Agasse (1775–1838) og svigersønnen Henri Agasse (1752–1813).


== Beskrivelse og historikk ==
Encyclopédie méthodique er en oppdeling, omarbeiding og utvidelse av Diderot og d’Alemberts Encyclopédie ou Dictionnaire raisonné des sciences, des arts et des métiers. To kopier av Diderots Encyclopédie med tilleggsbind ble skåret opp i artikler, og en spesialist på hvert tema gjorde jobben med å samle alle artiklene som hørte inn under vedkommendes område. 
Leksikonet ble aldri ferdigstilt i egentlig forstand, da prosjektet ble oppgitt var det oppdelt i 50 ulike fagområder. Den store svakheten med det «ferdige» produktet var at det ikke ble laget en indeks over hele verket, dermed var det vanskelig å finne alle artiklene som tilhørte et bestemt tema.
2 250 bidragsytere og rundt tusen produksjonsarbeidere medvirket på leksikonet.


== Inndeling ==


== Noen av bidragsyterne ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Robert Darnton: Eine kleine Geschichte der Encyclopédie und des enzyklopädischen Geistes. I Anette Selg og Rainer Wieland (Hrsg.): Die Welt der Encyclopédie (Die Andere Bibliothek). Frankfurt am Main: Eichborn, 2001. s. 355–464. ISBN 3-8218-4723-9, ISBN 3-8218-4711-5)
Luigi Delia, Ethel Groffier: La vision nouvelle de la société dans l'Encyclopédie méthodique. Jurisprudence, Québec, Les Presses de l'Université Laval, coll. «Mercure du Nord», 2012. ISBN 978-2-7637-1524-7
Harald Fischer: Einleitung / Die Bände der Encyclopédie méthodique / Bibliographische Beschreibung. I Die Encyclopédie méthodique. Zum Inhalt und Aufbau des Werkes. Erlangen: Harald Fischer Verlag 2005, s. 5–73. ISBN 3-89131-414-0


== Eksterne lenker ==
(en) Encyclopédie méthodique – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Neal L. Evenhuis: Dating and publication of the Encyclopédie Méthodique (1782–1832), with special reference to the parts of the Histoire Naturelle and details on the Histoire Naturelle des Insectes. Zootaxa 166: 1-48 (2003), online (PDF; 522 kB)
Spionskip

Et spionskip, etterretnings- eller rekognoseringsfartøy er et skip dedikert til å samle informasjon med tanke på etterretning, vanligvis ved hjelp av elektronisk avlytting. I en bredere forstand er alle skip som har til hensikt å samle informasjon for etterretningsproduksjon å anse som etterretningsfartøy, men spionskip må bryte med nasjonale eller internasjonale lover og regler for at benevnelsen skal være rettferdig.


== Historie ==
Spionskip i moderne forstand har vært i bruk - minst siden tidlig under den kalde krigen, og de er fortsatt i bruk av alle store militærmakter. Deres bruksområde var, i tillegg til å lytte inn på kommunikasjon og følge med på fiendens flåtebevegelser, også å overvåke kjernefysiske tester og rakett-utskytinger (spesielt av potensielle ICBM). 
En av de viktigste funksjoner til spionskipa under den kalde krigen, særlig i 1960-årene, var innsamling av ubåt-«signaturer» - akustiske mønster av støy som ofte kan identifisere en viss type ubåt og dermed er verdifull informasjon i anti-ubåtkrigføring. I løpet av denne tiden hadde USA ca. 80 fartøy, vanligvis klassifisert som "miljøforskingsfartøy", mens Russland eller Sovjetunionen hadde rundt 60 skip, ofte konverterte trålere eller hydrograffartøy.På slutten av 1980-tallet var den sovjetiske fiskeri-flåten kjent for å ha utstyrt mange av sine tusenvis av skip med sofistikert SIGINT-utstyr, og dermed fungere som hjelp til etterretningsfartøyene i sporing av vestlige marinefartøy og innsamling av elektronisk kommunikasjon (selv om deres viktigste funksjon var kommersielt fiske).


== Referanser ==
Wolfgang Abshagen

Hans Joachim Wolfgang Abshagen (født 17. november 1897 i Stralsund i Tyskland, død i august 1945 i Brest i sovjetrepublikken Hviterussland) var en kinodirektør og tysk Wehrmacht-offiser som var med på forberedelsene til 20. juli-attentatet i 1944. 
Etter at Hitler kom til makten meldte han seg inn i NSDAP og SS. Han meldte seg inn for å kunne operere i en filmbransje dominert av Goebbels og han var aldri noe mer enn et passivt medlem i begge organisasjoner. Når andre verdenskrig brøt ut ble han tatt inn i tjeneste i tysklands militære etterretningstjeneste Abwehr.
I juni 1945 havnet han i sovjetisk krigsfangenskap. Han ble dømt til døden og henrettet for spionasje. I 2000 ble han rehabilitert av den russiske hovedanklageren.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hans Ulrich Abshagen: Generation Ahnungslos. Zeitgut-Verlag, Berlin 2003, ISBN 3-933336-43-0.
Karl Heinz Abshagen: Canaris. Patriot und Weltbürger. München – Berlin 1955, Co-Autor Erwin Lahousen.
Karl Glaubauf, Stefanie Lahousen: Generalmajor Erwin Lahousen, Edler von Vivremont – Ein Linzer Abwehroffizier im militärischen Widerstand. Lit Verlag, Münster 2005, ISBN 978-3-8258-7259-5.
Helmut Krausnick (Hrsg.): Helmuth Groscurth. Tagebücher eines Abwehroffiziers 1938–1940. Deutsche Verlags-Anstalt, Stuttgart 1970.
Klaus Mayer: Exposé zum Forschungsvorhaben Maj. d. Res. Wolfgang Abshagen (1897–1945?) Leiter Chef-Gruppe Abw II. Berlin 2002.
Max Trecker, Michael Kamp: Geheimdienst und Widerstand. Das Leben des Wolfgang Abshagen (1897–1945). August Dreesbach Verlag, München 2011. ISBN 978-3-940061-67-6.
VM i banesykling 1946

VM i banesykling 1946 (verdensmesterskapet i banesykling) ble arrangert i Zürich i Sveits i 1946.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
Thomas Rowlandson

Thomas Rowlandson (født 13. juli 1756 i London, død 22. april 1827 samme sted) var en britisk tegner som ble kjent for grovkorna karikaturer av engelsk samfunnsliv. Motivene er tegna i en fri strek og er ofte lett fargelagte. Populære karikaturserier er «Skolemesterens tur» (The Schoolmaster's Tour) fra 1809–11, «Dødsdansen» (Dance of Death) fra 1814–16 og «Livets dans« (Dance of Life) fra 1822. Noen av bildeseriene hans har blant annet snakkebobler og minner om moderne tegneserier.


== Bildeeksempler ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Thomas Rowlandson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
VM i banesykling 1947

VM i banesykling 1947 (verdensmesterskapet i banesykling) ble arrangert i Paris i Frankrike i 1947.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i banesykling 1948

VM i banesykling 1948 (verdensmesterskapet i banesykling) ble arrangert i Amsterdam i Nederland i 1948.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i banesykling 1949

VM i banesykling 1949 (verdensmesterskapet i banesykling) ble arrangert i København i Danmark i 1949.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i banesykling 1951

VM i banesykling 1951 (verdensmesterskapet i banesykling) ble arrangert i Milano i Italia i 1951.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i banesykling 1950

VM i banesykling 1950 (verdensmesterskapet i banesykling) ble arrangert i Rocourt i Belgia i 1950.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i banesykling 1952

VM i banesykling 1952 (verdensmesterskapet i banesykling) ble arrangert i Paris i Frankrike i 1952.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i banesykling 1953

VM i banesykling 1953 (verdensmesterskapet i banesykling) ble arrangert i Zürich i Sveits i 1953.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i banesykling 1954

VM i banesykling 1954 (verdensmesterskapet i banesykling) ble arrangert i Köln og Wuppertal i Vest-Tyskland i 1954.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i banesykling 1955

VM i banesykling 1955 (verdensmesterskapet i banesykling) ble arrangert i Milano i Italia i 1955.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i banesykling 1956

VM i banesykling 1956 (verdensmesterskapet i banesykling) ble arrangert i København i Danmark i 1956.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i banesykling 1957

VM i banesykling 1957 (verdensmesterskapet i banesykling) ble arrangert i Rocourt i Belgia i 1957.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i banesykling 1958

VM i banesykling 1958 (verdensmesterskapet i banesykling) ble arrangert i Paris i Frankrike i 1958.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i banesykling 1959

VM i banesykling 1959 (verdensmesterskapet i banesykling) ble arrangert i Amsterdam i Nederland i 1959.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i banesykling 1960

VM i banesykling 1960 (verdensmesterskapet i banesykling) ble arrangert i Leipzig og Chemnitz i Øst-Tyskland i 1960.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i banesykling 1961

VM i banesykling 1961 (verdensmesterskapet i banesykling) ble arrangert i Zürich i Sveits i 1961.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i banesykling 1962

VM i banesykling 1962 (verdensmesterskapet i banesykling) ble arrangert i Milano i Italia i 1962.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i banesykling 1963

VM i banesykling 1963 (verdensmesterskapet i banesykling) ble arrangert i Rocourt i Belgia i 1963.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
VM i banesykling 1964

VM i banesykling 1964 (verdensmesterskapet i banesykling) ble arrangert i Paris i Frankrike i 1964.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==