jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vestgrensa (Oslo)

Vestgrensa (1–27, 2–32) er en vei i Ullevål hageby i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Sognsveien like nord for John Colletts plass og nordvestover gjennom Ullevål hageby. Etter å ha passert under Sognsvannsbanen like ved der Vestgrensa stasjon lå frem til 1999, ender Vestgrensa ved Bukken Bruses vei.
Veinavnet ble vedtatt i 1918. Det mest markante bygget er nr. 2, en nyklassisk bygning (ark. Ivar Næss) med søylefront mot John Colletts plass. Den huset i sin tid Ullevål kino, men huser i dag Ragnar Frisch' auditorium for Universitetet i Oslo samt forretninger. Ellers har veien for det meste villabebyggelse.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Vestgrensa». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 613. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (V)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Meldalsfunnene

Meldalsfunnene er gjenstander fra et stort gravfelt på Vahaugen i Meldal, Sør-Trøndelag, om lag tre kilometer nord for Storås.
Feltet ble utgravd i årene 1917-19 av arkeologen Theodor Petersen. I alt ble det undersøkt 211 graver under flat mark, alle enkle branngraver. Stort sett var den døde blitt brent på stedet, og de brente knoklene og eventuelle gravgaver ble så lagt i keramikkar som så ble lagt i en enkel grav og dekket med en steinhelle. Gravene dateres til eldre jernalder, til perioden 200 – 550 e.Kr. Funnene ble publisert i Norske Oldfunn i 1923.
I 1946 ble det reist en minnestein på stedet, og de gjenværende dekkhellene ble stablet opp som monument over gravstedet. Funnstedet vedlikeholdes av Sør-Trøndelag fylkeskommune, som har satt opp informasjonstavle her.


== Litteratur ==
Theodor Petersen (1923). Meldalsfundene: en gravplads under flat mark fra ældre jernalder paa Vahaugen i Meldalen. Kristiania: Universitetets oldsaksamling. 
Ingvild Sjøbakk. Livet pa Vahaugen : en arkeologisk analyse av et gravfelt fra eldre jernalder i Meldal kommune. Masteroppgave i arkeologi NTNU, 2007
Ingvild Sjøbakk. «Kjønn eller intetkjønn i livet etter døden?» I: Nicolay, nr 101 (2007)
«Meldalsfunnene». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Våronnveien (Oslo)

Våronnveien (1–17, 2–14) er en vei på Manglerud i bydel Østensjø i Oslo. Den går fra Plogveien til Rugveien.
Navnet ble vedtatt i 1955, og også en rekke andre veier i området har navn hentet fra landbruket.
Bebyggelsen er for en stor del blokker i Manglerudjordet borettslag fra 1956.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Våronnveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 629. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (V)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Evelyn Baring, 1. jarl av Cromer

Evelyn Baring, 1. jarl av Cromer (født 26. februar 1841 i Cromer, død 29. januar 1917 i City of Westminster i London) var en britisk politiker og koloniadministrator. Han regnes som en av Det britiske imperiets store administratorer.


== Liv og virke ==
Han var av bankfamilien Baring og faren til blant andre Evelyn Baring, 1. baron Howick av Glendale.
Baring hadde militær utdannelse og tjenestegjorde blant annet på Korfu. Han avanserte her i 1862 til å bli adjutant for Henry Knight Storks, den britiske høykommissæren på De joniske øyer. I 1864 fulgte han Storks til Malta og senere til Jamaica. I 1868 til 1869 tok han stabsutdannelse og arbeidet deretter i to år i War Office, hvor han arbeidet med innføringen av reformene etter Krimkrigen.
I 1872 dro han til Britisk India, hvor han var til 1876. Han var sekretær for sin fetter lord Northbrook som var britisk visekonge i landet. Her ble hans administrative talenter tydelige. Da lord Northbrook gikk av i 1876, vendte også Baring hjem, og han ble tildelt Indias stjerneorden og forfremmet til major.
1877 til 1879 var han ansvarlig for finansene i det britisk-kontrollerte Egypt. Deretter var han i tre råd visekongen av Indias finansielle rådgiver før han vendte tilbake til Egypt hvo han etter Urabi-opprøret ble generalkonsul, og dermed landets de facto hersker. Han gjennomførte her omfattende administrative reformer.Han ble adlet i 1896 og utnevnt til 1. jarl av Cromer. Da han i 1907 kom tilbake til Storbritannia, gikk han inn i Overhuset, hvor han ble en del frihandelsfløyen innen unionspartiet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Evelyn Baring, 1st Earl of Cromer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Evelyn Baring hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Evelyn Baring hos The Peerage
Flaengrenda (Oslo)

Flaengrenda (1–23, 2A–44) er en vei på Flaen i bydel Grorud i Oslo. Den går fra Nordtvetveien til Karl Flods vei.
Navnet ble vedtatt i 1951.
Bebyggelsen består av blokker, rekkehus og tomannsboliger fra omkring 1950.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Flaengrenda». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 169. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (F)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Flaenveien (Oslo)

Flaenveien (1–17B, 2–12) er en vei på Flaen i bydel Grorud i Oslo. Den går fra Nordtvetveien til Karl Flods vei.
Navnet ble vedtatt i 1951. Bebyggelsen er for en stor del blokker og tomannsboliger. Blokkene på nordsiden tilhører Flaen borettslag.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Flaenveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 169. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (F)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Flesåstunet (Oslo)

Flesåstunet (3–13, 2A–14) er en vei på Sogn i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Flesåsveien til Haugerud gård.
Navnet — etter Flesåsen — ble vedtatt i 2002.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Flesåstunet». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 169. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (F)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Flatengen (Oslo)

Flatengen er en gangvei på Helsfyr i bydel Gamle Oslo. Den går fra Fyrstikkalleen til Malerhaugveien.
Navnet ble vedtatt i 2002.


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Flatengen». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 169. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Malerhaugen vel
Berit Sellevold

Berit Jansen Sellevold (født 22. februar 1941) er en norsk fysisk antropolog og osteoarkeolog. 
Hun tok i 2001 Ph.D-graden ved Universitetet i Oslo med avhandlingen From Death to Life in Medieval Hamar. Skeletons and Graves as Historical Source Material . Senere har hun vært ansatt som seniorforsker ved Norsk institutt for kulturminneforskning (NIKU) i Oslo, hvor hun jobbet med analyser av menneskeskjeletter fra arkeologiske utgravninger, deriblant levningene av Søgnekvinnen. Sellevold har jobbet også med spørsmål knyttet til etiske retningslinjer ved behandling av menneskelige levninger, og var medlem i Nasjonalt utvalg for vurdering av forskning på menneskelige levninger (Skjelettutvalget).


== Utvalgte publikasjoner ==
(no) Publikasjoner av Berit Sellevold i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Sellevold, B. J. 2014. Old Bones. Osteoarchaeology in Norway: yesterday, today and tomorrow. Novus Forlag 2014 (ISBN 978-82-7099-783-1) 341 s.
Sellevold, B. J. 2011. «Norway/Norge». I: Márquez-Grant, N. & Fibiger, L. The Routledge Handbook of Archaeological Human Remains and Legislation.
Sellevold, B. J. 2001. From death to life in medieval Hamar. Skeletons and graves as historical source material. Acta Humanoria 109
Sellevold, B. J. et al. 1984. Iron age man in Denmark. København:Kongelige Nordiske oldskriftselskab


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Berit Skjellevold: «Etikk og gamle skjeletter», De nasjonale forskningsetiske komiteene, 2009
«Beinarkeologen», NRK
MINUSCA

Mission intégrée multidimensionnelle de stabilisation des Nations Unies en République centrafricaine, MINUSCA, er en fredsbevarende FN-styrke i Den sentralafrikanske republikk opprettet 10. april 2014 ved FNs sikkerhetsråds resolusjon 2149. MINUSCA ble operativ 15. september 2014, da den overtok etter afrikanske fredsbevarende styrker.


== Bakgrunn ==
Bakgrunnen for operasjonen var at Den sentralafrikanske republikk siden 2013 var preget av en voldelig konflikt der opprørsgruppen Seleka tilkjempet seg makten. Mer enn 5 000 mennesker ble drept fra januar til september 2014 og 25 % av befolkningen flyktet fra sine hjem som følge av stridighetene mellom kristne og muslimer. FN anslo at antallet barnesoldater kunne være oppe i 10 000.Den afrikanske union (AU) og Frankrike sendte i 2013 soldater til landet. MINUSCA overtok 15. september oppgavene til MISCA, AUs fredsbevarende styrke. FNs kontor for fredsbygging, BINUCA, ble samtidig integrert i MINUSCA.


== Mandat ==
Sikkerhetsrådet ga MINUSCA i oppgave å beskytte sivile, støtte overgangsprosessen og de midlertidige myndighetene i landet, sikre leveranser av nødhjelp og FNs arbeid, fremme menneskerettighetene, støtte rettsapparatet og rettsstaten, samt arbeide for avvæpning, demobilisering, reintegrering av soldater i væpnede grupper og repatriering av stridende fra utlandet.


== Styrke og ledelse ==
Sikkerhetsrådet godkjente en uniformert styrke på 11 820 for MINUSCA, størsteparten av dette soldater, men også en komponent av politifolk. Per 28. februar 2017 hadde MINUSCA en styrke på 12 158 mann i uniform, derav 10 044 soldater, 426 militærobservatører og 1 688 politifolk.Styrkens politiske leder er gaboneren Parfait Onanga-Anyanga, som er spesialrepresentant for FNs generalsekretær. Styrkesjef er generalløytnant Balla Keïta fra Senegal.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
MINUSCAs nettsted
Om MINUSCA, FNs nettsted
From Hell

From Hell er en amerikansk skrekk-thriller fra 2001 som omhandler Scotland Yards politiinspektør Frederick Abberline (spilt av Johnny Depp), som etterforsker de mystiske drapene på de prostituerte i Londons Whitechapel-distrikt. Grovt sett baserer filmen seg på historien om Jack the Ripper, historiens kanskje mest notoriske og gåtefulle seriemorder.


== Handling ==
I 1888 bor Mary Kelly og noen prostituerte i London. Når vennen deres Ann Crook blir kidnappet, blir de trukket inn i en konspirasjon med lenker til den politiske eliten. Kidnappingen etterfølges av det grufulle drapet på en annen kvinne, Martha Tabram; og det blir tydelig at de prostituerte blir jaktet på. Drapene vekker oppmerksomheten til politi-etterforsker Frederick Abberline fra Whitechapel. Hans kollega, Peter Godley, forsøker å forstå vennens ville teorier.
Deres undersøkelser avslører at drapene blir gjennomført av en utdannet person, på grunn av de presise og nesten kirurgiske metodene som brukes. Abberline konsulterer Sir William Gull, en doktor for den kongelige familien. Under dette møtet avsløres det at Abberline sliter med opium-avhengighet. Gulls oppdagelser, kombinert med hans overordnede som hindrer hans etterforskning, tror Abberline at en farligere og mer organisert konspirasjon enn han opprinnelig trodde. Abberline blir dypt involvert i saken, og han blir underveis forelsket i Mary.
Abberline tror at frimurere muligens står bak disse forbrytelsene. Hans overordnede, en høytstående frimurer selv, suspenderer Abberline. Det avsløres at Gull er morderen. Abberline trekker pistolen sin. Men før han rekker å skyte Gull, blir han slått ut av Ben Kidney - En annen frimurer. Frimurerne forsøker deretter å få eliminert Abberline uten å etterlate seg noen vitner.


== Rollebesetning ==
Johnny Depp som inspektør Fred Abberline
Heather Graham som Mary Kelly
Ian Holm som sir William Gull
Robbie Coltrane som sersjant Peter Godley
Ian Richardson som sir Charles Warren


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) From Hell på Internet Movie Database 
(no) From Hell hos Filmfront 
(sv) From Hell i Svensk Filmdatabas 
(da) From Hell i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) From Hell på Allociné 
(nl) From Hell på MovieMeter 
(en) From Hell på AllMovie 
(en) From Hell på Turner Classic Movies 
(en) From Hell på Rotten Tomatoes 
(en) From Hell på Metacritic
Charlie Austin

Charles «Charlie» Austin (født 5. juli 1989) er en engelsk fotballspiller som spiller for den australske klubben Brisbane Roar.
Han har tidligere spilt for de engelske klubbene Queens Park Rangers, Kintbury Rangers, Hungerford Town, Poole Town, Swindon og Burnley. Austin ble funnet skyldig i overfall i 2013 etter at han hadde slått en mann som hadde beskyldt han for å ta narkotika på toalettet i en nattklubb. Han fikk en bot på £1800 i tillegg til at han måtte betale £1320 i erstatning.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Charlie Austin – Transfermarkt 
(en) Charlie Austin – WorldFootball.net 
(en) Charlie Austin – Soccerbase.com 
(en) Charlie Austin – FootballDatabase.eu 
(en) Charlie Austin – Soccerway 
(en) Charlie Austin – FBref 
(es) Charlie Austin – as.com 
Charlie Austin profile
Charlie Austin på Thetopforward.com
Postnummerkatalogen

Postnummerkatalogen er en fortegnelse over Norges poststeder med postnummer, første gang utgitt i mars 1968 av Poststyret. Hvert poststed (i hovedsak postkontor) i landet fikk med dette en unik firesifret kode basert på geografiske regioner.
Postnummer ble etter lang tids utredning innført i Norge våren 1968, med det formål å effektivisere postgangen i landet. Tidligere var det tilstrekkelig med å angi poststedets navn i adressen, ettersom Postens personell hadde de nødvendige geografiske kunnskaper for at post skulle havne på riktig sted, og posten ble fremdeles håndsortert. Postnumrene ble innført i forkant av maskinell sortering av brev og annen post, hvilket skulle gi billigere og hurtigere sortering.
Med dette ble landet inndelt i ti geografiske soner med førstesiffer 0-9, og der annet siffer ble gitt til en mindre region innen denne sonen, tredje siffer angav et avgrenset område innenfor dette regionen, og fjerde siffer indikerte selve poststedet. Det ble også gitt veiledning i hvordan post skulle adresseres med postnummer og -sted. Opprinnelig var det kun ni soner, ettersom Oslo ikke fikk postnummer før i 1984.
Den første utgaven av Postnummerkatalogen hadde omkring fire tusen postnummer, og omfattet ikke Oslo, ettersom det her ble benyttet sonetall frem til våren 1984.


== Postnummersoner ==
De ni postnummersonene med fylker er:

0: Oslo
1: Oslo, Akershus, Østfold
2: Akershus, Hedmark, Oppland
3: Buskerud, Vestfold, Telemark
4: Aust-Agder, Vest-Agder, Rogaland
5: Rogaland, Hordaland, Sogn og Fjordane
6: Sogn og Fjordane, Møre og Romsdal
7: Trøndelag, Nordland
8: Nordland, Jan Mayen
9: Nordland, Troms, Finnmark, Svalbard


== Postnummerkatalogen 1968 ==
Fylkene følger inndelingen i 1968.


=== Akershus ===


=== Østfold ===


=== Akershus (fortsatt) ===


=== Hedmark ===


=== Akershus (fortsatt) ===
Michael Schulte

Michael Schulte (født 17. juli 1963 i Aachen, Tyskland) er professor i nordisk språkvitenskap og runolog ved Universitetet i Agder (UiA).


== Germansk filologi, nordisk språkhistorie, runologi ==
Michael Schultes forskningsinteresser innbefatter nordisk språkhistorie, runologi, skriftsystemer og ortografi, samt kognitiv grammatikk. Hans doktoravhandling har tittelen Grundfragen der Umlautphonemisierung og er utgitt som supplementbind 17 i Reallexikon der Germanischen Altertumskunde (Berlin, New York: De Gruyter, 1998). 
Schulte har publisert mer enn 100 internasjonale bidrag i profilerte tidsskrifter innenfor runologi, germansk språkhistorie, historisk sosiolingvistikk og skriftsystemer (se databasen CRIStin). Til 2018 arbeidet han med det nasjonale prosjektet “Norsk språkhistorie”, som ble utgitt i fire bind (se nsh.novus.no). Schulte ble professor-II ved Heliopolis University i Kairo i 2019. Han er visepresident av International Society for Dialectology and Geolinguistics (ISDG) og professor-II ved Islands Universitet.


== Medlem av vitenskapsakademier ==
Schulte er medlem av flere nordiske vitenskapsakademier: Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab (DKNVS) i Trondheim, Kungl. Gustav Adolfs Akademien för Svensk Folkkultur, og Agder Vitenskapsakademi (AVA).
Han er en internasjonal samarbeidspartner av Akademi-prosjektet “Runische Schriftlichkeit in den germanischen Sprachen – Runic Writing in the Germanic Languages (RuneS)” i Tyskland, som er et 16-årig forskningsprosjekt ledet av Akademie der Wissenschaften zu Göttingen.
Michael Schulte er også styremedlem i SEKEM Scandinavia siden 2008.


== Priser ==
Michael Schulte mottok i 2014 Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning (Nansenfondet), historisk-filosofisk klasse, for sitt arbeid innen germansk og eldre nordisk språkhistorie.


== Publikasjoner (i utvalg) ==
Urnordisch. Eine Einführung. Praesens Verlag, 2018
Norsk språkhistorie, NSH IV (chap. 2-3), Novus, 2018
(editor) Grammarians, Skalds and Rune Carvers, Benjamins, 2016
Language and Literacy in Early Scandinavia and Beyond, NOWELE-suppl., 2011
Grundfragen der Umlautphonemisierung, 1998


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Michael Schulte, UiA
Internasjonale bidrag, CRIStin, Schulte, Michael
Marguerite Pindling

Marguerite Matilda Pindling (født 26. juni 1932 i Long Bay Cays i South Andros) er en bahamansk politiker som var generalguvernør på Bahamas fra 2014 til 2019.


== Bakgrunn og virke ==
Pindling er datter av Reuben og Viola McKenzie, og vokste opp sør på øya Andros. Faren var hvit og moren svart.Hun flyttet i 1946 til Nassau og tok videre skolegang der. I 1956 giftet hun seg med advokaten Lynden Pindling, som var politisk engasjert og som ble valgt til parlamentet samme år. Fra 1967 til 1969 var Lynden Pindling førsteminister. Etter at han ledet landet til selvstendighet, var han fra 1969 til 1992 statsminister på Bahamas. Paret fikk fire barn. I tiden ektemannen var statsminister støttet Marguerite Pindling sin mann i hans politiske virke og drev veldedighetsarbeid, blant annet for Bahamas Red Cross, Children's Emergency Hostel og Hope Dale School. Marguerite Pindling engasjerte seg også i partiarbeidet i Progressive Liberal Party og ble en lederskikkelse i partiets kvinneavdeling.


== Generalguvernør ==
Den 8. juli 2014 ble Marguerite Pindling innsatt som generalguvernør på Bahamas. Hun tok over etter Arthur Foulkes, som hun tidligere hadde vikariert for ved anledninger der han var ute av landet. Hun var generalguvernør til 2019, da Cornelius A. Smith overtok embetet.


== Utmerkelser ==
Etter at mannen ble adlet i 1982, ble hun omtalt som lady. I nyttårslisten for 2006 ble Pindling utnevnt til kommandørdame av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden for sin politiske innsats og arbeid for lokalsamfunn og veldedighet. Hun ble derved adlet og fikk rett til å føre tiltaleformen dame foran sitt navn. I 2014 ble hun forfremmet til storkorsdame.


== Referanser ==
Rodney Williams

Rodney Errey Lawrence Williams  (født i Swetes) er en antiguansk lege og politiker for Antigua Labour Party. Han ble 14. august 2014 generalguvernør i Antigua og Barbuda. Tidligere har han vært minister og parlamentsmedlem.


== Bakgrunn ==
Williams er sønn av politikeren Ernest Emmanuel Williams som representerte Antigua Labour Party (ALP) i parlamentet. Han fikk skolegang ved Antigua Grammar School. 
Williams studerte medisin og i 1976 ble han uteksaminert fra University of the West Indies i Mona på Jamaica. Etter dette arbeidet han som lege i hjemlandet. Senere spesialiserte han seg i flymedisin i Storbritannia og USA og studerte idrettsmedisin i USA.


== Parlamentsmedlem og minister ==
Da faren døde i 1984 stilte Williams til valg i valgkretsen faren hadde representert. Fra 1992 til 2004 var han regjeringsmedlem i regjeringene til Vere Bird og Lester Bird. Williams hadde ministeransvar for økonomisk utvikling, turisme, industri og miljø fra 1992 til 1994, deretter var han minister for  utdanning, kultur og teknologi fra 1994 til 2004. Han var parlamentsmedlem til 2004, da han tapte sitt sete i Representantenes hus.


== Generalguvernør ==
Williams overtok embetet som Antigua og Barbudas generalguvernør etter Louise Lake-Tack. Han ble innsatt 14. august 2014.Etter at han overtok som generalguvernør ble han av dronning Elisabeth II utnevnt til storkorsridder av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden. Han ble dermed adlet og fikk rett til å føre tiltaleformen sir foran sitt navn.


== Referanser ==
Høn

Høn er et strøk som utgjør en grunnkrets i delområdet Fusdal i Asker kommune. Høn er også et eget poststed med postnummer 1375, og et stoppested for lokaltog på Drammenbanen.
Navnet er et gammelt gårdsnavn i egnen, i matrikkelutkastet av 1950 er det oppført to gårder, Østre Høn og Vestre Høn. Gammel skrivemåte var Høen. 


== Kilder ==
«Høn», i Tor Chr. Bakken (red): Budstikkas store Asker og Bærum-leksikon, Kunnskapsforlaget 2008, s. 254, ISBN 978-82-573-1534-4
Mehran Amirahmadi

Mehran Amirahmadi (persisk: مهران امیراحمدی‎; født 27. februar 1969 i Iran) er en persisk forfatter og journalist som etter tjue år i Teheran, hvor han utga to diktsamlinger og to politiske debattbøker, gikk i landflyktighet etter presidentvalget i 2009. Han reiste til Norge hvor han etablerte seg med sin familie. Hans første roman er Månepiken (2013).


== Bibliografi ==
På norsk2013: MånepikenPå persisk (titlene er oversatt)2004: «Konflikten mellom demokrati og despotisme i Iran»
2002: «Ledere av den konstitusjonelle bevegelse»
1994: «Jeg har rot i Iran» (dikt) 
1992: «Kjærlighet-kreft» (dikt) 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Presentasjon av Mehran Amirahmadi i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
Skogsfjordelva

For elva i Finnmark med lignende navn, se Store Skogfjordelva.Skogsfjordelva er ei elv på Ringvassøya i Karlsøy kommune i Troms og Finnmark. Den renner fra Skogsfjordvatnet til Skogsfjorden og er 2,0 km lang. Elva er nederste del av Skogsfjordvassdraget, som har en total lengde på 21,4 km og et nedbørfelt på 138,79 km². Middelvannføringen ved munningen er 7,00 m³/s.Skogsfjordelva er ei god fiskeelv, og det går både laks, sjøørret og sjørøye opp i elva. Elvas utløp i sjøen er viktige våtmarksarealer for fugl.Vassdraget ble vernet mot kraftutbygging i Verneplan I for vassdrag i 1973.


== Referanser ==
Karin Berg

Karin Berg (født 1948) er tidligere direktør for Skimuseet og forfatter. Hun har skrevet flere bøker relatert til ski og skisport. Hun var direktør for Skimuseet til 1. september 2015.


== Bibliografi ==
Fra første stavtak — Skistavens historie Kagge 2015 ISBN 9788248916888
Broderiet i kongens jakke 2010
Hopp jenter, hopp 1993
Fridtjof Nansen og hans kvinner 2004
Ski i Norge 1998
Igaliko: En grønlandsk bygd . 1970 Utgitt i Danmark


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Karin Berg på Internet Movie Database
Dél-Alföld

Dél-Alföld (Det sørlige slettelandet) er en statistisk (NUTS 2) region i det sørøstlige Ungarn. Navnet kommer fra det historiske landskapet Alföld (Den ungarske slette). Området er kjent for sine utmerkede  jordbruks- og hageprodukter, men også tekstiler og broderier (Kalocsa).
Regionshovedstaden er Szeged. Dél-Alföld består av fylkene Bács-Kiskun, Csongrád og Békés. I området finnes bl.a. byene Kecskemét, Szeged og Békéscsaba.


== Referanser ==