Jules Perahim

Jules Perahim, også kjent som S. Perahim, (født Iuliuș eller Julius Blumenfeld 24. mai 1914 i București, død 2. mars 2008 i Paris) var en rumensk-født kunstmaler.


== Biografi ==
Jules Perahim ble født i en jødisk familie. Han studerte hos de rumenske avantgardistene Nicolae Vermont og Costin Petrescu, og tegnet allerede som 17-åring for det surrealistiske tidsskriftet unu.  I 1931 var han en av grunnlegerne av tidsskriftet Pulă. Organ Universal, der allerede tittelen («kukk») ble til en skandale, noe som førte til en etterforskning for «spredning av pornografi». I februar 1932 organiserte Marcel Iancu en separatutstilling for ham, men den store suksessen uteble. Perahim skrev og tegnet for progressive tidsskrifter. Hans tegninger og malerier fra denne perioden kombinerer ekspresjonistiske og surrealistiske elementer med filigran-liknende detaljer i et fantastisk landskap. Perahim var medlem av det fra 1924 illegale kommunistiskpartiet. Sine iøynefallende, antifascistiske bilder utstilte han i 1936 i București og Brașov, noe som tiltrakk Jerngardens oppmerksomhet. I 1938 viste han sine bilder hos John Heartfield i Prag.
Som jøde hadde Perahims liv vært i fare siden 1938 på grunn av de antisemittiske lovene i Romania, noe som førte til at han flyktet, full av idealisme, til Sovjetunionen i 1939 eller 1940. I Kaukasus arbeidet han i en leir. Han reiste tilbake til București i august 1944 i sovjetisk armeuniform.I Folkerepublikken Romania ble sosialistisk realisme kunstens partidoktrine. Perahim unndro seg ikke, og tilpasset seg i sitt arbeid som bokillustratør og scenograf. Han ble professor ved Teaterhøyskolen i București og redaktør av tidsskriftet Arta plastică. Da han fikk en mulighet til å reise til Vesten i 1969, bestemte han seg for å hoppe av og bosatte seg i Paris. Der begynte han igjen å male surrealistiske bilder. 
Perahim var gift med skuespillerinnen Agnia Bogoslava, og, i sitt  andre ekteskap, med Marina Vanci.


== Bøker, illustrasjoner og utstillinger (utvalg) ==
Nina Cassian: Nică fără frică. Illustrasjoner: Jules Perahim. Bucureşti : Ed. Tineretului, 1953
Nina Cassian: Niki, der Tapfere. Dt. Nachdichtg: Else Kornis. Illustrasjoner: Jules Perahim. București: Verl. f. fremdsprachige Literatur, 1958
Gellu Naum: Poem despre tinereţea noastra. Illustrasjoner: Jules Perahim. București : Ed. Tineretului 1960
Tudor Arghezi: Stihuri pestrite. Illustrationer: Jules Perahim. București : Ed. Tineretului 1960
Gellu Naum: Soarele calm. Illustrasjonen: Jules Perachim. București : Ed. p. lit 1961
Mihai Eminescu: Poezii. Illustrasjoner: Jules Perahim. București : Ed. Tineretului 1961
(Hrsg.): Kämpferische Grafik in Rumänien - Grafica militantǎ romîneascǎ. București, Editura Meridiane, 1963
Alexandru Macedonski: Poema rondelurilor. Illustrasjoner: Jules Perahim. București, Ed. p. lit 1968
René Crevel: Illustrasjoner: Jules Perahim. Paris, Europe 1985
Estelle Pietrzyk: Perahim. La Parade Sauvage, 15. november 2014 – 8. mars 2015 i Museum für moderne und zeitgenössische Kunst Straßburg (MAMCS)


== Videre lesning ==
Roland Prügel: Im Zeichen der Stadt : Avantgarde in Rumänien (1920–1930). Köln: Böhlau, 2008. Zugl.: Freiburg (Breisgau), Univ., Diss., 2006 (på tysk)
Stefana Sabin: Der letzte Surrealist Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine., i: faust-kultur (på tysk)
Lothar Lang: Jules Perahims Revolutionszyklus: ein Beispiel sozialistischer Modernität, i: Bildende Kunst, 1959, s. 340-343 (på tysk)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Jules Perahim i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(en) Verk av eller om Jules Perahim i bibliotekene i (WorldCatkatalog)
Jules Perahim, ved Europeana