jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Framtida.no

Framtida.no er en nynorsk nyhets- og debattavis med unge som målgruppe. Ansvarlig redaktør er Espen Udland (fra 2010). Svein Olav B. Langåker gikk av som redaktør 31. desember 2021. Andrea Rygg Nøttveit er tilsatt som ny redaktør.
Nettstedet ble startet i 1. september 2010 som et samarbeid mellom ABC Startsida, Landssamanslutninga av nynorskkommunar, Landslaget for lokalaviser, Magasinett, Pirion og Mot til å meina, og fikk støtte fra Kulturdepartementet de første åra som en del av det målpolitiske arbeidet. Et viktig mål med nettavisa er å styrke nynorsken. Ellers skal Framtida.no være en viktig arena for engasjementet til unge og se nyheter fra en ung synsvinkel. Nettstedet er redigert på nynorsk. Flere lokalaviser, Magasinett og Dag og Tid leverer stoff, men det er mest egenproduserte artikler. I tillegg er det lagt opp til aktivitet fra brukerne.
I løpet av 2021 var over 880.000 brukere innom Framtida.no. I 2016 var tallet 485 000.Språkfakta 2015 kaller Framtida.no den viktigste tilveksten til nynorsk nettjournalistikk etter 2000.


== Priser og utmerkelser ==
Framtida.no ved redaktør Svein Olav B. Langåker fikk 3. februar 2018 tildelt hederlig omtale av Haugesund journalistlag for en artikkelserie om sang i skolen.Framtida.no fikk Målprisen 2018 av Hordaland Mållag 17. mars 2018.Framtida.no fikk Målprisen 2020 av Stord kommune 4. juni 2021.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Framtida.no
Framtida.no på Instagram
Sør-Arabia-protektoratet

Sør-Arabia-protektoratet var et britisk protektorat sør på Den arabiske halvøy. Det eksisterte fra januar 1963 til 1967 da området ble til den selvstendige Folkerepublikken Sør-Jemen. Sør-Arabia-protektoratet ble dannet av de fire statene som ikke sluttet seg til Den sørarabiske føderasjon, det vil si sultanatene Øvre Yafa, Kathiri, Qishn og Sokotra samt Shihr og Mukalla. Britenes høykommissær for Sør-Arabia-protektoratet var samtidig Adens guvernør.


== Referanser ==
Verdens autismedag

Verdens autismedag, offisielt kalt FN-dagen for bevissthet rundt autisme, er en internasjonalt anerkjent FN-dag som markeres 2. april hvert år for å øke bevisstheten rundt autisme og autismespekterdiagnoser. Dagen ble vedtatt i 2007 og markert første gang i 2008. Hvert år markeres dagen i FN sitt hovedkontor i New York, samtidig som FNs medlemsland oppfordres til å gjøre egne tiltak for å øke bevisstheten rundt autisme. Flere foreninger og organisasjoner har også innført egne markeringer den 2. april. Verdens autismedag assosieres av flere med fargen blått og en av de mest kjente markeringene er «Light It Up Blue» kampanjen hvor kjente byggverk lyses opp med blått lys for å markere sin støtte til autismedagen. Eksempler på kjente landemerker som har deltatt i «Light It Up Blue» kampanjen er Giza-pyramiden, Operahuset i Sydney, Empire State Building og Det hvite hus.


== Årlig tema ==
De siste årene har hver autismedag fokusert på et bestemt tema fastsatt av FN.

2013: «Celebrating the Ability Within the Disability of Autism»
2014: «Opening Doors to Inclusive Education»
2015: «Employment: The Autism Advantage»
2016: «Autism and the 2030 Agenda: Inclusion and Neurodiversity»
2017: «Toward Autonomy and Self-Determination»
2018: «Empowering women and girls with autism»
2019: «Assistive Technologies, Active Participation»
2020: «The Transition to Adulthood»


== Se også ==
Liste over FN-dager


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(es) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(en) World Autism Awareness Day – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) World Autism Awareness Day, via FN
FN-dagen for bevissthet rundt autisme, via FN-sambandet
Føderasjonen av sørarabiske emirater

Føderasjonen av sørarabiske emirater (arabisk: اتحاد إمارات الجنوب العربي‎, Ittiḥād ʾImārāt al-Janūn al-ʿArabiyy, engelsk: Federation of Arab Emirates of the South) var en sammenslutning av britiske protektorater sør på Den arabiske halvøy, i det som senere ble til Sør-Jemen og deretter en del av det forente Jemen. Føderasjonen eksisterte fra 1959 til 1962. Hovedstaden var al-Ittihad. Befolkningen var i 1960 oppgitt til 335 000.


== Historie ==
Fram til 1954 undertegnet Storbritannia traktater og andre avtaler med forskjellige ledere, sultaner, emirer, sjeiker og andre i Sør-Arabia. Det ble etablert protektorater som var samlet i det som ble kalt Aden-protektoratet, som igjen av praktiske grunner var inndelt i Vest-Aden-protektoratet (med 21 stater) og Øst-Aden-protektoratet (med seks stater).Tidlig i 1950-årene begynte britene å fremme sterkere politisk samordning og i 1954 kom det første forslaget om dannelsen av en føderasjon. Mens det ikke lyktes å få med statene i  Øst-Aden-protektoratet, kom det formelt til en samling av statene i Vest-Aden-protektoratet. I kongeriket Jemen i nord, så imam Ahmad bin Yahya på føderasjonsbestrebelsene i sør som en mulig sunnidominerte trussel og ga støtte til opprør. En nasjonalistisk bevegelse, South Arabian League (SAL), med base i Fadhli og Lahej (Abdali), fikk støtte fra folk i Aden så vel som i protektoratene og sto også bak opprør.
Føderasjonen av sørarabiske emirater ble dannet 11. februar 1959 av seks stater i det britiske Vest-Aden-protektoratet. Audhali, Beihan, Dhala, Fadhli, Nedre Yafa og sjeikdømmet Øvre Aulaqi var med ved grunnleggelsen av den nye føderasjonen. Etter skifte av sultan, ble Lahej (Abdali) med senere i 1959. Aqrabi, Dathina og Nedre Aulaqi sluttet seg til i 1960 og Wahidi Balhaf i 1962.  Haushabi og Shaib sluttet seg til i 1963.
Den 11. februar 1959 ble det inngått en traktat om vennskap og beskyttelse med Storbritannia, som anerkjente føderasjonens rett til å utvikle seg fram til en friere stilling, men uten at selvstendighet ble nevnt. Føderasjonsmedlemmene forpliktet seg på sin side til å følge britenes råd.Grunnloven inneholdt bestemmelser om en føderasjonsforsamling med et likt antall medlemmer fra hvert føderasjonsmedlem. Representantene var oppnevnte. En regjering bestående av herskerne i medlemsstatene ble dannet. De føderale militære styrkene, dannet i 1961, rådde over 3 000 mann. En ny hovedstad ble lagt til al-Ittihad, like utenfor kronkoloniens grense vest for byen Aden.
Føderasjonen ble ikke en effektiv enhet og situasjonen var ustabil. Den 4. april 1962 ble Føderasjonen av sørarabiske emirater omdannet til Den sørarabiske føderasjon, der kolonien Aden også ble med året etter grunnleggelsen.


== Medlemsstater ==
Alawi
Aqrabi
Audhali
Beihan
Dathina
Dhala
Fadhli
Haushabi
Lahej (Abdali)
Nedre Aulaqi
Nedre Yafa
Maflahi
Shaib
sjeikdømmet Øvre Aulaqi
Wahidi Balhaf


== Britiske høykommissærer ==
I perioden føderasjonen eksisterte hadde britene to høykommissærer i funksjon:
William Luce, 1959–1960
Charles Hepburn Johnston, 1960–1963


== Referanser ==
Den sørarabiske føderasjon

Den sørarabiske føderasjon (arabisk اتحاد الجنوب العربي, Ittiḥād al-Janūb al-‘Arabī, engelsk: Federation of South Arabia) var en sammenslutning av britiske protektorater sør på Den arabiske halvøy, i det som senere ble til Sør-Jemen og deretter en del av det forente Jemen. Føderasjonen eksisterte fra 1962 til 1967.


== Historie ==
Føderasjonen ble opprettet 4. april 1962 og hadde da 15 medlemsstater, alle tidligere en del av Føderasjonen av sørarabiske emirater. Føderasjonen fikk ytterligere to medlemmer: Staten Aden ble med 18. januar 1963 og i juni 1964 sluttet sultanatet Øvre Aulaqi seg til. Hovedstaden var al-Ittihad, vest for byen Aden. De fire statene som ikke sluttet seg til Den sørarabiske føderasjon, sultanatene Øvre Yafa, Kathiri, Qishn og Sokotra samt Shihr og Mukalla, ble fra januar 1963 samlet i Sør-Arabia-protektoratet.Spørsmålet om Adens status og innflytelse var viktig. Planen om å innlemme Aden i føderasjonen var opprinnelig et forsøk på å demme opp for fagforeningsaktivismen i den strategisk viktige havnebyen. Aden gikk inn i føderasjonen med fortsatt status som kronkoloni og fikk rett til å tre ut av føderasjonen. Videre fikk Aden 24 av 85 medlemmer i føderasjonsforsamlingen og 4 av 14 regjeringsmedlemmer. Grunnlovsreform sto på dagsorden de følgende årene. Storbritannia inngikk en traktat med føderasjonen med sikte på selvstendighet. Den britiske regjeringen erklærte 1968 som året for selvstendighet.Britene møtte økende motstand og føderasjonen var preget av opprør. I 1963 ble National Liberation Front (NLF)  dannet. Den var aktiv i føderasjonens ulike medlemsstater og i 1965 ble den regnet som en viktig maktfaktor. Andre grupper var også aktive i opprørskamp mot britene. Front for the Liberation of South Yemen (FLOSY) var støttet av Egypt, og var NLFs hovedrival i kampen om makten i et uavhengig Sør-Jemen. Konflikten i Nord-Jemen spilte også inn på situasjonen.
25. september 1965 opphevde britene føderasjonens grunnlov for å innføre direkte styre. Storbritannia bestemte seg for å trekke ut sine militære styrker og da denne prosessen var fullført gikk Den sørarabiske føderasjon i oppløsning. Den nasjonale frigjøringsfronten avsatte herskerne i medlemsstatene og erklærte landet selvstendig som Folkerepublikken Sør-Jemen den 30. november 1967.


== Medlemsstater ==
Aden
Alawi
Aqrabi
Audhali
Beihan
Dathina
Dhala
Fadhli
Haushabi
Lahej (Abdali)
Nedre Aulaqi
Nedre Yafa
Maflahi
Shaib
sjeikdømmet Øvre Aulaqi
sultanatet Øvre Aulaqi
Wahidi Balhaf


== Referanser ==
The Green Umbrella

The Green Umbrella er en norsk miniserie, som ble sendt på Skolefjernsynet på NRK. Regissør og produsent var Egil Eikvil. Manuset ble skrevet av Lewis Jones og Michael Smee. I hovedrollene ses Geoffrey Hinsliff og Vivian Lloyd. I birollene benyttet man amatører fra den britiske amatørteatergruppa «Oslo Dramatic Society». I tillegg til Norge ble serien sendt i Sverige, Danmark, Finland og Nederland. Handlingen utspiller seg i London.


== Innspillingsfakta ==
Noen få scener ble innspilt på location i London. De øvrige opptakene ble foretatt i Centralfilms studio i Keysers gate i Oslo. 


== I rollene ==
Geoffrey Hinsliff
Vivian Lloyd


== Kilder ==
«NRK Undervisning · English by Crime». www.nrk.no. Besøkt 2. april 2018.
Jang Dong-shin

Jang Dong-shin (født 10. januar 1976) er en sørkoreansk kjelkehockeyspiller. Han har en paralympisk bronsemedalje i kjelkehockey for Sør-Korea, og to VM-medaljer. 
Han har også konkurrert i rullestolfekting, og fikk tre medaljer i Asian Para Games i 2002 og 2014. 


== Bakgrunn ==
Hans funksjonshemming skyldes at han måtte amputere venste fot etter en bilulykke i 2000. Han begynte med kjelkehockey i 2008, og debuterte på det sørkoreanske landslaget i 2009.


== Idrettskarriere ==
Jang deltok i Paralympiske vinterleker 2010, der Sør-Korea kom på sjetteplass. Han deltok på Sør-Korea lag som kom på andreplass i VM i kjelkehockey 2012, der tapte 1-5 mot USA i finalen. I VM i kjelkehockey 2013 kom de på sjuendeplass, og de kom på samme plass i kjelkehockey under Paralympiske vinterleker 2014.  
I VM i kjelkehockey 2017 fikk Sør-Korea bronse, etter at de slo Norge 3-2 i bronsefinalen. I 2018 representerte han Sør-Korea under Paralympiske vinterleker 2018 i Pyeongchang. Sør-Korea vant der bronsefinalen 3-1 over Italia, og fikk bronse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Profil hos Pyeongchang 2018 Arkivert 2. april 2018 hos Wayback Machine. (PL 2018)
Jang Jong-ho

Jang Jong-ho (født 29. mars 1984) er en sørkoreansk kjelkehockeyspiller. Han har en paralympisk bronsemedalje i kjelkehockey for Sør-Korea, og to VM-medaljer. 
Han har også konkurrert i rullestolbasketball og rullestolfekting på nasjonalt nivå i Sør-Korea. 


== Bakgrunn ==
Jangs funksjonshemming skyldes en trafikkulykke i 2000, der han skadet ryggmargen og ble lam i begge beina. Han begynte med kjelkehockey i 2003, og debuterte på det sørkoreanske landslaget i 2005.


== Idrettskarriere ==
Jang deltok i VM i kjelkehockey 2009, der Sør-Korea kom på fjerdeplass. Året deltok han i Paralympiske vinterleker 2010, der Sør-Korea kom på sjetteplass. Han deltok på Sør-Korea lag som kom på andreplass i VM i kjelkehockey 2012, der tapte 1-5 mot USA i finalen. 
I VM i kjelkehockey 2013 kom de på sjuendeplass, og de kom på samme plass i kjelkehockey under Paralympiske vinterleker 2014.  
I VM i kjelkehockey 2017 fikk Sør-Korea bronse, etter at de slo Norge 3-2 i bronsefinalen. I 2018 representerte han Sør-Korea under Paralympiske vinterleker 2018 i Pyeongchang. Sør-Korea vant der bronsefinalen 3-1 over Italia, og fikk bronse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Profil hos Pyeongchang 2018 Arkivert 2. april 2018 hos Wayback Machine. (PL 2018)
Jung Seung-hwan

Jung Seung-hwan (født 9. januar 1986) er en sørkoreansk kjelkehockeyspiller. Han har en paralympisk bronsemedalje i kjelkehockey for Sør-Korea, og to VM-medaljer. 
Han har også konkurrert i parafriidrett på nasjonalt nivå i Sør-Korea. 


== Bakgrunn ==
Jungs funksjonshemming skyldes en ulykke da han fem år gammel, der han måtte amputere venstre bein etter ulykken. Han begynte med kjelkehockey i 2004, og debuterte på det sørkoreanske landslaget i 2005.


== Idrettskarriere ==
Jang deltok i VM i kjelkehockey 2009, der Sør-Korea kom på fjerdeplass. Året deltok han i Paralympiske vinterleker 2010, der Sør-Korea kom på sjetteplass. Etter Paralympics mottok han en Excellent Para Athlete Award da han kom tilbake til Sør-Korea. Han deltok på Sør-Korea lag som kom på andreplass i VM i kjelkehockey 2012, der tapte 1-5 mot USA i finalen. 
I VM i kjelkehockey 2013 kom de på sjuendeplass, og de kom på samme plass i kjelkehockey under Paralympiske vinterleker 2014. Han var lagets flaggbærer i åpningsseremonien og avslutningsseremonien i disse lekene.  
I 2016 ble han kåret til æresambassadør (honorary ambassador) for Paralympiske vinterleker 2018. I VM i kjelkehockey 2017 fikk Sør-Korea bronse, etter at de slo Norge 3-2 i bronsefinalen. I 2018 representerte han Sør-Korea under Paralympiske vinterleker 2018 i Pyeongchang. Sør-Korea vant der bronsefinalen 3-1 over Italia, og fikk bronse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Profil hos Pyeongchang 2018 Arkivert 2. april 2018 hos Wayback Machine. (PL 2018)
Hulkatodelampe

En hulkatodelampe (HCL) er type kaldkatodelampe som brukes i fysikk og kjemi som en spektral linje kilde (f.eks. for atomabsorpsjonsspektrofotometri (AAS)) og som en frekvens tuner for lyskilder som lasere. En HCL tar nytte av hulkatode-effekten, som fører til ledning på en lavere spenning og med mer spenning enn en kaldkatodelampe som ikke har en hul katode.En HCL består vanligvis av et glassrør som inneholder en katode, en anode og en isolasjonsgass (vanligvis en edel gass). En stor spenning over anoden og katoden fører til ionisering av isolasjonsgassen og skaper plasma. Isolasjonsgass-ioner vil da bli akselerert til katoden, sputtering av atomer fra katoden. Både isolasjonsgassen og sputtete katode atomer vil i sin tur bli eksitert av kollisjoner med andre atomer/partikler i plasmaet. Når de eksiterte atomene forfaller til en lavere tilstan, vil de avgi fotoner, som deretter kan bli oppdaget og et spektrum kan bestemmes.


== Referanser ==
Kim Dea-jung

Kim Dea-jung (født 7. juli 1970) er en sørkoreansk kjelkehockeyspiller. Han har en paralympisk bronsemedalje i kjelkehockey for Sør-Korea. 
Han har også konkurrert i parafriidrett, særlig kastøvelser som diskos, kulestøt og spydkast. 


== Bakgrunn ==
Kims funksjonshemming skyldes en trafikkulykke i 1992, der han måtte amputere begge beina etter ulykken. Han begynte med kjelkehockey i 2004, og debuterte på det sørkoreanske landslaget i 2005.


== Idrettskarriere ==
Jang deltok i VM i kjelkehockey 2009, der Sør-Korea kom på fjerdeplass. Året deltok han i Paralympiske vinterleker 2010, der Sør-Korea kom på sjetteplass.  
I VM i kjelkehockey 2013 kom de på sjuendeplass, og de kom på samme plass i kjelkehockey under Paralympiske vinterleker 2014. 
I 2018 representerte han Sør-Korea under Paralympiske vinterleker 2018 i Pyeongchang. Sør-Korea vant der bronsefinalen 3-1 over Italia, og fikk bronse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Profil hos Pyeongchang 2018 Arkivert 2. april 2018 hos Wayback Machine. (PL 2018)
Proton (andre betydninger)

Proton kan vise til:

En partikkel i atomkjernen, se proton
Et bilmerke, se Proton (bilmerke)
En rakett, se Proton (rakett)
Et tidligere navn på industrikonsernet Siemens
Datateknologien Valve Proton for spillplattformen Steam
Proton-protonkjeden
Protonveien (Oslo)
AutoTram Extra Grand

AutoTram Extra Grand som var introdusert for offentligheten i august 2012 i Dresden, Tyskland er ansett som den det lengste busskjøretøyet med en samlet lengde på 30,73 meter (100,8 fot) og en passasjerkapasitet på 256 passasjerer. Kjøretøyet som er bygd som en dobbelleddbuss med to ledd, var utviklet som eksperimentkjøretøy innenfor bussprosjektet «Innovative Regionale Wachstumskerne», som var startet av det føderale utdannings- og vitenskapsministeriet (Bundes­ministerium für Bildung und Forschung på tysk, BMBF) for å utvikle kollektivtransportteknologi. Selve bussen var bygd av Göppel Bus GmbH i Thüringen og Dresdner Verkehrsbetriebe (DVG).


== Bussen ==
Autotram-bussen var utviklet av Fraunhofer-instituttet for Transport- og Infrastruktursystem som dermed overlot byggingen til TU Wittur Electric Drive GmbH som sørget for drivemaskineri, M&P Motion, Control and Power Electronics GmbH i Dresden som tok for seg det elektroniske utstyret inkludert computersystem og Göppel Bus GmbH. Det tok tre og et halvt år å utvikle og bygge demonstrasjonsbussen som hadde sin offentliggjøring den 22. august 2012. Bussen er en hybridbuss med to dieselmotor, en 6,0 L IVECO N60 motor i akter (220 kW) og en 4,0 L Mercedes OM629 V8-motor (235 kW) i front, den første for generatordrift som leverte strøm til drivakslingene og den andre for batterioppladning. Bussen kan på egne hånd rullere på strømkraft i 8 kilometer.Ideen med prosjektet var ikke å bare ha en leddbuss med et ekstra ledd med hybridmotor, men å sammenføye teknologi fra forskjellige områder innen kollektivtrafikk, mye var lånte fra toget. Dobbelleddbussen kan kjøre framover og rygge som en vanlig buss, mens en datamaskin kontrollerer de individuelle delene slik at de fungerer som togvogner på et spor. Hensikten var å utvikle fram et system som gjør det mulig å transportere store mengder pendlere uten å investere i dyr infrastruktur som skinne.Bussen som dobbelleddbuss har fem aksler, nr. 1, 3, 4 og 5 er styrbare, slik at den kunne ha en meget liten svingradius på 12,5 m, Drivkraften kom fra superkondensatorer på 420 kW og batterier på 120 kW. De tre drivakslingene styres av et elektrohydraulisk system utviklet av Fraunhofer IVI. Passasjerkapasiteten fordeles på 96 sitteplasser og 160 ståplasser.


== Bussoperatører ==
Det er rapporter om at to buss var kjøpt for Shanghai og Beijing, men en enslig buss var brukt som demonstrasjonsbuss i Dresden i året 2012. Anskaffelsesprisen var kanskje for høy, demonstrasjonsbussen kostet 10 million dollar.Allikevel hindret det ikke Volvo fra å tenke seg å utvikle en ny bussmodell med 30 meter lengde, Gran Artic 300 som er ansett som verdens største buss. Den var presentert for offentligheten i 2016.


== Spesifikasjoner ==
Lengde: 30,76 m
Bredde: 2,55 m
Høyde: 3,44 m
Passasjerkapasitet: 256, fordelt på 96 sitte- og 160 ståplasser


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		


== Se også ==
Volvo Gran Artic 300


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://www.autotram.info/
https://www.tek.no/artikler/her-er-verdens-lengste-buss/112525
Perim

Perim eller Barim eller Mayyun er ei øy i Bab el-Mandeb, sundet som knytter sammen Rødehavet med Adenbukta og Indiahavet. Den tilhører Jemen.


== Geografi ==
Perim er vulkansk. Den har et areal på 13 km² og når en maksimal høyde på 65 moh. Det 3,2 km brede sundet Bab Iskender skiller Perim fra Ras Menheli på fastlandet i Jemen. Fra Perim til kysten av Djibouti i vest er det rundt 26 km. Øya er dannet av et vulkansk krater som er hesteskoformet. På sørkysten er det to bukter. Den største av dem, Brown Bay, har gode ankringsforhold.


== Historie ==

Perim var kjent for antikkens greske geografer. I Naturalis Historia av Plinius den eldre kalles øya Adanu. Portugiserne kalte øya Meho, men Afonso de Albuquerque ga den navnet Veracruz i 1513. På arabisk er øya kjent som Mayyun.
På grunn av den strategiske plasseringen kjempet europeerne om kontroll over øya. I 1513 ble den tatt av portugisere og i 1738 av franskmennene. Det britiske ostindiakompaniet tok Perim i 1799 for å hindre at Napoléons styrker kunne erobre øya, men mangel på ferskvann drev dem i første omgang tilbake til Aden.Da planene om bygging av Suezkanalen ble konkretisert, ble Perim viktig igjen og for å komme Frankrike i forkjøpet okkuperte Storbritannia øya på nytt i 1857 og la den under sin besittelse Aden, rundt 155 kilometer lengre øst.Av hensyn til skipsfarten ble et nybygd fyrtårn satt i drift i 1861. Høyden på dette ble i 1912 økt til 81 fot (24,7 meter), slik at signalet var synlig på 3,5 mils avstand.Britene stasjonerte en liten garnison med indiske soldater på øya. Fra 1883 til 1936 ble øya brukt som kullstasjon, drevet av Perim Coal Company. Aktiviteten på øya økte og det ble bygget lager- og kontorbygninger, sykestue, skole, hotell og boliger. Det ble også etablert telegrafstasjon på øya. Den var operert av Eastern Telegraph Company og var forbundet med kabel til Aden, Sjeik Said og Hodeidah.Etter at kullstasjonen stengte i 1936 gikk det nedover med virksomheten på øya. Midt på 1960-tallet bodde det rundt 400 mennesker der. De drev for det meste fiske. Flystripe ble lagt ut nord på øya.
Da Storbritannia trakk seg ut av Sør-Arabia i 1967, ble Perim en del av den nye selvstendige staten Sør-Jemen.


== Referanser ==
Carlos Alvarado Quesada

Carlos Alvarado Quesada (født 14. januar 1980 i San José) er en costarikansk politiker (PAC), journalist og forfatter. Han var Costa Ricas president fra og med 8. mai 2018 til 8. mai 2022. Quesada vant presidentvalget med 60,79 % av stemmene i 2018. Han kom fra stillingen som arbeidsminister i Luis Guillermo Solís' regjering. Før det var han utviklings- og inkluderingsminister i samme regjering.Han har bachelorgrad i kommunikasjon og mastergrad i statsvitenskap fra Universidad de Costa Rica, og mastergrad i utviklingsstudier fra University of Suzzex.


== Referanser ==
Volvo Gran Artic 300

Volvo Gran Artic 300 er ansett som verdens største buss ved å være utviklet som et BRT (bussmetro)-tilpasset dobbelleddbuss av det brasilianske bussprodusentselskapet som er underlagt det svenske multinasjonale konsernet Volvo. Busskjøretøyets lengde er på 30 m (98 fot) med en passasjerkapasitet på 300 passasjerer.


== Gran Artic 300 ==
Busskjøretøyet – som ikke var ferdigbygget og bare besto av et dobbelleddbusschassis på fire aksler med dobbelthjul – var offentliggjort for publikumet på FetransRio-messen i Rio de Janeiro i Brasil den 24. november 2016. 
Brasilianske BRT-systemer foretrekker isolerte bussfiler som andre kjøretøyer ikke har kjøretillatelse for, og det har alltid vært et voksende behov for mer passasjerkapasitet uten å ta skrittet over i skinnegående transportmidler. Dermed utviklingen av Gran Artic 300 for høykapasitetsbusslinjer med en ekstra kapasitet på 30 flere passasjerer enn tidligere modeller, fra 270 til 300. Volvo har en noe kortere variant av denne bussen, Volvo B340M Gran Artic, som er satt i produksjon med en totallengde på 27 m.
Busskjøretøyet forbli i prototypefasen ettersom en kjøper ikke har meldt seg.


== Spesifikasjoner ==
Lengde: 30 m
Passasjerkapasitet: 300 passasjerer


== Se også ==
AutoTram Extra Grand


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
http://www.tungt.no/transportmagasinet/verdens-storste-buss-2118141
http://www.volvobuses.com/en-en/news/2016/nov/volvo-launches-the-world-largest-bus.html