jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gryllica

Gryllica er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Nokså små, blanke, rødbrune til brunsvarte trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen, de innerste leddene er tykkere med en brem av stive, mørke hår på innersiden. Dekkvingene er nesten parallellsidige med rettvinklede "skuldre" og noen lyse lengdestriper.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige og sørøstlige Brasil, én art forekommer også i det nordlige Argentina.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Calliini J. Thomson, 1864
Slekten Gryllica J. Thomson, 1860
Gryllica curitibana Lane, 1965
Gryllica flavopustulata Thomson, 1860
Gryllica picta (Pascoe, 1858)
Gryllica prava Lane, 1973
Gryllica pseudopicta Lane, 1965
Gryllica pygmaea Lane, 1973


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 10. august 2016 hos Wayback Machine.
(en) Gryllica i Encyclopedia of Life 
(en) Gryllica i Global Biodiversity Information Facility 
Gryllica – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Lamiinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bildegalleri over noen av artene
Pycnopsis

Pycnopsis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En nokså stor og kraftig, svart trebukk. Dekkvingene kan ha hvite eller oransjerøde tverrbånd, eller være svarte med små, hvite flekker.


== Utbredelse ==
Arten er vidt utbredt i det sørlige og østlige Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Ceroplesini J. Thomson, 1860
Slekten Pycnopsis J. Thomson, 1860
Pycnopsis brachyptera J. Thomson, 1860
Pycnopsis brachyptera brachyptera J. Thomson, 1860
Pycnopsis brachyptera obsoleta Fåhraeus, 1872
Pycnopsis brachyptera uhaensis Fiedler, 1937
Pycnopsis brachyptera vicina Koch, 1868


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 9. mai 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Pycnopsis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Pycnopsis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pycnopsis – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Pycnopsis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mjella kraftverk

Mjella kraftverk er et vannkraftverk ved Gransherad i Notodden kommune i Vestfold og Telemark.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 152 meter.
Installert effekt er 200 kW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 0,75 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Michael Urie

Michael Lorenzo Urie (født 8. august 1980 i Dallas i Texas) er en amerikansk skuespiller, best kjent for rollen som Marc i TV-serien Ugly Betty.


== Filmografi ==


=== Filmer ===
2011 – The Decoy Bride – Steve Korbitz
2014 – Such Good People – Richard Nearly


=== Fjernsyn ===
2006-2010 – Ugly Betty – Marc St. James
2012 – Partners – Louis McManus
2014–2015 – En moderne familie – Gavin Sinclair
2014–2016 – The Good Wife – Stephen Dinovera


=== Teater ===
2003 – Love's Labour's Lost (Judith Shakespeare Company) – Boyet
2003 – Another Vermeer
2004 – The Roaring Girl (The Foundry) – Sebastian
2004 – Like The Mountains (Hyde Park Theatre) – Erich
2004 – Lowbrow (And A Little Bit Tacky) (Plum Productions)
2005 – The Revenger's Tragedy (Culture Project) – Lussurioso
2005 – The King Stag (Seattle Rep) – Cigolotti/Pantalone
2005 – Romeo og Julie (Folger Theatre) – Mercutio
2006 – Titus Andronicus (Old Globe Theatre) – Chiron
2006 – Othello (Old Globe Theatre) – Roderigo
2006 – En midtsommernattsdrøm (Old Globe Theatre) – Flute/ Thisby
2006 – Phenomenon (Here Arts Centre) – Mark
2013 – Buyer & Cellar


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michael Urie på Internet Movie Database 
(sv) Michael Urie i Svensk Filmdatabas 
(fr) Michael Urie på Allociné 
(en) Michael Urie på AllMovie 
(en) Michael Urie hos The Movie Database 
(en) Michael Urie hos Internet Broadway Database
Nouveau Stade de Bordeaux

Nouveau Stade de Bordeaux, også kjent som Matmut Atlantique av sponsormessige årsaker, er et fotballstadion i byen Bordeaux i Frankrike.  


== Historikk ==
Stadionet ble bygget i forbindelse med at Frankrike fikk EM i fotball 2016. Byggingen av stadionet startet i 2013 og det stod ferdig i april 2015.  Det ble offisielt åpnet 18. mai 2015.  Det er designet av de samme arkitekter som står bak Allianz Arena i München og Beijings nasjonalstadion (ofte kalt Fugleredet).  De øverste tribuneseksjonene er på hele 35 grader, det maksimalt tillatte i Frankrike. Utvendig preges stadionet av mange stolper som skal representere furutrærne i skogen Landes som ligger nær stadionet.  Forsikringsselskapet Matmut kjøpte navnerettighetene til stadionet i mai 2015 og det skal hete Matmut Atlantique fram til 2025.Den første kampen var hjemmelaget Bordeaux mot Montpellier 23. mai 2015 i siste serierunde i Ligue 1.


== Større idrettsarrangementer ==


=== EM i fotball ===
Stadionet ble brukt til fire gruppekamper samt én kvartfinale under EM i fotball 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Grand stade Bordeaux – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Stadionet på UEFA sin hjemmeside (engelsk)
Knaresborough Castle

Knaresborough Castle er et slott i grevskapet North Yorkshire i England i Storbritannia. Slottet ligger i den sentrale delen av landet, 290 kilometer nord for hovedstaden London, i en høyde på 62 meter over havet. Nærmeste by er Harrogate, 4,8 kilometer vest for slottet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Knaresborough Castle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Paul Williams (låtskriver)

Paul Hamilton Williams jr. (født 19. september 1940 i Omaha i Nebraska) er en amerikansk komponist, vokalist, låtskriver og skuespiller.
Williams er kanskje best kjent for poplåtene han sang i 1970-årene, blant annet Three Dog Nights versjon av «An Old Fashioned Love Song», Helen Reddys «You and Me Against the World», David Bowies «Fill Your Heart», og The Carpenters' «We've Only Just Begun» og «Rainy Days and Mondays». Han har også arbeidet med musikken til flere filmer, og skrev teksten til filmlåten «Evergreen (Love Theme from A Star Is Born)» fra musikalfilmen En stjerne blir født. Sammen med Barbra Streisand som komponerte musikken, vant han en Grammy Award og en Oscar for beste sang. Williams skrev også sanger til The Muppet Movie og The Love Boat.
Han spilte også i flere filmer, blant annet Little Enos Burdette i actionkomedien Smokey and the Bandit (1977) og den ondskapsfulle svanen i Brian De Palmas Phantom of the Paradise (1974). For sistnevnte film komponerte han også lydsporet, og han ble nominert til en Oscar for arbeidet. Williams har også arbeidet med fjernsyn, teater og vært stemmeskuespiller i animasjonsfilmer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Paul Williams (songwriter) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Paul Williams på Internet Movie Database 
(sv) Paul Williams i Svensk Filmdatabas 
(da) Paul Williams på Filmdatabasen 
(da) Paul Williams på Scope 
(fr) Paul Williams på Allociné 
(en) Paul Williams på AllMovie 
(en) Paul Williams hos Turner Classic Movies 
(en) Paul Williams hos The Movie Database 
(en) Paul Williams hos Internet Broadway Database 
(en) Paul Williams hos Behind The Voice Actors 
(en) Paul Williams på Discogs 
(en) Paul Williams på MusicBrainz 
(en) Paul Williams på Spotify 
(en) Paul Williams på Genius — sangtekster 
(en) Paul Williams på AllMusic
Max Brüel

Max Brüel (født 14. juli 1927 i Hillerød, død 31. mars 1995 i Algarve, Portugal) var en dansk arkitekt og jazzmusiker. 
Etter utdanning ved Det Kongelige Danske Kunstakademi var Max Brüel kompanjong med Gehrdt Bornebusch og Jørgen Selchau 1956-70, deretter med Jørgen Groth, inntil han i 1983 bosatte seg i Portugal, hvor han virka som maler og tegner. Han medvirka ved oppføringa av Amtssygehuset i Herlev (1967) og en lang rekke skoler i Nordsjælland. Som jazzmusiker har Max Brüel gjort seg bemerka i internasjonal sammenheng i 1950-åra. Han spilte klaver, og senere saxofon. I slutten av 1960-åra var han med i John Tchicais Cadentia Nova Danica.


== Priser ==
1966 – Træprisen
1973 – Eckersbergmedaljen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Max Brüel på Filmdatabasen 
(da) Max Brüel på danskefilm.dk 
(en) Max Brüel på Discogs 
(en) Max Brüel på MusicBrainz 
(da) Max Brüel på gravsted.dk  Besøkt 9. juni 2016
Cathexis

Cathexis er en liten slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore til nokså store, slanke, brunspraglete trebukker. Forbeina er svært forlengede, og billene kan minne om små utgaver av den kjente arten Acrocinus longimanus (som de ikke er i slekt med). Antennene er tynne og betydelig lengre enn kroppen. Pronotum har rundede sider og er smalere foran enn bak. Dekkvingene er nesten parallellsidige og ender i en skarp pigg på ytterhjørnet.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørøstlige og østlige Brasil.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Colobotheini J. Thomson, 1860
Slekten Cathexis J. Thomson, 1860
Cathexis longimana (Pascoe, 1859)
Cathexis vitticollis Zajciw, 1967


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 10. august 2016 hos Wayback Machine.
(en) Cathexis i Encyclopedia of Life 
(en) Cathexis i Global Biodiversity Information Facility 
Cathexis – detaljert informasjon på Wikispecies
Tessarecphora

Tessarecphora er en liten slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én art som midlertid deles opp i flere underarter.


== Utseende ==
En nokså liten, tettbygd, brunsvart trebukk. Hele oversiden er spredt kledt med lange, mørke, oppstående hår, på antennene er disse hårene delvis lyse. Antennene er kraftige og litt lengre enn kroppen, de ytterste leddene er blekbrune. Pronotum er mye bredere enn langt, med en kort tann midt på hver sidekant. Dekkvingene har uregelmessige, tynne, lyse tverrbånd.


== Utbredelse ==
Arten er vidt utbredt i Sør- og Mellom-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Compsosomatini J. Thomson, 1857
Slekten Tessarecphora J. Thomson, 1857
Tessarecphora arachnoides J. Thomson, 1857
Tessarecphora arachnoides arachnoides J. Thomson, 1857
Tessarecphora arachnoides amazonica Monné, 1980
Tessarecphora arachnoides centralis Monné, 1980


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 9. mai 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Tessarecphora i Encyclopedia of Life 
(en) Tessarecphora i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Tessarecphora – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Tessarecphora – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Tessarecphora – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bilder av arten Arkivert 10. august 2016 hos Wayback Machine.
Bildegalleri over noen arter fra Paraguay (Compsosomatini litt nede på siden)
6F

6F er et samarbeid mellom fem av fagforbundene innen Landsorganisationen i Sverige: Byggnadsarbetareförbundet, Elektrikerförbundet, Fastighetsanställdas förbund, Målareförbundet og Seko. 
Den opprinnelige samarbeidsavtalen ble underskrevet i september 2009, og da inngikk også det svenske Transportarbetareförbundet. Uenigheter vedrørende felles administration gjorde at Transport i 2012 ble stående utenfor 6F, men navnet ble beholdt.6F startet i 2013 tenketanken Katalys, som bedriver utredningsvirksomhet og opinionsarbeid.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Schönau im Schwarzwald

Schönau im Schwarzwald er en småby og et kursted i sørvestre Tyskland, beliggende i Landkreis Lörrach i Baden-Württemberg, ved elva Wiese i Schwarzwald, omkring 30 km sør for Freiburg im Breisgau. Stedet har 2321 innbyggere (2012) og et areal på 14,7 km².
Stedet er administrativt sete for kommunalforbundet Gemeindeverwaltungsverband Schönau im Schwarzwald, der foruten Schönau også nabokommunene Aitern, Böllen, Fröhnd, Schönenberg, Tunau, Utzenfeld, Wembach og Wieden inngår.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Schönau im Schwarzwald – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Christian Blache

Christian Vigilius Blache (født 1. februar 1838 i Aarhus, død 14. mars 1920 i København) var en dansk marinemaler. Han regnes med blant de tidlige Skagensmalerne. 
Han ble student i 1857, men forlot studiene for å gå i lære som skipsbygger, noe han var i to år. Deretter gikk han på Teknisk Institutt og ble tatt opp på Kunstakademiet i København i 1861. Han ble utdannet under professor C.F. Sørensen. 
I 1863 begynte han å stille ut og året etter kjøpte Den Kongelige Malerisamling «Fra Begtrupvigen ved Hals». I 1865 fikk han De neuhausenske priser for «Danske Orlogsskibe under Letning i Sundet». I 1869 vant han prisen for andre gang.I 1888 ble han medlem av Kunstakademiets Plenarforsamling. 
Blache er begravet på Garnisons Kirkegård i København.


== Utmerkelser ==
1865 og 1869 –De neuhausenske priser
1887 og 1888 – EckersbergmedaljenI 1888 ble han Ridder av Dannebrog, i 1898 titulær professor, i 1904 mottok han  Dannebrogordenens Hæderstegn og i 1914 ble han Kommandør av 2. grad.


== Verk (utvalg) ==
«Fra Begtrupvigen ved Hals» (1864),
«Danske Orlogsskibe under Letning i Sundet» (1865),
«Redningsbaaden kjøres til Strandingsstedet» (1871),
«Fra Stranden ved Scheveningen, en Fiskerskøjte trækkes paa Land» (1876),
«Søren Kanne, som med sine Heste redder to skibbrudne» (1877),
«Store Dønninger mod en Klippekyst» (1883),
«Christianshavns Kanal set fra Trangraven» (1885),
«Stille eftermiddag udover sandgrundene ved Lynæs» (1893)


== Billedgalleri ==

		
		


== Referanser ==
Nørsteteig kraftverk

Nørsteteig kraftverk er et vannkraftverk i Svartdal i Seljord kommune i Vestfold og Telemark.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 98 meter.
Installert effekt er 80 kW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 0,31 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Sven Vintappares gränd

Sven Vintappares gränd ligger i Gamlebyen, Stockholm. Den strekker seg mellom Västerlånggatan og Stora Nygatan. Opprinnelig fortsatte den vestover helt til den vestlige bymuren og Lejontornet.
Swen Wintapperes gränd er ganske sikkert oppkalt etter Sven Staffansson, (Kong:e M:ttz tro tienere og wintappare). Han er nevnt flere ganger i byens «tänkeböcker» 1584-88 i forbindelse med emner vedrørende hus og eide ifølge Tord O:son Nordberg et hus i Galatea-kvartalet. Ifølge Björn Hasselblad (Stockholmskvarter), eide han et hus i Alcmene-kvartalet.
Vera Siöcrona bodde lenge i Sven Vintappares gränd og det er henne som Evert Taubes vise «Vera i Vintappargränd» handler om.


== Se også ==
Sven Vintappares torg


== Kilder ==
Stahre, Nils-Gustaf; Fogelström, Per Anders (1986). Stockholms gatunamn: innerstaden. Monografier utgivna av Stockholms stad (återtryck av del av 1:a upplagan). Stockholm: Liber/Allmänna förlaget. Libris 7269073. ISBN 91-38-90777-1
Hasselblad, Björn (1975) [1962]. Stockholmsgator (3). Stockholm: Almqvist & Wiksell. Sid. 22–23. Libris 7218493. ISBN 91-20-04751-7
Guilty pleasure

Guilty pleasure eller Guilty pleasures er tittelen på 

et samfunnsfenomen som betyr at en liker noe selv om man samtidig føler seg skyldig for det.MusikkGuilty Pleasure (Ashley Tisdale), 2009
Guilty Pleasures (Barbra Streisand), 2005
Guilty Pleasures (Didrik Solli-Tangen), 2010
Guilty Pleasure (Mia Dimšić-sang), kroatisk sang fra 2022Annet«Guilty Pleasures», en episode av NCIS
«Guilty Pleasures», en episode av Glee
Virgin Territory (arbeidstittel: Guilty Pleasures), en film fra 2007
Jostein Halgunset

Jostein Halgunset (født 1951) er professor i anatomi ved Det medisinske fakultet ved NTNU. Han er også daglig leder for Regional forskningsbiobank Midt-Norge (Biobank1) ved St. Olavs hospital. Biobanken utvikler løsninger for forskere som benytter humant biologisk materiale i medisinsk forskning.Halgunset tok medisinsk embetseksamen ved Universitetet i Bergen i 1977. Han har blitt kåret til årets underviser av studentene ved Det medisinske fakultet ved NTNU i 1996, 2001, 2008, 2010 og 2015.


== Publikasjoner ==
(no) Publikasjoner av Jostein Halgunset i BIBSYS
(no) Publikasjoner av Jostein Halgunset i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Halgunsets profilside, NTNU
Tore Wessel-Berg

Tore Wessel-Berg (født 6. januar 1923 i Modum, død 22. oktober 2011 i Trondheim) var en norsk professor i elektronikk som forsket frem klystroner.Under oppveksten i Skoger i Buskerud ble han interessert i radioer. Han fikk examen artium i 1943 og hjalp motstandsbevegelsen under den andre verdenskrig. Han ble sivilingeniør ved linjen for teknisk fysikk ved NTH i 1950 og utviklet derpå et klystron, et radiorør senere produsert og brukt av radiolinje-fabrikanten NERA i Bergen til ut på 1970-tallet. Så var han forsknings-assistent ved Stanford University fra 1953 til 1957, ved Forsvarets Forskningsinstitutt (FFI) sin radar-avdeling i Bergen fra 1957 til 1961. Han ble  dr.techn. i 1960.  Etter nye to år ved Stanford var han fra 1965 til 1991 professor i anvendt elektronikk ved NTH. Der dannet han fagområdet fysikalsk elektronikk sammen med Andreas Tonning (1922–2002). Han ble professor emeritus og skrev en lærebok, utgitt i 2001. Patenter hadde han også.Tore var av Wessel (slekt), sønn av bonde Harald Olaf Wessel-Berg (1889–1980) bonde og Karen Røed (1887–1972). Han  giftet seg i 1959 med Inger-Anne Otnæss (1937–2008), og sønnene Dag Wessel-Berg og Erik Wessel-Berg er begge akademikere ved NTNU.


== Utgivelser ==
Electromagnetic and quantum measurements: A bitemporal neoclassical theory, Kluwer Publ., 2001


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tore Wessel-Bergs private arkiv finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket
Vipeslekten

Vipeslekten eller viper (Vanellus) er eneste slekt i underfamilien Vanellinae (viper), som videre inngår i lofamilien (Charadriidae). Slekten er representert i Norge med kun én art, nemlig typearten vipe (V. vanellus).


== Inndeling ==
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl (NNKF) og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017).

Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
Charadrii, lofugler
Charadriidae, lofamilien
Vanellinae, viper, 1 slekt, 24 arter
Vanellus, vipeslekten, 24 arter
V. vanellus, vipe
V. crassirostris, langtåvipe
V. armatus, smedvipe
V. spinosus, sporevipe
V. duvaucelii, elvevipe
V. tectus, svarttoppvipe
V. malarbaricus, hinduvipe
V. albiceps, hvitkronevipe
V. lugubris, sørgevipe
V. melanopterus, fjellsørgevipe
V. coronatus, kronvipe
V. senegallus, stripehodevipe
V. melanocephalus, flekkvipe
V. superciliosus, brunbrystvipe
V. cinereus, gråhodevipe
V. indicus, brillevipe
V. macropterus, javavipe
V. tricolor, beltevipe
V. miles, maskevipe
V. gregarius, steppevipe
V. leucurus, sumpvipe
V. cayanus, lovipe
V. chilensis, bronsevipe
V. resplendens, andesvipe


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) vipeslekten – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) vipeslekten i Encyclopedia of Life 
(en) vipeslekten i Global Biodiversity Information Facility 
(no) vipeslekten hos Artsdatabanken 
(sv) vipeslekten hos Dyntaxa 
(en) vipeslekten hos Fossilworks 
(en) vipeslekten hos ITIS 
(en) vipeslekten hos NCBI 
(en) Kategori:Vanellus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Vanellus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Vanellus – detaljert informasjon på Wikispecies
Albert Vilhelm Bøgh

Albert Vilhelm Bøgh (født 29. april 1843 i Bergen, død 11. april 1927) var en norsk skuespiller.
Bøgh virket ved Christiania Theater 1871-1872, Møllergatens Teater 1872-1876 og fra 1876 ved Den Nationale Scene i fødebyen. I begynnelsen av sin karriere spilte han ofte unge elskere i lystspill, mens han senere i livet ofte spilte myndige eldre herrer.Albert Vilhelm Bøgh var sønn av sorenskriver Ole Bøgh (1810–1872) og Anna Dorothea Sagen (1809–1850). Han var bror av Johan Bøgh.


== Referanser ==
Albert Bøgh i Scenewebarkivet
Stade Geoffroy-Guichard

Stade Geoffroy-Guichard er et stadion i Saint-Étienne i Frankrike.  Det er hjemmebanen til fotballaget AS Saint-Étienne, men har også blitt brukt til kamper i rugby union.  Stadionet har blitt oppgradert i forbindelse med EM i fotball 2016 og kapasiteten ble økt fra 35 600 til 42 000.  Stadionet var opprinnelig reserve for EM, men ble fikk endret status siden det er 24 lag med i EM og dermed flere kamper.


== Historikk ==
Stadionet ble bygget på et landområde som ble gitt av Geoffroy Guichard som stiftet fotballklubben AS Saint-Étienne.  Det ble offisielt åpnet i september 1931.  Det var opprinnelig løpebane rundt gressmatta, men denne ble fjernet i 1956 under oppgradering av stadionet.  Det var tidligere bare fire seksjoner med åpne hjørner, men det ble bygget tribuner i alle fire hjørnene for å øke kapasiteten for EM i fotball i 2016.


== Større idrettsarrangementer ==


=== VM i fotball ===
Stadionet ble brukt under VM i fotball 1998, da fem gruppespillkamper og én åttendedelsfinale ble spilt her.


=== EM i fotball ===
Under EM i fotball 1984 ble det spilt to kamper i gruppespillet på stadionet.
Ved EM i fotball 2016 ble det spilt tre gruppespillkamper og én åttendedelsfinale her.


=== VM i rugby union ===
I 2007 arrangerte Frankrike VM i rugby union.  Tre gruppespillkamper ble spilt på Le Chaudron.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Stadionet offisielle hjemmeside (fransk) Arkivert 10. mai 2016 hos Wayback Machine.
Stadionet på UEFA sin hjemmeside (engelsk)
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Stade Geoffroy-Guichard – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Elly Christiansson

Elly Alfhild Matilda Christiansson (født 17. mai 1916 i Norge, død 24. november 2004 i Stockholm) var en norskfødt svensk skuespiller.Hun debuterte i 1940 i Stora famnen og kom til å medvirke i fjorten svenske filmer.


== Filmografi ==
1940 – Stora famnen
1940 – En sjømann til hest
1940 – Blyge Anton
1941 – Ung dame med tur
1941 – Lynreporteren
1941 – Ektemenn kan temmes
1941 – Mot fremtiden
1943 – Kvinner i fare
1943 – I dag blir min mann gift
1943 – En melodi om våren
1944 – Lykkelige timer
1944 – På farlige veier
1945 – Hans majestet får vente
1956 – Egen inngang


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Elly Christiansson på Internet Movie Database 
(sv) Elly Christiansson i Svensk Filmdatabas 
(en) Elly Christiansson hos The Movie Database