jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
The Act of Killing

The Act of Killing (indonesisk: «Jagal», betyr «Slakter») er en dokumentarfilm fra 2012, regissert av Joshua Oppenheimer. Filmen er en dansk-norsk-indonesisk-britisk samproduksjon, hvor hovedprodusent er Final Cut For Real i Danmark, ko-produsenter Piraya Film i Norge, Spring Films i England og Anonymous i Indonesia, med Werner Herzog, Errol Morris, Joram ten Brink,  Andre Singer, Torstein Grude og Bjarte Mørner Tveit som executive produsenter.
Filmen vant European Film Awards for beste dokumentar og Asia Pacific Screen Award samt at den ble nominert til beste dokumentarfilm på den 86. Oscar-utdelingen.


== Handling ==
Filmen fokuserer på massakren i Indonesia i 1965-1966, der mer enn 500.000 mennesker ble drept.
Da Suharto styrtet presidenten i Indonesia,  Sukarno etter det mislykkede kuppet i 1965, ble gangsterne Anwar Kongo og Adi Zulkadry i byen Medan forfremmet fra å selge svartebørsbiletter til å lede den mest beryktede dødsskvadronen i Nord-Sumatra. De drev også utpressing av den kinesisk-etniske lokalbefolkningen og drepte de som ikke betalte. Anwar drepte personlig sirka 1000 mennesker. Filmen følger Anwar bak kamera, der Anwar og vennene hans filmatiserer handlingene som foregikk på 60-tallet.


== Mottakelse ==


=== Norske anmeldelser ===
VG - Terningkast 6.
Dagbladet - Terningkast 6.
Side 3 - Terningkast 6.
Cinema - Terningkast 6.
FilmMagasinet - Terningkast 6.
Filmpolitiet - Terningkast 6.
Osloby - Terningkast 6.
Bergens Tidende - Terningkast 5.


=== Topplister ===
The Act of Killing ble listet som en av de beste filmene i 2013 av forskjellige kritikere:
1. – Sight & Sound
1. – The Guardian
1. – laweekly.com 
1. – Nick Schager, The A.V. Club
2. – Mark Kermode, The Observer
3. – David Edelstein, New York
3. – David Sexton, London Evening Standard
4. – Eric Kohn, Indiewire
4. – People Magazine 
7. – Bill Goodykoontz, Arizona Republic
7. – A. A. Dowd, The A.V. Club
7. –  David Chen – slashfilm.com  
8. – Sam Adams, The A.V. Club
8. – Ignatiy Vishnevetsky, The A.V. Club
8. – Richard Corliss, Time
10. – Time Out London
10. – Devindra Hardawar – slashfilm.com 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) The Act of Killing på Internet Movie Database 
(da) The Act of Killing i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) The Act of Killing på Allociné 
(nl) The Act of Killing på MovieMeter 
(en) The Act of Killing på AllMovie 
(en) The Act of Killing på Turner Classic Movies 
(en) The Act of Killing på Rotten Tomatoes 
(en) The Act of Killing på Metacritic 
(en) The Act of Killing på Box Office Mojo
Lichterfelde vest

Lichterfelde vest (tysk: Villenkolonie Lichterfelde, eller Carstenn’sche Villenkolonie) er et villastrøk i Lichterfelde i Berlin. Det ble planlagt i 1865 som et av de første villastrøk i Tyskland og regnes som det eldste i Berlin i sitt slag.Forretningsmannen Johann Anton Wilhelm Carstenn fra Hamburg kjøpte i 1865 det forgjeldete godset Lichterfelde for å bygge et villastrøk for velhavende borgere.  Planen var inspirert av tilsvarende områder Carstenn hadde sett i Storbritannia. Området lå gunstig til ved jernbanen og Carstenn oppførte to stasjoner, Lichterfelde Ost og Lichterfelde West. Oppføringen av villastrøket var en del av hans plan om å omgi hele den ekspanderende Berlin med en krans av hagebyer. Det skulle være villaer og ikke leilighetshus i flere etasjer. I byggeperioden vokste Lichterfelde kommune stadig og i 1920 hadde denne delen av Steglitz 47 213 innbyggere. Området ble dette året innlemmet i Stor-Berlin. Villastrøket ble i motsetning til Lichterfelde øst, bare mindre skadet under den andre verdenskrigen.
Bygningene til den historiske Preußische Hauptkadettenanstalt ligger i utkanten av villastrøket. Flere av gatenavnene som for eksempel Kadettenveg, har tilknytning til skolens virksomhet.


== Bilder ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kultuführer Berlin (tysk), med kart
Himmel og hav

Himmel og hav har flere alternativer:

Himmel og hav, er et musikkalbum utgitt av Anders Bru i 1990.Himmel og hav, et musikkalbum utgitt av Malin Holberg i 1993.
Himmel og hav, originaltittelen til en norsk Stompa-film fra 1967 (bedre kjent som Stompa til sjøs).
Klabautermannen

Klabautermannen er en skandinavisk spillefilm fritt basert på romanen av samme navn av forfatteren Aksel Sandemose. Den var spilt inn i svart/hvitt og hadde premiere på Filmfestivalen i Berlin som gikk fra 25. juni til 6. juli 1969.
I Danmark ble det vist en versjon som var 4 minutter kortere enn den norske versjonen.


== Se også ==
Klabautermann


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Klabautermannen på Internet Movie Database 
(no) Klabautermannen hos Filmfront 
(sv) Klabautermannen i Svensk Filmdatabas 
(da) Klabautermannen i Danmark Nationale Filminstitut 
(en) Klabautermannen på AllMovie 
(no)  Klabautermannen hos Filmweb
Balta (Ukraina)

Balta (ukrainsk: Балта, rumensk: Balta) er en liten by i Odesa oblast (fylke) sørvest i Ukraina. Den er det administrative senteret i Balta rajon (kommune) og ligger omkring 200 km fra Odessa. 
Byen har 19 353 innbyggere (2023) og dekker et areal på 22,79 km².


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Balta, Ukraine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Балта – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Peder Christensen

Peder Christensen var lagmann i Christiansand og Agdesidens lagdømme mellom 1582 og 1600.
I 1588 fikk ble han beordret til å hjelpe til i en odelssak. Han er 1636 nevnt i flere eldre saker, en åstedssak i 1585, i en åstedssak i 1590, og i en åstedssak fra 1593.I 1595 var det oppløp og stridigheter i forbindelse med avholdelse av ting. Lagmannen fikk et skarpt brev i anledning forholdene.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Riksarkivet (1998). Agdesiden dombok 1636. Oslo: Riksarkivet. ISBN 8254800472.
Nils Lauritsen

Nils Lauritsen (født 1540 i Flensburg, død 1614 i Mandal) var lagmann i Christiansand og Agdesidens lagdømme mellom 1599–1604.


== Embetskarriere ==
Hans bestallingsbrev ble datert 30. august 1600. Han ble etter tidligere vurderinger avsatt på herredagen i Bergen sommeren 1604, men dette er ikke dokumentert.Niels Lauritsen var først rådmann, siden borgermester i Tønsberg 1585–1598. 
En dom Nils Lauritsen avsa i en eiendomssak fra 1602, er kjent fra Agdesidens dombok 1636.


== Familie ==
Han ble gift i 1592 med Randi Lauritsdatter Holck, født 1540 i Tønsberg og død der i 1597. Randi Lauritsdatter var søster av Oluf Lauritsen Holck som var lagmann i Fredrikstad 1599–1607.
Niels Lauritsen og Randi Lauritsdatter hadde flere barn. Sønnene Iver Nilsen og Laurits Nilsen ble begge borgermestre i Tønsberg. Det samme var Randis svoger Jon Kristensen gift med Maren Lauritsdatter. Også Jon Holck, sønn til broren Oluf Lauritsen Holck ble borgermester i Tønsberg.
Nils og Randis datter Anne Nilsdatter ble gift med biskop i Trondheim Peder Schelderup. 
Deres datter Maren Nilsdatter ble gift med sokneprest i Hjelmeland i Ryfylke Daniel Jørgensen, sønn av biskop i Stavanger Jørgen Eriksen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Riksarkivet (1998). Agdesiden dombok 1636. Oslo: Riksarkivet. ISBN 8254800472.
Tiantai (Taizhou)

Tiantai (kinesisk: 天台县; pinyin: Tiāntāi Xiàn) er et fylke i byprefekturet Taizhou i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen i fylket var 551 204 i 1999.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 104 løper gjennom fylket. Den begynner i Beijing, løper sørover via Dezhou og så til Jinan, Xuzhou, Nanjing, Hangzhou, Wenzhou og ender opp i Fuzhou.


== Referanser ==
Tiantai

Tiantai kan sikte til:

Fylket Tiantai i byprefekturet Taizhou i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina
Tiantaifjellet i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina
Skoleretningen tiantai innen kinesisk buddhisme.
Badehotellet

Badehotellet er en dansk drama- og komiserie som har gått på dansk TV 2 siden 2013. Serien handler om ansatte og gjester på et idyllisk dansk kysthotell på slutten av 1920-tallet. Seriens manus er laget av Stig Thorsboe og Hanna Lundblad.
Serien er innspilt ved Svinkløv, Slettestrand og Grønnestrand i Nordjylland.I Norge har serien gått på TV 2 siden 2015.


== Handling ==


=== Første sesong ===
Serien handler om Andersens lille badehotell sommeren 1928. Forskjellige familier, i hovedsak stamgjester på hotellet, møtes. Det er grosserer Madsen med frue og to døtre. Eldstedatteren på 19 mistrives på hotellet og vil heller være på fest med jevnaldrende. Så er det kontorsjef Aurland med sin nakenbadende hustru. Aurland har kjøpt en radio, datidens store nyhet, og forteller om krisene i bankene. Det irriterer fabrikant Frigh, som er på hotellet med hustru og tvillingene sine. Den verdensvante skuespiller Weyse ankommer hotellet med sin hustru nummer tre, som er gravid. Det forhindrer ham ikke i å flørte med andre kvinner. Weyse elsker å sitte ved pianoet og spille og synge. En greve som blir utpresset p.g.a. homofili er også gjest. Han drømmer om å bygge ferieboliger ved badehotellet, og prøver å få med seg grossereren på planene. Grossereren har sine egne planer: å få eldstedatteren bortgiftet til greven. Siste gjestene er en mor og hennes lærersønn. Han er fugle- og blomstertitter. Moren ber til Gud om at sønnen skal finne en kvinne.
Parallelt med borgerskapets lystbetonte ferieliv møter vi tjenerne, hotelldirektør Andersen og hans kuede hustru. Andersen sørger over sin avdøde første kone og over sin sønn som emigrerte til USA. Den nye fru Andersen arbeider selv i hotellet.
Første episode starter med at møllerdatteren Fie får ansettelse ved hotellet. Hun vil tjene nok penger til å betale for oppholdet til sin lungesyke far på et sanatorium i København. Varme følelser oppstår mellom henne og bondedrengen Morten.


== Medvirkende ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Badehotellet på Internet Movie Database 
(da) Badehotellet i Danmark Nationale Filminstitut 
Om serien på tvguide.dk
Bendix Olafsen

Bendix Olafsen (død 1618 i Mandal) var lagmann i Christiansand og Agdesidens lagdømme mellom 1604–1617


== Embetskarriere ==
Olafsens bestalling er datert 24. juli 1604. I 1597 er Olafsen nevnt som Erik Munks fogd i Nedenes len.
Mange saker Olafsen avsa dom i, ble anket inn for herredagen i Oslo eller Skien. Flere ankesaker fikk det utfall at lagmannsdommen ble stadfestet. Det gjaldt en arvesak som var anket av Barbra Pederson og en annen sak mellom Jørgen og Torgrim Hæstad i Høvåg. Også en dom der lagmannen hadde fradømt Gunnar Hesteland retten til gårdene Fidje og Eidså i Greipstad, ble stadfestet av herredagen i 1613. Lagmannen ble tilkjent «kost og tæring». Det samme skjedde i 1615 da Herredagen i Oslo behandlet en dom lagmannen hadde avsagt mellom Gunnar Ansteinsen fra Høvåg og presten Laurits N. om gården Haugevik. Lagmannen ble også her tilkjent «kost og tæring».
Etter pålegg fra lensherren stevnet lagmannen både bønder og 30 prester inn for Herredagen i Skien i 1613 for ikke å ha etterkommet kongens pålegg om å sende soldater og bestride «underholdning» til Kalmarkrigen. Prestene ble dømt til å betale bøter. Bøndene i Råbygdelaget ble dømt til å betale halvparten av alt eiende gods, odelsgods unntatt. Bøndene i Mandal slapp lettere fordi de hevdet å holdt seg hjemme for å forsvare landsdelen mot sjørøvere.
Ikke alle lagmannsdommene til Bendix Olafsen ble opprettholdt i høyere instans. Han hadde avsagt dommer om ulovlig handel som kjøpmenn fra Tønsberg drev på Agdesiden. Enken hans møtte på herredagen i denne saken. Lagmannsdommen ble ”kassert”, men slik at ”dommen ikke skal komme til nogen skade for lagmannens arvinger”.


== Familie ==
Olafsen var av gammel bondeætt i Aust-Agder. Konen, Margrete Bentsdatter, var fra Fjære, datter til Bent Nilsen og hadde odelsrett til Ballestad i Gjerpen. Det ble sak mellom lagmannen på konens vegne og Hans Kiise om eiendommen. Ved herredagsdom 18. august 1613 ble Margrete tilkjent odelsretten. Margrete Bentsdatter døde av pest i Mandal 26. september 1625.Bendix Olafsen bodde på den gamle fogdegården Gauslå i Herrefoss.
Enken søkte etter mannens død å få en annen gård enn mannen hadde hatt fordi den ble overført til neste lagmann. Hun ba om gården «Jæssørø». Lensherren fikk ordre om å hjelpe henne til denne eller en annen gård.


== Referanser ==
Venstre greinblokk

Venstre greinblokk (forkortet LBBB fra engelsk left bundle branch block) er en ledningsforstyrrelse i hjertet som vises på elektrokardiografi (ekg). Forstyrrelsen i ledningsveien i hjertet gjør at depolariseringen (hjerteaktiveringen) blir forsinket, noe som fører til at venstre hovedkammer trekker seg sammen etter høyre hovedkammer.
Venstre greinblokk kan sees i forløpet av eller etter et hjerteinfarkt.
Bázo

Bázo er en norsk-samisk spillefilm fra 2003. Regien er av Lars-Göran Pettersson. I hovedrollene spiller Sverre Porsanger, Issát Joakim Gaup, Anitta Suikkari, Nils Utsi og Göran Forsmark. Filmen ble nominert til Amandaprisen i 2004 som beste norske kinofilm. Spilletid 92 minutter.


== Handling ==
Emil som kalles Bázo, et samisk uttrykk for tusseladd, bor sammen med sin far på en utmarksgård. Han har en bror som han har lite kontakt med. Han ser allikevel opp til broren fordi han har damer, penger og han driver butikk. Han har mye penger og er en vellykket mann. Plutselig en dag får Emil beskjed om at broren er død under mystiske omstendigheter. Faren og Emil arver en Mercedes, et nesten nytt gevær, en syv år gammel gutt, en tidligere samboer og en gravemaskin. Emil reiser ut for å finne ut hva som egentlig har skjedd og oppdager at det er ugler i mosen når han drive sine undersøkelser. Kanskje er ikke Emil så Bázo allikevel?


== Referanser ==


== Kilder ==
filmbutikken.mamutweb.com: Bázo


== Eksterne lenker ==
(en) Bázo på Internet Movie Database 
(no) Bázo i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Bázo hos Filmfront 
(sv) Bázo i Svensk Filmdatabas 
(da) Bázo i Danmark Nationale Filminstitut 
(nl) Bázo på MovieMeter
Tage Eriksen

Tage Eriksen var lagmann i Christiansand og Agdesidens lagdømme mellom 1618–1621.


== Embetskarriere ==
Tage Eriksen ble i 1614 utnevnt av stattholderen til lagmann i Fredrikstad. Han var da syk og ble byttet ut med Nils Krag. Ved utnevnelsen til lagmannsembete på Agder fikk han pålegg om å melde fra om hans ”svaghed” var til hinder for embetsutførelsen. Han ble bestallet til lagmann på Agder den 16. august 1618. Tage Eriksen ble forflyttet til Opplandene i 1621 etter at den nytilsatte lagmannen der, Rasmus Hansen døde etter få måneder i embetet.I 1609 er han nevnt som slottsskriver på Akershus først under Jørgen Friis og i 1609 under stattholder Enevold Kruse. Tage Eriksen var fogd i Buskerud og Bragernes 1609–1615 og borgermester i Oslo 1613–1618. I 1620 dømte han i en arvesak som siden ble behandlet på nytt i 1636 av lagmann Augustinus Olsen.På herredagen i Oslo 8. juli 1622 møtte Tage Eriksen som ”fordum lagmann”. En dom han hadde avsagt på Gjerstad i Aust-Agder, ble underkjent. Lagmannen ble dømt å betale 10 daler i erstatning.


== Økonomi ==
Han fikk 6. juli 1618 brev på de rettigheter som hadde fulgt forrige lagmann. Hans krav om at bøndene skulle betale ham ”underhold” med 8 sk. av hver fullgård, 4 sk. av hver halv gård og 2 sk. av hver ødegård ble behandlet av herredagen i 1625. Lagmannens pålegg ble underkjent. Bøndene ble fritatt for ytelsen.
Lensherren på Agder siden 1619, Christoffer Gjøe, påla bøndene å bygge lagtingshus på Nedenes. På herredagen i Oslo ble bøndene fritatt for denne plikten.


== Referanser ==
De franske moralister

De franske moralister var en gruppering franskspråklige filosofer hvis skrifter spenner over ca 200 år, fra det sene 1500-tallet og inn på 1700-tallet. Deres tekster innordnes i den europeiske såkalte moralistikk. Med «moral» forstås i denne sammenheng ikke noe i retning av den normative etikk, men interessen for og analysen av menneskelig sosial handling og innstilling. Denne litterære strømning kjennetegnes dessuten blant annet ved sin essayistiske stil. 


== Begrepshistorie ==
Betegnelsen franske moralister ble preget av Amaury Duval (1760–1838), som i 1820 begynte publikasjonen av en rekke verker under tittelen Collection de Moralistes Français. Det var påtenkt 14 bind, men det ble med seks.


== Representanter ==
Blant de franske moralister medregnes blant andre Montaigne, Charron, Pascal, La Rochefoucauld, La Bruyère, Vauvenargues, Duclos, Rivarol, Nicolas Chamfort, Montesquieu, Galiani, de Ligne, Joubert og Jouffroy.
Moralistenes vidd og ironi ble høyt skattet i de parisiske salonger. De hadde innflytelse på senere forfattere som Voltaire, Georg Christoph Lichtenberg, Johann Wolfgang von Goethe, Arthur Schopenhauer, Friedrich Nietzsche og Oscar Wilde.


== Referanser ==
Pierre Charron

Pierre Charron (født 1541 i Paris, død 16. november 1603 samme sted) var en fransk teolog og filosof.
Charron var oppinnelig jurist, og ble katolsk prest. Han bodde for det meste i Bordeaux. Han var venn av Michel de Montaigne, og gjorde seg først bemerket ved sin polemikk mot de reformerte. Charron inntok romersk-katolske rettroende standpunkter, og argumenterte for kristendommens sannheter i sin bok Traité des trois vérités (1594). 
Han viste også frisinnede sympatier og tanker beslektet med Montaignes. 
Hans senere arbeid De la sagesse (1601) ble derimot oppfattet som et ateistisk skrift. I denne boken anses moralen atskilt fra religionen, og Charron henviser til den mennesklige natur som grunnlag for moral og politikk. Charron hevdet at mennesket fra naturen hadde fått en god og tilstrekkelig drivkraft for et moralsk liv. Religionen var en sak for seg, mennesket kunne og burde handle rett, uansett troen på et paradis og et helvete.


== Se også ==
De franske moralister


== Referanser ==


== Litteratur ==
Liebscher: Charron und seine Werk: De la sagesse, Leipzig, 1890.
Tullio Gregory: «Pierre Charron's Scandalous Book», s. 87-110 i: Michael Hunter & David Wootton (eds.), Atheism from the Reformation to the Enlightenment, Clarendon Press, Oxford, 1992. ISBN 0-19-822736-1.
Amaury Duval (historiker)

Charles-Alexandre-Amaury Pineux, kjent som Amaury Duval (født 28. januar 1760 i Rennes, død 12. november 1838 i Paris) var en fransk advokat, historiker, diplomat, forfatter og forsker. Hans bror var skuespillforfatteren Alexandre Duval og en av hans to sønner var maleren Amaury Duval (1808-1885).


== Verker i utvalg ==
Paris et ses monuments, mesurés, dessinés et gravés par Baltard, architecte, avec des descriptions historiques par le citoyen Amaury-Duval (1803–05)
Un songe d'Alexandre, fragment d'un poëme d'Arrien, retrouvé et publié par Amaury Duval (1810)
Les Fontaines de Paris anciennes et nouvelles, ouvrage contenant 60 planches dessinées et gravées au trait, par M. Moisy, accompagnées de descriptions historiques et de notes critiques et littéraires, par M. Amaury Duval (1812)
Mémoires historiques, politiques et littéraires sur le royaume de Naples par M. le comte Grégoire Orloff, publiés avec des notes et additions par Amaury Duval (5 volumes, 1819–31)
Monuments des arts du dessin chez les peuples tant anciens que modernes, recueillis par le Baron Vivant Denon, pour servir à l'histoire des arts, lithographiés par ses soins et sous ses yeux, décrits et expliqués par Amaury Duval (4 volumes, 1829)
L'Évêque Gozlin ou le Siège de Paris par les Normands. Chronique du IX siecle (2 volumes, 1832)
Souvenirs (1829–1830) (1885). on Gallica


== Se også ==
De franske moralister


== Referanser ==
Fair Deal

Fair Deal var den amerikanske presidenten Harry S. Trumans politiske program. Fair Deal ble opprinnelig forbundet med initiativene som han presenterte i sin tale om nasjonens tilstand i Kongressen 5. januar 1949. Begrepet har også blitt brukt om Trumans innenrikspolitiske reformplan i hans presidentperiode fra 1945 til 1953.De viktigste lovforslagene ble nedstemt av den konservative alliansen av sørstatsdemokrater og republikanere i Kongressen. Blant de viktigste forslagene var utdannelsesstøtte, allmenne helseforsikringer, forbud mot rase- og kjønnsdiskriminering i ansettelsesprosesser og større handlefrihet for fagforeninger. Truman fikk bare gjennomslag for lovforslaget om offentlig bygging og forsikring av boliger av 1949. På en annen side opphevet ikke Kongressen de viktigste New Deal-programmene som fremdeles var i funksjon, og endringene var av mindre betydning.Fair Deal-programmet var inspirert av New Deal-tradisjonen og populistiske strømninger i Midtvesten.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hamby, Alonzo L. (red.) (1974). Harry S. Truman and the Fair Deal (engelsk). D. C. Heath & Co. ISBN 0-669-87080-3.
Saloon

Saloon (eller Western Saloon) var et vertshus i ville vesten i USA, som gjerne var åpen døgnet rundt. Skildringer av salooner er en viktig del av westernsjangeren. Den første saloonen ble tatt i bruk i Montana i 1822.
Foruten salg av mat og alkoholdrikker, kunne noen salooner også tilby losji, hasardspill, underholdning, og stedvis prostitusjon.
Brynjulf Larsson

Sverre Brynjulf Larsson (født 8. juli 1881 i Oslo, død 12. september 1920 i Trondheim) var en norsk tegner, grafiker og maler. Larsson fikk sin utdannelse ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole (SHKS). En kort tid var han elev av Erik Werenskiold og Harriet Backer, og i 1904 av den danske maleren Laurits Tuxen. Han var også påvirket av den franske impresjonismen.
Billedmotivene er først og fremst landskap, portretter og figurmaleri, men hans produksjon som maler er begrenset. I sitt kunstneriske virke gjorde han seg først og fremst bemerket som tegner og grafiker. I perioden 1917–20 hadde han stilling som overlærer ved SHKS. Larsson var en meget benyttet bokillustratør og fremragende plakattegner. 
Larsson sto blant annet for utformingen av plakater til Kunstnerkarnevalet i regi av Kunstnerforeningen 1908–1914,  og til Jubileumsutstillingen på Frogner 1914.
Han var sønn av Ludvig Gustav Larsson (1857–1911) og Hilma Kristiane Hansen (1860–1937) Faren var tegnelærer.  Hans søster Bergljot Larsson (1880–1968) var leder for Norsk Sykepleierforbund.


== Plakater tegnet av Brynjulf Larsson ==

		
		
		


== Referanser ==
Storbritannias Grand Prix 2014

Storbritannias Grand Prix 2014 (offisielt navn: 2014 Formula 1 Santander British Grand Prix) var et Formel 1-løp som ble arrangert 6. juli 2014 på Silverstone Circuit i Northamptonshire og Buckinghamshire, England. Det var det niende løpet i 2014-sesongen. Løpet ble vunnet av Lewis Hamilton i Mercedes, med Valtteri Bottas i Williams på andre og Red Bulls Daniel Ricciardo på tredjeplass.


== Klassifisering ==


=== Kvalifisering ===


=== Løpet ===
Noter til tabellene:

Note 1:  - Max Chilton fikk en gridstraff på fem plasser for å ha foretatt et ikke-planlagt bytte av girkasse før løpet.
Note 2:  - Esteban Gutiérrez fikk en gridstraff på ti plasser for en utrygg utkjøring fra pit under forrige løp.
Note 3:  - Pastor Maldonado ble ekskludert fra resultatlista for å ha brutt regelverket ved at han ikke hadde nok drivstoff til å returnere til pit, og han ble flyttet til bakerste plass på griden.
Note 4:  - Marcus Ericsson og Kamui Kobayashi klarte ikke å sette en tid som var innenfor 107% av den raskeste tiden i Q1. De fikk senere tillatelse av løpsledelsen til å starte likevel.


== Stillingen i mesterskapene etter løpet ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 2014 British Grand Prix – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hartford Whalers

Hartford Whalers var en amerikansk ishockeyklubb i NHL fra sesongen 1979–80 til 1996–97. Klubben holdt til i Hartford, Connecticut, men ble startet allerede sesongen 1972-73 som en del av World Hockey Association hvor den het New England Whalers. I 1997 flyttet Whalers til Raleigh i Nord-Carolina og ble Carolina Hurricanes.
Sju av lagets spillere ble tatt opp i Hockey Hall of Fame.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hartford Whalers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Omtale på sportsecyclopedia.com