jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Lem (slekt)

Lem er en norsk slekt av angivelig flamsk opprinnelse.Slektens første mann i Norge het Peder Lem (ca 1550–1610) og kom angivelig fra byen Gent i Belgia. Peder ble byskriver i Bergen i 1590 og fikk etterkommere i en rekke norske slekter; foruten samtlige medlemmer av slektene Lem, Knagenhjelm, Rumohr, Munthe-Kaas, Hjermann, etc., samt grener av slektene Riisbrich, de Crequi, Blixencrone, Brodtkorb, Heiberg, Lange, de Fine, Hille, Ravn, Scheel, Bornemann og en rekke andre, deriblant Ludvig Holberg.
Slektens to hovedgrener nedstammer fra to sønner av visebyskriver i Bergen, godseier Ludvig Lem til Frønningen (1656-1686) og Gjertrud de Fine, datter av biskop Arnoldus de Fine. Sønnen Søren Lem (1682-1732) var kapellan i Luster og far til ex.jur Hans Lem (1714-1781), godseier på Frønningen, samt til Stevelin Lem (1725-1806), handelsmann i Sogn. Fra disse to nedstammer Frønningen og Lærdal grenene.
En annen sønn Jens Lem (1685-1731) var fogd i Nordhordland og Voss. To av hans sønnesønner, brødrene Jacob Buttaud Lem og Jens Lem flyttet ca 1772 til Frankrike hvor de ble konsuler for Danmark-Norge og hvor Jens' agnatiske etterkommere fortsatt er bosatt.
En tredje sønn, sorenskriver i Nordhordland Arnoldus Lem (ca 1679-1732), tok morens navn og ble stamfar til den nålevende slekt de Fine i Norge.
Slekten giftet seg inn i Rumohr-slekten fra Lærdal og har besittet Frønningen-godset i Sogn.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Tang, Per (1950). Nokre kjende slekter i Sogn og frå Sogn: eit oversyn. Leikanger: Ingvald Husabø Prenteverk. 
Bratland, Kenneth og Anna Riise (2017). Foged Jens Lem: Et fantastisk skifte anno 1732. Bergen: Åsabuen, Åsane Historielag. 
Brøgger, Anton Wilhelm (1931). Slekten Brøgger med Oplysninger om familiene Bader, Bjerring, Breda, Lem, Lie, Siewers, Ursin. Oslo: A. W. Brøggers Boktrykkeri A/S. 
Bjønnes, Anders m.fl. (redaktører) (2014). Eidsvollsmennene – Hvem var de?. Oslo: Norsk Slektshistorisk Forening. 
Gløersen, A.T. (1903). Slægten Meidell i Norge og Danmark. Tillegg: Slægten Lem paa Skovgodset Frønningen i Sogn. Kristiania: W.C.Fabritius & Sønner A/S. 
Bøthun, Per H. (1965). Leikanger Bygdebok - Gardssoga. Leikanger. 
Evjenth, Sylvi C. (1991). En skifteregistrering fra slutten av 1600-årene. Nærsyn på Abigael Lems rikholdige bergenshjem. Bergens Historiske Forenings Skrifter Nr. 87/88. Bergen. 
Heiberg, G.F. (1941). Slekten Heiberg. Oslo: Cammermeier. 
Lem, Audun (2017). Tre løytnanter fra Sogn i krigen mot svenskene 1807-1814. Genealogen. 1/2017. Norsk Slektshistorisk Forening. Oslo.
Lem, Audun (2017). Magister Peder Lem 1617-1663, hans foreldre og litt om deres etterslekt. Oslo: Norsk Slektshistorisk Forenings Tidsskrift Nr. 45. 
Munthe, Hartvig (1883). Efterretninger om Familien Munthe i ældre Tid: udgivne til Erindring om Familiens 300 Aars Jubilæum i Norden og trykte som manuskript for Familiens Medlemmer. Kristiania. 
Olivarius, L.H.F.de Fine, (1894). Slægterne Olivarius og de Fine med personalhistoriske Efterretninger om disse Slægter. Kjöbenhavn. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Os, Edvard (1957). Selje og Vågsøy. Oslo.
Camilla Wiese

Camilla Theodora Wiese (født 3. juni 1845 i Bergen, død 4. mars 1938 i Oslo) var en norsk romansesangerinne (mezzosopran), ansatt på Christiania Theater, som også jobbet som sangpedagog.


== Familie ==
Camilla Wiese var datter av Petronelle Catharina Albrechtsen og indonesieren, kompanikirurg Ontong Wiese. Hun var søster av skuespillerinnen Helene Marie Reutzer Wiese (1828-1862), som ble gift med skuespiller Jacob Prom. Camilla Wiese forble ugift, og har ingen etterkommere.


== Karrière ==


=== De første årene ===
Wiese gjestet Stockholmsoperaen 28. mai og 2. juni 1873 i rollen som Nancy i Martha av Friedrich von Flotow. I mars-april 1874 opptrådte hun samme sted som Pierotto i Linda di Chamounix av Donizetti. Camilla Wiese gjestet ved teatret i Bergen i 1874 og fikk engasjement ved Christiania Theater i 1875 hvor hun blant annet opptrådte som Hedvig i Rossinis opera Wilhelm Tell. Hun mottok statsstipend og reiste med dette til Paris, hvor hun studerte under Pauline Viardot.


=== «Spøkelsesstemmen» i Peer Gynt ===
Ved førsteoppførelsen på Christiania Theater av Henrik Ibsens dramatiske diktverk Peer Gynt spilte Camilla Wiese, Amalie Døvle og Hanna Ehn de tre seterjentene (Valabudeiene). Premieren fant sted 24. februar 1876. Men mer berømt er hun senere blitt for å ha stått gjemt bak kulissene i Fjerde Handling og fremført «Solveigs Sang», ettersom Thora Neelsen (g. Hansson), som spilte rollen som Solveig, hadde en temmelig ru stemme. Thora satt ved rokken og mimet til, mens publikum undret seg over hvordan hun var i stand til så synge med slik klokkeklar røst.
Det var lederen av Ibsenmuseet i Oslo, Erik Henning Edvardsen, som på 2010-tallet fortalte forfatteren Lucinda Riley om hvordan Camilla Wiese stod i kulissene og fremførte Thora Neelsens sang. Dermed fikk historien sin litterære form i romanen Stormens søster Etterordets påstand om at spøkelsesstemmens «identitet er ukjent» var ikke rett oppfattet.
Camilla Wieses klare, vakre altstemme og hendes sjælfulle foredrag begeistret alltid publikum. (Marie Høgh (utgiver) og Frederikke Mørck (redaktør): Norske kvinder : en oversigt over deres stilling og livsvilkaar i hundredeaaret 1814-1914 bind 1 (1914).)


== Populær romansesangerinne ==
Gjennom hele sin karrière holdt Camilla Wiese en rekke konserter i Norge. Særlig bemerket gjorde hun seg som romansesanger og i kirkekonserter. «Norges største romansesangerinne» ble hun kalt. Wiese var solist da Edvard Griegs 25-årsjubileum som pianist og komponist i Kristiania, ble feiret med to konserter 14. og 21. november 1891.  Øvrige medvirkende var Ellen Gulbranson, Thorvald Lammers, Musikforeningens Kor, Korforeningen, Kristiania Theaters Orkester, Tivoli Orkester og Johan Hennum (konsertmester). Edvard Grieg dirigerte selv konserten.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Riley, Lucinda 2016: Stormens søster. (Oversatt av Benedicta Windt-Val. Oslo: Cappelen Damm. ISBN 978-82-02-44500-3.
Rasmussen, Rudolf 1936: «Urpemière. Det gamle teater» (s. 95-108). Rulle: De andre. Minner og meninger om livet på scene og podium. Oslo: Johan Grundt Tanum. [1]
Gramsfjellet

Gramsfjellet er et fjell som ligger i Strand kommune i Rogaland. Fjellet ligger ved Regnarvatnet i området som kalles Leite. Fra Gramsfjellet har man av bygder og grender særlig utsikt mot Bjørheimsbygd og Holta, men det er også god utsikt mot turområdene på Leite. 
Det går mange turstier på Leite, og Gramsfjellet rundt er en populære turløype blant lokalbefolkningen. Tidligere har det også blitt arrangert løpekonkurranser rundt Gramsfjell.
Gramsfjellet brukes også som startsted for paraglidere.


== Referanser ==
Kastelineknop

Kastelineknop benyttes for å gi vekt til enden på en kasteline slik at den er lettere å kaste.

		
		
		


== Se også ==
Apehånd
Kastelinestikk


== Referanser ==
Construcciones y Auxiliar de Ferrocarriles

Construcciones y Auxiliar de Ferrocarriles (CAF) er et spansk konsern som fremstiller jernbane- og sporveismateriell. CAF har hovedkvarter i Beasain i Baskerland. De produserer trikker, bybane- og tunnelbanevogner, lokomotiver, jernbanevogner og motorvognsett. Tilbudet omfatter også høyhastighetstog med hastigheter opptil 350 km/t.
CAF har levert materiell til en rekke land i Europa, Nord- og Sør-Amerika, Asia og Afrika – deriblant trikker og bybanevogner til Stockholm, Budapest, Amsterdam, Newcastle (Newcastle Light Rail), Utrecht og Antwerpen. De var pr. 2014 nr. 2 eller 3 blant produsenter av trikker til vestlige land.Spania er blant de land hvor flere sporvidder er alminnelig utbredt, og CAF lager akslinger som gjør at boggier kan omstilles til forskjellige sporvidder. Budapest har bestilt verdens hittil lengste trikk fra CAF, en 55,9 m lang Urbos 100-variant med ni ledd.


== CAF i Norge ==
Flytoget AS har bestilt åtte høyhastighetstog av type 78 basert på CAF Oaris.
Sporveien i Oslo har bestilt 87 trikker av type SL-18, basert på CAF Urbos 3-100, med forutsatt levering i perioden 2020–24.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hondius, Harry: Entwicklung der Nieder- und Mittelfluhr-Strassen- und Stadtbahnen. Stadtverkehr 1-2/2015, s. 6–23.


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) CAF – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
MS «Nordfjord I»

MS «Nordfjord I» var et passasjerskip bygget i 1963 for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane. Skipet gikk i lokalrute for rederiet frem til 1991.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1963
Bygget av: Aukra Bruk A/S, Aukra (byggenummer 17)
Brutto RT: 924
Netto RT: 328
Lengde: 57,31 meter
Bredde: 11,38 meter
Motor: 2x 8cyl. 4T EV DM (Bergens Mekaniske Verksted), 2000 bHK


== Historie ==
1963:	Juli: Levert som  «Nordfjord I» for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane, Bergen
1968:	Ombygget: 869 brt, 434 nrt
1979:	Reg.havn endret til Måløy
1986:	Mars: Rederiet flyttet til Florø/Måløy
1991:	Nov.: Solgt til Windward Lines Ltd., Kingstown, Saint Vincent. Omdøpt «Windward»
1996:	Ommålt: 924 BT, 363 NT
1999:	Solgt til Equity Chambers, Kingstown, Saint Vincent.
2009:	Reg. Endret til ukjent flagg.
2011:	Fremdeles i fart.


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012. 
MarineTraffic (2015). «MarineTraffic» (engelsk). Besøkt 4. april 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 5407502 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MS «Nordfjord I» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
MF «Kvamsøy»

MF «Kvamsøy» var en bilferge bygget i 1965 for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane. Fergen gikk i rute for rederiet frem til 1991.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1965
Bygget av: Ulstein mek. Verksted A/S, Ulsteinvik (byggenummer 32)
Brutto RT: 337
Netto RT: 242
Fart: N/A knop
Personbilkapasitet: 28
Lengde: 129,7 fot
Bredde: 33,2 fot
Motor: 2x 4cyl. 4T EV DM (Wichmann Motorfabrikk, Rubbestadneset), 600 bHK


== Historie ==
1965:	Mai: Levert som «Kvamsøy» for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane, Bergen
1970:	Ny motor: 2x 4cyl. 2T EV DM (Wichmann Motorfabr.), 800 bHK
1979:	Reg.havn endret til Florø
1986:	Mars: Rederiet flyttet til Florø
1991:	April: Solgt til S. & Z. S.r.l., Italia. Omdøpt «Capri»
1994:	Solgt til TR. I. S. Traghetti Isola Sarde S.R.L., Napoli, Italia
2003:	27.10.: Solgt til EneRmaR S.r.l., Genova/Napoli, Italia
2007:	21.05.: Disp. overtatt av Norbulk Enterprise Ship Management S.r.l., Napoli, Italia
2008:	Reg.havn endret til Genova, Italia
2010:	20.07.: Ankom Aliaga for hogging.


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012. 
Langes, W. (2015). «Fjordfaehren.de» (tysk). Arkivert fra originalen 9. april 2015. Besøkt 4. april 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) MF «Kvamsøy» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Ellen Strøm Juliussen

Ellen Kristine Strøm Juliussen (født 19. oktober 1980) er en tidligere norsk friidrettsutøver. Hun representerte IL Runar og Trondheim Friidrett.
Hun deltok i European Youth Olympic Festival (EYOF) en gang, i 1997, og løp stafett på Norges Europacup-lag i 1999.Etter utdannelse ved NTNU har hun jobbet i kraftbransjen (Statnett og Skagerak Energi). I 2015 ble hun valgt inn i styret i Norges Friidrettsforbund.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==
MF «Sandøy»

MF «Sandøy» er en bilferge bygget i 1965 for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane. Fergen gikk i rute for rederiet frem til 1991.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1965
Bygget av: Ulstein mek. Verksted A/S, Ulsteinvik  (byggenummer 33)
Brutto RT: 338
Netto RT: 156
Personbilkapasitet: 28
Lengde: 129,7 fot
Bredde: 33,2 fot
Motor: 2x 4cyl. 4T EV DM (Wichmann Motorfabrikk, Rubbestadneset), 600 bHK


== Historie ==
1965:	Juni: Levert som «Sandøy» for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane, Bergen
1970:	Ny motor: 2x 4cyl. 2T EVDM (Wichmann Motorfabr.), 800 bHK
1979:	Reg.havn endret til Florø
1986:	Mars: Rederiet flyttet til Florø
1991: 	Solgt til Traghetti Procida S.r.l., Italia. Omdøpt «Camogli»
1994:	Solgt til TR.I.S. Traghetti Isola Sarde S.R.L., Napoli, Italia
2003:	27.10.: Solgt til EneRmaR S.r.l., Genova/Napoli, Italia
2007:	21.05.: Disp. overtatt av Norbulk Enterprise Ship Management S.r.l., Napoli, Italia
2008:	Reg.havn endret til Genova, Italia
2011:	Fremdeles i fart.


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012. 
Langes, W. (2015). «Fjordfaehren.de» (tysk). Arkivert fra originalen 24. september 2015. Besøkt 4. april 2015. 
MarineTraffic (2015). «MarineTraffic» (engelsk). Besøkt 4. april 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 6519168 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Sandøy» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
MF «Dalsfjord» (1965)

MF «Dalsfjord» er en bilferge bygget i 1965 for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane. Fergen gikk i rute for rederiet frem til 1994. Fergen ble solgt til Italia og var sist observert i Napoli i november 2014.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1965
Bygget av: Hatlø Verksted A/S, Ulsteinvik (byggenummer 27)
Brutto RT: 339
Netto RT: 157
Personbilkapasitet: 28
Lengde: 129,7 meter
Bredde: 33,2 meter
Motor: 2x 4cyl. 4T EV DM (Wichmann Motorfabrikk, Rubbestdaneset), 600 bHK


== Historie ==
1965:	Juni: Levert som «Dalsfjord» for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane, Bergen
1970:	Ny motor: 2x 4cyl. 2T EV DM (Wichann Motorfabr.), 800 bHK
1979:	Reg.havn endret til Florø
1986:	Mars: Rederiet flyttet til Florø
1994:	Juni: Solgt til Giuseppe di Barago Moviterremar, Olbia, Italia. Omdøpt «Teseo»
1997:	Solgt til Transporti Regionali Marittimi S.r.l., La Maddalena/Oliba, Italia
2005:	25.07.: Solgt til Maddalena Ferry S.r.l. (Norbulk Enterprise), Genova, Italia
2011:	Fremdeles i fart.


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012. 
Langes, W. (2015). «Fjordfaehren.de» (tysk). Arkivert fra originalen 9. april 2015. Besøkt 4. april 2015. 
MarineTraffic (2015). «MarineTraffic» (engelsk). Besøkt 4. april 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 6519041 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Dalsfjord» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Jørgen Christensen Garnaas

Jørgen Christensen Garnaas (Jørgen Garnæs, postjager), også kalt Jørgen Postfører (født 1723 i Nes i Hallingdal, død 27. november 1798 i Bergen) var en norsk billedskjærer og postfører, bosatt i Bergen i årene 1742–50. 


== Nordmandsdalen ==
Garnaas er kjent for å ha skåret små figurer i elfenben og hvalrosstann, som viste færøyske og norske bønder og fiskere i folkedrakter. Kong Frederik V fikk ideen om å bruke figurene som forlegg for store statuer som kunne settes opp i Nordmandsdalen ved Fredensborg slott som en hyllest til den norske del av monarkiet. Billedhuggeren Johann Gottfried Grund sto for fremstillingen av de ca. 70 sandstensfigurene. Imidlertid tok pengene slutt, og derfor ble fire islandske bønder som skulle ha supplert samlingen, aldri gjort ferdige.Det Kongelige Kunstkammer kvitterte i 1771 for en serie tredukker, også utført av Garnaas. Historisk museum i Bergen har 44 dukker som formentlig også er Garnaas' verk. Fremstillingen av draktene er nøyaktig utført, og er derfor sammen med Grunds statuer en verdifull kilde til studiet av norske folkedrakter.


== Referanser ==
Ferjesambandet Kaupanger–Revsnes

Kaupanger–Revsnes, opprinnelig Kaupanger–Lærdal, var et ferjesamband som krysset Sognefjorden. Sambandet ble opprettet i 1938. 2. desember 1966 åpnet Revsnes ferjekai, noe som reduserte fjordkryssingen fra en time, til 15 minutter.Da Kaupanger-Lærdal ble opprettet i 1938, var det som følge av at sambandet Vadheim–Lærdal ble delt i to. Den andre ruten som ble opprettet gikk Grinde–Balestrand–Nordeide.Det første året var det kutteren «Vesle Øyvind» som ble leid inn av Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane til å gå i ruten. Året fikk Fylkesbaatane sin første ferje, «Lærdal», som ble satt inn i denne ruten.Kaupanger–Revsnes ble etter hvert en del av et nett av ferjeruter i Indre Sogn. I 1976 ble ferjeekspedisjonen i Kaupanger opprettet, som kunne omdisponere de mange ferjene, alt etter hvor stor trafikken var i de ulike rutene.Ruten ble stadig vekk forlenget til Lærdal, grunnet ras på veien mellom Revsnes og Lærdal. Veien var totalt stengt 99 ganger, og to personer omkom som følge av ras. Utover på 1980-tallet ønsket lokale politikere et samband som både var kortere og tryggere, i tillegg til at sambandet kunne erstatte både Kaupanger–Revsnes og Kaupanger–Årdalstangen. Disse ble derfor erstattet av sambandet Mannheller–Fodnes ved åpningen av Manheller ferjekai 29. september 1995.


== Ferger ==
Følgende oversikt viser ferger som har trafikkert strekningen. Enkelte ferger har vært i bruk på denne strekningen bare på deler av året.

Vesle Øyvind: 1939 – ?
MF «Lærdal»: 1939 –
MF «Fjærlandsfjord»: 1953 – 1965
MF «Vangsnes»: 1958 – ?
MF «Førdefjord»: 1974 – 1990
MF «Sunnfjord»: 1979 – 1986
MF «Eid» 1978 – 1984
MF «Sognefjord»: 1984 – 1993
MF «Aurland»: 1986 – 1989 og 1995
MF «Gulen»: 1989 – 1995


== Referanser ==
Fredrik Hiorth

Fredrik Wilhelm Louis Hiorth (født 11. februar 1851 i Østre Aker, død 1. januar 1923 i Kristiania var en norsk ingeniør og industrigründer.Etter examen artium 1869 og ingeniørstudier ved Chalmers i Gøteborg, Sverige, jobbet han med jernbane på Østlandet frem til 1880.  Han hadde i 1878 kjøpt Rodeløkken Jernstøberi som bare hadde fjorten ansatte og ledet det til 1892 da det gikk inn Kværner, der han var deleier og direktør til våren 1900 da han startet F. Hiorth–ingeniørkontor med ingeniør-sønnen Albert Hiorth (1876–1949) med på flyttingen. Han hjalp også søskenbarnet Fredrik Wilhelm Hjorth Christensen (1851–) som i 1889 var med og startet sjokoladefabrikken Freia.  Og etter å ha bidratt til oppstarten av  Norsk Hydro  i 1905 var han første direktør.
Etter å i 1900 ha bestilt en damp- og dieseldreven bil (Dixi), starter han i 1901 F. Hiorth’s Automobilforretning som ble Norges første bilimportør. Den solgte han i 1906 til assistenten Adolf Kristian Kolberg (1874–1955), som i 1907 viderefører det som Kolberg & Caspary. Han opptrådte senere som fossespekulant og kraftutbygger. Hiorth var også hovedaksjonær i Bjølvefossen som startet i 1905 med sønnen Albert som CEO, altså administrerende direktør.   Fredrik fikk St. Olavs Orden.


== Litt om familien ==
Han var sønn av lensmannen i Østre Aker, Hans Jensenius Hiorth (1808–1902) og Lena Woxen. Faren var bror til industribytteren Adam Hiorth. Fredrik giftet seg i 1875 med skipsreder-datteren Thekla Pauline Dahlstrøm (1850–1937) fra Gøteborg. Begge var svært religiøse. Sønnen Albert Hiorth (1876–1949) ble en kjent ingeniør og legpredikant som startet mange forretninger.


== Referanser ==
Ferjesambandet Kaupanger–Årdalstangen

Kaupanger–Årdalstangen var et ferjesamband som gikk på Sognefjorden fra 1957 til 1993. Det meste av strekningen var på fjordarmen Årdalsfjorden. Underveis var det stopp på Naddvik og Ofredal i Årdal. Turen fra Kaupanger til Årdalstangen tok 1 time og 20 minutter.Strekningen ble erstattet av ferjesambandet Kaupanger-Fodnes i 1993, senere ferjesambandet Mannheller–Fodnes i 1995.


== Ferger ==
Følgende oversikt viser ferger som har trafikkert strekningen. Enkelte ferger har vært i bruk på denne strekningen bare på deler av året. 	

MF «Fjærlandsfjord»: 1957 – 1965
MF «Lote»: 1962 – 1966
MF «Førdefjord»: 1974 – 1990
MF «Eid»: 1978 – 1985
MF «Sognefjord»: 1985
MF «Sunnfjord»: 1985
MF «Aurland»: 1989 – 1993


== Referanser ==


== Se også ==
Ferjesamband i Norge
MF «Førdefjord»

MF «Førdefjord» er en bilferge bygget i 1970 for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane. Fergen gikk i rute på strekningen Kjelkenes–Smørhamn frem til 2013. Den ble da solgt til Karibien og gitt navnet «Admiral Bay 3».


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1970
Bygget av: Løland Verft A/S, Leirvik i Sogn (byggenummer 29)
Brutto RT: 494
Netto RT: 241
Personbilkapasitet: 32
Lengde: 146,5 fot
Bredde: 34,8 fot
Motor: 6cyl. 2T EV DM (Wichmann Motorfabrikk, Rubbestadmeset), 900 bHK


== Historie ==
1970:	Febr.: Levert som «Førdefjord» for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane, Bergen
1979:	Reg.havn endret til Florø
1986:	Mars: Rederiet flyttet til Florø
1994:	Aug.: Ommålt: 787 BT, 236 NT
1995:	Ny motor: 6cyl. 4T Alpha DM (MAN-B&W Diesel A/S, Frederikshavn), 900 bHK
1997:	Aug.: Rederiet omdøpt Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane AS, Florø
2005	Mars: Rederiet omdøpt Fjord 1 Fylkesbaatane, Florø
2013:	Sep: Byttet navn til «Admiral Bay 3».


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012. 
Langes, W. (2015). «Fjordfaehren.de» (tysk). Arkivert fra originalen 10. april 2015. Besøkt 4. april 2015. 
MarineTraffic (2015). «MarineTraffic» (engelsk). Besøkt 4. april 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 7013680 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Førdefjord» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
MF «Lærdal» (1970)

MF «Lærdal» er en bilferge bygget i 1970 for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane. Fergen gikk i rute for rederiet frem til 2004.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1970
Bygget av: Leirvik Sveis, Stord (byggenummer 41)
Brutto RT: 119
Netto RT: 45
Lengde: 84,5 fpt
Bredde: 24,7 fot
Motor: 4cyl. 2T EV DM (Bergens Mekaniske Verksted), 280 bHK


== Historie ==
1970:	Mai: Levert som «Lærdal» for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane, Bergen
1976:	Solgt til Troms Fylkes Dampskibsselskab, Tromsø. Omdøpt «Flatøy»
1994:	Juli: Ommålt: 113 BT, 33 NT
2003:	Ny motor: DM (Volvo Penta AB, Göteborg),
2004:	Juli: Solgt til Barmøyferja AS, Barmen/Tromsø
2005:	Jan.: Omdøpt «Barmen»
2005:	April: Reg.havn endret til Måløy
2006:	Disp. overtatt av Hurtigruten Group ASA, Narvik/Måløy. Omdøpt «Barmøy»
2007:	Sept.: Disp. omdøpt Hurtigruten ASA, Narvik/Måløy
2011:	Fremdeles i fart


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012. 
Langes, W. (2015). «Fjordfaehren.de» (tysk). Arkivert fra originalen 9. april 2015. Besøkt 4. april 2015. 
MarineTraffic (2015). «MarineTraffic» (engelsk). Arkivert fra originalen 10. april 2015. Besøkt 19. april 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) MF «Lærdal» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
MF «Skagastøl»

MF «Skagastøl» er en bilferge bygget i 1970 for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane. I 1996 ble fergen bygget om til en ren passasjerbåt. Den er også kjent som "nice boat" etter den japanske tegneserien "school days".


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1970
Bygget av: Løland Verft A/S, Leirvik i Sogn (byggenummer 30)
Brutto RT: 494
Netto RT: 240
Personbilkapasitet: 32
Lengde: 44,65 meter
Bredde: 10,62 meter
Motor: 6cyl. 2T EV DM (Wichmann Motorfabrikk, Rubbestadneset), 900 bHK


== Historie ==
1970:	Juli.: Levert som «Skagastøl» for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane, Bergen
1978:	Reg.havn endret til Florø
1986:	Mars: Rederiet flyttet til Florø
1996:	Jan.: Ombygget ved Blaalid Slip & mek. Verksted A/S, Raudeberg. 683 BT, 258 NT, 300 PC. 6cyl. 4T Alpha DM (MAN-B&W Diesel A/S, Frederikshvn), 900 bHK
1997:	Aug.: Rederiet omdøpt Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane AS, Florø
2005	Mars: Rederiet omdøpt Fjord 1 Fylkesbaatane, Florø
2011:	Fremdeles i rederiets flåte.2019: Solgt og seiler nå i Karibien


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012. 
Langes, W. (2015). «Fjordfaehren.de» (tysk). Arkivert fra originalen 24. september 2015. Besøkt 4. april 2015. 
MarineTraffic (2015). «MarineTraffic» (engelsk). Besøkt 4. april 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 7024146 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Skagastøl» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen