jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Phoenicopterus

Phoenicopterus er ei slekt i flamingofamilien (Phoenicopteridae) som består av tre arter, hvorav to lever i Den gamle verden og en i Den nye verden.


== Inndeling ==
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017, 2020). Eventuelle beskrivelser i parentes er ikke offentlige, men kun midlertidige i påvente av et offentlig navn.

Mirandornithes
Podicipediformes, dykkerfugler
Phoenicopteriformes, flamingofugler
Phoenicopteridae, flamingofamilien
Phoenicopterus, (storflamingoer)
P. chilensis, chileflamingo, utbredt i det vestre sentrale Ecuador og sør gjennom Andes til Tierra del Fuego, og videre til det sørlige Brasil og Uruguay (nær truet)
P. ruber, rødflamingo, utbredt i Karibia, samt en isolert bestand på Galápagosøyene (livskraftig)
P. roseus, rosenflamingo, utbredt i sør og øst i Spania, Sør-Frankrike og sør til Nord-, Vest-, Øst-, og Sør-Afrika og Madagaskar, østover til Midtøsten, Kasakhstan, India og Sri Lanka (livskraftig)
Phoeniconaias, (dvergflamingoer)
Phoenicoparrus, (andesflamingoer)
Palaelodidae, prehistoriske flamingofugler (†)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Josep del Hoyo and Nigel J. Collar et al. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Lynx Edicions, 2014, ISBN 978-84-96553-94-1
Josep del Hoyo et al.: Handbook of the Birds of the World - Volume 1, Ostrich to Ducks  . Lynx Edicions, 1992, ISBN 84-87334-10-5
Malcolm & Carol Ogilvie: Flamingos. Alan Sutton, 1986, ISBN 0-86299-266-4


== Eksterne lenker ==
(en) Phoenicopterus – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Phoenicopterus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Phoenicopterus hos Artsdatabanken 
(sv) Phoenicopterus hos Dyntaxa 
(en) Phoenicopterus hos Fauna Europaea 
(en) Phoenicopterus hos Fossilworks 
(en) Phoenicopterus hos ITIS 
(en) Phoenicopterus hos NCBI 
(en) Kategori:Phoenicopterus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Phoenicopterus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Phoenicopterus – detaljert informasjon på Wikispecies
Phoenicoparrus

Phoenicoparrus (Andesflamingoer) er ei slekt i flamingofamilien (Phoenicopteridae) og består av to nålevende arter, som begge er endemiske for Andesregionen i Sør-Amerika.
Artene i denne slekten er mer spesialiserte i næringsopptaket enn sine nærmeste slektninger i Phoenicopterus og Phoeniconaias. De har et overnebb med dyp kjøl, lik Phoeniconaias, og eter hovedsakelig blågrønnbakterier og kiselalger. Phoenicoparrus har dessuten kun tre framtær (baktåen mangler), i motsetning til Phoenicopterus og Phoeniconaias som har fire.


== Inndeling ==
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017, 2020). Eventuelle beskrivelser i parentes er ikke offentlige, men kun midlertidige i påvente av et offentlig navn.

Mirandornithes
Podicipediformes, dykkerfugler
Phoenicopteriformes, flamingofugler
Phoenicopteridae, flamingofamilien
Phoenicopterus, (storflamingoer)
Phoeniconaias, (dvergflamingoer)
Phoenicoparrus, (andesflamingoer)
P. andinus, andesflamingo, utbredt i Andes (fra det sørlige Peru gjennom Bolivia og til det nordre Chile og det nordvestre Argentina) (sårbar)
P. jamesi, punaflamingo, utbredt i Andes (helt sør i Peru, vest i Bolivia, det nordre Chile og det nordvestre Argentina) (nær truet)
Palaelodidae, prehistoriske flamingofugler (†)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Josep del Hoyo and Nigel J. Collar et al. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Lynx Edicions, 2014, ISBN 978-84-96553-94-1
Josep del Hoyo et al.: Handbook of the Birds of the World - Volume 1, Ostrich to Ducks  . Lynx Edicions, 1992, ISBN 84-87334-10-5
Malcolm & Carol Ogilvie: Flamingos. Alan Sutton, 1986, ISBN 0-86299-266-4


== Eksterne lenker ==
(en) Phoenicoparrus i Encyclopedia of Life 
(en) Phoenicoparrus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Phoenicoparrus hos Artsdatabanken 
(en) Phoenicoparrus hos ITIS 
(en) Phoenicoparrus hos NCBI 
(en) Kategori:Phoenicoparrus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Phoenicoparrus – detaljert informasjon på Wikispecies
Kongledyr

Kongledyr er små dyrefigurer lagd av kongler med fyrstikker stukket inn i konglen som ben. Av og til kan man feste en mindre kongle på den store konglen, slik at det på en måte blir et hode på kongledyret. Å lage kongledyr er en populær ting å gjøre i for eksempel barnehager.
Barn har lekt med kongledyr siden sagatiden, mener forskere.Forskere har snakket med mange mennesker som har fortalt om kongledyr i gamle dager og funnet gamle barneleker.
Før fyrstikkene ble oppfunnet brukte barna pinner til å lage kongledyr. 
I gamle dager ble blåklokker brukt som bjelle på konglekuer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Turtips: Lag kongledyr utetid.net, besøkt 24. april 2016
Mathias Bringaker

Mathias Idsø Bringaker (født 30. januar 1997) er en norsk fotballspiller som spiller for Mjøndalen.


== Karriere ==


=== Viking FK ===
Mathias Idsø Bringaker kom til Viking fra moderklubben Staal i 2013. Bringaker debuterte for Viking i 1. serierunde mot Vålerenga Fotball på Ullevaal Stadion 14. mars 2016, da han erstattet Patrick Pedersen etter 63 minutter. Første mål kom i samme kamp, og fastsatte sluttresultatet til 2 - 0 til Viking. 1. juni 2016 undertegnet Bringaker en ny forbedret kontrakt med klubben, med varighet ut 2018-sesongen. Bringaker spilte totalt 24 kamper for klubben i Tippeligaen i gjennom 2016-sesongen, derav 8 fra start. Spilleren scoret totalt 5 mål, og delte dermed klubbens toppscorertittel med Patrick Pedersen samt Suleiman Abdullahi som ble solgt til Eintracht Braunschweig midtveis i sesongen.


=== IK Start ===
Den 29. mars 2018 ble det offentliggjort at Bringaker hadde undertegnet en 3-års kontrakt med Start. Overgangssummen ble spekulert i å ligge på mellom 1 og 1,5 millioner kroner.


=== Sandnes Ulf ===
Den 26. januar 2021 offentliggjorde Sandnes Ulf på sine nettsider at Bringaker har signert en 2-års kontrakt med klubben.


=== Kongsvinger ===
Den 31. mars 2022 signerte Bringaker for Kongsvinger.


== Landslagskarriere ==
Bringaker har flere kamper for aldersbestemte landslag. Debuten kom for Norges G15 mot Sverige på Ockelbo IP arena i Sverige 18. september 2012.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mathias Bringaker – Transfermarkt 
(en) Mathias Bringaker – Soccerway 
(no) Mathias Bringaker – Norges Fotballforbund 
(en) Mathias Bringaker – FBref 
(no) Spillerprofil på vikingfotball.no
Beleiringen av Pensacola i 1707

Beleiringen av Pensacola var to separate forsøk i 1707 av engelske-støttede Creek-indianere på å erobre byen og festningen Pensacola, den ene av to store bosetninger i Spansk Florida (den andre var St. Augustine). Angrepene var en del av Dronning Anne-krigen (den nordamerikanske krigsskueplassen i den spanske arvefølgekrigen). De bevirket at byen ble brent ned, og det meste av den indianske befolkningen flyktet. Fortet motstod derimot angrepene.
Den første beleiringen, i august 1707, bevirket at byen ble ødelagt, men Fort San Carlos de Austria klarte å stå imot. Sent i november 1707 nådde et nytt tokt frem, og prøvde seg tre netter på rad, før de trakk seg tilbake. Pensacola-guvernør Don Sebastián de Moscoso, som hadde lite folk i garnisonen på grunn av sykdom, hentet inn dømte kriminelle til å hjelpe til med forsvaret av fortet.


== Kilder ==
Arnade, Charles W (1962). «The English Invasion of Spanish Florida, 1700–1706». The Florida Historical Quarterly. Florida Historical Society (Volume 41, No. 1, July): pp. 29–37. JSTOR 30139893. CS1-vedlikehold: Ekstra tekst (link)
Amarantslekta

Amarantslekta (Amaranthus) er ei slekt i amarantfamilien. 
Artene er ettårige, eller mer sjeldent kortlivet flerårige urter. Stengelen er opprett eller krypende. Bladene sitter spredt og er helrandete. De har C4-fotosyntese. Blomstene er enkjønnete og sitter i tette hoder eller aks. Noen arter er sambu og andre særbu. Hunnblomstene har ett arr og har enten ingen tepaler eller tre–fem. Hannblomstene har tre–fem tepaler og tre–fem pollenbærere. Frukten er en nøtt eller lokk-kapsel. Frøene er enten nesten runde eller flattrykte.
Amarantslekta er kosmopolitisk utbredt i varme strøk med flest arter i tropisk Amerika og Afrika. Artene vokser på stepper, brakkland og dyrket mark. De fleste artene som nå vokser i Europa, er innført fra Den nye verden, men blyamarant og gresk amarant forekommer naturlig sør i verdensdelen. Mange amarantarter er funnet i Norge som sjeldne ugras; den vanligste er duskamarant.
Flere av artene dyrkes som prydplanter, bladgrønnsaker eller for de spiselige frøene.


== Litteratur ==
«Amarantslekta». Artsdatabanken. Arkivert fra originalen 19. mars 2016. Besøkt 24. april 2016. 
C. Grey-Wilson og M. Blamey; norsk utgave T. Faarlund og P. Sunding (1992). Teknologisk Forlags store illustrerte flora for Norge og Nord-Europa. Teknologisk Forlag. s. 80–81. ISBN 82-512-0355-4. 
«Amaranthus». Flora of North America. Besøkt 24. april 2016. 
D. Iamonico (2015). «Amaranthus». Amaranthaceae. – In: Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 24. april 2016. 
«Amaranter». Den virtuella floran. Besøkt 24. april 2016. 
S.L. Mosyakin og K.R. Robertson (1996). «New infrageneric taxa and combinations in Amaranthus (Amaranthaceae)». Annales Botanici Fennici. 33 (4): 275–281. ISSN 0003-3847. JSTOR 23726306. 
M. Costea og D.A. DeMason (2001). «Stem morphology and anatomy in Amaranthus L. (Amaranthaceae), taxonomic significance». The Journal of the Torrey Botanical Society. 128 (3): 254–281. ISSN 1940-0616. JSTOR 3088717. doi:10.2307/3088717. 
R.F. Sage m.fl. (2007). «The taxonomic distribution of C4 photosynthesis in Amaranthaceae sensu stricto». American Journal of Botany. 94 (12): 1992–2003. ISSN 1537-2197. JSTOR 27733377. doi:10.3732/ajb.94.12.1992. 


== Eksterne lenker ==
(en) Amarantslekta – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Amarantslekta i Encyclopedia of Life 
(en) Amarantslekta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Amarantslekta hos Artsdatabanken 
(sv) Amarantslekta hos Dyntaxa 
(en) Amarantslekta hos ITIS 
(en) Amarantslekta hos NCBI 
(en) Amarantslekta hos The International Plant Names Index 
(en) Amarantslekta hos Tropicos 
(en) Kategori:Amaranthus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Amaranthus – detaljert informasjon på Wikispecies
Slaget ved Fort Albany

Slaget ved Fort Albany i 1688 var et slag under kong Vilhelm-krigen. Under Hudson Bay-toktet i 1686 hadde franskmennene i fredstid marsjert over land fra Quebec og erobret tre engelske handelsstasjoner ved James Bay. Franskmennene hadde etterlatt en garnison i Fort Albany i Ontario (og kanskje Moose Factory) og sendte tilbake et skip med forsyninger og hentet ut pels.
Hudson's Bay Company fikk meldinger om tapene sine i januar 1687 og ba kongen om hjelp. Dette førte til et år med diplomatiske forhandlinger.I 1688 sendte selskapet fem skip til bukten. To dro til den gjenværende stasjonen i York Factory, og ett gjenoppbygde Rupert House som franskmennene hadde satt i brann, mens de to siste dro til Fort Albany på vestkysten av James Bay. De hadde instrukser om å gjenopprette den engelske handelen og skulle ikke benytte makt mot franskmennene, med mindre franskmennene gjorde dette først.Samtidig hadde Pierre Le Moyne d'Iberville fått kommando over «Soleil d'Afrique» og dro med forsyninger til Fort Albany. I september 1688 da han var på vei bort, dukket «Churchill» og «Yonge» opp. De seilte opp elven og satte i land tyve mann som bygde en barrikade. Engelskmennene hadde 85 mann og franskmennene 16 kanadiere og noen sjømenn. Fjorten dager senere startet de med å bygge et fort, og da ble tre engelskmenn skutt. Våpenhvilen var nå brutt og engelskmennene som var i overtall mente franskmennene burde ha gått til angrep, men de gjorde ikke det. Ved et tidspunkt frøs alle tre skipene fast i isen for vinteren. I desember begynte engelskmennene å dø av skjørbuk. Iberville tok den engelske legen til fange i håp om at flere skulle dø. En slags våpenhvile oppsto mellom partene. Da nok engelskmenn hadde dødd av skjørbuk slo Iberville til. Han overfalt en gammel tømmerhogger, tok 20 menn til fange og gikk så til angrep på fortet. Stasjonen holdt ut i flere dager, men da bare «friske menn» var tilbake, overga de seg.
På våren kapret han de to skipene og på sommeren seilte han over bukten til Fort Rupert og kapret der «Husband». På denne tiden var England og Frankrike offisielt i krig med hverandre, men denne meldingen hadde ikke nådd bukten ennå.


== Kilder ==
Online Dictionary of Canadian Biography: "Le Moyne D'iberville Biography"
Arthur S Morton, A History of the Canadian West, ingen dato, men om lag1950
Newman, Peter C (1985). Company of Adventurers: The Story of the Hudson's Bay Company. Markham, ON: Viking. ISBN 0670803790. ,
Hans Christoffer Klæboe

Hans Christoffer Klæboe (født 1753 i Steigen, død 7. februar 1843 i Lyngseidet) var handelsmann og gjestgiver på Lyngseidet fra 1887. Inntrykk fra stedet er beskrevet av den tyske naturforskeren Leopold von Buch, den norske naturforskeren og presten Jens Rathke, og den svenske presten og naturforskeren Johan Erik Forsström.Han var 1. suppleant for Finmarkens Amt til Stortinget 1818–1820 og møtte i stedet for presten Gunnar Berg.


== Se også ==
slekten Klæboe


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Hans Christoffer Klæboe hos Norsk senter for forskningsdata
Harrier Heiberg Mejer

Harrier Heiberg Mejer (født 7. juli 1782 på Vossevangen, død 20. april 1845 i Tromsø) var en norsk toller.Han var stortingsrepresentant for Finmarkens Amt i to perioder; 1818–1820 og 1827–1829. I første periode var han 1. representant, i andre 2. representant.
Mejer var først ansatt på rådstuskriverkontoret i Bergen, senere ved Finmarkens amtskontor. Han ble toller i Hammerfest i 1811 og i Tromsø i 1823.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Harrier Heiberg Mejer hos Norsk senter for forskningsdata
Nicolai Olsen Normann

Nicolai Olsen Normann (født 26. oktober 1780 i Trondheim, død 13. desember 1859 i Trondenes) var en norsk handelsmann og gårdbruker.
Han var stortingsrepresentant for Finmarkens Amt i tre perioder; 1818–1820, 1821–1823 og 1833–1835.Normann var sønn av utliggerborger Ole Normann på Elsnes i Trondenes og Elisabeth Hevitte Strøm. Selv var han handelsmann, gårdbruker og divisjonssjef for kystvernet. Han var medlem av Senjen og Tromsø matrikulkommisjon i 1819, medlem av herredsstyret i 1838 og forlikskommissær.Normann var innehaver av Borgerdådsmedaljen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Nicolai Olsen Normann hos Norsk senter for forskningsdata
Marsjering

Marsjering (av fr. marcher), også kalt paradering og defilering, er en synkron handling, der folk (og noen dyr, som flamingoer) går i ordnet i flokk eller forflytter seg under militær kommando og utfører ulike handlinger i takt, med større eller mindre hurtighet. Når man marsjerer skal blant annet føttene til dem som er med treffe og forlate bakken synkront og taktfast. Likeledes skal vendinger, kursendringer, stopp og andre bevegelser skje synkront. Selve marsjeringen foregår gjerne på linje eller i rekker.
I det militære er det vanlig å øve på marsjering, for å oppnå størst mulig synkron presisjon. Også musikkorps øver på å marsjere for å kunne opptre med stil ved parader etc. I Norge er det vanlig for både musikkorps og skolebarn å marsjere i tog på 17. mai (grunnlovsdagen). I senere år har også mange barnehager begynt å marsjere på denne festdagen. I mange andre land er det vanlig å marsjere i militærparader og lignende, for eksempel når man utfører æresvakt og i vaktavløsninger. I Norge regnes gjerne Hans Majestet Kongens 3. Gardekompani (gardemusikken) som det ultimate marsjerende musikkorpset i landet.
Marsjering er opphavet til den musikalske sjangeren marsj, som karakteriseres av markerte og regulære rytmer og med et tempo som er tilpasset denne måte å bevege seg på. Marsjmusikk blir spilt i mange sammenhenger, både når det marsjeres (eksempelvis Gammel Jegermarsj) og i så forskjellige sammenhenger som bryllup (bryllupsmarsj) og begravelser (sørgemarsj).


== Se også ==
Opptog
Prosesjon
Gravfølge
Karneval


== Eksterne lenker ==
Marsjering.no
Korpsnett Norge
3. gardekompani
Jeppe på bjerget (1981)

Jeppe på bjerget er en dansk film fra 1981 regissert av Kaspar Rostrup. Han skrev også manuset sammen med Henning Bahs basert på skuespillet Jeppe på Bjerget (1722) av norskfødte Ludvig Holberg.
Filmen vant tre Bodilpriser: Beste film, beste skuespiller (Buster Larsen) og beste birolle (Kurt Ravn). Den deltok også på den 12. internasjonale filmfestivalen i Moskva.


== Medvirkende ==
Buster Larsen
Else Benedikte Madsen
Henning Jensen
Kurt Ravn
Benny Poulsen
Axel Strøbye
Arthur Jensen
Claus Ryskjær
Claus Nissen
Ole Ishøy
Ove Verner Hansen
Poul Thomsen
Eddie Karnil
William Kisum
Torben Zeller
Margrethe Koytu
Søren Steen
Paul Barfoed Møller


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jeppe på bjerget på Internet Movie Database 
(sv) Jeppe på bjerget i Svensk Filmdatabas 
(da) Jeppe på bjerget i Danmark Nationale Filminstitut 
(en) Jeppe på bjerget på AllMovie
Icebreaker

«Icebreaker» (norsk: isbryter) er en norsk elektropopsang som vant Melodi Grand Prix 2016, og som var Norges bidrag til Eurovision Song Contest samme år. Sangen framføres av Agnete Johnsen, og hun har skrevet den sammen med Gabriel Alares og Ian Curnow. I Eurovision Song Contest i Stockholm ble «Icebreaker» slått ut i semifinalen, og Norge kvalifiserte seg dermed ikke til finalen.


== Melodi Grand Prix ==
Rundt tusen låter kom inn til NRKs Melodi Grand Prix 2016, og «Icebreaker» var blant de ti som ble plukket ut til å delta i finalen i Oslo Spektrum lørdag 27. februar 2016. Sangen var det tiende og siste bidraget ut på scenen i finalen og avanserte til gullfinalen. Der vant «Icebreaker» en klar seier med 166 728 stemmer – nesten dobbelt så mange stemmer som andreplassen, Freddy Kalas og «Feel Da Rush». 

«Icebreaker» ble dermed Norges bidrag i Eurovision Song Contest 2016 i Globen i Stockholm.


== Eurovision Song Contest ==
Norge deltok i semifinale 2 som ble sendt direkte torsdag 12. mai 2016. «Icebreaker» var det 15. bidraget på scenen – etter den endelige vinneren Ukraina, og før Georgia. Sangen fikk 63 poeng og ble nummer 13 av 18 i semifinalen. Siden det bare var de ti beste som kvalifiserte seg til finalen, røk Norge ut av konkurransen før finalen. Dette var første gang siden 2011 at Norge ikke var med i en Eurovision-finale.


== Listeplasseringer ==
Sangen ble utgitt for digital nedlasting 2. februar 2016 gjennom Aiko Music. «Icebreaker» lå fire uker på VG-lista med en ellevteplass som beste notering. «Icebreaker» ble også sertifisert med gull i Norge, noe som innebærer at sangen ble lastet ned eller strømmet minst 2 millioner ganger i Norge.


== Referanser ==
Jus docendi

Jus docendi er den rett som en person med doktorgrad, gjerne nydisputert, tradisjonelt har hatt til å forelese ved det universitet eller annen utdannelsesinstitusjon hvor doktorgraden er ervervet. En person som foreleser ifølge denne rett, men ikke er ansatt ved den angjeldende institusjon kalles privatdosent, en som altså ikke er ansatt som dosent.
Retten ble ofte tidligere utnyttet for at vedkommende kunne bringe seg selv i en bedre posisjon i forhold til senere å bli ansatt.
Uttrykket blir brukt særlig om utenomnordiske forhold, på tysk dreier det seg da helst om en Privatdozent.
Jorden er flad

Jorden er flad er en dansk spillefilm fra 1977,  regissert av Henrik Stangerup. Han skrev manuset sammen med Fausto Wolff. Filmen er basert på norskfødte Ludvig Holbergs skuespill Erasmus Montanus. Filmens handling er imidlertid lagt til Brasil og i filmen medvirker brasilianske skuespillere, som taler portugisisk.
Det ble allerede under innspillingen reist kritikk av filmens premiss om bruk av brasilianske skuespillere m.m, idet filmen mottok dansk filmstøtte. Filmen fikk negativ kritikk, da den ble vist i Danmark og ble en publikumsmessig fiasko.
Filmen ble vist ved Filmfestivalen i Cannes, hvor de franske kritikerne gav den gode anmeldelser.


== Medvirkende ==
Torben Bille - Deus ex Machina
Fábio Carmargo - Dom Pedroca/Per Degn
Glória Cristall - Lisinha de Oliveira
Paulo Fortes - Geronte de Oliveira/Jeronimus
Wilson Grey - Joaquim Montanha/Jeppe Berg
Milton Luiz - Dom Sebastião/Jesper Ridefoged
Lúcia Mello - Nillinha Montanha/Nille Berg
Luis Pelegrini - Harlekin
Abel Prazer - Maneco Montanha/Jacob Berg
Telma Reston -Madalena de Oliveira/Magdelone
Fausto Wolff	- Erasmus Montanus/Rasmus Berg


== Eksterne lenker ==
(en) Jorden er flad på Internet Movie Database 

(da) Jorden er flad i Danmark Nationale Filminstitut 
(en) Jorden er flad på AllMovie 
(en) Jorden er flad på Turner Classic Movies 
Jorden er flad (1977) i Danmark Nationale Filminstitut
Wendelstein 7-X

Wendelstein 7-X er en stellerator i Greifswald i Tyskland. Pr. desember 2015 er fusjonsreaktoren verdens største i stelleratorklassen.Formålet med reaktoren er å evaluere hvilke hovedkomponenter som skal brukes i fusjonreaktor, i veien fram mot en reaktor som produserer nettoenergi (produsere mer energi enn det som blir brukt under prosessen). Den 10. desember 2015 ble reaktoren skrudd på for aller første gang, da et milligram heliumgass lyste i et tiendelssekund. Dette var imidlertid kun en test for å se at reaktor klarte å oppnå en høy nok temperatur - omtrent 150 millioner grader celsius. 
Videre forsøk med hydrogen i kjernereaksjonene, skal settes i gang utover 2016.


== Referanser ==
Jeppe paa Bjerget (1908)

Jeppe paa Bjerget er en dansk kort stumfilm fra 1908. Regissørens identitet er ukjent. Manuset var basert på norskfødte Ludvig Holbergs skuespill Jeppe på Bjerget (1722).


== Rolleliste ==
Gustav Lund - Jeppe
Robert Storm Petersen - Ridefogdens kone


== Eksterne lenker ==
Jeppe paa Bjerget (1908) i Danmark Nationale Filminstitut