jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Erling Andersen (kappgjenger)

Erling Andersen (født 22. september 1960 i Bergen) er en norsk kappgjenger som representerer Søfteland TIL.
Andersens meritter innbefatter blant annet 50 medaljer (hvorav 34 gull) i NM i kappgang i perioden 1976-2015. I globale mesterskap er de fremste plasseringene en 8.-plass på 20 km i OL i Los Angeles 1984 og en 9.-plass på 5000m i VM innendørs i Indianapolis 1987.
Ved EM innendørs har Andersen en bronsemedalje fra mesterskapet i Budapest 1983 og en 4.-plass på samme sted 1988.


== Internasjonale meritter ==


== Personlige rekorder ==


== Eksterne lenker ==
(en) Erling Andersen – Olympedia 
(en) Erling Andersen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Erling Andersen – World Athletics
You Can’t Miss Nothing That You Never Had

You Can't Miss Nothing That You Never Had er en sang skrevet av Ike Turner som ble spilt inn og gitt ut på singel med Ike & Tina Turner i 1964. Singelen kom på 29.-plass på R&B-lista og 122.-plass på pop-lista.
Den flyvende hurtigrute

Den flyvende hurtigrute var det populære navnet på DNLs flygninger med Short Sandringham sjøfly til Nord-Norge fra sommeren 1947.


== Starten ==
Ruten ble offisielt åpnet 2. juni 1947 da sjefsflyver John Strandrud og kaptein Hesselberg tok av fra sjøflyhavna på Fornebu med det første flyet som var fullt av autoriteter, blant annet samferdselsminister Nils Langhelle, og sjef for Luftforsvaret, general Bjarne Øen.Ruten gikk fra sjøflyhavna ved Fornebu til Tromsø, via Trondheim (Hommelvik), Harstad og Bodø.


== Avslutningen ==
Etter flere problemer med Sandringhamflyene på ruten, deriblant Kvitbjørn-ulykken i 1947 og Bukken Bruse-ulykken i 1948, opphørte Sandringhamruten høsten 1951. På det tidspunktet var flypassen i Bodø, på Bodøhalvøya, klar til å ta imot større landfly som Skymaster. Etter hvert ble de to gjenværende Sandrignhamene faset ut.  LN-LAI Jutulen, ble leid ut til et fransk selskap i Nigeria. Flyet sank ved fortøyningsbøyen 16. november 1952, og det andre, LN-LMK Polarbjørn, ble solgt til Argentina.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
LN-IAU Bamse Brakar ved Bergen Sjøflyhavn
Nancy Dalberg

Nancy Dalberg (1881–1949) var en dansk komponist.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Dalberg var datter av fabrikanten Christian Ditlev Ammentorp Hansen (1843–1916) og Agnes Mathilde von Hedemann (1858–1930). Hun  vokste opp i økonomisk trygge omgivelser på farens  sydfynske gods Mullerup og fikk pianoundervisning allerede fra barnealder, etterhvert ble hun elev av Ove Christensen. 


=== Karriere ===
Hun debuterte med å framføre verk av Mozart, Beethoven og Chopin under en veldedighetskonsert i 1907, men etter at hun skadet armen i en ulykke, måtte hun gi opp pianistkarrieren.
Komponisten Hilda Sehested bodde på det nærliggende godset Broholm, og kan ha inspirert Dalberg til å forsøke seg som komponist, for Dalberg begynte nå å ta komposisjonsundervisning hos Fini Valdemar Henriques, fra 1909 hos Johan Svendsen, og etter hans død i 1911 hos Carl Nielsen. Nielsen underviste ikke minst i instrumentering og lot henne hjelpe til med orkestreringen av hans komposisjoner Aladdin og Fynsk Forår.
Dalbergs egne komposisjoner kom mellom 1914 og slutten av 1930-årene. Hennes første strykekvartett fikk en vellykket uroppføring under en privatkonsert i 1914. De neste årene ble strykekvartetten, lieder, en scherzo for strykeorkester, en andante serioso og en fantasi for cello og klaver oppført på offentlige konserter.
I 1917 skrev Dalberg som første danske kvinne en symfoni, året etter kom en capriccio for orkester, begge ble oppført under ledelse av Carl Nielsen. I de følgende årene skrev hun overveiende kammermusikalske, deriblant to nye strykekvartetter som ble rost for et selvstendig tonespråk og en sikker komposisjonsteknikk. Den siste strykekvartetten dedisert hun til Carl Nielsen. Hun skrev også to fantasier for fiolin og klaver; den andre dediserte hun til fiolinisten Emil Telmányi. Etter en reise til Nord-Afrika i 1922–1923 skrev hun Arabisk musik fra Sahara (1928) for obo, bratsj og tromme. 
Dalbergs orkesterverk fikk jevnt over god mottakelse, men på grunn av tidens skepsis til kvinnelige komponister, var det begrensede muligheter for henne til å slå gjennom som komponist av store og krevende orkesterverk. Etterhvert skrev hun derfor mest i det mindre formatet, deriblant en mengde lieder, hovedsakelig til tekster av samtidige danske diktere som Mads Nielsen, Thor Lange og Hans Hartvig Seedorff Pedersen. Sangene ble tatt inn i repertoaret til konsertsangerne Anders Brems, Else Ammentorp og Ingeborg Steffensen, og ble ganske hyppig framført i hennes egen levetid.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Cobbett's Cyclopedic Survey of Chamber Music, Ed. W.W. Cobbett, Oxford University Press, London 1963
Jensen, Lisbeth Ahlgren. Notes to Dacapo Nancy Dalberg, CD 8.224138, Dacapo, Copenhagen, 1999


== Eksterne lenker ==
(en) Nancy Dalberg på MusicBrainz 
(da) Biografi med bilde, dacapo-records.dk
(en) Nancy Dalberg String Quartet No.2 Kortbiografi, editionsilvertrust.com
Modern Records

Modern Records er et amerikansk plateselskap. Det ble grunnlagt i 1945 av Bihari brødrene i Los Angeles. Katalogen til Modern er i dag eid av Ace Records.


== Artister ==
Etta James
John Lee Hooker
Joe Houston
Little Richard
Ike & Tina Turner
The Ikettes
Jon Næsvold

Jon Larsen Næsvold (født 29. juni 1874 i Tydal i Sør-Trøndelag, død september 1961 samme sted) var en norsk politiker (V), gårdbruker, slektsgransker og lokalhistoriker.
Han var sønn av Lars Næsvold og Kari Kirkvold. Han gikk amtsskole og folkehøyskole i Meråker i 1893/1894. Han overtok gården Kirkvoll etter farbroren i 1904 og Fossan etter faren i 1928. Han stiftet aldri egen familie. Gården «sto alltid åpen for gjester, og vennekretsen økte fra år til år». Han solgte Kirkvoll i 1935 og Fossan tidlig i 1950-årene.Næsvold var medlem av Tydal herredsstyre fra 1911 og Tydals ordfører fra 1920 til 1931. Fra 1929 til 1931 var han også formann (ordfører) i Sør-Trøndelag fylkesting. Av politisk oppfatning var han hele tiden «en traust venstremann». Han var herredskasserer i Tydal fra 1903 til 1920.Han var organist i Tydal kirke i nesten 50 år. Han engasjerte seg også i humanitært arbeid. Han var med på å stifte Tydal sanitetsforening, hvor han var kasserer i vel 40 år.


== Referanser ==
Morten Wintervold

Morten Wintervold (født 7. august 1981) er en norsk lyriker fra Tromsø. Han har gått på forfatterstudiet i Bø og Tromsø, og satt i redaksjonen i litteraturtidsskriftet Kupier.


== Bibliografi ==
Diktsamlinger2002: Utfall, Orkana forlag
2005: I slekt,  Damm forlag
2007: Nytt kull på voksenopplæringa, Damm forlag
2009: Oldemor, du er med barn, Cappelen Damm
2019: Byen byen babyen, Cappelen Damm


== Kilder ==
Presentasjon av Morten Wintervold i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
En sint begavelse - anmeldelse i Aftenposten
Forfatterside hos Cappelen Damm
Sagelva (Sør-Varanger)

Sagelva (nordsamisk: Surotjohka, finsk: Sahajoki) er ei elv i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den er en del av Langfjordvassdraget og renner fra Sagvatnet til Langfjordvatnet. Sagelva er 2,2 kilometer lang, eller 15,0 km medregnet tilløpsbekkene sør for Sagvatnet.
Sagelva har utspring i skogsområdene sørvest for Sagvatnet. Elva kalles her Låmbålabekken, som starter fra et lite tjern og renner mot sørøst ned til Oddevatnet. Herfra snur den mot nord renner i et rolig løp gjennom et myrlendt landskap, passerer gjennom vatnet Lompola og derfra videre til Sagvatnet, som er utspring for selve Sagelva. Fra nordenden av Sagvatnet renner Sagelva først videre mot nord, før den snur mot øst og faller ganske bratt ned mot munningen på vestsida av Langfjordvatnet.
Langfjordvassdraget ble i 1973 vernet mot kraftutbygging i Verneplan I for vassdrag.


== Referanser ==
Paolo Bernardi (skihopptrener)

Paolo Bernardi (født 25. juli 1972) er en italiensk skihopptrener og tidligere kombinertløper fra Cavalese. Han var hovedtrener for USAs hopplandslag for kvinner fra 2011 til 2013. Under hans ledelse ble Sarah Hendrickson verdensmester i 2013 og vant verdenscupen 2011/12 sammenlagt.
Som kombinertløper representerte han GS Fiamme Gialle. Han ble italiensk mester i 1991 og 1993, og hadde som sine beste internasjonale resultater 13.-plass i VM i Falun i 1993 og 25.-plass i et verdenscuprenn i Schonach.
Fra 2004 til 2008 var han hovedtrener for Italias kombinertlandslag. Deretter var han teknisk rådgiver for det amerikanske kombinertlandslaget, før han i 2011 overtok som hovedtrener for det amerikanske hopplandslaget for kvinner. Han sluttet i november 2013 på grunn av for stort arbeidspress. I mai 2014 ble han ansatt som hovedtrener for det italienske hopplandslaget for menn.


== Kilder ==
Federazione Italiana Sport Invernali: Il ritorno di Bernardi alla guida tecnica del gruppo maschile: "Prendere coscienza dei nostri mezzi per centrare l'obiettivo" Arkivert 24. februar 2015 hos Wayback Machine. (16. mai 2014, besøkt 24. februar 2015)
USA Today: U.S. coach explains decision to resign before Olympics (17. november 2013, besøkt 24. februar 2015)
PredazzoBlog.it: Paolo Bernardi è il nuovo allenatore del Salto Maschile Italiano (13. mai 2014, besøkt 24. februar 2015)


== Eksterne lenker ==
(en) Paolo Bernardi – FIS (kombinert)
Storelva (Sør-Varanger)

Storelva er ei elv i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den er 12,7 kilometer lang og munner ut i Langfjordvatnet.
Elva har utspring fra Trillinghaugan sørvest for Svanvik, og renner mot nord gjennom et landskap med vidstrakte myrer og skog. Det ligger spredt jordbruksbebyggelse langs vassdraget, spesielt i nedre deler. Storelva munner ut ved Strand, lengst sør i Langfjordvatnet. Fra nordenden av Langfjordvatnet fortsetter Langfjordelva videre mot nord til Langfjorden.
Langfjordvassdraget ble i 1973 vernet mot kraftutbygging i Verneplan I for vassdrag.


== Referanser ==
Weststellingwerf

Weststellingwerf er en kommune i den nederlandske provinsen Friesland. I Weststellingwerf og området rundt snakkes det stellingwerfsk, et regionale språk med røtter i nedersaksisk og som er i slekt med blant annet drentsk og sallandsk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kommunens nettside
Súdwest-Fryslân

Súdwest-Fryslân (nederlandsk: Zuidwest-Friesland) er en kommune i den nederlandske provinsen Friesland. Kommunen ble til i 2011 ved at kommunene Bolsward, Nijefurd, Sneek, Wonseradeel (Wûnseradiel) og Wymbritseradeel (Wymbritseradiel) ble slått sammen. De seks byene Bolsward, Hindeloopen, IJlst, Sneek, Stavoren og Workum ligger i kommunen. Med sine 841,56 km² er Súdwest-Fryslân den største kommunen i Nederland målt etter areal.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kommunens nettside
Odd Are Berkaak

Odd Are Berkaak (født 3. juni 1950) er professor ved Sosialantropologisk institutt, Universitetet i Oslo. Berkaak er mag.art. fra samme sted fra 1980 og har tidligere vært ansatt ved Fredsforskningsinstituttet og ved Universitetet i Vest-India i Kingston, Jamaica. Han har gjort feltarbeid i Jamaica, St. Vincent, Zambia, Oslo og Arizona. De siste årene har viktige interesser vært blant annet moderne myter og historiekonstruksjon, både i den kulturelle western-sjangeren og norske museer. Hans faglige interesseområder er musikk, estetikk, urban kultur, materiell kultur, historiekonstruksjon i tillegg til regional interesse for Karibia, Zambia, USA og Norge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Odd Are Berkaak i BIBSYS

(no) Publikasjoner av Odd Are Berkaak i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Sword Art Online

Sword Art Online (japansk: ソードアート・オンライン; hepburn: Sōdo Āto Onrain) er en japansk billedroman-serie skrevet av Reki Kawahara og illustrert av signaturen «abec». Serien har handling i en nær fremtid og fokuserer på ulike verdener av kunstig virkelighet. Serien var opphav til åtte forskjellige mangaer (japanske tegneserier) utgitt av ASCII Media Works og Kadokawa. Romanene og fire av mangaene har blitt lisensiert for utgivelse i Nord-Amerika av Yen Press.
En animeserie (japansk tegnefilm) produsert av A-1 Pictures ble vist på japansk TV i 2012. Oppfølgerserien, Sword Art Online II, ble vist i 2014. Den har også blitt utviklet til videospill.
Sword Art Online har oppnådd kommersiell suksess. Billedromanene er trykt i opplag på i alt over 16 millioner i flere land som Japan, Taiwan, Kina, Sør-Korea, Thailand, USA, Canada og Storbritannia. TV-serien har fått blandet mottakelse fra kritikere. Noen roste utforskningen av de psykologiske aspektene ved kunstig virkelighet mens andre kritiserte seriens premisser og manus.


== Handling ==
Historien foregår i forskjellige kunstige verdener som begynner i det fiktive spillet Sword Art Online.


=== Sword Art Online ===
Sword Art Online er den første virtuelle (kunstige) spillverdenen, og omgivelsen til den første delen av historien. Verdenen er bygd opp at et gigantisk svevende festning som kalles Aincrad med hundre etasjer. Hver etasje har et middelaldermiljø og et fangehull med en sjef. Fangehullet og sjefen må bli bekjempet før spillerne kan dra videre til den neste etasjen.


=== Alfheim Online ===
Alfheim Online er den andre virtuelle spillverdenen og omgivelsen i den andre delen av historien. Figurene i dette spillet er feer og kan fly med sine vinger på ryggen. Det er en massiv verden som er delt inn i flere regioner for hver fe-rase. I Alfheims senter er et stort tre som blir kalt «Verdenstreet», og målet med spillet er å nå toppen. Spillet har et ferdighetsbasert system der spillere forbedrer statistikken sin ved å utvikle ferdigheter i og utenfor kamp.


=== Gun Gale Online ===
Gun Gale Online er den tredje virtuelle spillverdenen og omgivelsen i den tredje delen av historien. Det er en virtuell spillverden, der hovedfokus er på pistoler og gevær, men lyssverd og kniver finnes også.


=== UnderWorld ===
UnderWorld er den fjerde virtuelle verdenen og den siste omgivelsen i historien. Det er den første virtuelle verdenen i serien som ikke er en spillverden, men en simulering av kunstig intelligens (AI). Tiden i UnderWorld er variabel, og kan være mye raskere relativt til den virkelige verden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(en) Sword Art Online – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata
Storsjasmin

Storsjasmin (Jasminum grandiflorum) er en plante i oljetrefamilien.
Den er en klatrende busk som blir to–fire meter høy. Stengelene er kantete eller furete. Bladene er motsatte og flikete eller finnete med fem–ni småblad. Blomstene sitter to–ni sammen i endestilte eller sidestilte kvaster. Blomstene er hvite med som regel fem kronfliker og har den karakteristiske sjasminduften. Kronflikene er 13–22 mm lange, og denne arten har større blomster enn den ganske like duftsjasmin (Jasminum officinale).Det er to underarter: Jasminum grandiflorum subsp. grandiflorum vokser i Himalayas sørskråning i Pakistan, India, Nepal og inn i Kina, mens Jasminum grandiflorum subsp. floribundum vokser i Øst-Afrika fra Eritrea til Rwanda og på Den arabiske halvøy.Storsjasmin er dyrket og forvillet mange steder i verden. Dette er den viktigste sjasminarten i produksjon av parfyme, og den brukes også til å sette smak på te. I første halvdel av det tyvende århundre var det stor produksjon rundt den sørfranske byen Grasse, men dyrkingen er nå flyttet til land med billigere arbeidskraft, som Egypt, Marokko og India.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Storsjasmin i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Storsjasmin hos ITIS 
(en) Storsjasmin hos NCBI 
(en) Storsjasmin hos The International Plant Names Index 
(en) Storsjasmin hos Tropicos 
(en) Kategori:Jasminum grandiflorum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Jasminum grandiflorum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Jasminum grandiflorum – detaljert informasjon på Wikispecies
Liepnitzsee

Liepnitzsee er en innsjø i Wandlitz og Bernau bei Berlin i Brandenburg i Tyskland. Der er på 49,7 moh, og har et overflateareal på 1,17 km².


== Litteratur ==
Sabine Magerl: Draußen vor der Stadt. In: Die Zeit. Nr. 40/2003.
Bernhard Thieme, Marita und Uwe Friedrich: Wandlitz. bebra verlag, 2000, ISBN 3-930863-79-0.


== Eksterne lenker ==
(en) Liepnitzsee – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Dokumentation der TU Cottbus über die Seen im Land Brandenburg; Zustand 2001 (pdf; 2,0 MB), Liepnitzsee Seiten 69–71
Homepage der Campingfreunde vom Großen Werder im Liepnitzsee mit einigen Bildern
Stein Solli

Stein Solli (født 23. oktober 1930) er en norsk banksjef og politiker (H).
Han begynte i Forretningsbanken på Røros etter realskolen. Han tok etter hvert bankøkonomisk utdannelse. Solli var banksjef i Forretningsbanken, senere Fokus Bank, i Levanger fra 1965 til han gikk med pensjon i 1992. Han hadde også vikariater som banksjef ved filialene på Sunndalsøra, i Steinkjer og i Verdal.Solli var medlem av Levanger kommunestyre og formannskap fra 1972 til 1979 og varaordfører fra 1976 til 1979, som representant for Høyre. Han har også vært styreleder i Levanger havnevesen, Levanger Handelsstands Forening, AS Levanger-Avisa og en rekke andre foretak.Han vokste opp på Røros som sønn av stasjonsmester Peder Solli og Anna Elisabeth Øverhaug.


== Referanser ==
Signoria

Signoria var en italiensk tittel og et abstrakt begrep brukt i mange italienske bystater i middelalderen og renessansen som omtrentlig betyr «herredømme», «styrende», eller «myndighet».


== Se også ==
Italienske bystater


== Referanser ==
Lennart Fridh

Lennart Fridh (født 22. mai 1970) er en svensk tidligere fotballspiller. Fridh, som var midtbanespiller, har spilt for Malmö FF i Allsvenskan, samt Brann i Tippeligaen.


== Karriereoversikt ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Alsiö, Martin (2011). 100 år med Allsvensk fotboll (svensk). Idrottsförlaget. ISBN 978-91-977326-7-3. 
Fagerli, Arnfinn; Nilsen, Christian Lunde (1999). Norsk fotball-leksikon. Oslo: Orion. ISBN 8245803987. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Anders Jönsson

Anders Jönsson er en svensk tidligere fotballspiller. Jönsson, som var keeper, spilte en kamp for Malmö FF i Allsvenskan i 1988.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Alsiö, Martin (2011). 100 år med Allsvensk fotboll (svensk). Idrottsförlaget. ISBN 978-91-977326-7-3.
De italienske bystatene

De italienske bystatene var en politisk periode fra 800-tallet og fram til 1400-tallet da små uavhengige bystater fikk en framgang og vekst som delvis uavhengige stater i Sentral- og Nord-Italia.
Etter Vestromerriket falt klarte de urbane bosetninger og byer i nordlige Italia seg bedre enn resten av Vest-Europa. Samtidig var det mange av de republikanske institusjonene fra Romerriket overlevd videre. En del føydale herrer eksisterte med underdanig arbeidskraft og store landområder, men innen 1000-tallet hadde mange byer som Venezia, Milano, Firenze, Genova, Pisa, Siena, Lucca, Cremona, og mange andre vokst til å bli mektige handelssentre med makt nok til å oppnå uavhengighet fra sine formelle overherrer.I kjølvannet av Justinians gjenerobring av Italia i 533 ble de italiensk byene i stor grad avbefolket. Fra denne tiden og fram begynnelsen av 1000-tallet var Italia i stor grad en rural region med få og beskjedne befolkede urbane sentre og byer. På 1100-tallet kom det derimot en ny oppblomstring i byene, en tendens som økte radikalt på 1200-tallet. De italienske byene, særlig Venezia, hadde lenge fungert som mellomledd for handelen mellom Sentral-Europa og de bysantinske og muslimske statene i øst. Denne handelen var betingelsen for de italienske byenes vekst, og etter hvert som de ble rikere, utviklet disse byene et banksystem lenge før resten av Europa.Den enorme veksten i rikdom i de italiensk byene førte til en tilsvarende vekst i bystater, hvilket innebar at de enkelte regionene ble styrt sentralt fra en enkelt by. Til sammenligning ble byene i sentrale og nordlige Europa styrt av monarker, og de italienske bystatene oppnådde en stor grad av selvstyre og ekspanderte deres politiske innflytelse over områdene rundt dem. Byens vekst ble fremmet av pengene som strømmet inn fra handel og banksystemet. Ved begynnelsen av renessansen var det fem bystater som pekte seg ut som de mektigste: Kirkestaten (eller  Romagna) var styrt av paven, republikkene Venezia og Firenze, kongedømmet Napoli og hertugdømmet Milano.En del av de vesentlige trekkene som preget bystatene fram mot renessansen som først utviklet seg i Italia kan oppsummeres i følgende:

en vekst i befolkningen; befolkningen doblet seg i perioden
en framvekst i store byer; Venezia, Firenze og Milano hadde over 100 000 innbyggere på 1200-tallet mens mange andre, slik som Genova, Bologna og Verona hadde over 50 000 innbyggere.
bygging av store katedraler
betydelig innvandring fra de rurale bygdene til byene. I Italia nådde graden av urbanisering 20 prosent, noe som gjorde det til det mest urbaniserte samfunnet i Europa på denne tiden.
en landbruksrevolusjon
utvikling i handel og banksystem


== Se også ==
Gonfaloniere
Italias historie


== Referanser ==
Nasjonalt råd for kvalitet og prioritering i helse- og omsorgstjenesten

Nasjonalt råd for kvalitet og prioritering i helse- og omsorgstjenesten er et norsk statlig rådgivende råd som har til formål å bidra til mer helhetlig prioritering i helse- og omsorgssektoren. Rådet ble opprettet i 2007 og utpekes av Norges helse- og omsorgsminister.Rådets 25 medlemmer består av lederne av den sentrale helseforvaltning, lederne av de regionale helseforetakene, Kreftregisteret, Statens legemiddelverk, Nasjonal kompetanseenhet for minoritetshelse, ledere innen kommunehelsetjenesten og KS, ledere innen universitets- og høyskolesektoren, ledere av brukerorganisasjoner, og medlemmer med særlig kompetanse innen helseøkonomi og pleie- og omsorgsforskning.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Jonas Holm

Jonas Holm er en svensk tidligere fotballspiller. Holm har spilt fotball for Malmö FF, Örebro SK og Trelleborgs FF i Allsvenskan.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Alsiö, Martin (2011). 100 år med Allsvensk fotboll (svensk). Idrottsförlaget. ISBN 978-91-977326-7-3.
Jan Odelstig

Jan Odelstig er en svensk tidligere fotballspiller. Odelstig, som var målvakt, spilte en kamp for Malmö FF i 1980.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Alsiö, Martin (2011). 100 år med Allsvensk fotboll (svensk). Idrottsförlaget. ISBN 978-91-977326-7-3.