jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Børning

Børning (2014) er en norsk spillefilm regissert av Hallvard Bræin og produsert av Filmkameratene.
Anders Baasmo Christiansen spiller rollen som Roy, en mann som blir viklet inn i Norges største ulovlige bilrace noensinne. Ferden går langs Norge fra Oslo til Nordkapp. Roy kjører en 1967 Ford Mustang fastback med en 302 BOSS motor. Bilen heter Lillegul, oppkalt etter datteren som fikk gulsott som spedbarn.
Filmen er inspirert av den amerikanske The Fast and the Furious-filmserien.Filmen hadde kinopremiere august 2014. Manus er ved Linn-Jeanethe Kyed etter en historie av Christopher Grøndahl, basert på en idé av Hallvard Bræin. Filmen vant publikumsprisene under både Kanonprisen 2014 og Amandaprisen 2015, henholdsvis Filmwebs Kanonpris og Folkets Amanda. I tillegg vant den Amandaprisene for beste norske kinofilm, beste mannlige birolle (Henrik Mestad) og beste lyddesign.
Oppfølgeren, Børning 2 hadde kinopremiere 12. oktober 2016. Den andre oppfølgeren, Børning 3 hadde kinopremiere 14. oktober 2020, handlingen finner sted i Norge, Sverige, Danmark og Tyskland og ender opp med et løp rundt Nürburgring.


== Skuespillere ==
Anders Baasmo Christiansen – Roy
Ida Husøy – Roys datter
Trond Halbo – TT
Jenny Skavlan – Sylvia
Otto Jespersen – Nybakken
Sven Nordin – Doffen
Camilla Frey – Linda
Marie Blokhus – Ingrid Lykke
Zahid Ali – bilentusiast
Henrik Mestad – Phillip Mørk
Steinar Sagen – trafikkpoliti
Oskar Sandven Lundevold – Doffens sønn
Lars Arentz-Hansen – advokaten
Trygve K. Svindland – Osvald
Marcelo Galván – skremt hiker
Anitra Terese Eriksen – Roys mor


== Oppfølgere ==
2016: Børning 2
2020: Børning 3


== Se også ==
Børning (filmserie)


== Priser og nominasjoner ==
Kanonprisen 2014:Filmwebs Kanonpris
Nominert i klassen beste produsent – John M. Jacobsen, Sveinung Golimo og Marcus Brodersen
Amandaprisen 2015:Beste norske kinofilm
Beste mannlige birolle – Henrik Mestad
Beste lyddesign – Fredric Vogel og Petter Fladeby
Folkets Amanda
Nominert i klassen beste kvinnelige birolle – Ida Husøy
Nominert i klassen beste visuelle effekter – Gimpville v/Lars Erik Hansen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Børning på Internet Movie Database 
(no) Børning hos Filmfront 
(no) Børning på NRK TV 
(fr) Børning på Allociné 
(nl) Børning på MovieMeter
EC-nummer

EC-nummer (av engelsk: Enzyme Commission number) er en klassifiseringsmetode og nomenklatur for enzymer og de ulike reaksjonene de katalyserer. Hvert EC-nummer viser til en spesifikk enzymkatalysert reaksjon, og gir også anbefalt navngivning for det tilhørende enzymet.
Hver enzymkatalysert reaksjon har en betegnelse med fire siffergrupper, adskilt med punktum, for eksempel 1.1.1.1 (alkoholdehydrogenase). Det første tallet angir hvilken enzymklasse enzymet tilhører, deretter en gradvis finere klassifisering utover i de forskjellige tallene. Klassene er som følger:

EC 1: Oksidoreduktaser (katalyserer redoksreaksjoner)
EC 2: Transferaser (overfører funksjonelle grupper)
EC 3: Hydrolaser (katalyserer hydrolyse av forskjellige bindinger)
EC 4: Lyaser (spalter forskjellige bindinger på andre måter enn hydrolyse)
EC 5: Isomeraser (katalyserer isomerisering innenfor et enkelt molekyl)
EC 6: Ligaser (kobler sammen to molekyler med kovalente bindinger)


== Eksterne lenker ==
IUBMB: Enzyme nomenclature
Teppo Numminen

Teppo Kalevi Numminen (født 3. juli 1968 i Tammerfors) er en pensjonert finsk ishockeyspiller som spilte aktiv fra 1985 til 2009. Han spilte 1 372 NHL-kamper og fikk 537 poeng. Han spilte for klubbene Winnipeg Jets, Phoenix Coyotes, Dallas Stars og Buffalo Sabres. Internasjonalt har han tre OL-medaljer fra 1988, 2006 (sølv og fra 1998, bronse).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Teppo Numminen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Teppo Numminen på Internet Movie Database 
(en) Teppo Numminen – Olympedia 
(en) Teppo Numminen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Teppo Numminen – National Hockey League (NHL) 
(en) Teppo Numminen – Eurohockey.com 
(en) Teppo Numminen – Hockeydb.com 
(en) Teppo Numminen – Hockey-Reference.com 
(en) Teppo Numminen – Eliteprospects.com 
(en) Teppo Numminen – Eliteprospects.com (personale)
Västerbottens-Kuriren

Västerbottens-Kuriren (VK) er en liberal, svensk dagsavis. Avisen, som ble grunnlagt i 1900, utgis fra Umeå. VK dekker primært Västerbottens län, med unntak av kommunene Malå, Norsjö og Skellefteå. Avisen utgis alle ukedager med unntak av søndager. Opplaget i 2013 var 30 800.


== Rosén-epoken ==
Västerbottens-Kuriren, til daglig kjent som VK, ble utgitt første gang 17. mai 1900. VK vokste raskt, og under redaktøren Gustav Rosén ble den Västerbottens läns største dagsavis allerede i 1903 – en posisjon avisen siden har beholdt. Blant avisens første profiler finner man også forfatteren Astrid Väring.
Gustav Rosén, som spilte en viktig rolle i Folkpartiets historie, var redaktør fram til han gikk av i 1926, da han ble forsvarsminister i Carl Gustaf Ekmans første regjering. Roséns etterfølger, Ernst Gafvelin, døde allerede et halvt år senere, og Roséns 23 år gamle sønn, Stellan Rosén, tok over som redaktør og ansvarlig utgiver. Da regjeringen Ekman I gikk av i september 1928, vendte Gustav Rosén tilbake til Umeå, først som VKs politiske redaktør, og fra 1931 av og fram til sin død som landshøvding i Västerbottens län.


== Bäckström-epoken ==
I 1929 solgte Rosén aksjemajoriteten i VK til byggmester J. M. Bäckström, som året etter fikk bygget et nytt avishus i Rådhusesplanaden 10 i sentrum av Umeå. Avishuset sto klart ved årsskiftet 1930/31, og VK skulle komme til å holde til her fram til 1988. I 1949 ansatte VK, som første avis i Norrland, en egen pressefotograf, Harry Lindwall, som ble i jobben fram til han gikk av med pensjon i 1985.
VK ble i Bäckström-familiens eie fram til 1971, 15 år etter J. M. Bäckströms død. Etter uenighet angående eierskapet mellom Sundsvallsgrenen av arvingene, som ville selge, og Umeågrenen, som ønsket å beholde VK som en liberal avis, ble avisen solgt til trykkeribedriften Folk och Samhälle, før den i 1978 inngikk i Stiftelsen VK-Press.


== I nyere tid ==
I 1982 kjøpte VK en eiendom i industriområdet Västerslätt, hvor de ønsket å bygge et nytt trykkeri. De fikk drahjelp av avisen Dagens Nyheter, som besluttet å trykke distribusjonen til Norrland der. Trykkeriet ble åpnet i 1984, og i 1988 åpnet VK sitt nye avishus samme sted.


== Redaktører ==
Gustav Rosén, 1902–1926 (politisk redaktør 1928-1931)
Ernst Gafvelin, 1926–1927
Stellan Rosén, 1927–1967
Matts Balgård, 1968–1973
Olle Nilsson, 1973–1978
Bengt Schöier, 1978–1986
Olof Kleberg, 1986–2001 (politisk redaktør 1997–2001)
Torbjörn Bergmark, 1997–2009
Ola Nordebo, 2006– (politisk redaktør)
Sture Bergman, 2009–2011
Ingvar Näslund, 2011–


== Referanser ==


== Litteratur ==
Eskil Sjöström (1988). Så lades grunden. Anteckningar vid en milstolpe i VK:s historia (svensk). Umeå: Västerbottens-Kuriren. ISBN 91-7970-363-1. 


== Eksterne lenker ==
Västerbottens-Kurirens hjemmeside (sv)
Sparken

Sparken er en skateboardpark ved Hamnmagasinet og Umeälven i sentrum av Umeå. Parken ligger rett under Tegsbron hvor E4 og E12 krysser elven. Sparken er 20 meter bred og 120 meter lang. Parkens navn er resultatet av en navnekonkurranse. En skisse av parken ble utviklet av aktive ungdomsforeninger og Umeå kommune, og det kanadiske designselskapet New Line Skateparks INC tegnet etterpå den endelige utformingen.  Parken er bygd helt i betong, med rails og gjerde rundt, og stod ferdig i 2009 som den første delen av et større infrastrukturprosjekt i Umeå som endrer store deler av byens sentrum, et prosjekt som kalles Staden mellan broarna. Parken vant Sveriges Arkitekter Övre Norrlands Arkitekturpris i 2012.


== Bilder ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Sparken, Umeå – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Vidar Örn Kjartansson

Vidar Örn Kjartansson (født 11. mars 1990) er en islandsk fotballspiller som spiller for den greske klubben Atromitos FC.Han signerte for Malmö FF 27. januar 2016, og kom da fra den kinesiske klubben Jiangsu FC. Han signerte for Vålerenga Fotball før 2014-sesongen. Han spiller som spiss og etter 27 spilte seriekamper i 2014-sesongen stod han med 25 scoringer. Dette gjorde at han, før sesongen ble ferdig, hadde blitt spilleren med flest mål på én sesong for Vålerenga, og at han sammen med Eivind Arnevåg og Erik Foss ble den 13. mestscorende spilleren for klubben gjennom tidene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Viðar Örn Kjartansson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Vidar Örn Kjartansson på Internet Movie Database 
(en) Vidar Örn Kjartansson – UEFA 
(en) Vidar Örn Kjartansson – Transfermarkt 
(en) Vidar Örn Kjartansson – national-football-teams.com 
(en) Vidar Örn Kjartansson – WorldFootball.net 
(en) Vidar Örn Kjartansson – FootballDatabase.eu 
(en) Vidar Örn Kjartansson – Soccerway 
(en) Vidar Örn Kjartansson – EU-Football.info 
(en) Vidar Örn Kjartansson – PlaymakerStats.com 
(en) Vidar Örn Kjartansson – Israels fotballforbund 
(en) Vidar Örn Kjartansson – Tyrkias fotballforbund 
(no) altomfotball.no: Vidar Örn Kjartansson
(no) vif-fotball.no: Vålerenga signerer Vidar Örn Kjartansson
(no) Spillerstatistikk - Vålerenga Fotball
Gamla bron

Gamla bron er Umeås eldste gjenværende broforbindelse over Umeälven og er 301 meter lang. 


== Historie ==
Før det ble bro i Umeå krysset man elven på isveier om vinteren og med ferje resten av året.
Under den andre russiske okkupasjonen av Umeå i Finskekrigen bygde russerne i 1809 en flåtebro av tømmer over elven som kort tid etter ble ødelagt av vårflom.Det ble lenge vurdert som for kostbart å bygge en bro over elven, men landshövding Gustaf Munthe begynte å interessere seg for problemstillingen da han tiltrådte i 1856 og i 1858 ga han i oppdrag å undersøke hvor en bro burde bygges, forslag til tegninger og hva det ville koste. Resultatet av undersøkelsene viste at forholdene var best like utenfor byen, litt oppstrøms i elven, hvor bunnforholdene var gunstigst for å bære en bro, og prisen ville bli 65 450 riksdaler. Totalkostnaden ble 86 000.Broen ble åpnet i 1863 og trafikantene måtte lenge betale en avgift for å passere broen. Allerede etter et tiår viste det seg at det opprinnelige spennverket i tre måtte byttes ut, og i 1894-95 ble det erstattet med stålfagverk og broen fikk det utseendet den har i dag.


== Broen i dag ==
I dag er broen kun åpen for gang- og sykkeltrafikk. I 2013 ble det oppdaget skader på broen som måtte repareres.


== Se også ==
Kolbäcksbron
Kyrkbron
Tegsbron
Umeälvsbron


== Referanser ==
Scharinska villan

Scharinska villan i Umeå er en rosa, slottslignende bygning i Storgatan 63-65 ved Döbelns park i Umeå. Bygningen, som ble oppført i 1904 og 1905, er arkitekttegnet av Ragnar Östberg. Scharinska villan ble bygget for Egil Unander-Scharin med familie, og satt opp av AB Jakobsson & Eriksson, som også sto for byggingen av Umeå stads kyrka etter brannen. Ansvarlig byggmester var Per Eriksson, som også hadde sittet i bystyret i Umeå sammen med Unander-Scharin. Fram til 1950-tallet huset bygningen også familieforetaket AB Scharins Söner. Siden 1960-tallet har Scharinska villan vært i kommunalt eie, og Umeå kommune benytter bygningen til foreningsvirksomhet og som øvingslokaler for sangkor.


== Bygningen ==


=== Eksteriør ===
Bygningen eksteriør er preget av engelsk viktoriansk stil, med gavl over vinduene, bueformede framskytende vinduspartier i førsteetasjen, samt rokokkoinspirerte små balkonger i smijern. Bygningen er i tre etasjer, med en særegen volumforskyvning mot ene siden som står i kontrast til en ellers konsekvent symmetri. Den pussede fasaden er svakt rødfarget, med en frise under vinduene i tredje etasje.


=== Interiør ===
Innvendig er bygningen dekket med trepanel, med unntak av i spanska salen, hvor de nennsomt restaurerte veggene er flislagt med mosaikk fra Sevilla; det ble beregnet at slik mosaikk ville bli rimeligere enn å kle veggene med eketrespanel. Byggherren ville opprinnelig trekke veggene i den nedre hallen - den såkalte vestibylen - med jutevev, for så å montere fire store malerier kopiert fra den spanske 1600-talls- kunstneren Velazquez. Men arkitekten fikk overbevist Scharin om at det var bedre å bestille paneler til å ramme inn maleriene. Hovedinngangens ytterdør har et motiv i relieff, tegnet av Ragnar Östberg. Motivet er et bladverk med syv barneansikter, med en stork i midten. De syv barneansiktene symboliserer Scharins-familiens sju barn. Scharinska villan regnes som et av de beste verkene i Östbergs tidlige periode.


=== Interiørbilder ===


=== Tomten ===
Langs eiendommen mot Storgatan og Döbelnsgatan løper det en hekk. Sør for gartnerboligen er det en gårdsplass med underlag dekket av teglfargede betongheller, omgitt av bueformede espalier i metall mot sør og vest, samt rutemønstret gjerde mot øst. Nord for bygningen er det asfaltert parkering, som også fungerer som innkjøring til det kommunale eiendomsselskapet Stiftelsen Bostadens hovedkontor.


=== Gartnerboligen ===

Tilhørende villaen er det også et anneks, også omtalt som annexet eller trädgårdsmästarbostaden (gartnerboligen), som ligger vest for hovedbygningen. Gartnerboligen går i ett med hovedbygningen, da nordveggen utgjør en forlengelse av hovedbyggets nordvegg.


== Kilder ==


=== Referanser ===


=== Litteratur ===
Brit-Marie Andrén; Gull-Mari Rosén (1980). Ett par kulturyttringar i Umeå under sekelskiftet (svensk). Umeå: Umeå universitetsbibliotek. ISBN 91-7174-066-X. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Scharinska villan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Rolleteorien

Rolleteorien er en sosiologisk teori som anser at de fleste handlemønstre er et resultat av innlærte «roller». Teorien fikk for alvor medvind med arbeidene til George Herbert Mead, Jacob L. Moreno og Ralph Linton og stod sterkt på 1950- og 1960-tallet. Rolleteorien har funnet en lang rekke anvendelser, f.eks. kjønnsrolleteorien. Fra rundt 1970 ble rolleteorien utsatt for stadig større faglig kritikk, og i dag regnes rolleteorien stort sett som forlatt av vitenskapen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Mead, George H. (1934). Mind, Self, and Society. Chicago: University of Chicago Press. 
Parsons, Talcott (1951). The Social System. 
Robert K. Merton, Social Theory and Social Structure, 1949
Ralf Dahrendorf, Homo sociologicus, 1958 (in German, many editions)
Rose Laub Coser, “The Complexity of Roles as a Seedbed of Individual Autonomy”, in: The Idea of Social Structure: Papers in Honor of Robert K. Merton, 1975
Ralph Linton, The Study of Man, Chapter 8, "Status and Role", 1936
John Le Mesurier

John Le Mesurier (født John Elton Le Mesurier Halliley 5. april 1912, død 15. november 1983) var en engelsk skuespiller. 
Le Mesurier var særlig kjent fra BBCs komedieserie Dad's Army (1968–1977).


== Skuespillere ==
1963 - Den rosa panteren som en forsvarsadvokat
1964 - Månestrålenes spinn som Anthony Gamble
1969 - Den ville biljakten som Governor
1975 - The Adventure of Sherlock Holmes’ Smarter Brother som Lord Redcliffs
1977 - Sangen om den råtne potet som Passelewe


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Le Mesurier på Internet Movie Database 
(sv) John Le Mesurier i Svensk Filmdatabas 
(fr) John Le Mesurier på Allociné 
(en) John Le Mesurier på AllMovie 
(en) John Le Mesurier hos Turner Classic Movies 
(en) John Le Mesurier hos Rotten Tomatoes 
(en) John Le Mesurier hos The Movie Database 
John Le Mesurier: It's All Been Rather Lovely, youtube.com. Besøkt 1. mai 2014
Blåis

Blåis er en betegnelse på den nedre delen av en isbre, der snøen smelter om sommeren og overflaten består av is. Blåis oppstår når snøen daler ned på en isbre og blir presset sammen av sin egen tyngde, slik at snøen etter hvert også blir en del av breen som bukter seg nedover mot et vann, hav eller elv. Når breen flytter på seg, blir luftbobler som er fanget i isen presset ut og størrelsen på iskrystallene øker, slik at isen blir klar. For turgåere og klatrere er den hardpakkede blåisen vanligvis lettere å klatre opp og ned og vandre på, siden den er tryggere og sterkere enn vanlig hvit is.I enkelte områder har jordskjelv hevet blåisen over bakkenivå og skapt formasjoner som minner om store frosne bølger.
Den blå fargen på isen blir iblant feilaktig tilskrevet Rayleigh-spredning. I stedet er isen blå av samme årsak som at vann er blått, det vil si som følge av en overtone av en strekk i de polare kovalente oksygen-hydrogen-bindingene (O-H-strekk) i vann som absorberer lys i den røde enden av det synlige spekteret.


== Rullebaner i Antarktis ==
Blåisen kommer frem i områder av Antarktis der det ikke er noen netto pålagring eller netto avsmelting av snø. Dette omfatter også områder der snøfall blir motvirket av sublimasjon eller andre tap. Disse områdene har vært brukt som rullebaner på grunn av den harde, stabile overflaten, som er egnet til fly utstyrt med hjul istedenfor ski. Eksempler på slike flystriper er Wilkins Runway, Novolazarevskaja og Patriot Hills Base Camp.    


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Blue ice – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Glaciology of Blue Ice Areas in Antarctica − umaine.edu (en)
Blue Ice in Antarctica − lpi.usra.edu (en)
Why are glaciers blue? − webexhibits.org (en)
Blue Ice Runways in Antarctica − southpolestation.com (en)
Bilder av «frosne bølger» i Antarktis − dailymail.co.uk (en)
Cantores Minores

Cantores Minores, også kjent som Helsingfors domkirkes guttekor, er eldste og mest anerkjente guttekor i Finland. Koret ble stiftet i 1952 av Tarmo Nuotio og Ruth-Esther Hillilä. Siden 2005 har korets sjefsdirigent vært Hannu Norjanen. Korets repertoar utgjøres av musikk fra middelalderen til nåtid men framfor alt av musikk av Johann Sebastian Bach. Republikkens president Sauli Niinistö er korvirksomhetens og reisenes permanente beskytter.


== Historie ==
Korets grundleggere var pastor Tarmo Nuotio og amerikafinlenderen Ruth-Esther Hillilä, som var korets første dirigent. Koret holdt de første korøvelsene i desember 1952. Hillilä hadde fra begynnelsen av et klart ønske om å ivareta og videreføre den historiske kirkelige guttekorstraditionen i Finland. Koret har vært ledet av bland annat østerrikeren Peter Lacovich (1954-62) samt tyskerne Heinz Hofmann (1962-87) og Christian Hauschild (1987-2004). I Heinz Hofmanns 25-årige dirigentperiode ble korets utdannings- og konsertvirksomhetspraksis etablert. I Christian Hauschilds tid ble blant annet CM-instituttet grunnlagt og tyngdepunktet i repertoaret lå hovedsakelig på større verk. I 2005 overtok kapellmester Hannu Norjanen både den kunstneriske ledelse og rektorstillingen ved instituttet. I hans periode har det klassiske internasjonale repertoaret blitt utvidet og nåtidsmusikkens andel har økt raskt.


== Sjefsdirigenter ==
1952–1954: Ruth-Esther Hillilä
1954–1958: Peter Lacovich
1959–1960: Harald Andersén
1960–1962: Peter Lacovich
1962–1987: Heinz Hofmann
1987–2004: Christian Hauschild
2005– : Hannu Norjanen


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Cantores Minores – kategori av bilder, video eller lyd på Commons  (på finsk og engelsk)
(en) Cantores Minores på Discogs 
(en) Cantores Minores på MusicBrainz
Eva Kolstads gate (Oslo)

Eva Kolstads gate er en gate i Oslo sentrum (bydel St. Hanshaugen). Den utgjorde tidligere øverste del av Pløens gate (mellom Torggata og Grubbegata), men er fra 1999 regnet som en egen gate, oppkalt etter likestillingsombud Eva Kolstad. Den lille blindgaten på oversiden av Møllergata har innkjørsel til garasjeanlegg knyttet til regjeringsbygningene. I teorien går gaten gjennom til Grubbegata, men det gjelder bare for fotgjengere og syklister. Ingen gatenumre er knyttet til denne gaten.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Eva Kolstads gate». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 160. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Lokalhistoriewiki
Amandaprisen 2006

Amandaprisen 2006 var den 22. utdelingen av Amandaprisen. Utdelingen fant sted 18. august 2006 i forbindelse med den 34. utgaven av Den norske filmfestivalen i Haugesund. Prisen gjaldt norske filmproduksjoner i perioden 1. juli 2005 til 1. juli 2006. 
Det ble delt ut priser i tretten kategorier. For første gang siden Amandaprisen 1998 ble det delt ut pris til beste birolle. I tillegg ble prisen beste DVD-Amanda delt ut for første gang av to. Det ble ikke delt ut pris i klassen for beste dokumentarfilm. I stedet ble dokumentarer vurdert i klassen for beste kinofilm. Utdelingen var den siste hvor det ble det delt ut pris i klassen Canal+ nordisk debutant-Amanda til regidebutanter fra hele Norden. Filmen Den brysomme mannen fikk flest priser med tre.
For første gang var det TV 2 som overført utdelingen. Det var også første gang utdelingen ble arrangert i Haugesund Konserthus etter 20 utdelinger i Maritim Hall. Sendingen ble produsert av Nordisk Film og ble ledet av Thomas Giertsen mens Aksel Hennie var juryleder.


== Vinnere og nominerte ==
Vinnere står først i tabellen og er merket med fet skrift.


== Referanser ==


== Kilder ==
«Årets Amanda-nominasjoner». rushprint.no. 29. juni 2006. Besøkt 11. juli 2020. 
«Her er Amanda-vinnerne!». ba.no. 18. august 2006. Besøkt 11. juli 2020. 
«Amandas historie med lenke til prisvinnere». filmfestivalen.no. Besøkt 11. juli 2020.
7. serierunde i Tippeligaen 2014

7. serierunde i Tippeligaen 2014 startet søndag 4. mai med seks kamper. To kamper klokken 15.30, tre kamper klokken 18, og Start mot Brann klokken 19. Runden avsluttet mandag 5. mai med to kamper klokken 19.


== Kampfakta ==
Søndag 4. mai 2014

Mandag 5. mai 2014
Hesthesini

Hesthesini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, blanke, mer eller mindre brunlige trebukker med sterkt forkortede dekkvinger. Antennene er noe lengre enn kroppen hos hannene, rundt to tredjedeler så lange som kroppen hos hunnene. Pronotum har rundede sider og er bredest foran midten. Dekkvingene er ganske korte og dekker bare thorax, ikke bakkroppen, flygevingene er ikke foldet inn under dekkvingene som vanlig hos biller, men ligger flatt over bakkroppen. Dekkvingene har en lys flekk i spissen. Beina er lange og tynne. Gruppen ligner på gruppen Molorchini i den palearktiske sone.


== Utbredelse ==
Slekten Hesthesis er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Hesthesini Lacordaire, 1869
Slekten Hesthesis Newman, 1840
Hesthesis acutipennis Pascoe, 1863
Hesthesis angulatus Pascoe, 1863
Hesthesis assimilis Carter, 1928
Hesthesis bizonatus Newman, 1840
Hesthesis cingulatus (Kirby, 1818)
Hesthesis crabroides Carter, 1928
Hesthesis divergens Carter, 1933
Hesthesis ferrugineus (Boisduval, 1835)
Hesthesis montana Carter, 1928
Hesthesis plorator Pascoe, 1862
Hesthesis rufodorsalis Carter, 1932
Hesthesis variegata (Fabricius, 1775)
Hesthesis vesparius Pascoe, 1863
Hesthesis vigilans Pascoe, 1863


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. mai 2014 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Hesthesini hos Fossilworks 
(en) Kategori:Hesthesini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hesthesini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av noen arter