jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Aphanicerca capensis

Aphanicerca capensis er en av art av steinfluer. De er tilknyttet et liv i ferskvann som nymfer (larve). Steinfluer finnes bare i nærheten av ferskvann. Selv om de voksne har fire vinger er de ikke særlige dyktige flygere og finnes sjeldent langt fra stedet de levde som nymfe. Denne familien finnes i dag bare på den sørlige halvkulen, men den tilhører en gruppe (Arctoperlaria) av steinfluer som lever på den nordlige halvkulen, så det er sannsynlig at den er av nordlig opprinnelse og har vandret sørover.


== Utseende ==
Små, mørke steinfluer. Et karakteristisk kjennetegn er at baklårene er svært kraftige.


== Levevis ==
Artene i familien Notonemouridae kan finnes i en rekke forskjellige ferskvanns-lokaliteter, men foretrekker kaldt og oksygenrikt vann. Noen arter lever på steiner som blir overskylt av fossefall eller stryk, andre lever i elver eller innsjøer. Nymfene eter døde planter og dødt, organisk materiale og gjennomfører utviklingen på ett år. De har sterke bein og kan krype opp loddrette overflater, også mot en kraftig vannstrøm. De voksne fluene kan hoppe ved hjelp av sine kraftige baklår, noen arter flyr også godt. De tar trolig næring til seg.


== Systematisk inndeling ==

Orden Steinfluer (Plecoptera)
Underorden Arctoperlaria
Gruppe Euholognatha
Overfamilie Nemouroidea
Familie Notonemouridae Ricker, 1950
Slekten Aphanicerca Tillyard, 1931 – 8 arter, Afrika
Aphanicerca bicornis Barnard, 1934
Aphanicerca bovina Barnard, 1934
Aphanicerca capensis Tillyard, 1931
Aphanicerca chanae Picker & Stevens, 1999
Aphanicerca gnua Picker & Stevens, 1999
Aphanicerca lyrata Barnard, 1934
Aphanicerca terata Barnard, 1934
Aphanicerca uncinata Barnard, 1934


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aphanicerca capensis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Aphanicerca capensis hos NCBI 
The Tree of Life – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
CSIRO – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
Norsk Entomologisk forening
Aphanicerca chanae

Aphanicerca chanae er en av art av steinfluer. De er tilknyttet et liv i ferskvann som nymfer (larve). Steinfluer finnes bare i nærheten av ferskvann. Selv om de voksne har fire vinger er de ikke særlige dyktige flygere og finnes sjeldent langt fra stedet de levde som nymfe. Denne familien finnes i dag bare på den sørlige halvkulen, men den tilhører en gruppe (Arctoperlaria) av steinfluer som lever på den nordlige halvkulen, så det er sannsynlig at den er av nordlig opprinnelse og har vandret sørover.


== Utseende ==
Små, mørke steinfluer. Et karakteristisk kjennetegn er at baklårene er svært kraftige.


== Levevis ==
Artene i familien Notonemouridae kan finnes i en rekke forskjellige ferskvanns-lokaliteter, men foretrekker kaldt og oksygenrikt vann. Noen arter lever på steiner som blir overskylt av fossefall eller stryk, andre lever i elver eller innsjøer. Nymfene eter døde planter og dødt, organisk materiale og gjennomfører utviklingen på ett år. De har sterke bein og kan krype opp loddrette overflater, også mot en kraftig vannstrøm. De voksne fluene kan hoppe ved hjelp av sine kraftige baklår, noen arter flyr også godt. De tar trolig næring til seg.


== Systematisk inndeling ==

Orden Steinfluer (Plecoptera)
Underorden Arctoperlaria
Gruppe Euholognatha
Overfamilie Nemouroidea
Familie Notonemouridae Ricker, 1950
Slekten Aphanicerca Tillyard, 1931 – 8 arter, Afrika
Aphanicerca bicornis Barnard, 1934
Aphanicerca bovina Barnard, 1934
Aphanicerca capensis Tillyard, 1931
Aphanicerca chanae Picker & Stevens, 1999
Aphanicerca gnua Picker & Stevens, 1999
Aphanicerca lyrata Barnard, 1934
Aphanicerca terata Barnard, 1934
Aphanicerca uncinata Barnard, 1934


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aphanicerca chanae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Aphanicerca chanae hos NCBI 
The Tree of Life – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
CSIRO – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
Norsk Entomologisk forening
Aphanicerca gnua

Aphanicerca gnua er en av art av steinfluer. De er tilknyttet et liv i ferskvann som nymfer (larve). Steinfluer finnes bare i nærheten av ferskvann. Selv om de voksne har fire vinger er de ikke særlige dyktige flygere og finnes sjeldent langt fra stedet de levde som nymfe. Denne familien finnes i dag bare på den sørlige halvkulen, men den tilhører en gruppe (Arctoperlaria) av steinfluer som lever på den nordlige halvkulen, så det er sannsynlig at den er av nordlig opprinnelse og har vandret sørover.


== Utseende ==
Små, mørke steinfluer. Et karakteristisk kjennetegn er at baklårene er svært kraftige.


== Levevis ==
Artene i familien Notonemouridae kan finnes i en rekke forskjellige ferskvanns-lokaliteter, men foretrekker kaldt og oksygenrikt vann. Noen arter lever på steiner som blir overskylt av fossefall eller stryk, andre lever i elver eller innsjøer. Nymfene eter døde planter og dødt, organisk materiale og gjennomfører utviklingen på ett år. De har sterke bein og kan krype opp loddrette overflater, også mot en kraftig vannstrøm. De voksne fluene kan hoppe ved hjelp av sine kraftige baklår, noen arter flyr også godt. De tar trolig næring til seg.


== Systematisk inndeling ==

Orden Steinfluer (Plecoptera)
Underorden Arctoperlaria
Gruppe Euholognatha
Overfamilie Nemouroidea
Familie Notonemouridae Ricker, 1950
Slekten Aphanicerca Tillyard, 1931 – 8 arter, Afrika
Aphanicerca bicornis Barnard, 1934
Aphanicerca bovina Barnard, 1934
Aphanicerca capensis Tillyard, 1931
Aphanicerca chanae Picker & Stevens, 1999
Aphanicerca gnua Picker & Stevens, 1999
Aphanicerca lyrata Barnard, 1934
Aphanicerca terata Barnard, 1934
Aphanicerca uncinata Barnard, 1934


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aphanicerca gnua i Global Biodiversity Information Facility 
The Tree of Life – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
CSIRO – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
Norsk Entomologisk forening
Aphanicerca bicornis

Aphanicerca bicornis er en av art av steinfluer. De er tilknyttet et liv i ferskvann som nymfer (larve). Steinfluer finnes bare i nærheten av ferskvann. Selv om de voksne har fire vinger er de ikke særlige dyktige flygere og finnes sjeldent langt fra stedet de levde som nymfe. Denne familien finnes i dag bare på den sørlige halvkulen, men den tilhører en gruppe (Arctoperlaria) av steinfluer som lever på den nordlige halvkulen, så det er sannsynlig at den er av nordlig opprinnelse og har vandret sørover.


== Utseende ==
Små, mørke steinfluer. Et karakteristisk kjennetegn er at baklårene er svært kraftige.


== Levevis ==
Artene i familien Notonemouridae kan finnes i en rekke forskjellige ferskvanns-lokaliteter, men foretrekker kaldt og oksygenrikt vann. Noen arter lever på steiner som blir overskylt av fossefall eller stryk, andre lever i elver eller innsjøer. Nymfene eter døde planter og dødt, organisk materiale og gjennomfører utviklingen på ett år. De har sterke bein og kan krype opp loddrette overflater, også mot en kraftig vannstrøm. De voksne fluene kan hoppe ved hjelp av sine kraftige baklår, noen arter flyr også godt. De tar trolig næring til seg.


== Systematisk inndeling ==

Orden Steinfluer (Plecoptera)
Underorden Arctoperlaria
Gruppe Euholognatha
Overfamilie Nemouroidea
Familie Notonemouridae Ricker, 1950
Slekten Aphanicerca Tillyard, 1931 – 8 arter, Afrika
Aphanicerca bicornis Barnard, 1934
Aphanicerca bovina Barnard, 1934
Aphanicerca capensis Tillyard, 1931
Aphanicerca chanae Picker & Stevens, 1999
Aphanicerca gnua Picker & Stevens, 1999
Aphanicerca lyrata Barnard, 1934
Aphanicerca terata Barnard, 1934
Aphanicerca uncinata Barnard, 1934


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aphanicerca bicornis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Aphanicerca bicornis hos NCBI 
The Tree of Life – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
CSIRO – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
Norsk Entomologisk forening
Matthias Beck

Matthias Beck (fornavnet også oppgitt som Matthijs og Mathias, død 15. november 1668 i Willemstad) var en nederlandsk handels- og kolonitjenestemann for Vestindisk kompani. Han var aktiv i Nederlandsk Brasil og var guvernør på Curaçao fra 1655 til 1668.


== Liv og virke ==
Beck dro i 1635 fra Amsterdam til Nederlandsk Brasil. De siste årene, fra 1649 til 1654, var han i Ceará. Da Portugal erobret de nederlandske områdene i Brasil i 1654, reiste Beck til Barbados der han møtte Pieter Stuyvesant. Stuyvesant var guvernør i Ny-Nederland. De to reiste i 1655 til Curaçao, der Beck avløste Lucas van Rodenburgh som guvernør (formelt onder-directeur van de Westindische Kompagnie).
Stuyvesant ga Beck instruksjoner om hvordan handelen på Curaçao skulle drives, og under Becks ledelse ble øya et handelssentrum og knutepunkt for slavehandelen. Beck var guvernør på Curaçao til sin død i 1668.


== Referanser ==
Omforent memorandum

Omforent memorandum, på fransk kalt mémorandum d'entente og på engelsk memorandum of understanding (MoU), er en type avtale som gjenspeiler en felles forståelse. 
I folkeretten benytter noen stater betegnelsen omforent memorandum bare for dokumenter som ikke er folkerettslig bindende, i tilfeller der det vurderes som formålstjenlig med en skriftlig avtale, men der inngåelse av en folkerettslig bindende traktat anses som unødvendig. Andre stater, inkludert Norge, vurderer innholdet i det enkelte omforente memorandum som grunnlag for om det anses folkerettslig bindende eller ikke. I utvidet forstand benyttes betegnelsen også utenfor folkeretten og diplomatiet om avtaler andre parter inngår seg imellom.


== Referanser ==
Chiasognathus impubis

Chiasognathus impubis er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor (25-30 millimeter), langbeint, rødbrun hjortebille. Kroppen er kort og bred. Pronotum har en pigg ved bakhjørnet, hos denne arten er det nesten uten hår. Beina er slanke, leggene (tibiae) med spisse torner. Kjevene hos hannen er lange og tynne, nedbøyde og innoverbøyde ytterst. Innerkanten er fint tannet. Hodet er forholdsvis lite, antennene har et langt, tynt skaft, men ikke noen påfallende vifte. Hannene har fire klart adskilte, runde fasettøyne, ett par som sitter på oversiden av kjevene og ett på undersiden. Pronotum er bredere enn langt, omtrent klokkeformet, med spisst uttrukne bakhjørner. Dekkvingene er nokså korte og brede, uten punktrekker. Beina er nokså lange, spesielt frambeina.
Hunnene mangler hannenes sterkt forstørrede kjever, selv om kjevene også hos hunnene er temmelig kraftige.


== Levevis ==
Disse billene lever i den såkalte valdivianske regnskogen langs vestsiden av Andesfjellene. De voksne billene beveger seg mye omkring oppe i høye trær, der hannene kjemper om hunnene ved hjelp av de lange kjevene. Artene flyr gjerne i solskinn. Hannenes kjever hindrer dem trolig i å spise, mest trolig tar heller ikke hunnene til seg næring som voksne. 
Larvene lever i jorda der de eter røtter.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Chile og Argentina.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Chiasognathini
Slekten Chiasognathus Stephens, 1831
Underslekten Chiasognathus (i snever forstand)
Chiasognathus impubis Parry, 1870


== Kilder ==
Oversikt over artene
Generic Guide to New World Scarabid Beetles – Chiasognathus


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri
(en) Chiasognathus impubis i Encyclopedia of Life 
(en) Chiasognathus impubis i Global Biodiversity Information Facility 
Chiasognathus impubis – detaljert informasjon på Wikispecies
Chiasognathus sombrus

Chiasognathus sombrus er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor (22-28 millimeter), langbeint, halvmatt, brun hjortebille. Kroppen er kort og bred. Pronotum har bronseaktig metallglans og en liten pigg ved bakhjørnet, hos denne arten er det nesten uten hår unntatt som en brem langs kanten. Beina er slanke, leggene (tibiae) med spisse torner. Kjevene hos hannen er forholdsvis korte, knivformede, nedbøyde og innoverbøyde ytterst. Innerkanten har et par tenner. Hodet er forholdsvis lite, antennene har et langt, tynt skaft, men ikke noen påfallende vifte. Hannene har fire klart adskilte, runde fasettøyne, ett par som sitter på oversiden av kjevene og ett på undersiden. Dekkvingene er nokså korte og brede, uten punktrekker. Beina er nokså lange, spesielt frambeina.
Hunnene mangler hannenes sterkt forstørrede kjever, selv om kjevene også hos hunnene er temmelig kraftige.


== Levevis ==
Disse billene lever i den såkalte valdivianske regnskogen langs vestsiden av Andesfjellene. De voksne billene beveger seg mye omkring oppe i høye trær, der hannene kjemper om hunnene ved hjelp av de lange kjevene. Artene flyr gjerne i solskinn. Hannenes kjever hindrer dem trolig i å spise, mest trolig tar heller ikke hunnene til seg næring som voksne. 
Larvene lever i jorda der de eter røtter.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Chile.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Chiasognathini
Slekten Chiasognathus Stephens, 1831
Underslekten Chiasognathus (i snever forstand)
Chiasognathus sombrus Paulsen & Smith, 2010


== Kilder ==
Oversikt over artene
Generic Guide to New World Scarabid Beetles – Chiasognathus sombrus Arkivert 7. november 2017 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri
(en) Chiasognathus sombrus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Chiasognathus sombrus hos NCBI 
Chiasognathus sombrus – detaljert informasjon på Wikispecies
Sphaenognathus feisthamelii

Sphaenognathus feisthamelii er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En stor (hannen opptil 80 millimeter), avlange, mørkt metallisk farget hjortebille. Hannen har forstørrede kjever, hos denne arten er de lange, ganske kraftige og pinsett-formede med en tann ved roten ellers fint sagtakkede på innersiden. Pronotum er påfallende hårete på sidene, hårene ullaktige. Et påfallende trekk er at hannene har fire fasettøyne. Hodet er avrundet firkantet med markerte "hjørner". Pronotum er bredt klokkeformet sett ovenfra. Dekkvingene er hvelvede med ujevn, læraktig overflate. Beina er nokså lange og tynne, leggene med korte torner. Hunnen er kortere og bredere enn hannen, kjevene brede, nærmest økseformede med sagtakket "egg".


== Levevis ==
Larvene utvikler seg nede i bakken i humus-rik jord.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt langs Andesfjellene fra Colombia i nord til Bolivia i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Chiasognathini
Slekten Sphaenognathus Buquet, 1838 – 30 arter
Underslekten Sphaenognathus (i snever forstand) – 24 arter
Sphaenognathus feisthamelii (Guérin-Méneville, 1838) – fra Colombia til Bolivia
Sphaenognathus feisthamelii feisthamelii (Guérin-Méneville, 1838)
Sphaenognathus feisthamelii giganteus Boileau, 1911 - Peru og Bolivia, ofte regnet som en egen art


== Kilder ==
Oversikt over artene
Generic Guide to New World Scarabid Beetles – Sphaenognathus


== Eksterne lenker ==
Bilde av par av Sphaenognathus feisthameli
Bildegalleri med en del arter
Bildegalleri
(en) Sphaenognathus feisthamelii i Encyclopedia of Life 
(en) Sphaenognathus feisthamelii i Global Biodiversity Information Facility 
Sphaenognathus feisthamelii – detaljert informasjon på Wikispecies
Aphanicercella

Aphanicerca er en av slektene av steinfluer. De er tilknyttet et liv i ferskvann som nymfer (larve). Steinfluer finnes bare i nærheten av ferskvann. Selv om de voksne har fire vinger er de ikke særlige dyktige flygere og finnes sjeldent langt fra stedet de levde som nymfe. Denne familien finnes i dag bare på den sørlige halvkulen, men den tilhører en gruppe (Arctoperlaria) av steinfluer som lever på den nordlige halvkulen, så det er sannsynlig at den er av nordlig opprinnelse og har vandret sørover.


== Utseende ==
Små, mørke steinfluer. Et karakteristisk kjennetegn er at baklårene er svært kraftige.


== Levevis ==
Artene i familien Notonemouridae kan finnes i en rekke forskjellige ferskvanns-lokaliteter, men foretrekker kaldt og oksygenrikt vann. Noen arter lever på steiner som blir overskylt av fossefall eller stryk, andre lever i elver eller innsjøer. Nymfene eter døde planter og dødt, organisk materiale og gjennomfører utviklingen på ett år. De har sterke bein og kan krype opp loddrette overflater, også mot en kraftig vannstrøm. De voksne fluene kan hoppe ved hjelp av sine kraftige baklår, noen arter flyr også godt. De tar trolig næring til seg.


== Systematisk inndeling ==

Orden Steinfluer (Plecoptera)
Underorden Arctoperlaria
Gruppe Euholognatha
Overfamilie Nemouroidea
Familie Notonemouridae Ricker, 1950
Slekten Aphanicercella Tillyard, 1931 – 11 arter, Afrika
Aphanicercella barnardi Tillyard, 1931
Aphanicercella bifurcata Barnard, 1934
Aphanicercella bullata  Stevens & Picker, 1999
Aphanicercella cassida  Barnard, 1934
Aphanicercella clavata  Stevens & Picker, 1999
Aphanicercella flabellata  Stevens & Picker, 1999
Aphanicercella nigra Barnard, 1934
Aphanicercella quadrata Barnard, 1934
Aphanicercella scutata Barnard, 1934
Aphanicercella securata Stevens & Picker, 1999
Aphanicercella spatulata Stevens & Picker, 1999


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aphanicercella i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Aphanicercella hos NCBI 
The Tree of Life – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
CSIRO – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
Norsk Entomologisk forening
Aphanicercella barnardi

Aphanicercella barnardi er en av art av steinfluer. De er tilknyttet et liv i ferskvann som nymfer (larve). Steinfluer finnes bare i nærheten av ferskvann. Selv om de voksne har fire vinger er de ikke særlige dyktige flygere og finnes sjeldent langt fra stedet de levde som nymfe. Denne familien finnes i dag bare på den sørlige halvkulen, men den tilhører en gruppe (Arctoperlaria) av steinfluer som lever på den nordlige halvkulen, så det er sannsynlig at den er av nordlig opprinnelse og har vandret sørover.


== Utseende ==
Små, mørke steinfluer. Et karakteristisk kjennetegn er at baklårene er svært kraftige.


== Levevis ==
Artene i familien Notonemouridae kan finnes i en rekke forskjellige ferskvanns-lokaliteter, men foretrekker kaldt og oksygenrikt vann. Noen arter lever på steiner som blir overskylt av fossefall eller stryk, andre lever i elver eller innsjøer. Nymfene eter døde planter og dødt, organisk materiale og gjennomfører utviklingen på ett år. De har sterke bein og kan krype opp loddrette overflater, også mot en kraftig vannstrøm. De voksne fluene kan hoppe ved hjelp av sine kraftige baklår, noen arter flyr også godt. De tar trolig næring til seg.


== Systematisk inndeling ==

Orden Steinfluer (Plecoptera)
Underorden Arctoperlaria
Gruppe Euholognatha
Overfamilie Nemouroidea
Familie Notonemouridae Ricker, 1950
Slekten Aphanicercella Tillyard, 1931 – 11 arter, Afrika
Aphanicercella barnardi Tillyard, 1931
Aphanicercella bifurcata Barnard, 1934
Aphanicercella bullata  Stevens & Picker, 1999
Aphanicercella cassida  Barnard, 1934
Aphanicercella clavata  Stevens & Picker, 1999
Aphanicercella flabellata  Stevens & Picker, 1999
Aphanicercella nigra Barnard, 1934
Aphanicercella quadrata Barnard, 1934
Aphanicercella scutata Barnard, 1934
Aphanicercella securata Stevens & Picker, 1999
Aphanicercella spatulata Stevens & Picker, 1999


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aphanicercella barnardi i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Aphanicercella barnardi hos NCBI 
The Tree of Life – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
CSIRO – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
Norsk Entomologisk forening
Djupvasselva (Båtsfjord)

Djupvasselva er ei elv i Båtsfjord kommune i Finnmark. Den er ei sideelv til Storelva og har utspring nord for Adamstoppen, like ved Fylkesvei 891, sentralt på Varangerhalvøya. Den renner i hovedsakelig nordøstlig retning til samløpet med Storelva. Djupvasselva er 10,3 kilometer lang.


== Referanser ==
BVN

BVN (het Beste van Vlaanderen en Nederland) er en fjernsynskanal som sender nederlandskspråklige programmer fra allmennkringkastere i Nederland og Flandern til seere i andre land og verdensdeler. Den er et samarbeid mellom Nederlandse Publieke Omroep (NPO) og Vlaamse Radio- en Televisieomroeporganisatie (VRT). BVN holder til i Hilversum. Kanalen sender nyheter, sport og underholdning.
Nederlandse Wereldomroep (RNW) begynte i 1996 Zomer-TV, med sikte på å formidle programmer via satellitt til nederlandsktalende på ferie i utlandet. Programmene som ble sendt stammet fra nederlandske kringkastingsselskaper og BVN sto først for het Beste van Nederland. I 1997 kom det med programmer fra den flamske kringkasteren BRTN. 
I 1999 kom Vlaamse Radio- en Televisieomroeporganisatie (VRT) formelt med i samarbeidet og kanalen ble kjent som het Beste van Vlaanderen en Nederland.BVNs tv-programmer distribueres via satellitt, kabel og internett.


== Referanser ==
Adamstoppen

Adamstoppen (nordsamisk: Áttáčohkka, historisk også Addačåkka) er et fjell i Båtsfjord kommune i Finnmark. Det har en høyde på 400 meter over havet. Fjellet ligger like øst for Fylkesvei 891, og rundt femten kilometer sørvest for tettstedet Båtsfjord.


== Referanser ==
Partido Inovashon Nashonal

Partido Inovashon Nashonal (PIN) er et politisk parti på Curaçao. Det ble opprettet i 2017 av Suzanne Camelia-Römer som før tilhørte Partido Nashonal di Pueblo (PNP).PIN fikk 5 % av stemmene og én representant ved parlamentsvalget i 2017. Camelia-Römer ble deretter minister for helse, natur og miljø.


== Referanser ==
Sphaenognathus prionoides

Sphaenognathus prionoides er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En stor (hannen 30-45 millimeter), nokså bred, brun hjortebille. Hannen har forstørrede kjever, hos denne arten er de sigdformede, fint sagtakkede på innersiden. Pronotum er påfallende hårete på sidene, hårene ullaktige, undersiden er også tett hårete. Et påfallende trekk er at hannene har fire fasettøyne. Hodet er avrundet firkantet med markerte "hjørner". Pronotum er bredt klokkeformet sett ovenfra. Dekkvingene er hvelvede med ujevn, læraktig overflate. Beina er nokså lange og tynne, leggene med korte torner. Hunnen er kortere og bredere enn hannen, kjevene brede, nærmest økseformede med sagtakket "egg".


== Levevis ==
Larvene utvikler seg nede i bakken i humus-rik jord.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt langs Andesfjellene fra Colombia i nord til Bolivia i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Chiasognathini
Slekten Sphaenognathus Buquet, 1838 – 30 arter
Underslekten Sphaenognathus (i snever forstand) – 24 arter
Sphaenognathus prionoides (Buquet, 1838) – fra Colombia til Bolivia


== Kilder ==
Oversikt over artene
Generic Guide to New World Scarabid Beetles – Sphaenognathus


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri med en del arter
Bildegalleri
(en) Sphaenognathus prionoides i Encyclopedia of Life 
(en) Sphaenognathus prionoides i Global Biodiversity Information Facility 
Sphaenognathus prionoides – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Sphaenognathus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons