jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Zymogen

En zymogen, også kalt en proenzyme, er en inaktiv forløper av et enzym. En zymogen krever en biokjemiske endringer (for eksempel en hydrolyse reaksjon for å avsløre den aktive beliggenheten, eller endre konfigurasjonen for å avsløre den aktive nettstedet) for at det skal bli et aktivt enzym. Den biokjemiske endring oppstår vanligvis i Golgi organer, hvor en bestemt del av forløperende enzym er spaltet for å aktivere den. Det deaktiverte stykket som er spaltet av, kan være et peptid - enhet, eller det kan være uavhengige brettede domener som består av mer enn 100 residuum. Selv om de begrenser enzymets evne, disse n-terminal utvidelser av enzym eller en "prosegment" hjelper ofte til med å stabilisere og bretting av enzymet de hemmer.
Bukspyttkjertelen skiller zymogens dels for å hindre enzymer fra fordøye proteiner i celler hvor de er syntetisert. Enzymer som pepsin er skapt i form av pepsinogen, en inaktiv zymogen. Pepsinogen er aktivert når chief celler slipp den inn i magesyren, hvor saltsyren delvis aktiverer det. En annen delvis aktivert pepsinogen fullfører aktivering ved å fjerne peptiden, som endrer pepsinogen til pepsin. Utilsiktet aktivering av zymogens kan skje når utskillelsen kanalen i bukspyttkjertelen er blokkert av en gallestein som resulterer i akutt pankreatitt.
Sopp skiller også ut fordøyelsesenzymer i miljøet som zymogens. Det ytre miljø har en annen pH enn inne i de fungal cellene og dette endrer zymogene strukturen i et aktivt enzym.
En annen måte som enzymer som kan eksistere i inaktive former og senere bli konvertert til aktive former er ved å aktivere bare når en kofaktor, kalt et koenzym, er bundet. I dette systemet blir inaktiv form (apoenzyme) til aktiv form (holoenzyme) når koenzymet bindes.


== Eksempler ==
Eksempler på zymogens:

Angiotensinogen
Trypsinogen
Chymotrypsinogen
Pepsinogen
De fleste proteiner i koagulering system (for eksempel, fibrinogen)
Noen proteiner av komplement-systemet
Procaspases
Pacifastin
Proelastase
Prolipase
Procarboxypolypeptidases


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Webster oppføring på zymogene
Washington.edu
Molekylære mekanismer for konvertering av zymogens til aktiv proteolytiske enzymer
Mimaegialia

Mimaegialia er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
Mimaegialia er små, kraftige, brune eller svarte skarabider. Beina er kraftige gravebein.


== Levevis ==
Nesten ingenting er kjent om biologien til denne arten, men det er sannsynlig at den graver i sand som de fleste andre sandkrypere (Aegialiinae).


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Argentina.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien sandkrypere (Aegialiinae) Laporte, 1840
slekten Mimaegialia Nikolajev, 2007
Mimaegialia argentina (Martínez, Pereira & Vulcano, 1970)


== Kilder ==
Generic Guide to New World Scarab Beetles - Mimaegialia [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Mimaegialia i Global Biodiversity Information Facility 
Mimaegialia – detaljert informasjon på Wikispecies
Amerisaprus

Amerisaprus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En liten (2,8-3 millimeter), avlang, matt skarabide, svart på farge. Hodet er spadeformet. Pronotum er kraftig punktert, nokså hvelvet. Dekkvingene er avlange, hvelvede, med rader av svært grove punkter. Beina er korte, kraftige gravebein.


== Levevis ==
Lite er kjent om biologien til denne arten, men de kjente eksemplarene er funnet mellom løvstrø.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Chile.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien sandkrypere (Aegialiinae) Laporte, 1840
slekten Amerisaprus Stebnicka & Skelley, 2004
Amerisaprus valdivia Stebnicka & Skelley, 2004


== Kilder ==
Generic Guide to New World Scarab Beetles - Mimaegialia [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Amerisaprus i Global Biodiversity Information Facility 
Amerisaprus – detaljert informasjon på Wikispecies
Theofylaktos av Konstantinopel

Theofylaktos  Lekapenos, eller Lecapenus (gresk: Θεοφύλακτος Λακαπηνός, Theophylaktos Lakapenos, født 917, død 27. februar 956) var økumenisk patriark av Konstantinopel fra 2. februar 933 til sin død i 956.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Theofylaktos var yngste sønn av keiser Romanos I Lekapenos med Theodora. Romanos I ønsket å innsette stin sønn til patriark så snart Nikolaus Mystikos døde, men det skjedde allerede i 925, og det skulle komme to kortvarigere patriarkateer og en toårs vakans før Theofylaktos ble ansett gammel nok til å kunne utføre et patriarks oppgaver. 


=== Patriark ===
Han var blitt 16 år da han ble patriark; da - eller tidligere - hadde han latt seg kastrere, for dette mente man ville fremme hans karriere i kirken. Theofylaktos var den tredje patriark av Konstantinopel som var sønn av en keiser, og han var den eneste som var det mens faren fremdeles regjerte.  Hanss patriarkat på drøye 23 år var usedvanlig langvarig, og faren hadde sikret seg støtte fra pave Johannes XI for hans elevasjon til patriarkatet. 
Theofylaktos støttet farens politikk og virket for en kirkelige økumene, ved å pleie kontakten med de greske patriarkater i Alexandria og Antiokia. Hand utsendte misjonærer til magyarene, og gjorde sitt for å støtte opp om det keiserlige diplomati mot slutten av 940-årene. Omtrent på denne tid gav patriark  Theofylaktos sin svigernevø keiser Peter I av Bulgaria råd om den nye bogomilske heresi. 
Med unntak av den uektefødte evnukken Basilios Lekapenos, som ble utnevnt til parakoimomenos, var Theofylaktus den eneste av Romanos Is sønner som forble i sine embeder etter at familien mistet makten ved årsskiftet desember 944/ jan uar945. Han kronet også farens etterføger, Romanos II Porfyrogennetos, til keiser.
Theofylaktos introduserte teatralske elementer i den bysantinske liturgi, noe som ikke møtte allmenn oppslutning blant det konservative kleresi som omgav ham.
Theofylaktos' motstandere beskrev ham som en uærbødig mann som først og fremst var interessert i sin enorme hestestall, og som var beredt til å forlate feiringen av den hellige liturgi i Hagia Sophia-kirken for å kunne være til stede da hans favorittmerr skulle følle.
Theofylaktos døde etter et fall fra hesterygg i 956.


== Litteratur ==
The Oxford Dictionary of Byzantium, Oxford University Press, 1991.
Warren Treadgold, A History of the Byzantine State and Society. Stanford University Press, 1997.
Argeremazus

Argeremazus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En liten (3-3,2 millimeter), avlang, litt blank skarabide, brun på farge. Hodet er spadeformet. Pronotum er spredt og grovt punktert, nokså hvelvet. Dekkvingene er avlange, hvelvede, parallellsidige, med rader av fine punkter. Beina er korte, kraftige gravebein. For-leggen har to tenner (vanligvis tre hos andre skarabider (Scarabaeidae)).


== Levevis ==
Lite er kjent om biologien til denne arten, men de kjente eksemplarene er funnet i områder med sanddyner, det er sannsynlig at arten graver i disse.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Argentina.


== Systematisk inndeling ==
Plasseringen av denne arten i sandkrypere (Aegialiinae) er noe usikker.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
Underfamilien sandkrypere (Aegialiinae) Laporte, 1840
slekten Argeremazus Stebnicka & Dellacasa, 2004
Argeremazus neuquen Stebnicka & Skelley, 2004


== Kilder ==
Generic Guide to New World Scarab Beetles - Mimaegialia [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Argeremazus i Global Biodiversity Information Facility 
Argeremazus – detaljert informasjon på Wikispecies
Chaetonyx

Chaetonyx er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Små (4,5-6 millimeter), kraftige, bredt ovale og hvelvede, blanke, gulbrune til mørkbrune skarabider. Fasettøynene er sterkt redusert og de er trolig nesten blinde. Antennene er 10-leddete. Oversiden er kraftig, men ikke særlig tett punktert, på dekkvingene danner punktene litt uregelmessige rader. Pronotum er rundet, mye bredere enn langt, hodet er uten horn eller knøler hos begge kjønn. Beina er kraftige med brede tenner på for-leggene og lange sporer på bakleggene.


== Levevis ==
Disse billene har en nærmest rent underjordisk levesett og kommer sjelden til overflaten. De kan være vanlige i skog ved elvebredder. De voksne billene er ikke flygedyktige.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Europa, hovedsakelig Italia og Balkan.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilie Orphninae Erichson, 1847
Stammen Orphnini
Slekten Chaetonyx Schaum, 1862
Chaetonyx binaghii Mariani, 1946
Chaetonyx robustus Schaum, 1862 - tre underarter
Chaetonyx schatzmayri Mariani, 1946


== Kilder ==
Nettside om slekten Arkivert 8. februar 2017 hos Wayback Machine.
Oversikt over artene


== Eksterne lenker ==
Bilde av Chaetonyx sp., trolig schatzmayri
(en) Chaetonyx i Encyclopedia of Life 
(en) Chaetonyx i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Chaetonyx hos Fauna Europaea 
(en) Orphninae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
En tabell av innlagte juveler

En tabell av innlagte juveler (tibetansk: ནོར་བུ་ཕྲ་བཀོད; THL: norbu trakö; wylie: nor bu phra bkod; rekonstruert sanskrit: maṇi-khacita; devanagari: मणि खचित​​​​​) er en tantrisk tekst innenfor tibetansk buddhisme. Teksten er en av de 17 tantraer som utgjør den fjerde og siste seksjon av menngagdé. Menngagdé er den tredje og mest avanserte delen av dzogchen, som igjen er en av tre inndelinger av de indre tantraer i den tibetanske tekstsamlingen Nyingma Gyubum. Nyingma er den eldste av de fire retninger i tibetansk buddhisme.
Aptium

Aptium er en alder i den geologiske tidsskalaen, eller en scene i den stratigrafiske kolonnen. Det er en underdel til tidlig eller nedre krittepoken eller serie og omfatter tiden fra 125 til 113 millioner år siden. Aptium etterfølger Barremium og kommer før Albium. Aptium overlapper delvis den øvre delen av den regionalt brukte tidsperioden Urgonium.


== Galleri ==
Madecorphnus

Madecorphnus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
Små (4,5 - 5 millimeter), ovale og hvelvede, blanke, brune til svarte skarabider. Antennene er 10-leddete. Slekten utmerker seg ved å ha asymmetriske kjever (mandibler), særlig hos hannene der den ene mandibelen er mye større enn den andre. Hode og pronotum er glatte uten horn, knøler eller uthulinger. Dekkvingene er hvelvede, blanke, ganske spredt og uregelmessig punkterte. Beina er nokså kraftige med brede tenner på for-leggene og lange sporer på bakleggene.


== Levevis ==
Lite er kjent om biologien til disse billene, som trolig lever det meste av livet under jorda og er regnet for å være sjeldne.


== Utbredelse ==
Slekten er endemisk for Madagaskar og er for det meste utbredt over den østre delen av øya.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilie Orphninae Erichson, 1847
Stammen Orphnini
Slekten Madecorphnus Paulian, 1992
Madecorphnus aquilonius Frolov, 2012
Madecorphnus barclayi Frolov, 2012
Madecorphnus brunneus Frolov, 2010
Madecorphnus cuccodoroi Frolov, 2010
Madecorphnus dentatus Frolov, 2010
Madecorphnus falcatus Paulian, 1992
Madecorphnus falciger (Lansberge, 1886)
Madecorphnus falculoides (Paulian, 1977)
Madecorphnus fisheri Frolov, 2014
Madecorphnus hanskii Frolov, 2012
Madecorphnus montreuili Frolov, 2010
Madecorphnus niger Frolov, 2010
Madecorphnus pauliani Frolov, 2010
Madecorphnus perinetensis Frolov, 2010
Madecorphnus peyrierasi Frolov, 2010
Madecorphnus punctatus Frolov, 2010
Madecorphnus saintemariensis Frolov, 2014
Madecorphnus simplex Frolov, 2010
Madecorphnus tuberculatus Frolov, 2014


== Kilder ==
Nettside om slekten
Oversikt over artene
Frolov, A.V. (2010) Revision of the Madagascan genus Madecorphnus Paulian (Coleoptera: Scarabaeidae: Orphninae). Journal of natural history, 44(17-18): 1095-1111. doi:10.1080/00222931003632765
Frolov, A.V. (2012) Three new species of the scarab beetle genus Madecorphnus Paulian, 1992 (Coleoptera: Scarabaeidae: Orphninae) from Madagascar. Proceedings of the Zoological Institute RAS, 316(2): 159-165. Full article:PDF


== Eksterne lenker ==
(en) Madecorphnus i Encyclopedia of Life 
(en) Madecorphnus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Madecorphnus hos NCBI 
(en) Kategori:Madecorphnus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Madecorphnus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Madecorphnus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fitjavatnet

Fitjavatnet eller Fetvatnet er en innsjø i Sykkylven. Den har utløp til Sykkylvsfjorden ved Straumgjerde og utgjør den viktigste tilførselen av ferskvann til fjorden. Navnet kommer av gården Fet eller Fit i Velledalen, «fitjar» er genitivsform. Flere snøskred går ut i vannet som får tilsig fra Velledalselva (Storelva i Velledalen). Vassdraget har laks og sjøørret. Vannet ligger så vidt over havnivå og det korte elven (vel 100 meter avhengig av tidevannet) til fjorden kalles Straumen eller Straumgjerdelva. Ved høy flo renner sjøvann fra fjorden inn i innsjøen. Det er overvintringsplass for våtmarksfugler.

Vannet er om lag 2,5 km langt. Månedlige middelverdier for vannføringen fra Fitjavatnet ligger mellom 5 og 15 m3/s. Månedlige maksimalverdier kan komme opp i om lag 25 m3/s, kortvarig kan vannføringen komme opp i 5-10 ganger månedsmidlene. Vann som strømmer inn oppholder seg gjennomsnittlig 0,05 år i innsjøen.Fylkesvei 60 mellom Stranda og Sykkylven går langs vannet.


== Referanser ==
I’m the Greatest Star

«I'm the Greatest Star» er en sang fra scenemusikalen Funny Girl. Låten ble komponert og skrevet av Jule Styne og Bob Merrill og ble først fremført av Barbra Streisand i rollen som teaterstjernen Fanny Brice. Streisand sang den også i filmversjonen fra 1968. Den blir fremført ganske tidlig i musikalen, når Fanny introduserer seg for teatersjefen Keeney. Hun håper på å få en jobb på vaudevilleteateret hans og forteller ham om alle talentene hennes.
Da han anmeldte scenemusikalen i 1964, skrev Howard Taubman fra The New York Times at «Streisand ser for seg en strålende fremtid i «I'm the Greatest Star», en besnærende underlig låt, og hun er ikke bare Fanny Brice, men hun er alle unge utøvere som tror på sine skjebner.»


== Coverversjoner ==
Sangen ble fremført to ganger i komedieserien Glee. Den ble sunget av Kurt Hummel (Chris Colfer) i tredje sesong som hans auditionlåt til William McKinley High Schools oppsetning av West Side Story. I femte sesong ble den fremført på nytt av seriens hovedfigur Rachel Berry (Lea Michele) i en oppsetning av Funny Girl på Broadway, hvor Rachel har hovedrollen som Fanny Brice.
Diana Ross & The Supremes sang låten på musikkalbumet Diana Ross & the Supremes Sing and Perform "Funny Girl", utgitt i 1968.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Full sangtekst til denne sangen hos MetroLyrics
«I'm the Greatest Star» hos Turner Classic Movies
Reinkappkjøring

Reinkappkjøring er en idrett som kan foregå ved at en kusk konkurrerer om å styre en rein først til mål. Kusken kan konktrollere reinen enten fra en vogn eller ved å stå på ski bak reinen. Det avholdes årlig ulike mesterskap i sporten. Siden 2005 har det vært avholdt norgesmesterskap i Tromsø.Det første offisielle stevnet i reinkappkjøring ble arrangert i Kautokeino i 1954.


== Referanser ==
Stablede edelsteiner

Stablede edelsteiner (tibetansk: རིན་པོ་ཆེ་སྤུང་བ; THL: rinpo chepungwa; wylie: rin po che spung ba; rekonstruert sanskrit: ratna-rāśi eller ratna-kūṭa; devanagari: रत्न राशि​​​​​ eller रत्न कूट​) er en tantrisk tekst innenfor tibetansk buddhisme. Teksten er en av de 17 tantraer som utgjør den fjerde og siste seksjon av menngagdé. Menngagdé er den tredje og mest avanserte delen av dzogchen, som igjen er en av tre inndelinger av de indre tantraer i den tibetanske tekstsamlingen Nyingma Gyubum. Nyingma er den eldste av de fire retninger i tibetansk buddhisme.


== Eksterne lenker ==
Rin chen spungs pa’i yon tan chen po ston pa rgyud kyi rgyal po @ Wikisource i Wylie
རིན་ཆེན་སྤུངས་པ་ཡོན་ཏན་ཆེན་པོ་སྟོན་པ་རྒྱུད་ཀྱི་རྒྱལ་པོ @ Wikisource i Uchen (tibetansk skrift), Unicode
Joe Hisaishi

Mamoru Fujisawa (藤澤 守; født 6. desember 1950), kjent som Joe Hisaishi (久石 譲), er en japansk komponist som er kjent for å ha laget musikk til over 100 filmer. Han har også gitt ut flere originalalbum. Han har samarbeidet med regissør Hayao Miyazaki og Studio Ghibli siden 1984 da han lagde musikken til Nausicaä – Prinsessen fra Vindens Dal, og har siden laget musikken til alle filmene til Miyazaki.


== Diskografi – utvalg ==
Nausicaä – Prinsessen fra Vindens Dal (1984)
Laputa – himmelslottet (1986)
Min nabo Totoro (1988)
Kikis budservice (1989)
Porco Rosso (1992)
Kids Return (1996)
Prinsesse Mononoke (1997)
Hana-bi (1998)
Kikujiro (1999)
Chihiro og heksene (2001)
Det levende slottet (2004)
Okuribito (2008)
Ponyo på klippen ved havet (2008)
Vinden stiger (2013)
Fortellingen om prinsesse Kaguya (2013)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted (japansk)
(en) Joe Hisaishi på Internet Movie Database 
(da) Joe Hisaishi på Filmdatabasen 
(fr) Joe Hisaishi på Allociné 
(en) Joe Hisaishi på AllMovie 
(en) Joe Hisaishi hos The Movie Database 
(en) Joe Hisaishi på Discogs 
(en) Joe Hisaishi på MusicBrainz 
(en) Joe Hisaishi på MusicBrainz 
(en) Joe Hisaishi på Spotify 
(en) Joe Hisaishi på Songkick 
(en) Joe Hisaishi på AllMusic 
Joe Hisaishi på Twitter 
Joe Hisaishi på Facebook 
Joe Hisaishi på Instagram 
Joe Hisaishi på YouTube 
Joe Hisaishi på YouTube
Presidentvalget i Frankrike 2017

Presidentvalget i Frankrike 2017 var det ellevte valget av presidenten til den femte franske republikk. Første valgomgang fant sted 23. april 2017. Den avgjørende andre valgomgang mellom de to som fikk flest stemmer i første omgang, Emmanuel Macron og Marine Le Pen, fant sted 7. mai samme år. Macron vant  med 66,10 % av stemmene. 
Macrons valgseier var den nest største i et direkte presidentvalg i landet (i 1958 ble presidenten valgt av et valgmannskollegium). I 2002 vant Jaques Chiraq med 82,2 % mot Jean Marie Le Pen.I andre valgomgang deltok ca. 35 millioner stemmeberettigede, mot 37 millioner i første omgang. Det ble i andre valgomgang avgitt ca 3 millioner blanke og én million ugyldige stemmer, mot tilsvarende ca. 660 000 og ca. 290 000 stemmer i første omgang.Det var første gang et presidentvalg fant sted mens landet var i unntakstilstand, slik det hadde vært siden terroren i 2015.


== Valgsystem ==
Frankrikes president blir valgt av folket ved direkte valg. For å vinne valget må kandidaten oppnå mer enn halvparten av de avgitte stemmene. Dersom ingen av kandidatene oppnår et slikt flertall i første valgomgang, foretas en andre valgomgang mellom de to kandidatene som i den første omgangen fikk flest stemmer.Stemmeberettiget er hver franske statsborger som på valgdagen har fylt 18 år. Valgbar som president, er stemmeberettigede som har samlet 500 underskrifter fra personer innvalgt i minst 30 folkeforsamlinger i Frankrike eller Europa. Underskriverne skal være geografisk spredt. Det er derfor ikke tillatt at mer enn 10 % av listen kommer fra hvert av landets departementer.Valgperioden er fem år, innført etter en folkeavstemning i 2000. Presidenten kan bare velges for to etterfølgende perioder.


== Utgangsposisjon, nye kandidater ==
Den sittende presidenten, François Hollande, oppga å stille til valg i en ny periode.Benoît Hamon slo sin rival Manuel Valls i andre runde av sosialistenes partivalg. Primærvalgene til Les Républicains endte med seier for François Fillon over Alain Juppé, også det i andre valgomgang. I partiet Front national ble det ikke avholdt noen offentlig valgkamp for å finne en annen kandidat enn partiets leder, Marine Le Pen. Emmanuel Macron gikk til valg som selvstendig kandidat, med sin egen bevegelse kalt En Marche!


== Resultater ==


=== Første valgomgang ===
Tilsammen elleve kandidater deltok i presidentvalgets første omgang. Resultatet av første runde var at Macron hadde fått 24 % og Le Pen 21,3 % av stemmene. Disse to gikk videre til andre runde. Det var 77,8 valgdeltakelse i første omgang og 74,6 % i andre.
﻿Emmanuel Macron ﻿Marine Le Pen﻿François Fillon﻿Jean-Luc Mélenchon
			
		
		﻿Emmanuel Macron﻿Marine Le Pen﻿François Fillon﻿Jean-Luc Mélenchon
			
		
		﻿Nicolas Dupont-Aignan﻿Marine Le Pen﻿Emmanuel Macron﻿Benoît Hamon﻿Philippe Poutou﻿Jean Lassalle﻿Jean-Luc Mélenchon﻿François Asselineau﻿François Fillon
			
		
		﻿Emmanuel Macron﻿François Fillon﻿Jean-Luc Mélenchon
			
		


=== Andre valgomgang ===
﻿Emmanuel Macron ﻿Marine Le Pen
			
		
		
		﻿Emmanuel Macron ﻿Marine Le Pen
			
		


== Referanser ==
Astrid Båhl

Astrid Båhl (født Astrid Margarete Bål 6. juni 1959 i Karesuando i Sverige) er en norsk samisk artist, som 1986 skapte samenes flagg.


== Biografi ==

Båhl flyttet som barn til Skibotn i Storfjords kommune i Troms fylke.. Hun startet sin kunstnerutdannelse allerede på Solhaugens gymnas i Narvik, og fortsatte siden på Statens håndverks- og kunstindustriskole i Oslo, hvor hun studerte tekstiltrykk, grafikk, grafisk design og frihåndstegning. Båhl har vært representert på flere utstillinger, blant annet «Mijjen luunie – Kums oss», en sydsamisk vandringsutstillning som ble åpnet den 6. februar 1994 i Elverum samt «ČSV- å visualisere Sápmi» på Galleri F15 på Jeløya i 2006.I 1986 utlyste Nordisk sameråd en konkurranse om et samisk flagg, hvor Astrid Båhls forslag gikk av med seieren. Flagget ble heist første gangen på samerådets konferanse i Åre den 15. august 1986. Ifølge Båhl symboliserer flagget at solen gir liv til jorden. Som inspirasjon til flagget gikk Båhl tilbake i gamle skrifter og bøker om samenes formspråk, mytologi og symbol.Båhl har selv utformet de norske frimerkene til «Tråante 2017», en markering av 100-åreminnet av det første samiske landsmøtet i Trondheim 1917.


== Referanser ==