jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Abanycha pulchricollis

Abanycha pulchricollis er en bille av slekten Abanycha som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, matte, brunrøde trebukker, dekkvingenes bakre del kan være svart. Antennene er litt lengre enn kroppen. Pronotum er rektangulært til svakt tønneformet, uten tenner på sidene. Dekkvingene er avsmalnende bakover. Beina er ganske korte og spinkle.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Guatemala.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Hemilophini J. Thomson, 1868
Slekten Abanycha Martins & Galileo, 1997
Abanycha bicolor (Gahan, 1889)
Abanycha bicoloricornis Galileo & Martins, 2009
Abanycha fasciata Galileo & Martins, 2005
Abanycha pectoralis Martins & Galileo, 2004
Abanycha pulchricollis (Bates, 1885)
Abanycha sericipennis (Bates, 1885)
Abanycha urocosmia (Bates, 1881)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 11. april 2016 hos Wayback Machine.
(en) Abanycha pulchricollis i Encyclopedia of Life 
(en) Abanycha pulchricollis i Global Biodiversity Information Facility 
Abanycha pulchricollis – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Hemilophini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Abanycha sericipennis

Abanycha sericipennis er en bille av slekten Abanycha som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, matte, brunrøde trebukker, dekkvingenes bakre del kan være svart. Antennene er litt lengre enn kroppen. Pronotum er rektangulært til svakt tønneformet, uten tenner på sidene. Dekkvingene er avsmalnende bakover. Beina er ganske korte og spinkle.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Costa Rica og Panama.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Hemilophini J. Thomson, 1868
Slekten Abanycha Martins & Galileo, 1997
Abanycha bicolor (Gahan, 1889)
Abanycha bicoloricornis Galileo & Martins, 2009
Abanycha fasciata Galileo & Martins, 2005
Abanycha pectoralis Martins & Galileo, 2004
Abanycha pulchricollis (Bates, 1885)
Abanycha sericipennis (Bates, 1885)
Abanycha urocosmia (Bates, 1881)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 11. april 2016 hos Wayback Machine.
(en) Abanycha sericipennis i Encyclopedia of Life 
(en) Abanycha sericipennis i Global Biodiversity Information Facility 
Abanycha sericipennis – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Hemilophini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Abanycha urocosmia

Abanycha urocosmia er en bille av slekten Abanycha som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, matte, brunrøde trebukker, dekkvingenes bakre del kan være svart. Antennene er litt lengre enn kroppen. Pronotum er rektangulært til svakt tønneformet, uten tenner på sidene. Dekkvingene er avsmalnende bakover. Beina er ganske korte og spinkle.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Colombia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Hemilophini J. Thomson, 1868
Slekten Abanycha Martins & Galileo, 1997
Abanycha bicolor (Gahan, 1889)
Abanycha bicoloricornis Galileo & Martins, 2009
Abanycha fasciata Galileo & Martins, 2005
Abanycha pectoralis Martins & Galileo, 2004
Abanycha pulchricollis (Bates, 1885)
Abanycha sericipennis (Bates, 1885)
Abanycha urocosmia (Bates, 1881)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 11. april 2016 hos Wayback Machine.
(en) Abanycha urocosmia i Global Biodiversity Information Facility 
Abanycha urocosmia – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Hemilophini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Abycendaua duplicata

Abycendaua duplicata er en bille av slekten Abycendaua som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor, avlang, matt, gulaktig og brunsvart trebukk. Antennene er noe kortere enn kroppen, det tredje og fjerde leddet er påfallende kledte med svarte hår. Pronotum har rundede sider, brunsvart i midten med bredt blekgule sidekanter. Dekkvingene er jevnbrede, brunsvarte med et bredt, blekgult tverrbånd. Det går en skarp lengdelist fra "skulderen" mot vingespissen.


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra Colombia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Hemilophini J. Thomson, 1868
Slekten Abycendaua Martins & Galileo, 1992
Abycendaua duplicata (Bates, 1881)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri
(en) Abycendaua duplicata i Global Biodiversity Information Facility 
Abycendaua duplicata – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Hemilophini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Colin Daly

Colin Daly (født 27. november 1993) er en golfspiller fra Gotland. Han har to bronsemedaljer fra De internasjonale øylekene 2017.


== Idrettskarriere ==
Daly kom på delt 16.-plass individuelt i De internasjonale øylekene 2015. Gotland kom på åttendeplass i lagkonkurransen i disse øylekene. 
I De internasjonale øylekene 2017 kom han på tredjeplass i herreklassen individuelt, bak Alex McAuley og Tom Harris. Gotland fikk også bronse i lagkonkurransen dette året.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Profil hos Golfdata AB
Profil hos De internasjonale øylekene 2017
Profil hos De internasjonale øylekene 2015
Acabanga pinima

Acabanga pinima er en bille av  slekten Acabanga som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, kontrastrikt fargede trebukker. Artene etterligner giftige biller i familien rødvinger (Lycidae). Dekkvingene er kraftig utvidete bakover slik at dyret ser pæreformet ut ovenfra. Antennene er svarte og rundt to tredjedeler så lange som kroppen. Hode og pronotum er gule med en svart midtstripe, dekkvingene farget i svart og gult. Pronotum er trapesformet. Dekkvingene har en jevnbred midt-del og brede sideflanker i den bakre delen. Hver dekkvinge har tre opphøyde lengderibber som er mest tydelige bak.


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra det sørøstlige Brasil.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Hemilophini J. Thomson, 1868
Slekten Acabanga Martins & Galileo, 1991
Acabanga nigrohumeralis (Tippmann, 1960)
Acabanga pinima Martins & Galileo, 1991


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 11. april 2016 hos Wayback Machine.
(en) Acabanga pinima i Encyclopedia of Life 
(en) Acabanga pinima i Global Biodiversity Information Facility 
Acabanga pinima – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Hemilophini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Acabanga nigrohumeralis

Acabanga nigrohumeralis er en bille av  slekten Acabanga som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, kontrastrikt fargede trebukker. Artene etterligner giftige biller i familien rødvinger (Lycidae). Dekkvingene er kraftig utvidete bakover slik at dyret ser pæreformet ut ovenfra. Antennene er svarte og rundt to tredjedeler så lange som kroppen. Hode og pronotum er gule med en svart midtstripe, dekkvingene farget i svart og gult. Pronotum er trapesformet. Dekkvingene har en jevnbred midt-del og brede sideflanker i den bakre delen. Hver dekkvinge har tre opphøyde lengderibber som er mest tydelige bak.


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra det sørøstlige Brasil.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Hemilophini J. Thomson, 1868
Slekten Acabanga Martins & Galileo, 1991
Acabanga nigrohumeralis (Tippmann, 1960)
Acabanga pinima Martins & Galileo, 1991


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 11. april 2016 hos Wayback Machine.
(en) Acabanga nigrohumeralis i Encyclopedia of Life 
(en) Acabanga nigrohumeralis i Global Biodiversity Information Facility 
Acabanga nigrohumeralis – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Hemilophini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
RTLinux

RTLinux («real time Linux») er en mikrokjerne for sanntidsoperativsystemer som kjører hele operativsystemet Linux som en prosess med forkjøpsrett. Sanntidssystemet gjør det mulig å kontrollere roboter, datainnsamling, produksjonsystemer og andre tidssensitive instrumenter og maskiner. RTLinux er ikke identisk med Real Time Linux, som er et prosjekt hos Linux Foundation.
RTLinux ble utviklet av Viictor Yodaiken,  Michael Barabanov, Cort Dougan og andre ved New Mexico Institute of Mining and Technology og deretter som et kommersielt produkt ved FSMLabs. Wind River Systems som kjøpte FSML som en iinnebygd teknologi i februar 2007 og gjorde en versjon tilgjengelig som  Wind River Real-Time Core som Wind River Linux.Per august 2011 har Wind River avsluttet deres kommersielle støtte for RTLinux.


== Eksterne lenker ==
FSMLabs, the original supplier of RTLinux
Article about RTLinux synchronization
A Real-Time Linux. Victor Yodaiken and Michael Barabanov, New Mexico Institute of Technology
|title=artikkel omt sanntidskonsepter
Flomelva

Flomelva (nordsamisk: Bohttejohka) er ei elv i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den starter som flere små bekker som samles i Råtjern og Holmvatn. Herfra renner elva i østlig retning til munningen i Bugøyfjorden ved bygda Bugøyfjord.


== Referanser ==
Olsborg slott

Olsborg, Olavsborg eller Olofsborg var en festning på en bratt klippe ved Södra Bullaresjön i Bohuslän. Det er antatt at festningen var bygd på restene av en norsk bygdeborg. Etter sagaen skal befestningen ha blitt grunnlagt av Olav den hellige, men dette finnes det ingen kilder for.
Man vet at væpner Nils Ravaldsson bygde en borg på klippen under opprøret under Knut Alvsson mot Kong Hans. Etter Knut Alvssons død ble Nils Ravaldsson den norske lederen av stormannsopprøret, men under våpenhvilen 1504 angrep danskene ham på Olsborg, Nils flyktet og døde ikke lenge etter på en gård i Västergötland. Det var høvedsmannen på Bohus Otto Rud som ledet an angrepet på Olsborg, julenatten 1504.
Festningen ble reist på ny etter Sveriges inntakelse i Bohuslen under kaoeset som fulgte danskenes avsettning av Kristian II 1523. Nord Bohuslän styrtes årene 1523-1525 fra Olsborg av Lars Siggesson (Sparre) og Ture Jönsson (Tre Rosor). Befestningen forbedres spesielt i rundt 1526. Den Svenske styret av nord Bohuslän flyttes 1525 til Karlsborg sør for Hamburgsund. Ved Kristian II:s førsøk på at tilbake ta sitt rike, inntok Karlsborg og Olsborg av norsk styrke i desember 1531 og begge borgene ødeleges. Både Erik XIV:s forsøkte i 1564 i Johan III:s i 1569 og 1570 å gjennoppreise Olsborgs befestninger men mislykkest.
Ruiner av borgen var enda synnlige ved starten av 1900-tallet, og den svenske arkeologen Wilhelm Berg foretok utgravninger av borgen ved starten av 1900-tallet.


== Se også ==
Norske middelalderborger


== Litteratur ==
Brekke, Øystein Hellesøe; «Knut Alvssons krig, Ridderen som ville erobre Norge», Forlaget Vigmostad & Bjørke AS 2016


== Eksterne lenker ==
Wadbring historia om Olsborg
Naverstad 218:1, Riksantikvarieämbetet.
Olofsborg i Nordisk familjebok (andra upplagan, 1914)
Olofsborg i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870
Storbukt

Storbukt (nordsamisk: Stuorragohppi, kvensk: Isomukka) er ei grend i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den ligger ved Storbukta, på vestsida av Neidenfjorden, 17 kilometer vest for Kirkenes (luftlinje). Stedet har ikke veiforbindelse. Den tidligere innmarka og de fleste husene, som i dag stort sett brukes som hytter og sommerhus, ligger mellom Storbukta og Brønnvatn, men det er også bebyggelse ved Steinvika, Eide og Braselv.


== Referanser ==
Nikolas Orsini

Nikolas Orsini (gresk: Νικόλαος Ορσίνι), var pfalzgreve («county palatine») i Kefallinia fra 1317 til 1323 og hersker («despot») i Despotatet Epirus fra 1318 til 1323.
Nikolas var sønn av grev Johannes I Orsini av Kefallinia og Maria Komnene, datter til Nikeforos I Komnenos Dukas, tidligere hersker i Epirus. Hans far styrte Kefallinia som vasall under kong Karl II av Napoli og han fikk øya Lefkada som medgift da han giftet seg. Da Johannes Orsini døde i 1317 overtok Nikolas grevskapet, men i motsetning til forgjengerne var han mer interessert i forholdene i Epirus enn i de latinske besittelsene lenger sør. Despotatet Epirus ble nå styrt av hans onkel, Thomas I Komnenos Dukas. I 1318 gikk Nikolas til et overraskende angrep på sin onkel i Epirus hvor Thomas I ble drept og Nikolas okkuperte hele den sørlige delen av Epirus rundt hovedstaden Àrta. For å konsolidere makten giftet han seg med Anna Palaiogina, enken etter Thomas I. Nikolas ble tildelt tittelen despot i Epirus.
Nikolas betalte tributt til sin angevinske overhøyhet, Johannes av Gravina, som var sønn av Karl II av Napoli. Han orienterte seg ellers mot det bysantinske øst, blant annet ved at han bekjente seg til den ortodokse kristendommen. Han møtte dermed ingen motstand fra kirken mot kuppet. Det nordlige Epirus rundt byen Ioánnina nektet imidlertid å anerkjenne Nikolas’ styre og aksepterte å bli styrt fra Konstantinopel. Nikolas ventet noen år med å angripe Ioànnina, men benyttet anledningen til å angripe under den bysantinske borgerkrigen som brøt ut i 1321. Uten støtte fra Venezia klarte han ikke å ta resten av Epirus, og i 1323 ble han drept i et kupp ledet av hans bror Johannes II Orsini.


== Litteratur ==
Cheetham, Nicholas (1981). Mediaeval Greece. Yale University Press. 
Fine, John Van Antwerp (1994). The Late Medieval Balkans: A Critical Survey from the Late Twelfth Century to the Ottoman Conquest. Ann Arbor: University of Michigan Press. ISBN 978-0-472-08260-5. 
Kazhdan, Alexander, red. (1991). The Oxford Dictionary of Byzantium. Oxford and New York: Oxford University Press. ISBN 978-0-19-504652-6. 
Miller, William (1908). The Latins in the Levant, a History of Frankish Greece (1204–1566). New York: E.P. Dutton and Company. 
Nicol, Donald MacGillivray (2010). The Despotate of Epiros 1267–1479: A Contribution to the History of Greece in the Middle Ages. Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-13089-9. 
Polemis, Demetrios I. (1968). The Doukai: A Contribution to Byzantine Prosopography. London: Athlone Press.
Brasiliosoma tibiale

Brasiliosoma tibiale er en bille av slekten Brasiliosoma som igjen tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Små, tettbygde, mørkt brunlige trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Kroppsformen er ganske bred, dekkvingene har markerte "skuldre" og er bredest foran. Beina er temmelig korte og kraftige. Oversiden er kraftig hårete.


== Utbredelse ==
Arten forekommer i det østlige Brasil.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Compsosomatini J. Thomson, 1857
Slekten Brasiliosoma Breuning, 1960
Brasiliosoma apicale Monné, 1980
Brasiliosoma tibiale (Breuning, 1948)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 9. mai 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri
(en) Brasiliosoma tibiale i Encyclopedia of Life 
(en) Brasiliosoma tibiale i Global Biodiversity Information Facility 
Brasiliosoma tibiale – detaljert informasjon på Wikispecies
Leon Brevik

Leon Brevik (født 8. juli 1901 i Hen i Romsdal, død 1980 i Hernes i Hedmark) var en norsk luthersk prest og politiker (V).


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Leon Brevik var sønn av skomakermester og småbruker Lars Brevik og hustru Jonetta Rønning. Han giftet seg i 1934 med Synnøve Skjevik fra Bolsøy. Han tok studentereksamen i 1925 og teologisk embedseksamen og praktikum i 1932. 


=== Karriere ===
Han var konstituert som bestyrer ved folkehøyskolen på Aukra før han i 1934 ble ordinært til virksomhet i Nordmøre krets av Norsk Finnemisjon. Deretter var han vikarprest i flere ledige prestekall i Nidaros bispedømme i noen år.I 1940 ble han sogneprest i Vikna, i 1956 også prost i Nærøy (Ytre Namdal). Brevik var ordfører i Vikna 1948–1951, valgt for Venstre, men frabad seg renominasjon etter denne perioden. Han var også formann i skolestyret, sognerådet og styret for aldershjemmet. Som ordfører nedla Brevik en betydelig innsats for å bygge ut skolevesenet på bygdene, et aldershjem i Rørvik og få lagt en statsrealskole til kommunen. Videre fikk han utløp for sitt skolepolitiske engasjement som medlem av Nord-Trøndelag fylkesskolestyre 1951–1960.I 1960 ble han residerende kapellan i Hernes. Han avgikk med pensjon i 1970.Brevik ble i 1959 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden for sitt samfunnsnyttige virke.


== Referanser ==
Brasiliosoma apicale

Brasiliosoma apicale er en bille av slekten Brasiliosoma som igjen tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Små, tettbygde, mørkt brunlige trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Kroppsformen er ganske bred, dekkvingene har markerte "skuldre" og er bredest foran. Beina er temmelig korte og kraftige. Oversiden er kraftig hårete.


== Utbredelse ==
Arten forekommer i det nordlige Brasil.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Compsosomatini J. Thomson, 1857
Slekten Brasiliosoma Breuning, 1960
Brasiliosoma apicale Monné, 1980
Brasiliosoma tibiale (Breuning, 1948)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 9. mai 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri
(en) Brasiliosoma apicale i Encyclopedia of Life 
(en) Brasiliosoma apicale i Global Biodiversity Information Facility 
Brasiliosoma apicale – detaljert informasjon på Wikispecies
Australian Open 2016

Australian Open 2016 er en tennisturnering som ble avviklet i Melbourne Park i Melbourne i den australske delstaten Victoria i perioden 18. januar til 31. januar 2016. Det var den 104. utgaven av Australian Open og det var også årets første «Grand Slam»-turnering. Novak Đoković vant singleturneringen for menn, det var hans sjette seier i Australian Open. Angelique Kerber vant singleturneringen for damer. 


=== Menn ===


==== Finale ====


=== Damer ===


==== Finale ====


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) 2016 Australian Open – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
User-mode Linux

User-mode Linux (UML) er en variant av Linuxkjernen som gjør det mulig for flere virtuelle Linuxbaserte operativsystemer (kjent som «gjester») å kjøre som en applikasjon innenfor et Linuxsystem («vert»). Ettersom hver gjest er en normal applikasjon som kjører som en prosess i brukermodus, gir dette brukeren en måte å kjøre flere virtuelle Linuxmaskiner på samme maskinvare uten å påvirke vertens konfigurasjon eller stabilitet.
Gustadbakken

Gustadbakken er en nedlagt hoppbakke på Geithus i Modum kommune i Buskerud. Den ligger ca. 2,5 km sør for Geithus stasjon og er eid av Geithus IL. Bakken ble brukt under hovedlandsrennet (NM) i 1915. Tre verdensrekorder i skihopping er satt der.
Hoppbakken ble åpnet i 1902, og alt samme år satte Nils Gjestvang to verdensrekorder der med 38,5 og 41 meter. 10. februar 1907 hoppet også Gunnar Johansen 41 meter stående i Gustadbakken, men dette hoppet er av ukjent grunn ikke tatt med i lister over verdensrekorder. Sigurd Hansen nådde 44 meter i 1910, og dette hoppet er av enkelte kilder blitt kalt «verdensrekord», men Harald Smith hadde da hoppet 45 meter i Davos året før. Den tredje anerkjente verdensrekorden i Gustadbakken ble satt av Gunnar Andersen i 1912. Også Josef Henriksens hopp på 48,5 meter i 1914, for øvrig tangert av Fridolf Aas i samme renn, ble kalt «verdensrekord», men Ragnar Omtvedt hadde hoppet 3 meter lengre i Ironwood året før.Modum Skiklub, som slo seg sammen med Geithus IF og Geithus AIL til Geithus IL i 1940, arrangerte hovedlandsrennet i 1915, med hopprenn i Gustadbakken.På 1930-tallet ble bakken utbygd, og Helge Hjørnevik forbedret bakkerekorden fra 60,5 til 62 meter i mars 1940. I 1947 satte Thorleif Schjelderup bakkerekord med 70,5 meter; den antakelig siste bakkerekorden ble satt av Erling Kroken med 71,5 meter i 1951. Siste renn i Gustadbakken var sannsynligvis et internasjonalt renn i 1964. Kort tid etter gled en del av unnarennet i bakken ut.


== Referanser ==