jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Geosynchronous Satellite Launch Vehicle

Geosynchronous Satellite Launch Vehicle, vanligvis kjent under forkortelsen GSLV, er en indisk bærerakett utviklet og brukt av Indian Space Research Organisation (ISRO). Den ble utviklet for å gjøre India i stand til å skyte opp sine INSAT-satellitter i geostasjonære baner og gjøre India mindre avhengig av utenlandske raketter. 
Per desember 2013 har GSLV blitt skutt opp syv ganger, første gang i 2001 og sist i 2010. To oppskytninger har vært vellykkede, fire har mislykket og én var delvis mislykket ettersom den plasserte satellitten i en utilsiktet, men gjenopprettbar bane. Den åttende oppskytningen av GSLV, GSLV-D5, vil sannsynligvis finne sted i januar 2014. Raketten skulle egentlig blitt skutt opp 19. august 2013, men forsøket ble raskt avbrutt da det ble oppdaget en drivstofflekkasje. 


== Varianter ==


=== GSLV Mk I (a) ===
Denne varianten hadde et 125 tonn (S-125) tungt første trinn og var i stand til å plassere en nyttelast på 1 500 kg i en geostasjonær overføringsbane. Den er ikke lenger i bruk.


=== GSLV Mk 1 (b) ===
Denne varianten har et 139 tonn (S-139) tungt første trinn og forbedret drivstoffteknologi i drivstoffrakettene og i andre trinn. Den kan plassere en nyttelast på 1 900 kg i en geostasjon'r overføringsbane.


=== GSLV Mk 1 (c) ===
Denne varianten har et 15 tonn tungt tredje trinn. GSLV-F06 står igjen som det eneste forsøket til dags dato på å skyte opp Mark 1 (c).


=== GSLV Mk II ===
Denne varianten benytter en indiskprodusert kryogenisk rakettmotor og er i stand til å plassere en nyttelast på 2 500 kg i en geostasjonær overføringsbane. Tidligere GSLV-raketter (GSLV Mk I) bruker russiskproduserte kryogeniske motorer.


=== GSLV Mk III ===

Denne raketten er den nyutviklede etterfølgeren til GSLV. Første suborbitale testoppskytning av hjelperakettene på GSLV-III fant sted 18. desember 2014. GSLV Mk III skal brukes til å plassere tunge satellitter i geostasjonære baner, og vil gjøre India mindre avhengig av utenlandske raketter for plassering av store nyttelaster.


== Galleri ==

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Geosynchronous Satellite Launch Vehicle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Om GSLV på ISROs offisielle nettside (på engelsk)
India in Space: GSLV - GTO Booster (på engelsk)
Kleitomakos

Kleitomakos (gresk: Κλειτόμαχος) eller Klitomakos (født 187/186, død 110/109 f.Kr.), opprinnelig Hasdrubal, var en kartager som kom til Athen i 163/162 f.Kr. og studerte filosofi under Karneades. Han ble leder av Akademiet en gang rundt 127/126 f.Kr. Han var en akademisk skeptiker som sin læremester. Ingenting har blitt bevart av hans skrifter, som var dedikert til å fremmet de filosofiske omfatningene til Karneades, men Cicero gjorde bruk av dem til en del av sine tekster.


== Liv ==
Kleitomakos ble født i Kartago i 187/186 f.Kr. og hans opprinnelige kartagiske navn var Hasdrubal. Han kom til Athen i 163/162 da han var rundt 24 år gammel. Der ble han knyttet til grunnleggeren av det nye Akademiet, filosofen Karneades, og under hans ledelse steg han til å bli en av de mest framtredende disiplene av denne skolen; men han studerte også på samme tid filosofien til stoikerne og peripatos, peripatetikere («de spaserende»), skolen til Aristoteles. I 127/126 f.Kr., to år etter at Karneades var død, ble han den effektive lederen av Akademiet. Han fortsatte å undervise i Athen så sent som i 111 f.Kr. da det er kjent at den romerske konsul Crassus hørte på ham dette året. Han døde i 110/109 f.Kr. og ble etterfulgt som leder av Akademiet av Filon av Larisa.


== Skrifter ==
Av hans verker, som skal ha utgjort 400 bøker, er kun noen få titler bevart. Hans hovedmål i å skrive dem var å gjøre filosofien til sin læremester Karneades kjent, og han avvek ikke fra læremesterens oppfatninger. Kleitomakos fortsatte å bo i Athen til slutten av livet sitt, men han fortsatte å sette stor pris på sin opprinnelige hjemland, og da Kartago ble erobret i 146 f.Kr. skrev han et verk for å trøste sine ulykkelige landsmenn. Dette verket, som Cicero sier at han hadde lest, ble tatt fra en forelesning av Karneades, og hadde til hensikt å vise den trøst som filosofi kan gi selv under de største ulykker. Hans verker ble høyt verdsatt av Cicero, som baserte deler av det til sine egne De Natura, De Divinatione, og De Fato på et verk av Kleitomakos som han kaller for De Sustinendis Offensionibus («Om å holde tilbake samtykke»).Kleitomakos behandlet filosofiens historie i sitt verk om filosofiske sekter: Om tankeskolene (gresk: περί αἱρέσεων). To av Kleitomakos' verker er kjent for å ha blitt dedikert til framtredende romerne; poeten Gaius Lucilius og en gang konsul Lucius Marcius Censorinus, noe som antyder at til tross for at han var kartager, var hans verker kjent og verdsatt i Roma.


== Referanser ==


== Litteratur ==
«Cleitomachus» i: Smith, William (1867): Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology 1. s. 784.
 Diogenes Laertios: Life of Clitomachus, oversatt til engelsk av Robert Drew Hicks (1925).
Oddvar Røst

Oddvar Røst (født 8. april 1909 på Hamar, død 1. juni 1975 samme sted) var en norsk journalist og forfatter. Han var ansatt i Hamar Arbeiderblad fra 1930, hvor han en kort periode under krigen var ansvarshavende redaktør, og fra 1947 til 1966 var nyhetsredaktør. Fram til sin død i juni 1976 var han knyttet til avisen som redaktør uten portefølje. Spalten OR I DAG rommet Oddvar Røsts betraktninger og skråblikk på tilværelsen og tidens tendser. I Hamar Arbeiderblads historie rager Røst som en av de aller beste journalistene avisen har hatt i sine rekker. Røst har også gitt ut en skjønnlitterær bok. 
Som sjefredaktør måte Røst 25. september 1941 kommentere utnevnelsen av kommissariske statsråder året før. I kommentaren skrev han at nordmenn aldri ville oppgi drømmen om et fritt Norge, samt: «Vi kommer aldri til å glemme denne dagen, denne høstkvelden da det norske folket satt samlet rundt sine radioapparater for å høre Reichskommissar Terbovens tale til det norske folk, hvori Reichskommissar avskaffet Kongen, regjeringen og hele vårt politiske liv, rev i stykker vår idéverden – ja, det var i sannhet en strindbergsk stund, fylt av gru og uhygge, hvor skjebnen i Reichskommissars skikkelse byr det norske folket: 'Stryk over og gå videre'.» Samme dag som avisen kom ut, ble Røst avhørt i seks timer av Gestapo.


== Bibliografi ==
Røst, Oddvar (1958). Syndig sankthans. J.W. Cappelens forlag.


== Referanser ==
Vognmannsgata (Oslo)

Vognmannsgata var en gate på Vaterland i Oslo fram til saneringen av området på starten av 1960-tallet. Gata het Lille Vognmannsgade fram til 1874, da Store Vognmannsgade ble til Karl den XIIs gate. Før det igjen har gata vært kalt både Sagbankgaden og Søberggangen.Gata gikk fra Jernbanetorget og langs det som i dag er Sonja Henies plass til Brugata ved Vaterlands bru. I Vognmannsgata 25 lå Vaterland småkirke. I nr. 44-46 lå et gammelt næringsbygg tilhørende Bergensfirmaet G.C.Rieber & Co. Bygningen i nr. 9, som antakelig er fra 1700-tallet, ble gjenreist på Norsk Folkemuseum i 1970-72. Alt annet ble revet ved byggingen av T-banen 1962-1967.
Gata ble trafikkert av flere trikkelinjer. Blant disse Lambertseterbanen, som 1957-1966 ble trafikkert av trikk, brukte Vognmannsgata, og hadde egen vendesløyfe via Repslagergangen. Øvrige linjer på 1960-tallet var linje 3 til Bøler (inntil oktober 1967) og linje 16 Ekebergbanen inntil 1973. Siste trikk gjennom Vognmannsgata kjørte 6. august 1973. Men på dette tidspunkt var alle bygninger i gata for lengst fjernet. De siste rester av Vognmannsgata forsvant kort tid etter dette.
Vestre del av gateløpet dekkes i dag av Byporten kjøpesenter og Oslo Sentralstasjon, mens den østre delvis dekkes av Galleri Oslo.


== Fotnoter og referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vognmannsgata, Oslo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kart over Oslo indre øst, anno 1958
«Vognmandsgaten i Vaterland - tegning med tekst». Historier.no. Besøkt 6. april 2019.
Filosofiåret 1732

Filosofiåret 1732 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1732.


== Hendelser ==


== Publiseringer ==


== Fødsler ==
11. januar – Peter Forsskål, svensk naturforsker, orientalist og filosof (død 1763)
14. april – Ferrante de Gemmis, italiensk filosof og forfatter (død 1803)
27. juli – Johann Georg Bechtold, tysk filosof, literaturviter, retoriker og evangelisk teolog (død 1805)


== Dødsfall ==
september – Arthur Collier, engelsk anglikansk prest og filosof (født 1680)
Satellite Launch Vehicle

Satellite Launch Vehicle (hindi: उपग्रह प्रक्षेपण यान), også forkortet til SLV, var et indisk rakettprosjekt som ble startet av Indian Space Research Organisation (ISRO) i første halvdel av 1970-årene. Målet med prosjektet var å utvikle teknologi som var nødvendig for å skyte opp satellitter ved hjelp av flertrinnsraketter. Prosjektet ble ledet av Abdul Kalam. SLV skulle klare å løfte en nyttelast på 40 kg til en høyde av 400 km. Raketten hadde fire trinn, alle med faststoffmotorer. Den første SLV-raketten ble skutt opp fra Sriharikota 10. august 1979. Den siste oppskytningen av raketten fant sted 17. april 1983. SLV-3 dannet grunnlaget for neste generasjons bærerakett, den såkalte ASLV.


== Detaljer ==

Type: liten bærerakett
Produsent: ISRO
Land:  India
Status: utfaset
Jomfrutur: 10. august 1979
Siste oppskytning: 17. april 1983
Antall oppskytninger: 4
Vellykkede: 2
Mislykkede: 1
Delvis mislykkede: 1Mål

Høyde: 22 meter
Diameter: 1 meter
Vekt: 17 000 kg
Antall trinn: 4Kapasitet

Nyttelast til lav jordbane: 40 kg


=== Trinn ===
Første trinn

Motorer: én med fast drivstoff
Skyvekraft: 502,6 kN
Spesifikk impuls: 253 sekunder
Brenntid: 49 sekunder
Brensel: fastAndre trinn

Motorer: én med fast drivstoff
Skyvekraft: 267 kN
Spesifikk impuls: 267 sekunder
Brenntid: 40 sekunder
Brensel: fastTredje trinn

Motorer: én med fast drivstoff
Skyvekraft: 90,7 kN
Spesifikk impuls: 277 sekunder
Brenntid: 45 sekunder
Brensel: fastFjerde trinn

Motorer: én med fast drivstoff
Skyvekraft: 26,83 kN
Spesifikk impuls: 283 sekunder
Brenntid: 33 sekunder
Brensel: fast


== Oppskytninger ==
Alle de fire oppskytningene av ASLV skjedde fra SLV Launch Pad ved Satish Dhawan Space Centre i Sriharikota. Oppskytningsrampen ble senere ombygd til en ASLV-plattform.


== Referanser ==
Filosofiåret 1702

Filosofiåret 1702 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1702.


== Hendelser ==


== Publiseringer ==


== Fødsler ==
5. oktober – Odoardo Corsini, italiensk prest, matematiker og filosof (død 1765)


== Dødsfall ==
4. april – Elia Astorini, italiensk lege, filosof og matematiker (født 1651)


== Se også ==
Filosofi på 1700-tallet
Opplysningstiden
Gouverneur K. Warren

Gouverneur Kemble Warren (født 8. januar 1830 i Cold Spring i New York, død 8. august 1882 i Newport i Rhode Island) var en amerikansk sivilingeniør og prominent general i Union Army under den amerikanske borgerkrigen. Han er best husket for å ha organisert i siste liten forsvaret av Little Round Top under slaget ved Gettysburg og er ofte referert til som «the Hero of Little Round Top». Hanss videre tjeneste som en korpskommandør ble ødelagt under slaget ved Five Forks, da han ble fratatt kommandoen av Philip Sheridan.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Eicher, John H., and David J. Eicher. Civil War High Commands. Stanford, CA: Stanford University Press, 2001. ISBN 0-8047-3641-3.
Grant, Ulysses S. Personal Memoirs of U. S. Grant. 2 vols. Charles L. Webster & Company, 1885–86. ISBN 0-914427-67-9.
Heidler, David S., and Jeanne T. Heidler. "Gouverneur Kemble Warren." In Encyclopedia of the American Civil War: A Political, Social, and Military History, edited by David S. Heidler and Jeanne T. Heidler. New York: W. W. Norton & Company, 2000. ISBN 0-393-04758-X.
Jordan, David M. "Happiness Is Not My Companion": The Life of General G. K. Warren. Bloomington: Indiana University Press, 2001. ISBN 978-0-253-10894-4.
Warner, Ezra J. Generals in Blue: Lives of the Union Commanders. Baton Rouge: Louisiana State University Press, 1964. ISBN 0-8071-0822-7.
Wittenberg, Eric J. Little Phil: A Reassessment of the Civil War Leadership of Gen. Philip H. Sheridan. Washington, DC: Potomac Books, 2002. ISBN 1-57488-548-0.


== Eksterne lenker ==
(en) Gouverneur K. Warren – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
K. Radhakrishnan

K. Radhakrishnan (født 29. august 1949 i Irinjalakuda, Kerala, India) er en indisk vitenskapsmann og nåværende leder av den indiske romfartsorganisasjonen, Indian Space Research Organisation (ISRO). Han er også styreleder i Indian Institute of Space Science and Technology. Han har tidligere tjent som direktør i Vikram Sarabhai Space Centre (VSSC) i Thiruvananthapuram. Han er fast medlem av Indian Geophysical Union og er også en dyktig vokalist (karnatisk musikk) og Kathakali-skuespiller. Radhakrishnan tiltret som leder av ISRO etter G. Madhavan Nair den 31. oktober 2009.


== Personlig liv ==
Radhakrishnan kommer fra Irinjalakuda i Thrissur-distriktet i Kerala. Han fullførte sin B.Sc.-grad i elektroteknikk ved Government Engineering College, Thrissur. Han begynte sin karriere i ISRO som en ingeniør for avionikk ved Vikram Sarabhai Space Centre i 1971. 
Han begynte på et masterprogram i ledelse ved Indian Institute of Management Bangalore samtidig som han arbeidet i ISRO. I 1976 fikk han sin mastergrad i ledelse, og i 2000 avla han sin doktograd ved Indian Institute of Technology Kharagpur. Radhakrishnan er en entusiast når det gjelder karnatisk musikk og Kathakali. Han har utmerket seg i musikk, dans og andre kunstformer i løpet av sin utdanningstid. Han har også hatt flere sceneopptredener som vokalist.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om leder R. Radhakrshnan på ISROs offisielle nettsted (på engelsk)
Filosofiåret 1651

Filosofiåret 1651 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1651.


== Hendelser ==


== Publiseringer ==
Leviathan av Thomas Hobbes


== Fødsler ==
5. januar – Elia Astorini, italiensk lege, filosof og matematiker (død 1702)
10. april – Ehrenfried Walter von Tschirnhaus, tysk matematiker og filosof (død 1708)
Edmond Pourchot, fransk filosof (død 1734)


== Dødsfall ==
Nathaniel Culverwel, engelsk filosof og teolog (født 1619)
Filosofiåret 1616

Filosofiåret 1616 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1616.


== Hendelser ==


== Publiseringer ==


== Fødsler ==


== Dødsfall ==
etter 1615 og før 1635 – Lodovico delle Colombe, italiensk filosof (født 1565)
Filosofiåret 1708

Filosofiåret 1708 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1708.


== Hendelser ==


== Publiseringer ==


== Fødsler ==


== Dødsfall ==
11. oktober – Ehrenfried Walter von Tschirnhaus, tysk matematiker og filosof (født 1651)
Filosofiåret 1765

Filosofiåret 1765 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1765.


== Hendelser ==


== Publiseringer ==


== Fødsler ==
27. mars – Franz von Baader, tysk ingeniør, filosof og lege (død 1841)
15. april – Mikhail Lomonosov, russisk  polyhistor, naturviter, forfatter, filosof og mosaikk-kunstner (født 1711)
3. mai – August Ludwig Hülsen, tysk filosof (død 1809)
24. oktober – James Mackintosh, britisk lege, filosof, journalist, dommer og politiker (død 1832)
4. november - Charles de Villers, fransk offiser og filosof (49, død 1815)


== Dødsfall ==
27. november – Odoardo Corsini, italiensk prest, matematiker og filosof (født 1702)
		
		


== Referanser ==
Filosofiåret 1750

Filosofiåret 1750 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1750.


== Hendelser ==


== Publiseringer ==


== Fødsler ==
28. februar - Roman Ignacy Potocki, polsk filosof (død 1809)
1. april - Hugo Kołłątaj, polsk politiker, forfatter og filosof (død 1812)
5. november - Bak Je-ga, koreansk politiker og neokonfuciansk filosof (64, død 1815)


== Dødsfall ==
14. februar - Franz Albert Aepinus, tysk teolog, forfatter og filosof (født 1673)
18. februar – Georg Bernhard Bilfinger, tysk filosof, statsmann, matematiker og teolog (født 1693)
mai - Jean Pierre de Crouzas, sveitsisk filosof og matematiker (født 1663)
16. oktober - Costantino Grimaldi, italiensk filosof, jurist og politiker (født 1667)
		


== Referanser ==
NM i troppsgymnastikk 2010 (nasjonale klasser)

NM i troppsgymnastikk 2010 i nasjonale klasser for senior og junior ble arrangert 12. - 13. juni 2010, i Leikvollhallen i Asker. Arrangør var Holmen Tropp og Turn.I konkurranseformen nasjonale klasser konkurrerer lagene i frittstående, tumbling og trampett som separate konkurranser, i motsetning til TeamGym, der det konkurreres sammenlagt.
Det var ikke kjønnsinndelte klasser i dette NM, dette ble innført i nasjonale klasser først i 2011.


== Resultater, senior ==


=== Frittstående ===


=== Tumbling ===


=== Trampett ===


== Resultater, junior ==


=== Frittstående ===


=== Tumbling ===


=== Trampett ===


== Se også ==
NM i troppsgymnastikk 2010 (TeamGym)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Holmen Tropp og Turn - NM Nasjonale klasser 2010 Arkivert 25. desember 2013 hos Wayback Machine.
Holmen Tropp og Turn - Resultater NM Nasjonale klasser senior 13.06.2010, Holmen (PDF)
Holmen Tropp og Turn - Resultater NM Nasjonale klasser junior 12.06.2010, Holmen (PDF)
Andreas Juell

Andreas Juell (født  22. juni 1876 i Christiania, død 28. februar 1960 i Oslo) var en norsk fagforeningsmann, etter hvert sentral i samvirkebevegelsen. Fra 1919 var han leder for Norges Kooperative Landsforening.
Juell var opprinnelig høvleriarbeider, og var medlem av Kristiania Høvleriarbeideres forening fra 1899. Fra 1902 til 1903 var han formann i foreningen.
Fra 1905 til 1908 oppholdt han seg i USA. Før han dro til Amerika hadde han jobbet en periode som  revisor i Norsk Arbeidsmandsforbund, og da han kom tilbake til hjemlandet i 1908 begynte han igjen å arbeide for forbundet, nå som bestyrer av sykekassen. I 1911 ble Juell første formann i det nystiftede Norsk Sag-, Tomt- og Høvleriarbeiderforbund. Han satt i LO-sekretariat fra 1913 til 1916. I årene 1916 til 1922 var han også medlem av Arbeidsretten.
I 1914 begynte han som sekretær i Norges Kooperative Landsforening, og i 1919 ble han formann og direktør. Han satt som leder i NKL helt fram til 1948. Da var han 72 år gammel.
I hans nærmere 30 år lange lederperiode vokste NKL fra 71 000 til 265 000 medlemmer, fra 295 til 1098 lag. Juell var også sentral da forsikringsselskapet Samvirke ble opprettet i 1930 og Samvirkebanken i 1935.


== Bibliografi ==
15-aars jubilæum 19. september 1914. Kortfattet oversigt, jubileumsberetning for Kristiania Høvleriarbeideres fagforening (1914)
Forbruksforeningenes skatteforhold. En orientering (1932)
Våre arbeidsoppgaver (1945)


== Priser ==
1948: Ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden
1954: NKLs gullmedalje


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Andreas Juell i Norsk biografisk leksikon
Bjarne Jullum

Bjarne Jullum (født 25. juni 1894 i Bodø, død 22. september 1973) var en norsk journalist og organisasjonsmann, politisk engasjert for Arbeiderpartiet og en periode Norges Kommunistiske Parti.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han var sønn av Kasper Westad Jullum og hustru Katharina Marie Dahl i Bodø. Farfaren Ole Jullum var lærer, kjøpmann og stortingsmann for Kristiansund, og det var han som tok med seg slektsnavnet Jullum fra Stjørdal. Slektningene i Stjørdal var også politisk interesserte; for eksempel var Bjarne Jullums tremenning Iver O. Jullum ordfører i Lånke.
Bjarne Jullum tok middelskolen i 1910, og gikk i boktrykkerlære fra 1910 til 1914. Han deltok også på pressekurs i Oslo i 1917 og i Sverige i 1938.Bjarne Jullum giftet seg i 1917 med Ellen Marie (Maja) Jullum (ikke av samme slekt), datter av småbruker og arbeider Johan Fredriksen Jullum og hustru Jørgine Annaniasdatter Lillebystykket i Stjørdal.


=== Pressen ===
Han begynte som faktor i Nordlands Social-Demokrat i 1914. Siden ble han redaksjonssekretær i Bratsberg-Demokraten, før han begynte i Ny Tid der han jobbet fra 1915 til 1917. Siden jobbet han i Socialdemokrafisk Pressekontor i Oslo fram til 1919, og i Arbeiderbladet fra 1919 til 1923.


=== Fagforeningsvirke ===
Han var et aktivt organisasjonsmenneske, og var sekretær i Bodø sosialdemokratiske forening fra 1910, sekretær og formann fra 1912 til 1914. I Bodø var han også formann i byens typografforening fra 1913 til 1914. I hovedstaden var han styremedlem i Oslo Arbeidersamfunn fra 1918 til 1919, og nestformann i Oslo distrikt av Norges Socialdemokratiske Ungdomsforbund fra 1917 til 1918. 


=== Til NKP, så AP ===
Ved den store partisplittelsen i 1923 fulgte Erichsen fløyen som støttet Kominterns linje, og ble med i det nye Norges Kommunistiske Parti. Fra 1923 til 1926 arbeidet han i NKPs hovedorgan Norges Kommunistblad. I årene 1924 til 1926 var han også formann for NKP i Aker, og satt i Akers herredsstyre og formannskap fra 1923 til 25.
Han forlot imidlertid NKP i 1927, meldte seg inn i AP igjen og satt nok en periode i herredsstyret fra 1929 til 1931. 
I 1927 redigerte han avisen Tidens Krav i Kristiansund, før han igjen begynte i Arbeiderbladet i 1928. Der ble han fram til 1964, og var fungerende redaktør i de dramatisk, første krigsmånedene april - september 1940. 
Jullum deltok i styrer, representantskap og forstanderskap i en rekke organisasjoner og bedrifter: Ullevål Samvirkelag, Oslo Havebyselskap, Akers Sparebank, Norges Kooperative Landsforening, Akers Arbeiderparti, Oslo Journalistklubb, Norsk Presseforbund, Akers ligningsnevnd, Holmenkollbanen, Norsk Folkeferie, Tiden Norsk Forlag, NKLs Tobakksfabrikk A/S, Radiofabrikken Prior A/S, Termolux A/S i Skien, Samvirke, Nye Norske Forsikringsselskapet og Samvirkebanken A/S.


== Bibliografi ==
Revolusjonen i Finland (1918)
Folkets Hus 25 år (1932)
Folkets Hus 50 år (1957)
50 års-beretning for Samvirkelaget Bodø
50 års-beretning for Oslo Havebyselsk
50 års-beretning for Ullevål Samvirkelag
50 års-beretning for Ullevål Hagebys Vel
75 års-beretning for Norsk Kremasjonsforening


== Referanser ==
VM i innebandy for kvinner 2013

Verdensmesterskapet i innebandy for kvinner i 2013 var det niende verdensmesterskapet i innebandy for kvinner og ble arrangert i Ostrava og Brno i Tsjekkia i perioden 7. til 15. desember 2013. Seksten lag er kvalifisert, og Sverige ble verdensmestere etter å ha slått Finland med 5–1 finalen. Sveits vant bronsefinalen med 4–3 over Tsjekkia etter forlenging.


== Plasseringer ==


== Kilder ==
WOMEN´S WFC 2013 floorball.org, besøkt 7. august 2018
Trine Østergaard

Trine Østergaard Jensen (født 17. oktober 1991 i Skanderborg) er en dansk håndballspiller, som spiller for den danske klubben Odense og det danske landslaget.


== Karriere ==


=== Klubb ===
Østergaard startet å spille håndball for den lokale klubben Galten, men meldte som 17-åring overgang til Team Ikast og debuterte for Midtjylland i Damehåndboldligaen i 2008.
Siden 2017/18-sesongen har Østergaard spilt for Odense og vant Damehåndboldligaen 2018/19.


=== Landslag ===
22. april 2011 debuterte Østergaard for det danske kvinnelandslaget mot Russland.
Hun ble tatt ut i bruttotroppen til Håndball-EM 2012 for kvinner i Serbia, men var ikke blant de 16 utvalgte. Året etter var hun imidlertid en del av den danske troppen under Håndball-VM 2013 samme sted. Til tross for at hun var mesterskapsdebutant, var hun den danske spilleren som fikk mest spilletid i mesterskapet.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Trine Østergaard – Det europeiske håndballforbundet (EHF)