jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Rodoald

Rodoald (Rodwald), død 653, var konge i Det langobardiske kongerike fra sin fars død i 652 til han selv ble drept fem måneder senere. 


== Langobardene ==
Langobardene var et germansk folkeslag som var på vandring sørover og østover i Europa tidlig i folkevandringstiden. De nevnes allerede hos den romerske historikeren Tacitus i hans bok Germania fra 98 e. Kr. og de ble av ham betegnet som dyktige krigere. På Rodoalds tid var de etablert som herskere over store deler av Italia i det vakuum som hadde oppstått etter Vest-Romerrikets fall på 470-tallet og østgoternes knusende nederlag rundt 550.


== Rodoalds liv ==
Rodoald var sønn av den tidligere kong Rothari og ble innsatt som konge over langobardene etter hans død i 652. Ifølge historikeren Paulus Diaconus ble Rodoald drept etter kort tid av ektemannen til en kvinne han hadde et forhold til. Paulus Diaconus hevder at Rodoald giftet seg med enken etter Rothari – sin egen stemor Gundeberga, men dette anses som en tvilsom opplysning.
Rodoald bekjente seg til arianismen, en kristen trosretning som var utbredt blant germanske folk. Etter hans død ble Aripert I valgt til konge med støtte fra den katolske kirken som bekjempet arianismen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Origo Gentis Langobardum, engelsk og latinsk tekst
Paulus Diaconus, Historia Langobardum, engelsk tekst
Ole Kristian Pedersen Bakken

Ole Kristian Pedersen Bakken, ofte forkortet O. P. Bakken (født 7. juni 1873 i Brønnøy, død 17. januar 1953) var en norsk lærer og politiker som representerte Avholdspartiet. Han var Ordfører i Bodø i 1914–1915 og 1918.
Han var lærer ved Bodø folkeskole i periodene 1903–1910 og 1915–1919.


== Referanser ==


== Kilder ==
Axel Coldevin (1966). Bodø by 1816-1966. Bodø: s.n. s. 298, 329, 339, 397 og 551.
Ghost Rockers

Ghost Rockers er en belgisk ungdomsserie fra 2014, produsert av Studio 100. Serien har fire sesonger fordelt på tolv minutter per episode.
I Norge har den blitt sendt på NRK Super. 


== Handling ==
Hovedpersonene er tenåringene Jonas, Mila, Jimmy, Charlie og Alex. De har store drømmer og musikalske talent, og studerer dans og musikk ved DAM Academy. Alle sammen håper på å bli beste elev i sitt årskull på dette legendariske studiestedet, og de tror at hele verden ligger for deres føtter. Men de oppdager at det er mange andre dyktige elever på skolen, som ofte oppnår bedre resultater enn dem. Samtidig finner de ut at skolens kjeller er hjemsøkt av spøkelser, som i levende live var et rockeband.


== Norske stemmer ==
Milla – Tine Nygård Bentsen
Jonas – Fredrik Stengaard Paasche
Kirsti – Seda Melissa Witt
Jimmy – Hans Marius Hoff Mittet
Alex – Sigbjørn Solheim


== Eksterne lenker ==
(nl) Offisielt nettsted 
(en) Ghost Rockers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Ghost Rockers på NRK Super
(en) Ghost Rockers på Internet Movie Database 
(no) Ghost Rockers på NRK TV
H.O. Lange

Hans Ostenfeld Lange (født 13. oktober 1863 i Aarhus, død 15. januar 1943 i Gentofte) var overbibliotekar ved Det Kongelige Bibliotek fra 1901 til 1924. Derutover interesserte han seg for egyptologi, hvor han tok initiativet til at Københavns Universitet fikk grunnlagt sin papyrussamling. Han var også opptatt av bok- og biblioteksvesen generelt samt for folkebibliotekenes og folkeopplysningens utvikling. Lange var videre en av initiativtagerne til opprettelsen av Dansk Folkemindesamling.H.O. Lange-prisen er oppkalt etter ham.


== Referanser ==
Høybråtenparken

Høybråtenparken (Høybråten park er også vanlig brukt) er en park på Høybråten i Oslo.
Parken ligger i skånende terreng ved Høybråtenveien i nordvest, Skogstien i nordøst og Myrbakkveien i sørvest. Rundt parken er det villabebyggelse.
Arealet er 5 dekar, grunnen er eiet av Oslo kommune og ble regulert til friluftsformål i 1989. Parken driftes av Bydel Stovner. I 2007 ble scenen rehabilitert, plassen foran scenen drenert, lekeapparatene ble reparert og det ble satt opp en stor fellesgruill i granitt. I 2011 melder Husbanken at parken er rustet opp med bomiljømidler derfra.Noen store grantrær rundt scenen utgjør en vegg mot Myrbakkveien, mens mindre trær og busker avgrenser parken mot Skogstien. Lekeapparater finnes flere steder i parken. Mot sørvest står en scene med asfaltert plass foran og plen som danner amfi lenger bak.
I parken står en byste av Anton Tschudi (1848–1914), utført av Svein-Tore Kleppan og reist av Høybråten Velforening. Bysten ble avduket i 2014. Tschudi kjøpte Øvre Høybråten gård i 1905 og i 1912 Nedre Stovner gård. Fra sistnevnte fradelte han arealet som i dag er parken og ga det som gave til strøkets beboere. I 1950-årene ble det arrangert teater i parken, og noe senere ble scenen satt opp.Parkkvelder, friluftsgudstjenester og andre lokale arrangementer holdes i parken.


== Bilder ==

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Høybråtenparken – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Eilif Holen: Anton Tschudi - Uten ham ville det ikke vært noe Høybråten slik vi i dag kjenner det. Vel-Nytt 1/2006, side 4–5. Høybråten Velforening. Om bakgrunnen for parken. Her foreslår også Groruddalen historielag å gi parken navnet Tschudiparken. Besøkt 5. juli 2016.
Birger Hals

Birger Mogens Hals (født 28. august 1908 i Saltdal, død 22. november 1973 i Bodø) var en norsk bestyrer og politiker (Ap).
Giorgio Morandi

Giorgio Morandi (født 20. juli 1890, død 18. juni 1964) var en italiensk maler og grafiker som spesialiserte seg på stillebener. Maleriene hans er kjent for sine subtile nyanser, samtidig som han skildret tilsynelatende enkle motiver i hovedsak begrenset til vaser, flasker, skåler, blomster og landskap.


== Biografi ==
Giorgio Morandi var født i Bologna. Andrea Morandi var faren, og Maria Maccaferri moren. Han bodde på Via Lame. Broren Giuseppe (som døde i 1903) og søsteren Anna, var født her. Familien flyttet til via Avesella. Der ble hans to andre søstre født. Dina i 1900, og Maria Teresa i 1906. Fra 1907 til 1913 studerte han på kunstakademiet i Bologna. Familien flyttet til via Fondazza etter at faren døde i 1909. Giorgio påtok seg familieansvaret.
Tradisjonen på akademiet bygget på malerkunst fra det 14. århundre. Morandi lærte seg å etse. Han studerte bøker om Rembrandt og utmerket seg som student, selv om professorene ikke godkjente stilendringen de to siste årene han studerte ved akademiet. Selv om Morandi bodde hele livet i Bologna, lot han seg inspirere av Cézannes, Derains og Picassos kunst. I 1910 besøkte han Firenze. Giottos, Masaccios, Piero Della Francescas og Paolo Ucellos kunst gjorde sterkt inntrykk på ham. Han gjorde et kortvarig sprang inn i futurismens verden i 1914. Samme år ble han tegneinstruktør for grunnskolene i Bologna. Stillingen hadde han til 1929.
I 1915 ble han tatt opp i hæren, men fikk sammenbrudd og ble utskrevet på ubestemt tid. Under krigen ble de komposisjonelle elementene mer redusert, og renere i formen. Han avslørte sin beundring for både Cézanne og Rousseau.I 1918-20 var han inspirert av Carlo Carràs metafysiske malerier, Pittura Metafisica. Dette skulle bli hans siste store stilskifte. Senere fokuserte han i økende grad på subtile graderinger av fargetoner og gjenstander ordnet samlet i en atmosfærisk dis. Han la grunnen for retningen kunsten hans skulle ta resten av livet. Morandi stilte ut på utstillingen Novecento Italiano i 1926 og 1929, men var forbundet med den fascistiske Strapaese-gruppen på slutten av tiåret. For gruppen var lokale kulturtradisjoner viktige. Han sympatiserte dessuten med fascist-partiet på 1920-tallet, men vennskapet med anti-fascister førte til en kortvarig arrestasjon i 1943. Fra 1928 deltok Morandi på Veneziabiennalen, og på Quadriennale di Roma. Han stilte ut i forskjellige italienske og utenlandske byer. 
I 1929 illustrerte Giorgio Morandi Il sole a picco av Vincenzo Cardarelli, som vant Premio Bagutta. Fra 1930 til 1956 var Morandi professor i etsing ved Accademia di Belle Arti. I 1948 fikk han førsteprisen på Veneziabiennalen. Han besøkte Paris for første gang i 1956, og i 1957 vant han hovedpremien på biennalen i São Paulo.
Morandi er begravet ved kirkegården Certosa i Bologna i familiegraven sammen med sine tre søstre. På graven er det et portrett donert av skulptøren og vennen Giacomo Manzù.


== Referanser ==
Johnny Copeland

Johnny Copeland (født 27. mars 1937, død 3. juli 1997) var en amerikansk Texas blues-gitarist og vokalist.


== Karriere ==
Copeland var påvirket av T-Bone Walker, dannet bandet Dukes of Rhythm i Houston, Texas, og gjorde sin platedebut i 1956. Året etter signerte han platekontrakt med Duke Records. Selv om hans tidlige plater fikk liten kommersiell suksess, oppnådde han økende populariet de neste to årene.
Hans tidlige platekarriere omfavnet blues, soul og rock and roll. Han fortsatte å spille inn singleplater for ulike plateselskaper. Hans første singler var «Rock 'n' Roll Lily», «Down On Bending Knees» og «Please Let Me Know».
Han flyttet til New York i 1979 og holdt konserter. I 1981 signerte han platekontrakt med Rounder Records, for hvem han laget musikkalbum som Copeland Special (1981) og Bringing It All Back Home (1985), la ut på lange turneer og på festivaler som Long Beach Blues Festival i 1983, og San Francisco Blues Festival i 1988. Han ble tildelt en Grammy i 1987 for beste tradisjonelle bluesalbum for albumet Showdown !, sammen med Albert Collins og Robert Cray. I 1985 spilte Copeland på Montreux Jazz Festival, som gjest med Stevie Ray Vaughan and Double Trouble.
Hans senere år ble preget av dårlig helse på grunn av en medfødt hjertefeil og han døde 60 år gammel, i Harlem, New York.Hans datter, Shemekia Copeland, har hatt en vellykket karriere som sanger.


== Innspillinger i utvalg ==
1981: Copeland Special (Rounder)
1984: Texas Twister (Rounder)
1985: Bringing It All Back Home (Rounder)
1990: Boom Boom (Rounder)
1991: When the Rain Starts Fallin' (Rounder)
1994: Catch Up With The Blues (Verve)
1995: Jungle Swing (Verve Records)
1996: Texas Party
1998: The Crazy Cajun Recordings (Edsel Records)
1999: Honky Tonkin'


== Referanser ==


== Kilder ==
Tony Russell: The Blues - From Robert Johnson to Robert Cray, Dubai, Carlton Books Limited, 1997, side (Engelsk) ISBN 978-1-85868-255-6


== Eksterne lenker ==
(en) Johnny Copeland på Internet Movie Database 
(en) Johnny Copeland hos The Movie Database 
(en) Johnny Copeland på Discogs 
(en) Johnny Copeland på MusicBrainz 
(en) Johnny Copeland på Spotify 
(en) Johnny Copeland på Songkick 
Offisiell minneside (Engelsk)
Johnny Copeland AllMusic (Engelsk)
Helsevitenskap

Helsevitenskap (også kalt samfunnsvitenskapelig helsevitenskap) er et nyere tverrfaglig fag- og forskningsområde. Ved flere norske høyskoler og enkelte universiteter har det de siste årene blitt opprettet master- og ph.d.-grader i helsevitenskap, gjerne beregnet på personer med grunnutdanning innen helse- og sosialfag (eksempelvis sykepleier og sosionom). Helsevitenskap defineres av NTNU som studiet av «hvordan den sosiale og kulturelle kontekst påvirker folks helse». Faget drar veksler på samfunnsvitenskapelige og humanistiske tilnærminger som for eksempel sosialantropologi, psykologi, sosiologi, samfunnsgeografi, filosofi, etikk, pedagogikk og historie.Helsevitenskap må ikke forvekles med disiplinen medisin.


== Referanser ==
Herregårdsbekken

Herregårdsbekken er ei elv i Porsgrunn og Skien kommuner i Telemark. Den har utspring ved Risseter, nordøst for Jarseng i Skien, og renner først mot sørøst ned til Buer i Porsgrunn. Her snur elva mot sørvest og fortsetter gjennom Bjørkedalen. Den munner ut innerst i Eidangerfjorden.


== Referanser ==
Louis, greve av Clermont

Louis de Bourbon (født 15. juni 1709 i Slottet i Versailles, Versailles, Frankrike, død 16. juni 1771 i Paris, Frankrike) var et medlem av kadettgreinen av Huset Bourbon. Han er kjent for å ha ledet de franske styrkene i Tyskland under syvårskrigen, hvor han tok kommando i 1758 etter den feilslåtte invasjonen av Hannover. Han var ute av stand til å overvinne den britisk-tyske hæren til Ferdinand av Braunschweig og erobre Hannover. Han var greve av Clermont fra fødselen av.


== Referanser ==
Katteprinsen

Katteprinsen (originaltittel: 猫の恩返し / Neko no Ongaeshi) er en japansk animasjonsfilm fra 2002. Den er produsert av Studio Ghibli.
Filmen er skrevet av Aoi Hiigari og regissert av Hiroyuki Morita. Den er basert på en Manga med samme navn og er en oppfølger til Yoshifumi Kondo's Whispers of the heart fra 1995.


== Handling ==
Filmen handler om en jente som heter Haru. Hun redder en katt fra å bli påkjørt. Den katten viser seg å være Katteprinsen og hun blir tilbudt å dra til Katteriket. Baronen prøver å beskytte Haru fra Katteriket, for hvis hun blir der forvandles hun til en katt.


== Om filmen ==
Filmen ble den bestselgende i Japan i 2002 og var den tredje filmen hvor Studio Ghibli brukte CGI.


== Produksjon ==
Studio Ghibli brukte en annen stil og tykkelse på strekene enn i Chihiro og heksene. Denne filmen hadde en tydeligere mangastil enn de andre filmene Studio Ghibli har laget. Filmen kostet 2 milliarder Yen. Musikken er laget av Yuji Nomi.
Dette var den tredje filmen hvor Studio Ghibli CGI. De brukte en metode hvor de scannet bildene og restaurerte linjene på datamaskinen og senere la på bakgrunner. Dette er billigere, enklere og mindre tidbesparende enn den gamle teknikken hvor de bruker cels. Dette er også den fjerde filmen hvor de brukte 3D, til å skape roterende perspektiver i filmen. De bruker en teknikk hvor de får 3D-bildene til å se malte ut.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Katteprinsen på Internet Movie Database 
(no) Katteprinsen hos Filmfront 
(no) Katteprinsen på NRK TV 
(fr) Katteprinsen på Allociné 
(nl) Katteprinsen på MovieMeter 
(en) Katteprinsen på AllMovie 
(en) Katteprinsen på Turner Classic Movies 
(en) Katteprinsen på Rotten Tomatoes 
(en) Katteprinsen på Metacritic
Dagmar Loe

Dagmar Loe (født 1923) er en norsk journalist, mest kjent fra sine år som NRK-journalist. 
Loe fikk i 1988 Narvesenprisen på 20 000 kroner for arbeidet med de underprivilegerte i samfunnet.  I 1993 fikk hun Fritt Ords honnør for dristig, undersøkende journalistikk og uselviske arbeidsmetoder.Hun er datter av journalist og politiker Olav Scheflo (1883–1943) og Dagmar Kjølsrud (1886–1968). Faren var redaktør for blant andre avisen Sørlandet. Hun var søster til redaktør Inge Scheflo (1915–78). Dagmar var gift med bladmannen Erik Loe (1920–2013).
I 1936 pratet hun i Randesund med den verdenskjente kommunist Leo Trotsky.  Hennes første jobb var for Arbeidernes Pressekontor under Olaf Solumsmoen fra 1945.  Senere gikk hun til ukebladet Aktuell under Per Bratland og til Forbrukerrapporten under Eivind Otto Hjelle. I 1963 hadde hun flere kåseri i NRK radio. Fra 1968 jobbet hun i NRK Dagsrevyen og var mye å se på fjernsyn. Senere gikk hun til sosialavdelingen  og i 1990 ledet hun Sosialkanalen.  
I 2011 utkom en biografien Dagmar Loe. Reporter, ført pennen av Sidsel Meyer.


== Utgivelser ==
Loe, Dagmar (1964). Landslaget for husstell-lærere 50 år: 1914-1964. Oslo: Cappelen : Landslaget for husstell-lærere. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sidsel Meyer: Dagmar Loe. Reporter, Happy Jam Factory, 2011.


== Eksterne lenker ==
(en) Dagmar Loe på Internet Movie Database
Blekinge museum

Blekinge museum er et regioanlt museum i Blekinge i det sydlige Sverige, hvis formål er å fordype og tydeliggjøre især den blekingske kulturarven. Museet virker i hele Blekinge, men har Karlskrona som hjemsted og utgangspunkt, heriblant i den såkalte Grevegården eller Wahchtmeisters Palats, oppført 1703–05. På museet ses en utstilling av kong Hans' Gribshunden. 
Andre bygninger som museet administrerer er magasinet på Rosenhol, de fleste stuene i Wämöparken samt Saxemara verft i Ronneby.Blekinge museum ble grunnlagt i 1899. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Blekinge museum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Alfred Louis Kroeber

Alfred Louis Kroeber (født 11. juni 1876, død 5. oktober 1960) var en innflytelsesrik amerikansk antropolog som virket som professor ved University of California. Han studerte særlig indianske kultur- og samfunnsformer i Nord-Amerika, først og fremst i California, og leverte videre betydelige teoretiske bidrag. Særlig viktig er hans begrepsavklaring innenfor kulturhistorie og kulturøkologi.


== Referanser ==
Grafton Elliot Smith

Grafton Elliot Smith (født 15. august 1871, død 1. januar 1937) var en australskfødt britisk egyptolog og lege (ekspert i hjernens anatomi) som er kjent for sine såkalte hyper-diffusjonistiske hypoteser om forhistorien. Han hevdet at kulturelle nyvinninger skjer meget sjelden, og at all kultur derfor er spredt fra et opprinnelsessted, Egypt, til alle verdensdeler.Thor Heyerdahl var inspirert av Smiths teorier.


== Referanser ==
Troppene til VM i fotball 1930

Troppene til VM i fotball 1930 inneholder samtlige 13 tropper som ble tatt ut til VM i fotball 1930 i Uruguay. Dette var det første offisielle verdensmesterskap i FIFA-regi. Alle spillere spilte i hjemlig liga, bortsett fra en peruaner som spilte i Mexico og 3 jugoslaver i franske klubber.
Klubbene som er oppført er klubben som de enkelte spillerne sist spilte en offisiell kamp før mesterskapet. Alderen er alderen til hver enkelt spiller ved starten av mesterskapet.
Draktnummerering ble ikke innført i FIFA-turneringer før VM 1954, derfor er spillerne sortert først etter posisjon, deretter alfabetisk. Med 13 lag i sluttspillet og 4 grupper var fordelingen 4 lag i gruppe 1 og 3 lag i de resterende 3 gruppene.
Antall kamper i mesterskapet er kamper fra start, på FIFA.com er ikke angitt hvem av innbytterne som eventuelt ble benyttet i hver kamp.


== Gruppe 1 ==


=== Argentina ===


=== Chile ===


=== Frankrike ===


=== Mexico ===


== Gruppe 2 ==


=== Bolivia ===


=== Brasil ===
Benvenuto og Doca var med laget uten å være påmeldt, da det kun var plass til 22 spillere i troppen.


=== Jugoslavia ===


== Gruppe 3 ==


=== Peru ===


=== Romania ===


=== Uruguay ===


== Gruppe 4 ==


=== Belgia ===


=== Paraguay ===


=== USA ===
Kaze tachinu

Kaze tachinu er en japansk tegneserie/Manga som er skrevet av Hayao Miyazaki. Kaze tachinu kom ut i 2009.
Miyazaki lagde en film basert på Mangaen som het "Vinden stiger" i 2013.


== Handling ==
Mangaen handler om Jiro Horikoishi som drømmer om å lage fly. Han designer jagerflyet Mitsubishi A6M Zero og møter damen Nahoko. I drømme møter han flyingeniøren Caproni.


== Om tegneserien ==
I tegneserien Kaze tachinu er Jiro og de andre ingeniørene mennesker med griseansikter, mens i filmen er alle mennesker.


== Forskjeller fra virkelighet og tegneserie ==
I virkeligheten blir ikke Jiro interessert i fly på grunn av en drøm om Caproni, men fordi broren hans viser han rundt i en flyfabrikk.
I går

I går (på riksmål også igår) er en betegnelse på dagen før i dag.


== Ortografi ==
I går skal skrives som to ord på bokmål. På riksmål er både igår og i går tillatte former.


== Fakta om i går ==
I går var det onsdag 1. februar 2023.

Birte og Bjarte hadde navnedag i går.
Ingen land hadde nasjonaldag i går.
I går var det Kristi forklarelsesdag.


== Bruk av uttrykket i går ==
«Mannen fra igår»: Skuespill utgitt i 1962 av Helge Hagerup
I går var i dag i morgen: Roman av Klaus Hagerup. Aschehoug, 1992. 179 sider. ISBN 82-03-16862-0
«Tusen år er som i går»: Skuespill utgitt i 2005 av Gunnar Staalesen
«Yesterday», sang av The Beatles


=== Sitater ===
Fra skuespillet «Brand» av Henrik Ibsen:

Vær ikke ett i dag, i går,og noe annet om et år.
Det som du er, vær fullt og helt,
og ikke stykkevis og delt.


== Referanser ==
Brita Bungum

Brita Bungum (født 3. juli 1965 i Bergen), er en norsk sosiolog bosatt i Trondheim, der hun er førsteamanuensis ved Institutt for sosiologi og statsvitenskap (ISS), Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) i Trondheim. Hennes spesialfelt er sosiologiske sammenhenger mellom arbeid og familieliv. Hun har blant annet forsket på kontantstøtte og deltidsarbeid, emner som ofte fører til omtale i media. I 2013 var det for eksempel mye medieomtale av SINTEF-rapporten Holdninger til fravær og nærvær i skole og arbeidsliv, der Bungum var medforfatter.Bungum har sin utdanning fra NTNU og det tidligere Universitetet i Trondheim (nå integrert i NTNU). I 1994 ble hun cand.polit. med en hovedoppgave i sosiologi: Effektivisering av omsorg : kjønnsperspektiv på omstilling av offentlig omsorgsarbeid, og i 2008 fikk hun sin ph.d.-grad ved  NTNU, med avhandlingen Barndommens tid og foreldres arbeidsliv : en sosiologisk studie av barns og yrkesaktive mødres og fedres perspektiver på arbeids- og familieliv.Hun var forsker ved SINTEFs Institutt for industriell miljøforskning (IFIM) fra 1995 til instituttet ble nedlagt i 2006, men hadde permisjon fra 2003. I stipendperioden, 2003–2007, var hun ansatt som stipendiat ved ISS for å fullføre doktorgraden. I løpet av denne tiden var hun en tremåneders periode gjesteforsker ved Deakin University i Melbourne.
Hvis vi ønsker reelle endringer for likestilling og integrering i arbeidslivet, vil det trolig ha størst effekt å avvikle kontantstøtten.

Etter avsluttet stipendperiode i 2007 ble hun igjen ansatt ved SINTEF, som seniorforsker ved Gruppe for skole- og utdanningsforskning, under SINTEF Teknologi og samfunn. 
I 2011 ble hun ansatt som forsker ved Program for lærerutdanning, NTNU. Der var hun frem til 2014, da hun ble ansatt i et vikariat som førsteamanuensis i sosiologi ved ISS. Fra 2016 ble denne stillingen fast.


== Bibliografi ==
(no) Publikasjoner av Brita Bungum i BIBSYS
(no) Publikasjoner av Brita Bungum i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStinI tillegg til å ha skrevet forskningsrapporter og -artikler, har Bungum vært medredaktør for to norske antologier innenfor sitt fagområde: 

Brandth, Berit (red.); Bungum, Brita (red.); Kvande, Elin (red.) (2005). Valgfrihetens tid: omsorgspolitikk for barn møter det fleksible arbeidslivet. Fagbokforlaget. ISBN 9788245017809. 
Bungum, Brita (red.); Forseth, Ulla (red.); Kvande, Elin (red.) (2015). Den norske modellen : internasjonalisering som utfordring og vitalisering. Fagbokforlaget. 


== Referanser ==


== Kilder ==
Bungums profilside, NTNU
Forordet i Bungums doktoravhandling


== Eksterne lenker ==
Bungum, Brita (21. mars 2016) Kontantstøtte gir ikke likestilling. Kronikk på forskning.no, der Bungum viser at kontantstøtte ikke gir likestilling.
Sabbatianism

Sabbatianism eller shabbataianism er navnet på en rekke religiøse bevegelser på balkan-halvøya og i Tyrkia.
Sabbatianismen oppsto i de jødiske miljøer da Nathan av Gaza (1643-1680) 1665 utpekte Sabbatai Zvi (1626-1676) som Messias. Zvi konverterte til islam i 1666.
Ljulin varmekraftverk

Ljulin varmekraftverk er et kullfyrt kraftvarmeverk beliggende i landsbyen Voluyak nordvest for hovedstaden Sofia i Bulgaria. Kraftverket leverer først og fremst varme til Sofia-området og kraft til industri i Voluyak, med produksjon fordelt på 4 enheter. Operatør er Sofia-distriktets offentlige fjernvarmeselskap.


== Eksterne lenker ==
Lamb’s Rock

Lamb's Rock er et turiststed i Coonoor, Tamil Nadu, India, på bakkene i Nilgiri Hills. Det ligger i en avstand av åtte km fra Coonoor. Den har utsikt over Coimbatore-slettene, med de mange  te- og kaffeplantasjer.


== Referanser ==