jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Rhaetulus maii

Rhaetulus maii er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor til stor (gjerne 50-60 millimeter), avlang, blank, brunsvart hjortebille med brunrøde dekkvinger. Som vanlig hos hjortebiller er hannenes kjever kraftig forstørret, hos denne slekten er de særlig gevir-lignede og navnet hjortebiller passer derfor bedre på denne slekten enn på de fleste. Kjevene er kraftig nedoverbøyde, med en kraftig, oppoverrettet tann ved spissen, og fint sagtannet på innersiden. Et særtrekk ved denne slekten er at pronotums ytterkant er fint tannet. Denne arten er vanligvis svart med nokså lyst rødlige dekkvinger, og blankere enn de andre Rhaetulus-artene. Beina er svarte. Hunnen er mindre, uten de forstørrede kjevene.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i sentrale deler av Vietnam.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Cladognathini
Slekten Rhaetulus Westwood, 1871
Rhaetulus maii Okuda, 2009


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri
(en) Rhaetulus maii i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Rhaetulus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Asiamesterskapet i turn 2017

Asiamesterskapet i turn 2017 var den sjuende utgaven av Asiamesterskapet i turn, og ble arrangert fra 18. til 21. mai 2017 i Bangkok i Thailand.


== Medaljeoversikt ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Medaljetabell ==


== Deltakerland ==
128 utøvere fra 20 land deltok.


== Referanser ==
Chiasognathus granti

Chiasognathus granti er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Hannen har ekstremt forlengede kjever. Denne arten ble av Charles Darwin (1871) brukt som et stjerneeksempel på seksuell seleksjon, arten blir derfor ofte kalt "Darwin's beetle" på engelsk.


== Utseende ==
En middelsstor til stor (33-85 millimeter), langbeint hjortebille. Kroppen er kort og bred, med mørk metallglans. Pronotum har en pigg ved bakhjørnet og er mer eller mindre tynt kledt med lyse, ull-aktige hår. Beina er slanke, leggene (tibiae) med spisse torner. Hos denne arten er hannes kjever ofte er lengre enn resten av kroppen. Kjevene er lange og tynne, nedbøyde omtrent midt på og innoverbøyde ytterst. Innerkanten er fint tannet, i tillegg er det på hver kjeve en rett, spiss og ganske lang utvekst på undersiden. Hodet er forholdsvis lite, antennene har et langt, tynt skaft. Hannene har fire klart adskilte, runde fasettøyne, ett par som sitter på oversiden av kjevene og ett på undersiden. Pronotum er bredere enn langt, omtrent klokkeformet, med spisst uttrukne bakhjørner. Dekkvingene er nokså korte og brede, uten punktrekker. Beina er nokså lange, spesielt frambeina.
Hunnene mangler hannenes sterkt forstørrede kjever, selv om kjevene også hos hunnene er temmelig kraftige.


== Levevis ==
Disse billene lever i den såkalte valdivianske regnskogen langs vestsiden av Andesfjellene. De voksne billene beveger seg mye omkring oppe i høye trær, der hannene kjemper om hunnene ved hjelp av de lange kjevene. Artene flyr gjerne i solskinn. Hannenes kjever hindrer dem trolig i å spise, mest trolig tar heller ikke hunnene til seg næring som voksne. I alle fall hannene av C. granti kan lage påfallende lyd ved stridulering.
Larvene lever i jorda der de eter røtter.


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra Chile og det vestlige Argentina.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Chiasognathini
Slekten Chiasognathus Stephens, 1831
Underslekten Chiasognathus (i snever forstand)
Chiasognathus granti Stephens, 1831
Chiasognathus granti granti Stephens, 1831
Chiasognathus granti holometallicus Rataj, 2012


== Kilder ==
Oversikt over artene
Generic Guide to New World Scarabid Beetles – Chiasognathus


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri
(en) Chiasognathus granti i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Chiasognathus grantii – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Chiasognathus grantii – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Chiasognathus grantii – detaljert informasjon på Wikispecies
Chiasognathus (Ramireziella) jousselinii

Chiasognathus jousselinii er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor (27-38 millimeter), nokså bred, langbeint hjortebille. Kroppen er kort og bred, med mørk metallglans. Pronotum har en pigg ved bakhjørnet og er kledt med lyse, ull-aktige hår på sidene. Beina er slanke, leggene (tibiae) på frambeina med spisse torner. Kjevene hos hannen er lange og tynne, rette med en knekk i spissen, på innersiden med små men skarpe tenner. Hannene har fire klart adskilte, runde fasettøyne, ett par som sitter på oversiden av kjevene og ett på undersiden. Pronotum er bredere enn langt, omtrent klokkeformet, med spisst uttrukne bakhjørner. Dekkvingene er nokså korte og brede, uten punktrekker. Beina er nokså lange, spesielt frambeina.
Hunnene mangler hannenes sterkt forstørrede kjever, selv om kjevene også hos hunnene er temmelig kraftige. Kroppsformen er nokså bred, oval.


== Levevis ==
Disse billene lever i den såkalte valdivianske regnskogen langs vestsiden av Andesfjellene. De voksne billene beveger seg mye omkring oppe i høye trær, der hannene kjemper om hunnene ved hjelp av de lange kjevene. Artene flyr gjerne i solskinn. Hannenes kjever hindrer dem trolig i å spise, mest trolig tar heller ikke hunnene til seg næring som voksne.


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra Chile.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Chiasognathini
Slekten Chiasognathus Stephens, 1831
Underslekten Ramireziella Molino & Olmeda, 2002
Chiasognathus jousselinii Reiche, 1850


== Kilder ==
Oversikt over artene
Generic Guide to New World Scarabid Beetles – Chiasognathus


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri
(en) Chiasognathus (Ramireziella) jousselinii i Encyclopedia of Life 
(en) Chiasognathus (Ramireziella) jousselinii i Global Biodiversity Information Facility 
Chiasognathus jousselinii – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Chiasognathus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Chiasognathus (Ramireziella) mniszechii

Chiasognathus mniszechii er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 26 millimeter), nokså bred, langbeint, brunlig hjortebille. Kroppen er kort og bred, med mørk metallglans. Pronotum har en pigg ved bakhjørnet og er kledt med korte, lyse, ull-aktige hår på sidene. Beina er slanke, leggene (tibiae) på frambeina med torner. Kjevene hos hannen er lange og tynne, rette med en knekk i spissen, på innersiden med små tenner. Hannene har fire klart adskilte, runde fasettøyne, ett par som sitter på oversiden av kjevene og ett på undersiden. Pronotum er bredere enn langt, omtrent klokkeformet, med spisst uttrukne bakhjørner. Dekkvingene er nokså korte og brede, uten punktrekker.
Hunnene mangler hannenes sterkt forstørrede kjever, selv om kjevene også hos hunnene er temmelig kraftige. Kroppsformen er nokså bred, oval.


== Levevis ==
Disse billene lever i den såkalte valdivianske regnskogen langs vestsiden av Andesfjellene. De voksne billene beveger seg mye omkring oppe i høye trær, der hannene kjemper om hunnene ved hjelp av de lange kjevene. Artene flyr gjerne i solskinn. Hannenes kjever hindrer dem trolig i å spise, mest trolig tar heller ikke hunnene til seg næring som voksne.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Chile og Argentina.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Chiasognathini
Slekten Chiasognathus Stephens, 1831
Underslekten Ramireziella Molino & Olmeda, 2002
Chiasognathus mniszechii Thomson, 1862


== Kilder ==
Oversikt over artene
Generic Guide to New World Scarabid Beetles – Chiasognathus


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri
(en) Chiasognathus (Ramireziella) mniszechii i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Chiasognathus (Ramireziella) mniszechii hos NCBI 
Chiasognathus mniszechii – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Chiasognathus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jake Paul

Jake Joseph Paul (født 17. januar 1997) er en amerikansk skuespiller og youtuber med overkant av 17 millioner abonnenter. Han ble kjent gjennom videoer han lastet opp til plattformen Vine. Paul er også kjent fra Disney Channel-serien Bizaardvark, der han medvirket i rollen som «Dirk Mann» inntil han ble avskjediget.


== Virksomhet ==
I september 2013 begynte Jake Paul å laste opp de første videoene sine på Vine. Da Vine ble nedlagt, hadde Jake Paul 5,3 millioner følgere og 2 milliarder visninger på appen.


== Familie ==
Jake Paul ble født i Cleveland, og vokste opp i Westlake, Ohio. Han er sønn av eiendomsmegleren Gregory Paul og sykepleieren Pamela Stepnick.
Hans eldre bror Logan Paul er også kjent som youtuber, og begynte også med Vine før han gikk over til YouTube.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jake Paul – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jake Paul på Internet Movie Database 
(fr) Jake Paul på Allociné 
(en) Jake Paul hos Rotten Tomatoes 
(en) Jake Paul hos The Movie Database 
Jake Paul på Twitter 
Jake Paul på Facebook 
Jake Paul på Instagram 
Jake Paul på YouTube 
Jake Paul på YouTube 
Jake Paul på TikTok 
Jake Paul på Vine
Lars Harald Storebø

Lars Harald Storebø (født 28. mai 1969) er en norsk  låtskriver/artist, skribent og lektor i filologi fra Sandefjord i Vestfold, nå bosatt i Oslo.
Storebø debuterte som artist med de tre singlene «Sitte her» (15. november 2013), «Ved Wergelandsveien» (15. januar 2014) og «Seilergutten» (15. mars 2014). Han brukte i alt to år på å produsere albumet Byens Blodige Blues som kom ut høsten 2014. Albumet ble produsert av Ingar Helgesen og Morten F. Augustinius og under innspillingen bidro musikerne Trond Lien, Per Hillestad, Freddy Holm og Gjermund Silset. Høsten 2017 ga han ut singelen «Mare Nostrum», som han våren etter fulgte opp med singelen «Stornoway». Høsten 2018 ga han ut sitt andre album, Flukt og avskjed, denne gang med musikerne Freddy Holm og Thor-Erik Fjellvang. Plata inneholder blant annet singlene «Mare Nostrum» og «Stornoway».


== Diskografi ==


=== Soloalbum ===
Byens blodige blues (2014)
Flukt og Avskjed (2018)


=== Solosingler ===
Sitte her (15. november 2013)
Ved Wergelandsveien (15. januar 2014)
Seilergutten (15. mars 2014)
Mare nostrum (23. november 2017)
Stornoway (22. mars 2018)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
«Lars Harald Storeboe  - Nobel Records». www.nobelrecords.no (engelsk). Arkivert fra originalen 14. oktober 2017. Besøkt 13. oktober 2017.
Taubåten Theodor

For en annen serie laget av de samme personene, see TUGS.
Taubåten Theodor (engelsk: Theodore Tugboat) er en kanadisk tv-serie for barn om taubåten Theodor, som bor i en stor havn med alle sine venner.


=== Sesong 1 ===
Theodor og Boreplattformen - Theodore and the Oil Rig
Theodor og Robåten med Hjemlengsel - Theodore and the Homesick Rowboat
Den Mørke og Nifse Bukta - The Dark and Scary Cove


=== Sesong 2 ===
Theodor's Fløyte - Theodore's Whistle
Georgs Spøkelse - George's Ghost
Nattevagten - Night Shift
Theodor og den Lille Hvalen - Whale of a Tug
Signalflagg - Emergency
Theodor Tar Jobben - The Cold Snap
Freddy Må Bli Hjemme - Foduck Stays Home
Lederbåten Theodor - Theodore the Tug in Charge 
Motorbåten Carla - Carla the Cool Cabin Cruiser
Vikingskipet Snorre - Snorri the Viking Ship


=== Sesong 3 ===
Rednings Oppdraget - Theodore to the Rescue
Den Farlige Spøken - A Joke Too Far
Theodor's Store, Nye Venn - Theodore's Big Friend
The Undertones

The Undertones er en nordirsk punkrock/new wave-gruppe som ble dannet i Londonderry i 1974. Bandet består av fem medlemmer, og ga ut sin første EP Teenage Kicks i 1978. Platen var en suksess, og de skrev under platekontrakt med Sire Records senere samme år. Etter fire albumer og 13 singler, ble The Undertones oppløst i 1983. I 1999 ble bandet gjenforent - med unntak av sanger og frontfigur Feargal Sharkey som ble erstattet av  Paul McLoone.


== Medlemmer ==
Feargal Sharkey (vokalist) 1974 - 1983
John O´Neill (Gitar)
Damien O´Neill (Gitar)
Michael Bradley (bass)
Billy Doherty (slagverk)
Paul McLoone (vokalist) 1999-


== Diskografi ==


=== Album ===
The Undertones (1979)
Hypnotised (1980)
The Positive Touch (1981)
The Sin of Pride (1983)
Get What You Need (2003)


== Kilder ==
BBC: Teenage Kicks: The story of The Undertones (publisert 19. januar 2013) Besøkt 14. oktober 2017
All Music: The Undertones - Biography & History (av Ralph Heibutzki) Besøkt 14. oktober 2017


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) The Undertones – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) The Undertones på Internet Movie Database 
(en) The Undertones på Apple Music 
(en) The Undertones på Discogs 
(en) The Undertones på MusicBrainz 
(en) The Undertones på Spotify 
(en) The Undertones på Songkick 
(en) The Undertones på Last.fm 
(en) The Undertones på Genius — sangtekster 
(en) The Undertones på AllMusic 
The Undertones på Twitter 
The Undertones på Twitter 
The Undertones på Facebook
Anneelva

Anneelva (nordsamisk: Ánnejohka, historisk Annejåkka) er ei elv i Båtsfjord kommune i Finnmark. Den er ei sideelv til Storelva og har utspring fra et tjern sør på fjellvidda Basečearru. Den renner først mot sørøst, men snur gradvis mot øst og nordøst, før den løper sammen med Storelva. Anneelva er 12,8 kilometer lang.
Fylkesvei 891 følger elva langs storparten av dens løp.


== Referanser ==
Afronemoura

Afronemoura er en av slektene av steinfluer. De er tilknyttet et liv i ferskvann som nymfer (larve). Steinfluer finnes bare i nærheten av ferskvann. Selv om de voksne har fire vinger er de ikke særlige dyktige flygere og finnes sjeldent langt fra stedet de levde som nymfe. Denne familien finnes i dag bare på den sørlige halvkulen, men den tilhører en gruppe (Arctoperlaria) av steinfluer som lever på den nordlige halvkulen, så det er sannsynlig at den er av nordlig opprinnelse og har vandret sørover.


== Utseende ==
Små, mørke steinfluer. Et karakteristisk kjennetegn er at baklårene er svært kraftige.


== Levevis ==
Artene kan finnes i en rekke forskjellige ferskvanns-lokaliteter, men foretrekker kaldt og oksygenrikt vann. Noen arter lever på steiner som blir overskylt av fossefall eller stryk, andre lever i elver eller innsjøer. Nymfene eter døde planter og dødt, organisk materiale og gjennomfører utviklingen på ett år. De har sterke bein og kan krype opp loddrette overflater, også mot en kraftig vannstrøm. De voksne fluene kan hoppe ved hjelp av sine kraftige baklår, noen arter flyr også godt. De tar trolig næring til seg.


== Systematisk inndeling ==

Orden steinfluer (Plecoptera)
Underorden Arctoperlaria
Gruppe Euholognatha
Overfamilie Nemouroidea
Familie Notonemouridae Ricker, 1950
Slekten Afronemoura Illies, 1981 – 3 arter, Afrika
Afronemoura amatolae Balinsky, 1956
Afronemoura spinulata Balinsky, 1967
Afronemoura stuckenbergi Picker & Stevens, 1999


== Kilder ==
Australian Faunal Directory: Notonemouridae


== Eksterne lenker ==
(en) Afronemoura i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Afronemoura hos NCBI 
The Tree of Life – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
CSIRO – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
Norsk Entomologisk forening
Afronemoura amatolae

Afronemoura amatolae er en av art av steinfluer. De er tilknyttet et liv i ferskvann som nymfer (larve). Steinfluer finnes bare i nærheten av ferskvann. Selv om de voksne har fire vinger er de ikke særlige dyktige flygere og finnes sjeldent langt fra stedet de levde som nymfe. Denne familien finnes i dag bare på den sørlige halvkulen, men den tilhører en gruppe (Arctoperlaria) av steinfluer som lever på den nordlige halvkulen, så det er sannsynlig at den er av nordlig opprinnelse og har vandret sørover.


== Utseende ==
Små, mørke steinfluer. Et karakteristisk kjennetegn er at baklårene er svært kraftige.


== Levevis ==
Artene kan finnes i en rekke forskjellige ferskvanns-lokaliteter, men foretrekker kaldt og oksygenrikt vann. Noen arter lever på steiner som blir overskylt av fossefall eller stryk, andre lever i elver eller innsjøer. Nymfene eter døde planter og dødt, organisk materiale og gjennomfører utviklingen på ett år. De har sterke bein og kan krype opp loddrette overflater, også mot en kraftig vannstrøm. De voksne fluene kan hoppe ved hjelp av sine kraftige baklår, noen arter flyr også godt. De tar trolig næring til seg.


== Systematisk inndeling ==

Orden Steinfluer (Plecoptera)
Underorden Arctoperlaria
Gruppe Euholognatha
Overfamilie Nemouroidea
Familie Notonemouridae Ricker, 1950
Slekten Afronemoura Illies, 1981 – 3 arter, Afrika
Afronemoura amatolae Balinsky, 1956
Afronemoura spinulata Balinsky, 1967
Afronemoura stuckenbergi Picker & Stevens, 1999


== Kilder ==
Australian Faunal Directory: Notonemouridae


== Eksterne lenker ==
(en) Afronemoura amatolae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Afronemoura amatolae hos NCBI 
The Tree of Life – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
CSIRO – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
Norsk Entomologisk forening
Afronemoura spinulata

Afronemoura spinulata er en av art av steinfluer. De er tilknyttet et liv i ferskvann som nymfer (larve). Steinfluer finnes bare i nærheten av ferskvann. Selv om de voksne har fire vinger er de ikke særlige dyktige flygere og finnes sjeldent langt fra stedet de levde som nymfe. Denne familien finnes i dag bare på den sørlige halvkulen, men den tilhører en gruppe (Arctoperlaria) av steinfluer som lever på den nordlige halvkulen, så det er sannsynlig at den er av nordlig opprinnelse og har vandret sørover.


== Utseende ==
Små, mørke steinfluer. Et karakteristisk kjennetegn er at baklårene er svært kraftige.


== Levevis ==
Artene kan finnes i en rekke forskjellige ferskvanns-lokaliteter, men foretrekker kaldt og oksygenrikt vann. Noen arter lever på steiner som blir overskylt av fossefall eller stryk, andre lever i elver eller innsjøer. Nymfene eter døde planter og dødt, organisk materiale og gjennomfører utviklingen på ett år. De har sterke bein og kan krype opp loddrette overflater, også mot en kraftig vannstrøm. De voksne fluene kan hoppe ved hjelp av sine kraftige baklår, noen arter flyr også godt. De tar trolig næring til seg.


== Systematisk inndeling ==

Orden Steinfluer (Plecoptera)
Underorden Arctoperlaria
Gruppe Euholognatha
Overfamilie Nemouroidea
Familie Notonemouridae Ricker, 1950
Slekten Afronemoura Illies, 1981 – 3 arter, Afrika
Afronemoura amatolae Balinsky, 1956
Afronemoura spinulata Balinsky, 1967
Afronemoura stuckenbergi Picker & Stevens, 1999


== Kilder ==
Australian Faunal Directory: Notonemouridae


== Eksterne lenker ==
(en) Afronemoura spinulata i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Afronemoura spinulata hos NCBI 
The Tree of Life – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
CSIRO – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
Norsk Entomologisk forening
Afronemoura stuckenbergi

Afronemoura stuckenbergi er en av art av steinfluer. De er tilknyttet et liv i ferskvann som nymfer (larve). Steinfluer finnes bare i nærheten av ferskvann. Selv om de voksne har fire vinger er de ikke særlige dyktige flygere og finnes sjeldent langt fra stedet de levde som nymfe. Denne familien finnes i dag bare på den sørlige halvkulen, men den tilhører en gruppe (Arctoperlaria) av steinfluer som lever på den nordlige halvkulen, så det er sannsynlig at den er av nordlig opprinnelse og har vandret sørover.


== Utseende ==
Små, mørke steinfluer. Et karakteristisk kjennetegn er at baklårene er svært kraftige.


== Levevis ==
Artene kan finnes i en rekke forskjellige ferskvanns-lokaliteter, men foretrekker kaldt og oksygenrikt vann. Noen arter lever på steiner som blir overskylt av fossefall eller stryk, andre lever i elver eller innsjøer. Nymfene eter døde planter og dødt, organisk materiale og gjennomfører utviklingen på ett år. De har sterke bein og kan krype opp loddrette overflater, også mot en kraftig vannstrøm. De voksne fluene kan hoppe ved hjelp av sine kraftige baklår, noen arter flyr også godt. De tar trolig næring til seg.


== Systematisk inndeling ==

Orden Steinfluer (Plecoptera)
Underorden Arctoperlaria
Gruppe Euholognatha
Overfamilie Nemouroidea
Familie Notonemouridae Ricker, 1950
Slekten Afronemoura Illies, 1981 – 3 arter, Afrika
Afronemoura amatolae Balinsky, 1956
Afronemoura spinulata Balinsky, 1967
Afronemoura stuckenbergi Picker & Stevens, 1999


== Kilder ==
Australian Faunal Directory: Notonemouridae


== Eksterne lenker ==
(en) Afronemoura stuckenbergi i Global Biodiversity Information Facility 
The Tree of Life – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
CSIRO – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
Norsk Entomologisk forening
Aphanicerca

Aphanicerca er en av slektene av steinfluer. De er tilknyttet et liv i ferskvann som nymfer (larve). Steinfluer finnes bare i nærheten av ferskvann. Selv om de voksne har fire vinger er de ikke særlige dyktige flygere og finnes sjeldent langt fra stedet de levde som nymfe. Denne familien finnes i dag bare på den sørlige halvkulen, men den tilhører en gruppe (Arctoperlaria) av steinfluer som lever på den nordlige halvkulen, så det er sannsynlig at den er av nordlig opprinnelse og har vandret sørover.


== Utseende ==
Små, mørke steinfluer. Et karakteristisk kjennetegn er at baklårene er svært kraftige.


== Levevis ==
Artene i familien Notonemouridae kan finnes i en rekke forskjellige ferskvanns-lokaliteter, men foretrekker kaldt og oksygenrikt vann. Noen arter lever på steiner som blir overskylt av fossefall eller stryk, andre lever i elver eller innsjøer. Nymfene eter døde planter og dødt, organisk materiale og gjennomfører utviklingen på ett år. De har sterke bein og kan krype opp loddrette overflater, også mot en kraftig vannstrøm. De voksne fluene kan hoppe ved hjelp av sine kraftige baklår, noen arter flyr også godt. De tar trolig næring til seg.


== Systematisk inndeling ==

Orden Steinfluer (Plecoptera)
Underorden Arctoperlaria
Gruppe Euholognatha
Overfamilie Nemouroidea
Familie Notonemouridae Ricker, 1950
Slekten Aphanicerca Tillyard, 1931 – 9 arter, Afrika
Aphanicerca bicornis Barnard, 1934
Aphanicerca bovina Barnard, 1934
Aphanicerca capensis Tillyard, 1931
Aphanicerca chanae Picker & Stevens, 1999
Aphanicerca gnua Picker & Stevens, 1999
Aphanicerca lyrata Barnard, 1934
Aphanicerca terata Barnard, 1934
Aphanicerca uncinata Barnard, 1934


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aphanicerca i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Aphanicerca hos NCBI 
The Tree of Life – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
CSIRO – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
Norsk Entomologisk forening
Jens Kristian Thune

Jens Kristian Thune er navnet til flere personer:

Jens Kristian Thune (arkitekt) (1865–1925)
Jens Kristian Thune (jurist) (1935–2018)