jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Yashar Hanstad

Yashar Hanstad (født 9. desember 1982 i Teheran) er en norsk sivilarkitekt. Han var en av stifterne av det Trondheimsbaserte arkitektkontoret TYIN tegnestue Arkitekter, som ble nedlagt i 2019. Han drev fra starten kontoret sammen med Andreas Grøntvedt Gjertsen. De fikk mye positiv omtale i norske og internasjonale tidsskrifter og vant flere priser for sine arbeider.Hanstad er utdannet ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU), der han fikk sin mastergrad i arkitektur i 2010, med oppgaven Tanker og strategier for en aldrende befolkning.TYIN tegnestue begynte som et humanitært prosjekt (2008–2010) mens Gjertsen og Hanstad ennå var studenter. Deres arkitektur er omtalt som en «nødvendighetens arkitektur», som i tillegg til å være funksjonell, enkel og konstruktivt forståelig, skulle være bærekraftig, både når det gjelder materialvalg, byggeprosess og samfunnet den inngår i.
Fra 2011 arbeidet TYIN i hovedsak i Norge. I tillegg til å drive TYIN tegnestue, ble både Hanstad og Gjertsen fra samme år ansatt som universitetslektorer ved Fakultet for arkitektur og billedkunst, NTNU. I 2016 fikk begge stilling som førsteamanuensis ved fakultetets Institutt for byggekunst, form og farge. Da Tyin ble nedlagt i 2019, begynte Hanstad å arbeide hos Agraff arkitektur.


== Referanser ==


== Kilder ==
Bøkene og artiklene i listen (pr. 2016) omhandler i hovedsak TYIN tegnestue Arkitekter:

Almaas, Ingerid Helsing (2013). «Summen av tusen valg». Arkitektur N (norsk; engelsk sammendrag). 95 (1): 29–33.  (intervju med Hanstad og Gjertsen)
Beroš, Ana D. og Mirna Horvat (2011). «Architecture of necessity». Oris (engelsk and polsk) (75): 128–148.  (intervju med Hanstad og Gjertsen)
Narkiewicz-Laine, Christian (2014). The architecture of necessity : TYIN tegnestue Architects (engelsk). Galena, Ill.: Metropolitan Arts Press. ISBN 9780935119497. 
Skeide, Andreas (2014). Behind the lines – TYIN tegnestue (engelsk and japansk). Tokyo: Toto. ISBN 9784887063440. 


== Eksterne lenker ==
TYIN tegnestue Arkitekters offisielle nettsted (engelsk)
John Benbow

John Benbow (født 10. mars 1653 i Shrewsbury i England, død 4. november 1702 i Port Royal på Jamaica) var en engelsk offiser i Royal Navy. 


== Liv og virke ==
Han gikk inn i marinen 25 år gammel og jaktet blant annet på algeriske sjørøvere før ham forlot marinen og gikk inn i handelsflåten hvor han forble til Den ærerike revolusjon i 1688, da han vendte tilbake til Royal Navy og ble utnevnt til offiser.
Benbow sloss mot Frankrike i niårskrigen, og tjente senere som kommandant på, flere engelske fartøy og tok del i Beachy Head, Barfleur og Leene Hogue i 1690 og 1692. Han ble kjent under felttogene mot Salé og mauriske sjørøvere. Han beleiret Saint-Malo og kjempet i Vestindia mot Frankrike under Den spanske arvefølgekrigen.
Suksessen og ryktet til Benbow gjorde han både til meget kjent og at han ble forfremmet til admiral. Han var så innblandet i en sak under kamphandlingen i august 1702, hvor flere av kapteinene hans nektet å støtte ham da han kommanderte en skipsskvadron. Benbow fikk flere av kapteinene stilt for retten og senere fengslet eller henrettet for dette, men han levde ikke selv lenge nok til å oppleve dette. 
Disse hendelsene førte til at ryktet hans og flere referanser til ham i ble referert i senere populærlitteratur.


== Referanser ==


== Kilder ==
«Vice-Admiral John Benbow, 1653-1702». Maritime Art Greenwich. Greenwich Maritime Museum. Arkivert fra originalen 29. desember 2004.  Arkivert 29. desember 2004 hos Wayback Machine.
Tekst fra Encyclopædia Britannica sin 11. utgave, et leksikon som i dag er offentlig eiendom.
 Laughton, John Knox (1885). «Benbow, John (1653-1702)». I Leslie Stephen. Dictionary of National Biography. 4. London: Smith, Elder & Co.
Idrettslaget Høvdingen

Idrettslaget Høvdingen (stiftet 18. mai 1946) er et idrettslag fra Høvåg i Agder. Første formann var Helge Tveide. Idrettslaget hadde i begynnelsen både ski og friidrett på programmet.
Idrettslaget er et fleridrettslag og driver per 2016 med barneidrett, badminton, fotball, hestesport, håndball og orientering.


== Klubbhus og kunstgressbane ==
Høvdingen har sin egen kunstgressbane og eget klubbhus. Klubbhus ligger på Hæstadsletta og inneholder med forsamlingslokale og garderobeanlegg for fotballbanen. Det ble bygget i 2006 på dugnad av lagets medlemmer.


== Arkivet ==
Arkivet etter I.L Høvdingen befinner seg på Kuben i Arendal. Det omfatter bl.a. møteprotokoller, utklippsbøker, regnskap og medlemsbladet "Runeposten".


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(no) Arkiv etter Idrettslaget Høvdingen på Arkivportalen
Three Dog Night

Three Dog Night er et rockeband som ble stiftet i 1968 i Los Angeles, California, USA av vokalistene Danny Hutton, Chuck Negron og Cory Wells. De hadde 21 hitsingler der elleve kom på topp ti i USA og ble tildelt gullplate for 12 album på rad i perioden 1969-1975. De er kjent for sine originale arrangement og vokaltolkninger, men skriver lite av materialet sitt selv.


== Historie ==
Hutton, Negron og Wells rekrutterte gitarist Mike Allsup, keyboardist Jimmy Greenspoon, bassist Joe Schermie og trommeslager Floyd Sneed før de platedebuterte med Three Dog Night i 1968. De slapp tre singler fra plata, og kom på topp ti med «One» i 1969. «Mama Told Me (Not to Come)» fra It Ain't Easy tok førsteplassen på hitlistene i 1970. Deres største hit var «Joy to the World» i 1971 fra Naturally.Three Dog Night ble oppløst i 1976, men gjenforent ved flere anledninger. Wells døde i 2015 og Negron har forlatt bandet. Hutton har nå med seg vokalistene David Morgan og Paul Kingery, sistnevnte medvirker også med bass. Allsup er fortsatt med i bandet.


== Diskografi ==


=== Albumutgivelser ===

Three Dog Night (1968)
Suitable for Framing (1969)
It Ain't Easy (1970)
Naturally (1970)
Harmony (1971)
Seven Separate Fools (1972)
Cyan (1973)
Hard Labor (1974)
Coming Down Your Way (1975)
American Pastime (1976)
It's a Jungle (1983)
Three Dog Night with the London Symphony Orchestra (2002)


=== Singler ===

«Nobody» (1968)
«Try a Little Tenderness» (1969)
«One» (1969)
«Easy to Be Hard» (1969)
«Eli's Coming» (1969)
«Celebrate» (1970)
«Mama Told Me (Not to Come)» (1970)
«Out in the Country» (1970)
«One Man Band» (1970)
«Joy to the World» (1971)
«Liar» (1971)
«An Old Fashioned Love Song» (1971)
«Never Been to Spain» (1971)
«The Family of Man» (1972)
«Black and White» (1972)
«Pieces of April» (1972)
«Shambala» (1973)
«Let Me Serenade You» (1973)
«The Show Must Go On» (1974)
«Sure As I'm Sittin' Here» (1974)
«Play Something Sweet (Brickyard Blues)» (1974)
«Til the World Ends» (1975)
«Everybody Is a Masterpiece» (1976)
«It's a Jungle out There» (1983)
«Heart of Blues/Prayer of the Children» (2009)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Three Dog Night – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Three Dog Night på Internet Movie Database 
(en) Three Dog Night på Apple Music 
(en) Three Dog Night på Discogs 
(en) Three Dog Night på MusicBrainz 
(en) Three Dog Night på Spotify 
(en) Three Dog Night på Songkick 
(en) Three Dog Night på Last.fm 
(en) Three Dog Night på Genius — sangtekster 
(en) Three Dog Night på AllMusic 
Three Dog Night på Twitter 
Three Dog Night på Facebook 
Three Dog Night på Instagram 
Three Dog Night på YouTube
Charles Knowles

Charles Knowles  (c.1704 – 9. desember 1777) var en britisk marineoffiser. 
Han hadde vært kaptein på forskjellige krigsskip i åtte år, da han våren 1746 ble utpekt som guvernør i Louisbourg. Han var misfornøyd med forholdene på fortet i Louisbourg og klaget til hertugen av Newcastle. 30. november 1747 fikk han igjen kommando på havet. 8. mars 1748 kapret han fortet
Saint Lous de Sud i Haiti med flaggskipet sitt «Cornwall». Like etter, 12. mai 1748, ble han forfremmet til kontreadmiral av rød orden. 
12. oktober 1748 kjempet Knowles i slaget ved Havanna mot en spansk skvadron. Selv om bare ett spansk skip ble kapret og et annet skadet, ble ikke slaget den store seieren som britene hadde håpet på. Knowles ble beskyldt for dårlig lederskap og ble før til England og stilt for krigsrett. Resultatet ble en reprimande for den dårlige taktikken han hadde benyttet. 
I 1749 ble Knowles sendt til Jamaica, hvor han ble guvernør frem til 1752.
I 1757, under syvårskrigen mot Frankrike, var Knowles nestkommanderende under admiral Edward Hawke (1705-81) i Rochefort-toktet, hvor britene gikk på land ved Rochefort i Frankrike. Toktet var mislykket 
og Knowles fikk etter dette ikke kommando over skip igjen. Han ble full admiral i 1758 og admiral av hvit orden i 1770. Dette året trakk Knowles seg tilbake fra marinen og aksepterte en avtale med Katarina II av Russland om å lede marinen hennes i krigen mot Tyrkia. Han tjente i den russiske marinen til 1774.


== Referanser ==


== Kilder ==
Biografisk omtale Charles av Knowles


== Se også ==
Beleiringen av Louisbourg i 1758
Arvingen til Skjoldborg

Arvingen til Skjoldborg er en dansk stumfilm fra 1914 i regi av Alfred Cohn. Manuset ble skrevet av Erling og Ljut Stensgaard. I rollene ses blant andre Albert Price, Frederik Schack-Jensen og Axel Strøm.


== Rolleliste ==
Albert Price - Grev Adam af Rosenschiold
Frederik Schack-Jensen - Jørgen, grev Adams sønn
Axel Strøm - Niels Holt, møller
Gyda Aller - Grete, møllerens datter
Gerda Tarnow - Baronesse Tarnowa
Bernhard Lehmann - Beloff, spionsjef
Hans Starck - Kalnocki
August Wehmer - Normann, stabsadjudant
Georg Christensen - Jens Larsen, fisker
Doris Johannessen - Fiskerens kone
Carl Knudsen - Mikkel, møllersvenn
Per Stensgaard - Lille Svend


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arvingen til Skjoldborg på Internet Movie Database 
(no) Arvingen til Skjoldborg hos Filmfront 
(sv) Arvingen til Skjoldborg i Svensk Filmdatabas 
(da) Arvingen til Skjoldborg i Danmark Nationale Filminstitut
Enken (film)

Enken (dansk tittel: Enken) er en dansk stumfilm fra 1915 i regi av Alfred Cohn. Manuset ble skrevet av Erling Stensgaard. I rollene ses blant andre Alfred Cohn, Victoria Petersen og Per Stensgaard.


== Rolleliste ==
Alfred Cohn - Hansen, arbeidsløs
Victoria Petersen - Madam Hansen
Per Stensgaard - Anna, Hansens datter (som liten)
Doris Johannessen - Anna, Hansens datter (som voksen)
August Wehmer - Alfred Lund, lege
Gerda Tarnow


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Enken på Internet Movie Database 
(no) Enken hos Filmfront 
(da) Enken i Danmark Nationale Filminstitut
Weststar Aviation (Malaysia)

Weststar Aviation Services Sendirian Berhad, også kjent som Weststar Luftfart er et flyselskap for charterreiser med base på Sultan Abdul Aziz Shah Airport. Det ble etablert i april 2003 med godkjent Air Operation Certificate (AOC) fra Malaysian Department of Civil Aviation (DCA). Selskapets primære flåte består av Eurocopter EC 120 Colibri, EC 135 Ecureuil, AS365 Dauphin og AgustaWestland AW139, det nyeste tillegget til deres flåte.


== Flåten ==

Deres nåværende helikopterflåte består av (per juli 2011):

AgustaWestland AW139
AgustaWestland AW189
Eurocopter Dauphin AS365
Eurocopter EC120 Colibri
Eurocopter AS350 Ecureuil
Eurocopter AS355 Ecureuil 2
Sikorsky S-76 C++Selskapet opererer også tre utenlandske registrerte fly (fixed-wing) for VIP-flyvninger:

Gulfstream II
Boeing 727
Boeing 737-200


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Weststar Aviation – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Med 100 hestes kraft

Med 100 hestes kraft (dansk: Med 100 Hestes Kraft) er en dansk stumfilm fra 1913. Regissørens navn er ukjent. Hovedrollen som den unge mekanikeren Jack Mason spilles av norske Ingolf Schanche.


== I rollene ==
Ingolf Schanche - Jack Mason, ung mekaniker
Elisabeth Stub - Margaret Travers, en fattig pike
Carl Hillebrandt - Bob Manner, Jacks venn
Peter Nielsen - Philipson, bilfabrikant
Anker Kreutz - William Mason, Jacks far


== Referanser ==
Tecumseh (Nebraska)

Tecumseh er en amerikansk by og det administrative sentrum for det amerikanske fylket Johnson County i delstaten Nebraska. I 2010, hadde byen en befolkning på 1.677 mennesker.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Tecumseh, Nebraska – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Pradons

Pradons er en fransk kommune med 457 innbyggere (per januar 2013) i departementet Ardèche i regionen Auvergne-Rhône-Alpes.
Pradons ligger på venstre bredd av Ardèche, mellom Balazuc og Ruoms.


== Historie ==
På 1200-tallet bodde det åtte familier i Pradons. Kirken Saint André stammer fra denne tiden. Skipet er lagt til senere, og den er bygd på i bredden med et kapell. Kirken tilhører menigheten i Ruoms.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Pradons – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Wilhelm Wiehe (1858-1916)

Anton Wilhelm Wiehe (født 10. februar 1858  i Christiania, nåværende Oslo, død 18. august 1916 i København) var en norskfødt dansk skuespiller. Han var sønn av kongelig skuespiller Wilhelm Anton Wiehe og skuespilleren Ida Florentine Adami. Grunnen til at Wilhelm Wiehe ble født i Norge var at faren hadde et engasjement ved Christiania Theater i ni sesonger 1851-1860.
To av onklene, Michael og Johan Wiehe, var også skuespillere. De var dattersønner til den norskfødte danske skuespilleren Michael Rosing.Wilhelm Wiehe ble skuespiller mot farens vilje og kjempet forgjeves hele livet med å leve opp til slektsforbildene på teaterscenen. Han startet sin karriere på Det Kongelige Teater i København 6. oktober 1875 som Brok i Lygtemænd og spilte i farens avskjedsforestiling Einar Tambeskjelvar i Håkon Jarl. Senere var Wiehe engasjert i de danske provinsene og ved privatteatre i København, slik som Dagmarteatret og sist ved Casino.Han gjestet norske Centralteatret i november-desember 1898 sammen med Augusta Blad.I likhet med sin far måtte Wiehe avslutte sin karriere kun 53 år gammel på grunn av sviktende hukommelse. Hans siste opptreden var i Sigurd Jorsalfar 22. november 1911.


== Ekteskap ==
Wilhelm Wiehe giftet seg første gang med ballettdanseren Marie Charlotte Hansen (senere Wiehe-Berény) 5. juni 1889. Ekteskapet ble oppløst i 1899.Han giftet seg 1. desember 1899 med skuespilleren Augusta Blad. Ekteskapet ble oppløst i 1904.


== Filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wilhelm Wiehe på Internet Movie Database 
(da) Wilhelm Wiehe på Filmdatabasen 
(da) Wilhelm Wiehe på danskefilm.dk 
(da) Wilhelm Wiehe på danskfilmogtv.dk
Henning Eriksen

Henning Eriksen (født 28. februar 1878 i Kristiania, nåværende Oslo, død 1. oktober 1922 samme sted) var en norsk skuespiller.Eriksen scenedebuterte i 1903 på Centralteatret og var 1904–1912 engasjert ved Den Nationale Scene i Bergen, der han blant annet utmerket seg i rollen som Einar i Henrik Ibsens Brand. Derutover var Eriksen filmskuspiller i både Norge og Danmark. Han debuterte i 1913 i den danske stumfilmen Højt spil og medvirket i sammenlagt seks stumfilmer i årene 1913–1917.Henning Eriksen var 1906–1915 gift med skuespilleren Magda Blanc. Med henne fikk han datteren Magda Blanc-Eriksen og sønnen, skuespilleren Henning Blanc.


== Filmografi ==
1913 – Høit spil
1913 – Styrmandens sidste fart
1913 – De nygifte
1913 – Kongens foged
1916 – Paria
1917 – Unge hjerter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Henning Eriksen på Internet Movie Database 
(da) Henning Eriksen på Filmdatabasen 
(da) Henning Eriksen på danskefilm.dk 
(da) Henning Eriksen på danskfilmogtv.dk
Sjaktgrav

En sjaktgrav er en dyp, rektangulær begravelsesstruktur, lik i fasong som de grunnere hellekister, som inneholder et gulv av rullestein, vegger av murverk av knust stein, og et tak konstruert av treplanker.Sjaktgraver finner man blant annet ved Mykene i Hellas, der flere arkeologiske funn har blitt gjort, som den eldste rav funnet i Sør-Europa, og en dødsmaske i gull.


== Se også ==
Gravsirkel A (Mykene)
Gravsirkel B (Mykene)
Gravfelt


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anthony, David W. (2007). The Horse, the Wheel, and Language: How Bronze-Age Riders from the Eurasian Steppes Shaped the Modern World. Princeton, New Jersey: Princeton University Press. ISBN 0-691-05887-3. 
Dickinson, Oliver (desember 1999). Invasion, Migration and the Shaft Graves. Bulletin of the Institute of Classical Studies. 43. s. 97–107. doi:10.1111/j.2041-5370.1999.tb00480.x. 
Dickinson, Oliver (1977). The Origins of Mycenaean Civilization. Götenberg: Paul Aströms Förlag. 
Kipfer, Barbara Ann (2000), Encyclopedic Dictionary of Archaeology, New York: Springer, , http://books.google.com/books?id=XneTstDbcC0C 
Komita, Nobuo (1982). «The Grave Circles at Mycenae and the Early Indo-Europeans» (PDF). Research Reports of Ikutoku Technical University (A-7): 59–70. 
Pedley, John Griffiths (2011). Greek Art and Archaeology. Upper Saddle River, NJ: Prentice Hall. ISBN 978-0-20-500133-0. 


== Eksterne lenker ==
«The Aegeo-Balkan Prehistory Project». The Aegeo-Balkan Prehistory Team. 2007. 
Rutter, Jeremy B. «Prehistoric Archeology of the Aegean». Hanover, NH: Dartmouth College.
Konsumvare

En konsumvare, eller forbruksvare, er varer som etter produksjon egnes for konsum av en forbruker. Konsumvarer er varer som blir endelig konsumert, i stedet for å benyttes i en annen vares produksjon.


== Se også ==
Kapitalvare


== Referanser ==
Manila Metros FC

Manila Metros FC er en fotballklubb som holder til i Manila på Filippinene. Klubben ble stiftet 1. juni 2013 av manager og eier Nathan Riskin. Metros hadde sin første offisielle kamp mot Abangers FC 28. september 2013.
I deby sesongen i Weekend Futbol League i 2014/2015 sesongen endte Manila Metros FC på en 6 plass i Contenders Division, mens de i sesongen 2015/2016 gikk helt til topps i Contenders Division (3 Divisjon).


== Spillere ==


=== Spillere sesongen 2015/2016 ===
Spillerstall er oppdatert 10. Mai 2016.
Thomas Tollemache

Thomas Tollemache (Talmash eller Tolmach) (født 1651, død 1694) var en engelsk militær.


== Liv og virke ==
Han var andre sønn av sir Lionel Tollemache fra Helmingham, Suffolk og hans kone Elizabeth, 2. grevinne av Dysart. I 1678 ble han utnevnt til kaptein og tjenstgjorde i Tangier. I 1685 ble han oberstløytnant for et regiment med infanterister, men ga opp sin beordring kort tid etter at James II besteg tronen.
Tollemache forlot King James til fordel for protestanten William av Oranien som i 1688 med hell
tilranet seg den engelske trone under den ærerike revolusjonen. Hans tjenester for William, nå kong William III, førte til at han ble utnevnt som guvernør for Portsmouth og oberst for Coldstream Guards. I 1689 ble han innvalgt som medlem av Underhuset. 

Han deltok med sitt regiment under niårskrigen, i aksjoner som slaget ved Walcourt i august 1689. I 1691 tjenstgjorde han i Irland som generalmajor, ble berømt etter slaget ved Aughrim og ved beleiringene av Athlone, Galway og Limerick. I Nederlandene kunne han føye til sin allerede høye reputasjon, sin oppførsel under slagene ved Steenkirk og Neerwinden. I 1694 ble Tollemache foreslått og ledet en ekspedisjon mot den franske havnebyen Brest.
Franskmennene hadde snappet opp opplysninger om det forstående angrep og hadde forsterket garnisonen og havnens forsvarsverk.
Han ledet de engelske troppene med stor dyktighet, men de ble slått med store tap. Tollemache selv ble såret, men overlevde. Han døde kort tid senere i Plymouth i juni 1694.
Han ble gravlagt ved St Mary's i Helmingham, Suffolk.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Denne artikkelen inneholder materiale fra Encyclopædia Britannica Eleventh Edition, en publikasjon som nå er offentlig eiendom.

Wauchope, Piers. «Tollemache , Thomas (c.1651–1694)». Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press. doi:10.1093/ref: odnb/27500.
 Lloyd, Ernest Marsh (1898). «Tollemache, Thomas». In Lee, Sidney. Dictionary of National Biography 56. London: Smith, Elder & Co.
Farvel til Eddy Bellegueule

En finir avec Eddy Bellegueule [«(la oss) ta knekken på Eddy Bellegueule»] - utgitt på norsk, Farvel til Eddy Bellegueulle - er en fransk bok fra 2014 skrevet av Édouard Louis.
Per Tofte skreiv i 2016 at «Det er for så vidt interessant at en tynn debutroman [...] vekker slik interesse i vårt kulturliv. [...] Vel skildrer Louis et ressurssvakt arbeidermiljø i et nordfransk industrisamfunn. Det er så usselt, rått og uopplyst, at en først tror at det tilhører en annen tid enn vår. Men hvis man bare er opphengt i klasseskildringen, synes et vesentlig tema å komme i bakgrunnen, nemlig et mobbeoffers lidelse og flukt bort fra sin ulykkelige situasjon. Helt fra første side skildres det hvordan den homofile og feminine gutten daglig blir banket opp av sine skolekamerater».


== Referanser ==
Aften; rødt tre

Aften; rødt tre (nederlandsk: Avond; De rode boom) er et bilde fra perioden 1908–1910 av den nederlandske maleren Piet Mondrian. Bildet forestiller et tre badet rødt i solnedgang med blå bakgrunn. 
Bruken av sterke farver som ildrødt og koboltblå markerer et brudd med Mondrians tidligere naturalistiske stil, og er et første skritt på vei mot abstraksjonen. Malerstrøk og den forenklede farvebruk gir assosiasjoner til Vincent van Gogh og hans måte å male trær på.Bildet ble malt i Domburg i provinsen Zeeland, hvor han – som så mange andre malere – tilbrakte somrene. Det tilhører Gemeentemuseum Den Haag.


== Referanser ==
Sevanørret

Sevanørret (Salmo ischchan) er en laksefisk som er endemisk for Sevansjøen i Armenia. På armensk kalles den իշխան, ishkhan.
Den ligner på ørret (Salmo trutta), men har et butt hode og store svarte flekker på ryggsiden. I Sevansjøen blir den opptil 60 cm lang og 4 kg tung. Det har vært fire forskjellige bestander i Sevansjøen som gyter til ulik tid. To av bestandene gyter i tilløpselvene og to på grunt vann i innsjøen. Arten hadde tidligere stor økonomisk betydning. Bygging av demninger og senket vannstand har ødelagt gyteplassene, og det er blitt mye mindre av bunnlevende gammarider, som utgjorde en stor del av føden. Bestanden må nå opprettholdes ved hjelp av utsetting av yngel. Sevanørret er utsatt i Issyk-Kul i Kirgisistan, der den vokser raskere og blir større enn i Sevansjøen, opptil 89 cm lang og 17 kg tung.
Noen forskere mente at sevanørret tilhørte en basal linje i slekta Salmo, men molekylærgenetiske studier viser at den er nært i slekt med de andre ørretene i elvene som renner til Svartehavet, Det kaspiske hav og Aralsjøen (Salmo labrax, S. caspius og S. oxianus).


== Referanser ==


== Kilder ==
L.S. Berg (1948). Freshwater Fishes of the U.S.S.R. and Adjacent Countries. 1 (4 utg.). Guide to the Fauna of the U.S.S.R. No. 27.  [Engelsk oversettelse 1962]
K.A. Savvaitova (1999). «Fish and fisheries in Lake Sevan, Armenia, and in some other high altitude lakes of Caucasus».  I T. Petr. Fish and Fisheries at Higher Altitudes: Asia: FAO Fisheries Technical Paper No. 385. Roma: FAO. s. 279–304. ISBN 92-5-104309-4. 
B.K. Gabrielyan (2001). «An annotated checklist of freshwater fishes of Armenia». Naga. 24 (3–4): 23–29. 
L. Bernatchez og A. Osinov (1995). «Genetic diversity of trout (genus Salmo) from its most eastern native range based on mitochondrial DNA and nuclear gene variation». Mol. Ecol. 4 (3): 285–297. ISSN 1365-294X. doi:10.1111/j.1365-294X.1995.tb00222.x. 


== Eksterne lenker ==

(en) Sevanørret – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Sevanørret i Encyclopedia of Life 
(en) Sevanørret i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Sevanørret hos FishBase 
(en) Sevanørret hos ITIS 
(en) Sevanørret hos NCBI 
(en) Kategori:Salmo ischchan – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons