jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Boulevard des Italiens

Boulevard des Italiens er en av de fire av Paris' Grands Boulevards og del av en kjede boulevarder fra øst til vest:

Boulevard de la Madeleine
Boulevard des Capucines
Boulevard des Italiens
Boulevard MontmartreNavnet stammer fra Théâtre des Italiens, som ble bygd i 1783, kort før utbruddet av den franske revolusjon. Detee teateret er senere blitt erstattet av et annet (Opéra-Comique).


== Eksterne lenker ==
(en) Boulevard des Italiens (Paris) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Boulevard des Italiens på postkort fra ca 1900
Boulevard Montmartre

Boulevard Montmartre er en boulevard som løper øst-vestlig gjennom Paris nordlige indre by. Langs hele sin lengde utgjør den grense mellom 2. arrondissement i sør og 9. arrondissement i nord. Følger man Boulevard Montmartre østover gården over i Boulevard Poissonière og den skifter så navn ytterligere tre-fire ganger innen den når frem til Place de la République. Følger man den vesteover skifter den navn til Boulevard Haussmann som med et navneskifte fortsetter til Triumfbuen.
Navnet til tross ligger boulevarden ikke i bydelen Montmartre, men den krysses av den nord-sørlige Rue Montmartre som i og krysset skifter navn til Rue du Faubourg-Montmartre og fortsetter til Montmartre. Boulevarden stod ferdig i 1763.


== Eksterne lenker ==
(en) Boulevard Montmartre (Paris) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Boulevard Haussmann

Boulevard Haussmann er en boulevard i Paris. Med en lengde på 2 530 meter fører den gjennom 8. arrondissement og 9. arrondissement. Den strekker gjennom bydeler med viktige banker og handelshus.
Boulevarden er oppkalt etter byplanleggeren Georges-Eugène Haussmann som på 1800-tallet fornyet Paris' bybilde.
Kjøpesentrene Galeries Lafayette og Au Printemps ligger langs boulevarden. Fra 1906 til 1919 bodde forfatteren Marcel Proust (1871–1922) i nr. 102. I soverommet i denne leiligheten (nå utstilt på Musée Carnavalet) stor deler av På sporet av den tapte tid. Alan Bates spilte i strykket 102 Boulevard Haussmann, skrevet av Alan Bennett i 1990.I et hôtel particulier, 158 Boulevard Haussmann, er Musée Jacquemart-André, med en betydelig kunstsamling av gamle italienske mesterverker og fremover og nyere kunst.
Impresjonisten Gustave Caillebotte (1848 – 1894) har gjengitt boulevard i ulike lys gjennom dagen og til ulike årstider.
Den britiske varekjeden Marks & Spencer åpnet et varehus på Boulevard Haussmann i 1975, noe som var det første varehuset utenfor Storbritannia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Boulevard Haussmann (Paris) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Forforsterker

En forforsterker (engelsk: preamplifier eller preamp) er en elektronisk signalforsterker som klargjør et svakt signal slik at en forsterker kan behandle det. De er ofte brukt for å forsterke analoge sensorer som mikrofoner og pickuper på musikkinstrumenter og platespillere. En forforsterker befinner seg vanligvis så nær signalkilden som mulig for å redusere effekten av støy og interferens.


== Se også ==
Forsterker
Elektronikk


== Referanser ==
Mot betaling

Mot betaling (svensk: Giftas) er en svensk dramafilm fra 1955, i regi av Anders Henrikson. Manuset ble skrevet av det norskfødte ekteparet Kathrine Aurell og Tage Aurell. Det litterære forelegget var August Strindbergs novelle Mot betalning, som inngår i Strindbergs andre Giftas-samling.
Filmen ble spilt inn i Europa Film Studios i Sundbyberg, med utendørsscener fra Uppsala. Musikken i filmen ble framført av Kungliga Hovkapellet.
Den hadde svensk premiere 19. september 1955. 


== Rolleliste ==
Anita Björk - Helene
Anders Henrikson - Albert Sund, dosent, hennes mann 
Elsa Carlsson - Emilia, Helenes moster
Edvin Adolphson - Jakob, general, Helenes far
Gerda Lundequist - Hennes kongelige høyhet; enkehertuginnen av Dalarna
Holger Löwenadler - Dosent
Håkan Westergren - Dosent
Carl-Gunnar Wingård - Dosent
Ragnar Arvedson - Oberstløytnant
Gösta Cederlund -  Oberst
Gull Natorp - Oberstinne
Linnéa Hillberg - Malin
Inger Juel - Professorinne
Astrid Bodin - Lova
Herman Ahlsell - Løytnant


== Kilder ==
Giftas (1955) i Svensk Filmdatabas


== Eksterne lenker ==
(en) Mot betaling på Internet Movie Database 
(no) Mot betaling hos Filmfront 
(sv) Mot betaling i Svensk Filmdatabas 
(nl) Mot betaling på MovieMeter
Mandapam

Mandapam er en liten landsby i Ramanathapuram i Tamil Nadu. Den berømte Pamban jernbanebro ligger øst for denne landsbyen.. Fra Rameswaram ytterst på halvøya er det fergeforbindelse over Adam's Bridge til Jaffna på Sri Lanka


== Geografi ==
Mandapam ligger på 9°17′N 79°07′Ø., og høyden over havet er 9 meter


== Demografi ==
Etter Folketellingen i India 2001 hadde, Mandapam 15799 innbyggere. Menn utgjorde 51 %, kvinner 49 %. Lesekyndigheten var 71 %, høyere enn landsgjennomsnittet, 59,5 % menn, 75 %, kvinner 66 %. I Mandapam var 13 % under 6 år. Livsgrunnlaget er først og fremst fiske. Deler av fangsten selges lokalt i Tamil Nadu, resten eksporteres.


== Det indisk-norske fiskerisamsrbeidet ==
I Mandapam hadde Fiskeriprosjektet i Kerala en underavdeling, et "sattelittprosjekt". I tillegg til to andre, i Cannanore og Karwar. I Mandapam ble det bl.a. bygget en fiskemelsfabrikk, levert fra Stord Bartz


== Referanser ==
Ett dockhem

Ett dockhem er en svensk dramafilm fra 1956 i regi av Anders Henrikson. Manuset ble skrevet av det norskfødte ekteparet Kathrine Aurell og Tage Aurell. Det litterære forelegget var August Strindbergs novelle Ett dockhem, som ble utgitt i 1884.
Filmen ble innspilt i Europa Studios i Sundbyberg med utendørsscener fra Skeppsholmen i Stockholm.
Den hadde premiere i Sverige 20. februar 1956.


== Rolleliste ==
George Fant - Wilhelm Pall, sjøkaptein
Mai Zetterling - Gurli Pall, Wilhelms hustru
Gunnel Broström - Ottilia Sandegren
Hjördis Petterson - Gurlis mor
Torsten Lilliecrona - Skipslege
Einar Axelsson - Krigskommissarie
Svea Holm - Lovisa, tjenerinne
Carin Lundquist - Tjenestejente
Marianne Lindberg - Tjenestejente
Wilma Malmlöf - Pensjonat-bestyrerinne
Mats Björne - Offiser
Åke Svensson - Postbud
Axel Högel - Båtsmann
Hans Strååt - Førstestyrmann
Hans Sundberg - Rormann


== Kilder ==
Ett dockhem (1956) i Svensk filmdatabas


== Eksterne lenker ==
(en) Ett dockhem på Internet Movie Database 
(no) Ett dockhem hos Filmfront 
(sv) Ett dockhem i Svensk Filmdatabas
Arbolito (Paysandú)

Arbolito («liten tre» på spansk) er en by i Paysandú-departementet i det nordvestlige Uruguay.


== Befolkning ==
Byen har 115 innbyggere (Beregning 2011)

Kilde:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart over Arbolito (INE) (spansk)
Himmelsyna

Himmelsyna er et fjell i Froland, Birkenes og Evje og Hornnes i Agder. Kartverket angir toppen som det høyeste punkt i Birkenes, men kommunegrensa når ikke opp til toppen. Toppunktet ligger i Froland. Det høyeste punktet i Birkenes er da ikke høyere enn 646 meter over havet. 


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Himmelsyna, utsikt mot nordvest». 18. februar 2004. Arkivert fra originalen 8. april 2014. Besøkt 28. oktober 2016.
Bandama kaldera

Bandama kaldera er en del av Tafira landskapsvernområde på øya Gran Canaria i Kanariøyene. Kalderaen ligger rett sør for fjelltoppen Pico de Bandama som har en høyde på 574 meter over havet, og er omtrent 1000 meter bred og 170 meter dyp. Et informasjonssentrum befinner seg på Pico de Bandama, det er tilgjengelig via en bilvei som snor seg korketrekkeraktig rundt fjelltoppen. 
Den bratte veien ned til bunnen av kalderaen har fast dekke bare de første meterne, tar rundt en halv time og er eneste adkomst. Det finnes mye vulkansk aske med forskjellig farge og det finnes flere planter her som bare finnes på Kanariøyene.
Bandama kaldera ligger på grensen mellom kommunene Las Palmas de Gran Canaria og Santa Brígida, verneområdet strekker seg også inn i Telde.
Kalderaen, som er av typen maar, har av geologer blitt datert til det yngre holocen. Slik den viser seg i dag har den oppstått for rundt 5000 år siden, gjennom mindre pyroklastiske erupsjoner som har ført til at vulkankjeglen har brutt sammen.

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Monumento Natural de Bandama
Tambores (kommune)

Tambores er en kommune (spansk: municipio) i Paysandú-departementet i det nordvestlige Uruguay. Hovedstaden heter Tambores.


== Byer ==


== Historie ==
Tambores ble grunnlagt i 21. mars 2013.


== Regjeringen ==
Ordføreren (alcalde) i kommunen er Ricardo Soares de Lima (2015-2020) fra Partido Nacional.


== Referanser ==
Ørnemyrfjellet

Ørnemyrfjellet er et fjell nord i Audnedalen i Agder. Toppen er 578,1 meter over havet og er det høyeste punktet i Lyngdal kommune.


== Referanser ==
Karwar

Karwar er en by i den indiske delstaten Karnataka, og er den viktigste byen i distriktet Uttara Kannada. Folkemengden var 63 755 innbyggere ved folketellingen i 2011, med forsteder: 77 139 innbyggere . Kwarwar ligger i den nordlige del av kystlandskapet Kanara på malabarkysten. Karwar var tidligere en av de beste havnene på den indiske vestkysten, men mistet sin betydning i forbindelse med at jernbanen ble utbygd i Syd-India.


== Det indisk-norske fiskerisamarbeidet ==
Ett av tre «satellittprosjekter» i fiskeriprosjektet i Kerala i tidsrommet 1952–1972 var i Karwar.


== Referanser ==
Venehei

Venehei er et fjell nordøst i Kvinesdal i Agder. Toppen er det høyeste punktet i Kvinesdal, men rager ikke høyt over omgivelsene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Venehei - the highest point in Kvinesdal». Youtube. Besøkt 15. november 2015.
Tambores

Tambores er en by i Paysandú- og Tacuarembó-departementene i det nordlige Uruguay. Byen er hovedstad (spansk: cabecera eller alcaldía) i den kommunen Tambores.


== Historie ==
Tambores ble grunnlagt i 1936.


== Befolkning ==
Tambores har 1 561 innbyggere (Beregning 2011)
Kilde:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart over Tambores (INE) (spansk)
Midtstrandnuten

Midtstrandnuten er et fjell helt nord i Evje og Hornnes kommune i Agder. Toppen danner grensepunkt mellom kommunene Åseral og Evje og Hornnes. Dette er det høyeste punktet i Evje og Hornnes.


== Referanser ==
Rolls-Royce Trent 1000

Rolls-Royce Trent 1000 er en turbofanmotor med et høyt omløpsforhold (engelsk high bypass ratio) utviklet av Rolls-Royce Holdings fra tidligere motorer i Trent-serien. Den ble første gang testet på bakken 14. februar 2006. Trent 1000 sto for fremdriften av Boeing 787 Dreamliner på dets jomfrutur og første kommersielle flyvning.
All Nippon Airways, LOT Polish Airlines, LATAM Airlines Group, Norwegian, ILFC, British Airways, Royal Brunei Airlines, Singapore Airlines/Scoot, Virgin Atlantic og Thai Airways er flyselskaper som per 15. november 2015 opererer med Trent 1000-drevne Boeing 787 Dreamliner. Til sammen har 27 kunder lagt inn ordre på over 450 Boeing 787-maskiner med Trent 1000-motorer.


== Varianter ==


== Spesifikasjoner (Trent 1000) ==


==== Generelle egenskaper ====
Type: Aksialstrøms, treakslet turbofanmotor med høyt omløpsforhold
Lengde: 4,738 m
Diameter: 2,85 m (vifte)
Tørrvekt: 5 765 kg


==== Komponenter ====
Kompressor: 1 vifte med brede, skråstilte blader (swept wide chord) i kompositt av karbon og titan; ett-trinns lavtrykkskompressor, åttetrinns mellomtrykkskompressor, sekstrinns høytrykkskompressor
Brennkammere: Enkelt ringbrennkammer isolert med varmebestandige flisvegger
Turbin: Ett-trinns høytrykksturbin, ett-trinns mellomtrykksturbin, sekstrinns lavtrykksturbin


==== Ytelse ====
Maksimal skyvekraft: 240–350 kN (53 000–78 000 lbf) (flat-rated til ISA+15 °C) (skyvekraft ved takeoff)
Kompresjonsforhold: 52:1 (ved top of climb)
Omløpsforhold: 10,8–11:1
Luftmassestrøm: 1 290 kg/s
Skyvekraft/vekt-forhold: 6,189:1 (Trent 1000-J/-K ved maksimal skyvekraft)


== Se også ==

Sammenlignbare motorerGeneral Electric GEnxRelaterte listerListe over flymotorer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Rolls-Royce Trent 1000 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Offisiell nettside for Trent 1000 på rolls-royce.com (engelsk)
Dagestan i Tyrkvisjonens sangkonkurranse

Dagestan i Tyrkvisjonens sangkonkurranse er en oversikt over den russiske republikken Dagestans deltakelser og resultater i Tyrkvisjonens sangkonkurranse. Dagestan har ikke deltatt i Tyrkvisjonens sangkonkurranse, men skulle debutere i 2015.


== Bakgrunn ==
Dagestans deltakelser i konkurransen blir organisert av Qumuqlar, en organisasjon for bevaring av kumykkisk språk og kultur og for utvikling av kymyk-befolkningen. Organisasjonen velger ut deltakere til konkurransen.


== Historie ==
Kumykene skulle debutere i Tyrkvisjonens sangkonkurranse i 2015 med en trio som besto av kumyken Gulmira Kerimova, krimtataren Fatma Dzjapparova og Alla Bojtsjenko (Kamilja) fra Kabardino-Balkaria. I likhet med andre deltakere fra Russland trakk kumykene seg fra konkurransen. I 2016 ble Daniyal Harunow valgt til å representere kumykene i konkurransen etter en kvalifisering på Qumuqfest, men Tyrkvisjonens sangkonkurranse ble avlyst dette året.


== Deltakere, bidrag og resultater ==
Tabellforklaring Vinner 
 Ikke kvalifisert til finalen 
 Deltok ikke/trakk seg/diskvalifisert 
 Ingen konkurranse 
 Opplysning ukjent. Ingen delfinale. 


== Kringkastere og jurymedlemmer ==


== Referanser ==
Tuesildre

Tuesildre (Saxifraga cespitosa) er en flerårig urt i sildrefamilien.
Den har en lav med kjertelhår og vokser i tette tuer. Bladene er som regel treflikede og sitter i rosetter. Blomstene er hvite eller gulhvite og 7–9 mm store. Planten vokser på berghyller og blokkmark til fjells.
Arten er sirkumpolart utbredt i Arktis og i fjell lenger sør. I Europa finnes den i Island, Jan Mayen, Svalbard med Bjørnøya, Frans Josefs land, Novaja Semlja, Norge, Sverige, Finland og Nord-Russland. I Norge er tuesildre vanlig i fjellet over hele landet. I Jotunheimen finnes den opp til 2280 moh, og i Nord-Norge går den opp til 1200 moh.


== Litteratur ==
C. Grey-Wilson og M. Blamey; norsk utgave T. Faarlund og P. Sunding (1992). Teknologisk Forlags store illustrerte flora for Norge og Nord-Europa. Teknologisk Forlag. s. 170–171. ISBN 82-512-0355-4. 
«Tuvbräcka». Den virtuella floran. Besøkt 15. november 2015. 
R. Elven m.fl. (red.) Saxifraga cespitosa i Annotated Checklist of the Panarctic Flora (PAF): Vascular plants. Besøkt 15. november 2015.


== Eksterne lenker ==
(en) Tuesildre i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Tuesildre hos Artsdatabanken 
(sv) Tuesildre hos Dyntaxa 
(en) Tuesildre hos ITIS 
(en) Tuesildre hos NCBI 
(en) Tuesildre hos Panarctic Flora 
(en) Tuesildre hos The International Plant Names Index 
(en) Tuesildre hos Tropicos 
(en) Kategori:Saxifraga cespitosa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Saxifraga cespitosa – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Saxifraga cespitosa – detaljert informasjon på Wikispecies 
Urtekildens bildegalleri - tuesildre
Svalbards flora - Saxifraga cespitosa Arkivert 16. oktober 2015 hos Wayback Machine.
Bristol (Tennessee)

Bristol er en by (city) i Sullivan County i den amerikanske delstaten Tennessee. Byen er tvilling til Bristol (Virginia) som ligger på andre siden av delstatsgrensen. Delstatsgrensen går langs byenes hovedgate, State street, i byens felles sentrumsområde. Byene ligger på hver sin side av hovedgaten. NASCAR-banen Bristol Motor Speedway ligger i byen og har pleid å ha opptil 160 000 tilskuere på løpene.


== Demografi ==
Ved folketellingen i 2010 ble befolkningen oppgitt til å være 26 702. I 2014 ble befolkningen, av United States Census Bureau, anslått til 26 729.


== Geografi ==
Ifølge United States Census Bureau har byen et areal på 76,3 km², hvorav 76,0 km² land og 0,3 km² vann. Bristol ligger rundt 525 moh.


== Kjente innbyggere ==
Clarence Tom Ashley (1895-1967), folkemusiker
Tennessee Ernie Ford (1919-1991), gospel/country-musiker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
http://www.city-data.com/city/Bristol-Tennessee.html
Carlos Kleiber

Carlos Kleiber (født 3. juli 1930 i Berlin i Tyskland, død 13. juli 2004 i Litija i Slovenia) var en tyskfødt østerriksk dirigent som er regnet som en av de største klassiske dirigentene i det 20. århundre.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Carlos Kleiber hadde som fødenavn Karl Ludwig Bonifacius Kleiber og var sønn av den østerrikske dirigenten Erich Kleiber fra Wien i Østerrike og den amerikanske Ruth Goodrich fra Waterloo i  Iowa i USA. I 1940 flyttet Kleiber-familien til Buenos Aires og han byttet navn til Carlos. 
Som ung hadde han en engelsk guvernante og vokste opp på engelsk kostskole. Kan komponerte, sang og spilte piano og pauker. Carlos studerte kjemi i Zürich men skiftet snart karriere til musikken.


=== Musiker ===
Han debuterte som dirigent med operetten Gasparone i Potsdam i 1954. Fra 1958 til 1964 var han Kapellmeister Deutsche Oper am Rhein i  Düsseldorf og Duisburg, deretter ved Zürich-operaen fra 1964 til 1966. Fra 1966 til 1973 var han først Kapellmeister in Stuttgart før han dirigerte ved den Bayerske statsopera i München. 
I løpet av sin årene som freelancer begrenset Kleiber seg til et begrenset antall fremføringer. Blant hans konsertrepertoire i Royal Opera House var Der Rosenkavalier, Elektra, La bohème and Otello. Han debuterte i Bayreuth med fremføringen av Wagners Tristan und Isolde. Første konsert i USA var i 1978 med Chicago Symphony Orchestra.. Sammen med Luciano Pavarotti og Mirella Freni dirigerte han Giacomo Puccinis La bohème på Metropolitan Opera i New York. I 1989 avslo han å etterfølge Herbert von Karajan som dirigent i Berlinfilharmonien. 
Kleiber gav bare et intervju i løpet av hele sitt liv. Etter at han sluttet i den Bayerske statsoperaen gav han etterhvert færre fremføringer. Han gjorde bare et mindre antall innspillinger, men mange av disse er høyt verdsatt i det klassiske musikkmiljøet. Særlig hans tolkninger av Beethovens femte symfoni og syvende symfoni med Wiener-filharmonikernes er regnet som fremragende. Dessuten er Brahms Symfoni nr. 4 Franz Schuberts 3. og 7./8. («Den ufullendte») berømt. Hans siste innspilling var med Wagners Tristan und Isolde med Staatskapelle Dresden. 
Kleiber pensjonerte seg på tidlig 90-tall bortsett fra enkelte veldedighetskonserter. Han er gravlagt i den Slovenske landsbyen Konjšica i nærheten av Litija sammen med sin kone ballettdanseren Stanislava Brezovar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Carlos Kleiber – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Carlos Kleiber på Internet Movie Database 
(en) Carlos Kleiber hos The Movie Database 
(en) Carlos Kleiber på Apple Music 
(en) Carlos Kleiber på Discogs 
(en) Carlos Kleiber på MusicBrainz 
(en) Carlos Kleiber på Spotify 
(en) Carlos Kleiber på Last.fm 
(en) Carlos Kleiber på AllMusic
Fra kolonimagt til kolonihavemagt

Fra kolonimagt til kolonihavemagt er en dansk TV-serie fra 2015, som viser danske helter i nytt lys.
I serien møter vi blant andre Poppo av Slesvig som førsøker å kristne Harald Blåtann, en ubekymret Christian IV, en vegelsinnet Frederik VI, venninnene Grevinne Danner og Louise Heiberg i teselskap på Jægerspris slott, statsminister Thorvald Stauning m.fl.Manuskriptforfatter Anne Neye spiller selv Grevinne Danner og Frederik VI i serien. Andre medspillere er Hella Joof, Henrik Birck, Sune Svanekier, Thomas Hwan og Rasmus Botoft.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fra kolonimagt til kolonihavemagt på Internet Movie Database 
(da) Fra kolonimagt til kolonihavemagt i Danmark Nationale Filminstitut 
Fra kolonimagt til kolonihavemagt, avsnitt 1 fra youtube
Nils Holgerssons forunderlige reise (film)

Nils Holgerssons forunderlige reise (svensk: Nils Holgerssons underbara resa) er en svensk film fra 1962, regissert av Kenne Fant. Manuset ble skrevet av det norskfødte ekteparet Tage Aurell og Kathrine Aurell. Det bygde på Selma Lagerlöfs roman Nils Holgerssons underbara resa genom Sverige, utgitt i to bind i 1906 og 1907.
Den hadde premiere i Sverige 12. september 1962.
Filmen var med i den tredje internasjonale filmfestivalen i Moskva i 1963.


== Rolleliste ==
Sven Lundberg - Nils Holgersson
Max von Sydow - Nils far
Annika Tretow - Nils mor
Jarl Kulle - Mårten Gåskarl, stemme
Naima Wifstrand - Mor Akka, stemme
Georg Funkquist - Ørnen Gorgo, stemme
Holger Löwenadler - Statuen Karl XI, stemme
Olof Sandborg - Ravnen Bataki, stemme
Toivo Pawlo - Smirre Räv, stemme
Åke Fridell - Bandhunden, stemme
Yvonne Lombard - Villgåsen Dunfin, stemme
Erik Hell - Jegeren
John Norrman - Vaktmesteren på Skansen
Elsa Ebbesen-Thornblad - Den ene uglen, stemme
Hanny Schedin - Den andre uglen, stemme
Manne Grünberger - Nissen, stemme
Gösta Ekman - Studenten i Uppsala
John Elfström - Rosenbom, stemme
Birger Åsander - Fiskeren
Christina Schollin - Kontorpiken
Kong Gustaf VI Adolf - som seg selv
Birger Lensander - En arbeider
Anita Wall - Pike i vinduet
Birgitta Alm - Pike i vinduet
Carl Andersson - Den ene bonden


== Referanser ==


== Kilder ==
Nils Holgerssons underbara resa (1962) i Svensk Filmdatabas


== Eksterne lenker ==
(en) Nils Holgerssons forunderlige reise på Internet Movie Database 
(no) Nils Holgerssons forunderlige reise hos Filmfront 
(sv) Nils Holgerssons forunderlige reise i Svensk Filmdatabas 
(nl) Nils Holgerssons forunderlige reise på MovieMeter 
(en) Nils Holgerssons forunderlige reise på AllMovie 
(en) Nils Holgerssons forunderlige reise på Rotten Tomatoes
Ringsrudåsen

Ringsrudåsen er en ås i Nordre Land på grensa mot Gjøvik. Den høyeste toppen ligger i Nordre Land, men kommunegrensa til Gjøvik går bare knappe 100 meter sørøst for toppen. Her når Gjøvik kommune sitt høyeste punkt, 837 meter over havet.


== Se også ==
Liste over høyeste punkt i norske kommuner


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Julian Bream

Julian Alexander Bream (født 15. juli 1933 i Battersea, død 14. august 2020 i Wiltshire) var en britisk klassisk gitarist og luttenist. Han er særlig kjent for sin innsats for å gjenopplive populariteten til luttmusikk. 
Bream ble født i Battersea i London, men vokste opp i Hampton. Hans far spilte jazzgitar og piano. Han studerte piano og komposisjon ved Royal College of Music. I 1960 grunnla han Julian Bream Consort, et ensemble som spilte på instrumenter fra elisabethansk tid. Bream gjorde et stort antall innspillinger på plateselskapene RCA og EMI Classics. For disse ble han tildelt fire Grammy-priser.Han ble utnevnt til OBE i 1964 og CBE i 1985.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Peter Sensier & Graham Wade. "Bream, Julian (Alexander)" i The New Grove Dictionary of Music and Musicians MacMillan, 2001
Stuart W. Button, Julian Bream, the Foundations of a Musical Career, Scolar Press, 1997 ISBN 1-57784-067-4
Graham Wade, The Art of Julian Bream, Ashley Mark Publishing Company, 2008
Julian Bream: a Life on the Road. London: Macdonald, 1982. ISBN 0-356-07880-9


== Eksterne lenker ==
(en) Julian Bream – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Julian Bream på Internet Movie Database 
(en) Julian Bream hos The Movie Database 
(en) Julian Bream på Discogs 
(en) Julian Bream på MusicBrainz 
(en) Julian Bream på AllMusic
Canal de l’Ourcq

Canal de l’Ourcq er en fransk kanal som opprinnelig ble konstruert for å føre drikkevann til Paris. Kanalen begynner i den lille landsby Port-aux-Perches kommunen Silly-la-Poterie, der elven Ourcq ble kanalisert for å bli seilbar for kanalbåter. Etter 11 kilometer, ved Mareuil-sur-Ourcq i departementet Oise, begynner den som egen kanal og løper derfra 96,6 km, til den munner ut i Bassin de la Villette i Paris. Sammen med Canal Saint-Denis og Canal Saint-Martin utgjør den det samlede kanalnett i Paris.
Arbeidet med kanalen ble startet i 1802 og var avsluttet i 1825.
Utover å sikre drikkevannsforsyningen til Paris virker kanalen også som transportvei for godstransport.


== Eksterne lenker ==
(en) Canal de l'Ourcq – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Canal de l’Ourcq på Paris' hjemmeside». Besøkt 19. januar 2013.
Gårdsetervatnet

Gårdsetervatnet er en innsjø i Flatanger og Namsos kommuner i Trøndelag.


== Referanser ==
Fjellselva

Fjellselva er ei elv i Flatanger kommune i Trøndelag. Den er 1,9 kilometer lang og renner fra Gårdsetervatnet til Morkavatnet. Elva utnyttes til kraftproduksjon i Morkenfoss kraftverk.


== Referanser ==