jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Henriette Hagelien

Henriette Hagelien (født Galtung Døsvig 1943 i Bergen) er en norsk billedkunstner. Hun har sitt atelier på Nordås ved Bergen og bor i Provence tre måneder i året. Hun lar seg inspirere av naturens klare og sterke farger og i de grove strøkene med palettkniven lar hun fargene eksplodere på lerretet i etter hvert mer abstrakte former.


== Bakgrunn ==
I 1970-1971 var hun student i Aix-en-Provence. Som utallige andre kunstnere, ble hun inspirert av lyset og fargene i Provence. Hun vandret i Cezannes landskap rundt Aix og hun besøkte van Goghs områder rundt Arles. Picasso og Chagall levde og virket fortsatt i Provence på den tiden. De hadde nettopp fått sine egne museer i Antibes og Nice hvor Henriette kunne studere deres teknikk. Slik begynte det. Hjemme igjen i Bergen ble hun elev av Lise Landmark von Krogh. Hun valgte palettkniven som sitt hovedinstrument og deltok på en rekke kollektive utstillinger.


== Separatutstillinger ==
I 1986 hadde hun sin første separatutstilling i Galleri Liv i Oslo og i Galleri Nikolai i Bergen og i 1987 på Rekkjetunet på Tysnes, i Vesta-Hygeas vestibyle i Fyllingsdalen og i Galleri Primstaven på Nesttun. I 1988 hadde hun separatutstilling i Sønset Galleri i Tønsberg, i 1990 i Galerie Granet i Aix-en-Provence, i 1991 i Galleri Smigården i Sandnes og i 1994 på Årbakka i Tysnes.
Galleri Primstaven på Nesttun ved Bergen ble Henriette Hageliens faste galleri fra 1990 inntil galleriet stengte sine dører i 2010. Der har hun også hatt separatutstillinger hvert tredje år. I tillegg har hun hatt separatutstillinger hvert tredje år i Arendal mellom 1988 og 2011.I 2015 og 2017 hadde hun separatutstillinger på Vedholmen Galleri på Os.I 1996 deponerte hun på oppfordring en hel utstilling på onkologisk avdeling på Haukeland sykehus der pasientene venter på kreftbehandling.


== Familie ==
Henriette Hagelien er gift med høyesterettsadvokat Per Hagelien og mor til bransjedirektør Even Hagelien i NHO Service og handel.


== Referanser ==
Madvikvatnet

Madvikvatnet (nordsamisk: Suohpajávri) er en innsjø i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den har et areal på 1,40 km². Innsjøen har utløp mot øst via Skipshamnvatnet til Skipshamna på vestsida av Jarfjorden.


== Referanser ==
Fuglevatnet (Sør-Varanger)

Fuglevatnet (nordsamisk: Loddebávttjávri) er en innsjø i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den har et areal på 0,92 km². Innsjøen har utløp mot øst gjennom en kort og stri bekk ned til vestsida av Jarfjorden.


== Referanser ==
State Of Shock

«State Of Shock» er en sang skrevet av Michael Jackson og Randy Hansen som ble spilt inn og gitt ut på dingel med The Jacksons i 1984. Sangen ble også gitt ut på albumet Victory senere samme år.
Mick Jagger og Tina Turner sang sangen under Live Aid i 1985.
Skrukkebuktvatnet

Skrukkebuktvatnet eller Neverskrukkevatn (nordsamisk: Guhkesjávri) er en innsjø i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den ligger sør for Fylkesvei 8850, mellom Langfjordeid i vest og Brattli i øst, og har et areal på 0,87 km². Innsjøen har utløp mot øst til Fjellheimbekken, som renner til Skrukkebukta på vestsida av Pasvikelva. Dypeste punktet er 28,3 meter. 


== Referanser ==
Erik Call

Erik Call (født 12. mai 1981 i La Crosse, Wisconsin) er en amerikansk filmskaper, manusforfatter, filmfotograf og skuespiller.Erik Call har norske røtter, og skrev manus til fjernsynsserien Møkkakaffe som ble vist på NRK i november og desember 2013. Serien består av syv episder, og starter med at to familier blir tilkalt til sykehuset etter en alvorlig bilulykke. På sykehuset oppdager de to familiene at de er pårørende til to menn som av en ukjent grunn befant seg i samme bil, og mens de to mennene ligger hardt skadet forsøker familiene deres å forstå hva som har foregått i forkant av ulykken. Dialogene føres dels på tegnspråk, dels som tale.I 2016 viste NRK et dokumentarprogram med tittelen Eriks arv, som følger Calls reise fra Minnesota tilbake til hans norske forfars lille gårdsbruk på Vestlandet.


== Filmografi ==


=== Manusforfatter ===
2013: Møkkakaffe (tv-serie)
2013: Baby I Try for You (Tim Sweeney) (kortfilm)
2012: It's my role! (kortfillm)
2011: Raw (kortfilm)
2009: Glee (kortfilm (video))
2004: Rangeland Romances (kortfilm)


=== Editor ===
2013: California School for the Deaf (dokumentar)
2013: Baby I Try for You (Tim Sweeney) (kortfilm)
2011: Raw (kortfilm)
2009: Glee (kortfilm (video))


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Erik Call på Internet Movie Database
Ohmb

Ohmb er et norsk indierockband. Bandet ble startet i 2004, men ble først utgitt i 2014. Medlemmene Kyrre Alvær og Herman Bondeson har spilt sammen i tidligere Østfold-prosjekter som Fascination og The Source. Ved siden av andre karrierer har begge to alltid holdt musikken og skrivingen ved like.
Sangene har utviklet seg som gammeldagse brevvekslinger fra det 18. århundre på teknologi fra det 21. Ohmb lager melodisentrerte låter i grenselandet pop og rock, men tangerer både elektronika, vise- og fortellertradisjon, med noe innslag av jazz.


== Medlemmer ==
Herman Bondeson – bass, piano, orgel og vokal
Kyrre Alvær – gitar, perkusjon, trommer, synth og vokal
Susanne Walle - VokalFra platen Wild Tales er Alex Quinn fast å regne på trommer og som studioingeniør.
Chris Taylor er Studio Manager og produsent hos Parr Street Studios i Liverpool. Taylor er på mange måter bandets fjerdeperson, med utdanning fra LIPA i Liverpool, og 7 års historie med noen av verdens største band.


== Diskografi ==
Brazilian Song  - singel (2019)
Alone - singel (2019)
Promise - singel (2018)
Left the Building - singel (2018)
Ohmb - EP (2018)
Wild Tales – EP (2017)
Still Here – singel (2016)
My Denial  – singel (2016)
Solar System – singel (2015)
Goodbye – singel (2015)
Summertime – singel (2015)
Lifelong – singel (2015)
Sunday Evening Sound – singel (2014)
Alain Paruit

Alain Paruit (født Alain Herskovits, 1939 i Paris, død 9. juni 2009 i Paris) var en fransk-rumensk oversetter. Han er blitt kalt «den beste oversetteren av rumensk litteratur til fransk.»Faren hans, Endre Herskovits, opprinnelig fra Brașov i Romania, hadde studert medisin i Paris, der han ble kjent med Micheline-Christiane, som han giftet seg med, og som han fikk fire barn med. Ettersom faren hadde kontakt med rumenske spioner som ble sendt til Frankrike etter at Romania kom under kommunistisk styre, ble han arrestert og utvist til Romania i juni 1948. Resten av familien reiste etter i oktober samme år og de bosatte seg i București, der Alain gikk på gymnas. På Universitetet i București studerte han fransk språk og litteratur, og etterpå arbeidet han som tolk, oversetter av rumensk litteratur til fransk og ved den rumenske statlige kringkastingen, som hadde radioprogrammer med propaganda ment for utlandet på fremmedspråk, bl.a. på fransk.Han fikk tillatelse av rumensk myndigheter til å bosette seg sammen med sin nystartede familie igjen i Frankrike i 1969 (der han brukte morens etternavn), og arbeidet først i en bokhandel. Senere oversatte han flere rumenske forfattere til fransk, ofte for forlaget Gallimard. Han arbeidet i omtrent sytten år som oppleser for den rumenske avdelingen av Radio Free Europes Paris-kontor. Han var også et aktivt medlem av den såkalte «Komitéen for beskyttelse av menneskerettighetene i Romania», som ble opprettet i Paris i 1977.Han oversatte bøker av Mircea Eliade, Paul Goma, Dumitru Țepeneag, Emil Cioran, Nichita Stănescu, Ana Blandiana, Mihail Sebastian, Gabriela Adameșteanu, Norman Manea, Al. Vona, Mircea Cărtărescu m.fl.
Sønnen hans, André, ble født i 1965.


== Bøker ==
Les Barbelés du rire (Albatros, 1978)


== Æresbevisninger ==
Oversetterpremie gitt av Neptun-festivalen, 2006


== Referanser ==
U.S. Route 70

U.S Route 70  (også kalt U.S. Highway 70 eller med forkortelsen  US 70) er en amerikansk hovedvei som løper fra Arizona til Nord-Carolinas kyst. Det meste av den tilsvarer den tidligere Lee Highway.
Før Interstate-systemet var fullført ble U.S. Highway 70 noen ganger omtalt som «Broadway of America», ettersom den var en av de viktigste ferdselsårer tvers over landet.


== Eksterne lenker ==
(en) U.S. Route 70 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Oxychilus (Tauroxychilus)

Oxychilus (Tauroxychilus) er en underslekt av slekten Oxychilus av glanssnegler som tilhører landlevende lungesnegler. De er små snegler med et tynt skiveformet skall.
Underslekten er terrestrisk.


== Systematisk inndeling ==
Ny klassifikasjon etter revisjon i 2015. 
Slekten omfatter mer enn 100 arter
Rekke bløtdyr (Mollusca) Cuvier, 1795
Klasse snegler (Gastropoda) Cuvier, 1797
(Orthogastropoda Ponder & Lindberg, 1996 ikke lenger en del av systematikken)
(Caenogastropoda Cox, 1960 fortsatt en del av systematikken, men ikke en overgruppe i denne sammenhengen)
Underklasse Heterobranchia J.E. Gray, 1840
Infraklasse: lungesnegler (Pulmonata) Cuvier in Blainville, 1814
Orden landlungesnegler (Stylommatophora) A. Schmidt, 1855
Underorden Sigmurethra
Overfamilie Gastrodontoidea Tryon, 1866
Familie glanssnegler (Oxychilidae) Hesse, 1927 (1879)
Underfamilie Daudebardiinae Kobelt, 1906
Slekt Oxychilus Fitzinger, 1833
Underslekt Oxychilus (Tauroxychilus) Balashov, 2016
Oxychilus (Tauroxychilus) diaphanellus Krynicki, 1836


== Referanser ==


== Litteratur ==
Giusti F. & Manganelli G. 2002. Redescription of two west European Oxychilus species: O. alliarius (Miller, 1822) and O. helveticus (Blum, 1881), and notes on the systematics of Oxychilus Fitzinger, 1833 (Gastropoda: Pulmonata: Zonitidae). Journal of Conchology, May 2002 , Volume 37, Part: 5. 455 sider.


== Eksterne lenker ==
(en) Oxychilus (Tauroxychilus) – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen
Oxychilus (Tauroxychilus) diaphanellus

Oxychilus (Tauroxychilus) diaphanellus er en art av underslekten Oxychilus (Tauroxychilus) av slekten Oxychilus av glanssnegler som tilhører landlevende lungesnegler. De er små snegler med et tynt skiveformet skall.
Arten er terrestrisk.


== Systematisk inndeling ==
Ny klassifikasjon etter revisjon i 2015. 
Slekten omfatter mer enn 100 arter
Rekke bløtdyr (Mollusca) Cuvier, 1795
Klasse snegler (Gastropoda) Cuvier, 1797
(Orthogastropoda Ponder & Lindberg, 1996 ikke lenger en del av systematikken)
(Caenogastropoda Cox, 1960 fortsatt en del av systematikken, men ikke en overgruppe i denne sammenhengen)
Underklasse Heterobranchia J.E. Gray, 1840
Infraklasse: lungesnegler (Pulmonata) Cuvier in Blainville, 1814
Orden landlungesnegler (Stylommatophora) A. Schmidt, 1855
Underorden Sigmurethra
Overfamilie Gastrodontoidea Tryon, 1866
Familie glanssnegler (Oxychilidae) Hesse, 1927 (1879)
Underfamilie Daudebardiinae Kobelt, 1906
Slekt Oxychilus Fitzinger, 1833
Underslekt Oxychilus (Tauroxychilus) Balashov, 2016
Oxychilus (Tauroxychilus) diaphanellus Krynicki, 1836


== Referanser ==


== Litteratur ==
Giusti F. & Manganelli G. 2002. Redescription of two west European Oxychilus species: O. alliarius (Miller, 1822) and O. helveticus (Blum, 1881), and notes on the systematics of Oxychilus Fitzinger, 1833 (Gastropoda: Pulmonata: Zonitidae). Journal of Conchology, May 2002 , Volume 37, Part: 5. 455 sider.


== Eksterne lenker ==
(en) Oxychilus (Tauroxychilus) diaphanellus i Encyclopedia of Life 
(en) Oxychilus (Tauroxychilus) diaphanellus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Oxychilus (Tauroxychilus) diaphanellus hos NCBI 
(en) Kategori:Oxychilus diaphanellus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Refugio (Texas)

Refugio er administrativt sete i Refugio County i Texas.  Etter 2010 års folketelling hadde Refugio 2 890 innbyggere.Byen ligger ved krysset mellom U.S. Highways 183 og 77 på nordre bredd av Mission River sørøst i Texas, ca 50 km fra Mexicogolfen.


== Kjente personer fra Refugio ==
Joseph L. Galloway, forfatter
Nolan Ryan, baseballspiller


== Referanser ==
Elias Ashmole

Elias Ashmole (født 23. mai 1617 i Lichfield, død 18. mai 1692) var en engelsk antikvar og grunnleggeren av Ashmolean museum i Oxford.
Ashmole kvalifiserte seg i 1638 som advokat, og innehadde flere embeder i krisetiden i England. Han hadde sterk interesse for astrologi, og i de følgende årene beskjeftiget han seg med heraldikk og antikvitetsforskning. Ashmole var en grunnleggerne av Royal Society i 1660. Hans museum var det første kuriositetskabinett i riket. Samlingen sto ferdig i 1683, og ble etter hans død donert til universitetets bibliotek.


== Referanser ==
U.S. Route 83

U.S. Route 83 er en av de lengste nord-sørlige veiene i USA. Veien er 3 048 km lang og ble nummerert i 1926.
Route 83 begynner ved Westhope i Nord-Dakota ved den kanadiske grense, der len tilsluttes den kanadiske veien Manitoba provincial highway 83. Veien går sørover gjennom delstatene Nord-Dakota, Sør-Dakota, Nebraska, Kansas, Oklahoma og Texas, og slutter i Brownsville i Texas ved Veteran's International Bridge som krysser grensen til Mexico.
Fortifikationsverket

Fortifikationsverket er et svensk statlig forvaltningsorgan som sorterer under Finansdepartementet og har ansvar for å forvalte en viss del av statens faste eiendommer, slik som eiendommer til forsvarsformål.


== Historikk ==
Fortifikationsverkets historikk går tilbake til 1635 da Kungliga Fortifikationen ble opprettet. Gjennom forsvarsbeslutningen av 1936 ble det i 1937 gjennomført en oppdeling av Kungliga Fortifikationen til Ingenjörstrupperna, Signaltrupperna og Fortifikationskåren. Senere, gjennom forsvarsbeslutningen av 1948, ble Fortifikationsförvaltningen opprettet og i 1994 ble navnet Fortifikationsverket innført, samtidig som etaten ble en frittstående myndighet under Forsvarsdepartementet. I 1997 tok etaten over eiendomsansvaret fra Försvarsmakten og i 1999 ble den overført til Finansdepartementet.I Regjeringen Reinfeldts budsjettproposisjon for 2012 (2011/12:1) ble det foreslått en omstrukturering av Fortifikationsverket, dette etter en utredning som var blitt overlevert til regjeringen i april 2011, Fi 2009:04 og SOU 2011:31. Utredning foreslo at Fortifikationsverkets åpne eiendomsbistand sammen med Specialfastigheter slås sammen til ett selskap. Videre ble det foreslått at Försvarsmaktens forsvarsanlegg (sikre fjellanlegg) og utenlandsleirer overføres til Försvarsmaktens regi, samt at statlige bygningsminner (som anvendes i virksomhet) overføres til Statens Fastighetsverk. I 2012 skulle Riksdagen beslutte, etter ny proposisjon fra regjeringen, hvordan det statlige eiendomsforvaltningen skulle se ut og arbeide.I begynnelsen av september 2013 ble det foreslått at både Fortifikationsverket og Statens Fastighetsverk skulle legges ned og sammen danne en ny myndighet. Onsdag den 18. desember 2013 besluttet regjeringen å ikke gjennomføre noen nedleggelse, som innebærer at såvel Fortifikationsverket som Statens Fastighetsverk forblir i eksisterende form.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Carpathica

Carpathica er bløtdyr og utgjør en slekt av de landlevende lungesneglene. Flere av artene har et skiveformet tynt skall.
Slekten er terrestrisk.


== Systematisk inndeling ==
Ny klassifikasjon etter revisjon i 2015.
Rekke BLØTDYR (Mollusca) Cuvier, 1795
Klasse snegler (Gastropoda) Cuvier, 1797
(Orthogastropoda Ponder & Lindberg, 1996 ikke lenger en del av systematikken)
(Caenogastropoda Cox, 1960 fortsatt en del av systematikken, men ikke en overgruppe i denne sammenhengen)
Underklasse Heterobranchia J.E. Gray, 1840
Infraklasse: Lungesnegler (Pulmonata) Cuvier in Blainville, 1814
Orden Landlungesnegler (Stylommatophora) A. Schmidt, 1855
Underorden Sigmurethra
Overfamilie Gastrodontoidea Tryon, 1866
Familie Glanssnegler (Oxychilidae) Hesse, 1927 (1879)
Underfamilie Daudebardiinae Kobelt, 1906
Slekt Carpathica A.J. Wagner, 1895
Underslekt Carpathica (Bilania) Schileyko, 1986
Carpathica (Bilania) boettgeri Clessin, 1883
Underslekt Carpathica (Carpathica) A.J. Wagner, 1895
Carpathica (Carpathica) calophana Westerlund, 1881
Carpathica (Carpathica) denticulata Grossu, 1969
Carpathica (Carpathica) elisabethae Varga, 1977 (usikkert)
Underslekt Carpathica (Illyrica) A.J. Wagner, 1895
Carpathica (Illyrica) langi L. Pfeiffer, 1846
Carpathica (Illyrica) stussineri A. J. Wagner, 1895
Carpathica (Illyrica) bielawskii A. Riedel, 1963 (usikkert)
Underslekt Carpathica (Lotharia) Schileyko, 1986
Carpathica (Lotharia) cretica Forcart, 1950
Carpathica (Lotharia) insularis A. Riedel & Mylonas, 1988
Carpathica (Lotharia) wirthi Forcart, 1971


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hesse, P. 1927. Unsere Land- & Süsswasser-Mollusken, 3rd ed. 47 sider.


== Eksterne lenker ==
(en) Carpathica – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Carpathica i Encyclopedia of Life 
(en) Carpathica i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Carpathica hos NCBI 
(en) Kategori:Carpathica – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Junior-VM på skøyter 1990

Junior-VM på skøyter 1990, det 17. offisielle juniorverdensmesterskapet i ISU-regi, ble arrangert i No Mori Skating Centre i Obihiro, Japan den 2., 3. og 4. mars 1990.
De tekniske arrangørene var Japan Skating Federation og Hokkaido Skating Union.


== Medaljevinnere – sammenlagt ==


== Resultater ==


=== Sammenlagt kvinner ===


=== Sammenlagt menn ===


== Referanser ==


== Litteratur ==
Trond Eng, red. (november 2002). «World championships junior 1973–2002, ladies – 1990 ( 17 ) Obihiro / No Mori Speed Skating Center Oval». All time international championships – Complete results 1889–2002 (engelsk). Askim: World speed skating statisticians association (WSSSA) – Skøytenytt. s. 24. 
Trond Eng, red. (november 2002). «World championships junior 1972–2002, men – 1990 ( 17 ) Obihiro / No Mori Speed Skating Center Oval». All time international championships – Complete results 1889–2002 (engelsk). Askim: World speed skating statisticians association (WSSSA) – Skøytenytt. s. 139. 
«Konkurranseresultater – hurtigløp 1990 : Verdensmesterskapet menn/kvinner junior Obihiro 2.–4. mars 1990». Årbok 1988–1990. Norges Skøyteforbund. s. 149–150. 


== Eksterne lenker ==
(en) Junior-VM på skøyter 1990, kvinner – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
(en) Junior-VM på skøyter 1990, menn – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
Resultatoversikt på SpeedSkatingStats.com en nl. for kvinner
Resultatoversikt på SpeedSkatingStats.com en nl. for menn
(en) Junior-VM på skøyter 1990 resultatmeny for både kvinner og menn på www.ISU.html.infostradasports.com
Investigatory Powers Commissioner’s Office

Investigatory Powers Commissioner’s Office (IPCO) er et britisk kontrollorgan som fører tilsyn med myndighetenes bruk av særskilte etterforskningsmetoder etter loven Investigatory Powers Act. Ved opprettelsen tok IPCO over oppgaver fra tre rettslige kontrollorganer – Chief Surveillance Commissioner, Interception of Communications Commissioner og Intelligence Services Commissioner – samt ansvar for forhåndsgodkjennelse av visse politiaktiviteter regulert av Police Act 1997.
IPCO vil ha omkring 70 ansatte, hvorav:
ca. 15 rettslige kommissærer – sittende og nylig pensjonerte dommere fra High Court, Court of Appeal og Supreme Court;
et teknisk rådgivende panel av vitenskapelige eksperter og
nærmere 50 fast ansatte, inkludert inspektører, jurister og kommunikasjonsspesialister.


== Referanser ==
Abdi İpekçi Arena

Abdi İpekçi Arena er en innendørs flerbrukshall i distriktet Zeytinburnu i Istanbul i Tyrkia. Arenaen ligger like utenfor de antikke bymurene i Yedikule. Arenaen ble tegnet i 1979 og åpnet dørene i 1989, flere år forsinket. Bygningen er oppkalt etter den anerkjente tyrkiske journalisten og avisredaktøren Abdi İpekçi som ble skutt og drept i 1979.
Arenaen har en publikumskapasitet på 12 500 publikummere. Den brukes til nasjonale og internasjonale idrettsarrangementer som basketball, volleyball, fribryting og vektløfting. Arenaen har også huset kongresser, konserter og underholdningsarrangementer. Eurovision Song Contest 2004 ble arrangert i arenaen. 


== Referanser ==
I Will Always Love You

«I Will Always Love You» er en countrylåt komponert og spilt inn av sangartisten Dolly Parton. Sangen ble utgitt i 1974 som den andre singelen på Partons studioalbum Jolene. Parton skrev låten til sin tidligere samarbeidspartner Porter Wagoner etter at hun bestemte seg for å satse på en solokarrière.Partons originalinnspilling ble en kommersiell suksess og gikk til topps på Billboards countryliste. Hun spilte den inn på nytt for filmmusikalen Det beste lille gledeshuset i Texas (1982), og Partons originalversjon er også med i Martin Scorceses dramafilm Alice bor her ikke lenger (1974). Musikkforfatteren Curtis W. Ellison skrev i boken Country Music Culture: From Hard Times to Heaven (1995) at «låten demonstrerer Dolly Partons appell som låtskriver i popmarkedet».Sangen har blitt tolket av en rekke artister, blant annet Whitney Houston og Linda Ronstadt.


== Whitney Houstons innspilling ==
Sangartisten Whitney Houston spilte inn en ny versjon av låten for thrillerfilmen Bodyguard (1992). Hun skulle egentlig spille inn Jimmy Ruffins «What Becomes of the Brokenhearted», men den ble allerede brukt i komedien Stekte grønne tomater (1991). Medspilleren Kevin Costner foreslo å bruke «I Will Always Love You», og plateprodusenten David Foster omarrangerte låten til en R&B-ballade.
Houstons innspilling ble en stor suksess og lå på toppen av Billboard Hot 100 i 14 uker. Houston vant to Grammy Awards for sangarbeidet, og musikkvideoen vant publikumsprisen People's Choice Award. Det amerikanske filminstituttet (AFI) har kåret Houstons innspilling til filmhistoriens 65. beste filmlåt fra USA. Magasinet Billboard kåret innspillingen til historiens 6. beste kjærlighetssang. Houstons versjon er en av tidenes mest solgte singler.Sangen ble igjen populær etter Houstons dødsfall i 2012. Beyoncé og Jennifer Hudson fremførte begge låten til minne om Houston etter at dødsfallet ble kjent.


== Andre versjoner ==
Linda Ronstadt spilte inn låten på albumet Prisoner in Disguise fra 1975.
LeAnn Rimes spilte inn sangen på albumet Unchained Melody: The Early Years fra 1997.
Nicole Kidman og Ewan McGregor sang deler av låten i filmmusikalen Moulin Rouge! fra 2001.
Rein Alexander spilte inn låten på albumet Song For You fra 2007.
Amber Riley fremførte sangen i tredje sesong av musikalserien Glee.
Reidun Sæther fremførte låten i finalen av Stjernekamp i 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Full sangtekst til denne sangen hos MetroLyrics
VM i roing 1962

VM i roing 1962 ble arrangert i Luzern i Sveits i 1962.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Cibania

Cibania er bløtdyr og utgjør en slekt av de landlevende lungesneglene. Flere av artene har et skiveformet tynt skall.
Slekten er terrestrisk.


== Systematisk inndeling ==
Ny klassifikasjon etter revisjon i 2015.
Rekke BLØTDYR (Mollusca) Cuvier, 1795
Klasse snegler (Gastropoda) Cuvier, 1797
(Orthogastropoda Ponder & Lindberg, 1996 ikke lenger en del av systematikken)
(Caenogastropoda Cox, 1960 fortsatt en del av systematikken, men ikke en overgruppe i denne sammenhengen)
Underklasse Heterobranchia J.E. Gray, 1840
Infraklasse: Lungesnegler (Pulmonata) Cuvier in Blainville, 1814
Orden Landlungesnegler (Stylommatophora) A. Schmidt, 1855
Underorden Sigmurethra
Overfamilie Gastrodontoidea Tryon, 1866
Familie Glanssnegler (Oxychilidae) Hesse, 1927 (1879)
Underfamilie Daudebardiinae Kobelt, 1906
Slekt Cibania A.J. Wagner, 1914
Cibania nana Grossu, 1969
Cibania transsilvanica E. A. Bielz, 1859
Slekt Deceballia Grossu, 1969 = Slekt Cibania A.J. Wagner, 1914


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hesse, P. 1927. Unsere Land- & Süsswasser-Mollusken, 3rd ed. 47 sider.


== Eksterne lenker ==
(en) Cibania – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Cibania i Global Biodiversity Information Facility